CELEX: 62010CJ0338
Damping
Protidampinška dajatev na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov s poreklom iz Kitajske
Uredba (ES) št. 1355/2008
Veljavnost
Uredba (ES) št. 384/96
Člen 2(7)(a)
Določitev normalne vrednosti
Države brez tržnega gospodarstva
Obveznost Komisije, da izkaže zahtevano skrbnost, da normalno vrednost določi na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na veljavnost Uredbe Sveta (ES) št. 1355/2008 z dne 18. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL L 350, str. 35
; v nadaljevanju: dokončna uredba).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Grünwald Logistik Service GmbH (v nadaljevanju: GLS) in Hauptzollamt Hamburg-Stadt (glavni carinski urad v Hamburgu) zaradi začasne protidampinške dajatve na pločevinke mandarin, ki jih je iz Kitajske uvozila tožeča stranka iz spora v glavni stvari, ki jo pobira davčni organ.
Pravni okvir
Določbe, s katerimi je urejena uporaba protidampinških ukrepov, ki jih izvaja Evropska unija, so določene z Uredbo Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 10, str. 45), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 2117/2005 z dne 21. decembra 2005 (
UL L 340, str. 17
, v nadaljevanju: osnovna uredba).
Člen 2(7)(a) osnovne uredbe določa:
„V primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva […] se določi normalna vrednost na osnovi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom ali cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v ostale države, vključno s Skupnostjo, ali, kjer to ni mogoče, na kateri koli drugi razumni osnovi, vključno s ceno, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje v Skupnosti za podoben izdelek, po potrebi primerno prilagojeno, tako da vsebuje razumno stopnjo dobička.
Primerna tretja država s tržnim gospodarstvom se izbere na smiseln način, pri čemer se ustrezno upoštevajo vse zanesljive informacije, ki so dostopne ob času izbiranja. Upoštevajo se tudi roki; če je primerno, se uporabi tretja država s tržnim gospodarstvom, ki je predmet iste preiskave.
Stranke, udeležene v preiskavi, morajo biti obveščene v kratkem času po njenem začetku o predvideni tretji državi s tržnim gospodarstvom, pri čemer imajo deset dni časa za pripombe.“
V uvodni izjavi 42 Uredbe Komisije (ES) št. 642/2008 z dne 4. julija 2008 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL L 178, str. 19
, v nadaljevanju: začasna uredba) je navedeno, da je bila sprejeta začasna odločitev, da se normalna vrednost za vse proizvajalce izvoznike, vključene v vzorec, v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe določi na kateri koli drugi primerni podlagi, v tem primeru na podlagi cen, ki so se v Uniji dejansko plačevale ali se plačujejo za podoben proizvod.
V uvodni izjavi 58 začasne uredbe je naveden tak obseg uvoza zadevnega proizvoda iz Kitajske:
„Obseg uvoza
2002/2003
2003/2004
2004/2005
2005/2006
OP
LRK v tonah
51.193
65.878
49.584
61.456
56.108“
Iz uvodne izjave 12 začasne uredbe izhaja, da je obdobje preiskave zajelo obdobje od 1. oktobra 2006 do 30. septembra 2007.
V uvodni izjavi 18 dokončne uredbe je navedeno, da se uvodne izjave od 38 do 45 začasne uredbe o določitvi normalne vrednosti potrdijo, ker ni bilo drugih pripomb. Poleg tega so v uvodni izjavi 26 potrjene ugotovitve glede obsega uvoza zadevnega proizvoda, navedene v uvodni izjavi 58 začasne uredbe.
V uvodni izjavi 17 dokončne uredbe je navedeno:
„Po uvedbi začasnih ukrepov so vsi trije kitajski vzorčeni sodelujoči proizvajalci izvozniki in dva nepovezana uvoznika iz Skupnosti izrazili pomisleke o uporabi cen industrije Skupnosti za izračun normalne vrednosti. Menili so, da bi bilo treba normalno vrednost izračunati na podlagi proizvodnih stroškov LRK [Kitajske] ob upoštevanju kakršnih koli ustreznih prilagoditev, povezanih z razlikami med trgom ES [Unije] in trgom LRK [Kitajske]. V zvezi s tem je treba opozoriti, da bi bila uporaba informacij iz države brez tržnega gospodarstva in zlasti družb, ki jim TGO [tržnogospodarska obravnava] ni bila odobrena, v nasprotju z določbami člena 2(7)(a) osnovne uredbe. Zato se ta utemeljitev zavrne. Poleg tega je bilo navedeno, da bi lahko bilo glede na nesodelovanje primerljive države ustrezno uporabiti podatke o cenah vseh drugih držav uvoznic ali ustrezne objavljene informacije. Vendar v nasprotju s podatki, ki jih je uporabila Komisija, natančnosti takšnih splošnih informacij ne bi bilo mogoče preveriti in navzkrižno preveriti v skladu z določbami člena 6(8) osnovne uredbe. Zato se ta utemeljitev zavrne. Predložena ni bila nobena druga utemeljitev, zaradi katere bi bilo vprašljivo, da je metodologija, ki jo je uporabila Komisija, v skladu z določbami člena 2(7)(a) osnovne uredbe in zlasti da je v tem primeru edina razumna podlaga za izračun normalne vrednosti.“
V členu 1(1) in (2) dokončne uredbe je določeno:
„1.   Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz pripravljenih ali konzerviranih mandarin (vključno s tangerinami in satsuma mandarinami) klementin, wilking mandarin in drugih podobnih hibridov agrumov, ki ne vsebujejo dodanega alkohola, ki vsebujejo dodan sladkor ali druga sladila ali ne, ter kot so opredeljene pod oznako KN 2008, s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in uvrščene pod oznake KN 2008 30 55, 2008 30 75 in ex 2008 30 90 (oznake TARIC 2008 30 90 61, 2008 30 90 63, 2008 30 90 65, 2008 30 90 67, 2008 30 90 69).
2.   Znesek dokončne protidampinške dajatve za proizvode iz odstavka 1, ki jih proizvajajo spodaj navedene družbe, je:
Družba
EUR/tono neto masa proizvoda
Dodatna [o]znaka TARIC
Yichang Rosen Foods Co., Ltd, Yichang, Zhejianf
531,2
A886
Huangyan No.1 Canned Food Factory, Huangyan, Zhejiang
361,4
A887
Zhejiang Xinshiji Foods Co., Ltd, Sanmen, Zhejiand in njen povezan proizvajalec Hubei Xinshiji Foods Co., Ltd, Dangyang City, Hubei Province
490,7
A888
sodelujoči proizvajalci izvozniki, ki niso vključeni v vzorec iz Priloge
499,6
A889
Vse druge družbe
531,2
A999
Člen 3(1) dokončne uredbe določa:
„Zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo v skladu z [začasno] Uredbo […], se dokončno poberejo po stopnji začasne dajatve.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Družba GLS uvaža pločevinke mandarin iz Kitajske v Unijo.
Družba GLS je s carinsko deklaracijo z dne 30. julija 2008 prijavila uvoz pošiljke pločevink mandarin (z oznako 2008 3055 900 kombinirane nomenklature). S carinsko deklaracijo z dne 9. oktobra 2008 je družba GLS to pošiljko sprostila v prosti promet. Hauptzollamt Hamburg-Stadt je po sprejetju začasne uredbe in pred sprejetjem dokončne uredbe določil protidampinško dajatev v obliki varščine. Družba GLS je z dopisom z dne 1. decembra 2008 vložila ugovor zoper ta ukrep. Ker je bil ugovor družbe GSL zavrnjen, je 30. aprila 2009 vložila tožbo pri Finanzgericht Hamburg.
V takih okoliščinah je Finanzgericht Hamburg prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je protidampinški predpis, ki ga izda […] Komisija v postopku na podlagi [osnovne uredbe], neučinkovit, ker ga je Komisija izdala na podlagi normalne vrednosti, določene na ‚kateri koli drugi razumni osnovi‘ (v obravnavanem primeru na podlagi cen, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo za podobne izdelke v Skupnosti) brez nadaljnjih določitev normalne vrednosti, potem ko sta bili v primerljivi državi, ki jo je Komisija najprej preučevala, dve družbi neuspešno pozvani, pri čemer se ena sploh ni odzvala, medtem ko je druga sicer bila pripravljena sodelovati, vendar ni odgovorila na posredovan vprašalnik, in so udeleženci postopka opozorili Komisijo na drugo primerljivo državo?“
Sodišče je s sklepom z dne 15. junija 2011 Komisijo med drugim pozvalo, naj predloži statistične podatke Eurostata za obdobje od 2005 do 2008, ki so bili dostopni 18. decembra 2008 in se nanašajo na uvoz v Skupnost proizvodov „uvrščen[ih] pod oznake KN [kombinirana nomenklatura] 2008 30 55, 2008 30 75 in ex 2008 30 90“, ki so navedeni v členu 1 dokončne uredbe.
Komisija je po navedenem pripravljalnem ukrepu Sodišču posredovala te statistične podatke, ki se nanašajo na uvoz navedenih proizvodov (v tonah):
„Obseg uvoza
2002/2003
2003/2004
2004/2005
2005/2006
2006/2007 (OP)
LRK
51 282,60
65 895,00
49 590,20
61 456,30
56 157,20
Izrael
4 247,00
3 536,20
4 045,20
3 634,90
4 674,00
Svazi
3 903,10
3 745,30
3 785,70
3 841,00
3 155,50
Turčija
2 794,30
3 632,30
3 021,40
2 273,80
2 233,60
Tajska
235,80
457,90
485,10
532,50
694,80“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče s svojim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je dokončna uredba neveljavna v delu, v katerem je Komisija določila normalno vrednost zadevnega proizvoda na podlagi cen, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo v Uniji za podobne izdelke, ne da bi izkazala zahtevano skrbnost, da bi to vrednost določila na podlagi cen za enak proizvod v tretji državi s tržnim gospodarstvom, s čimer je kršila zahteve iz člena 2(7)(a) osnovne uredbe.
Opozoriti je treba, da se na podlagi člena 3(1) dokončne uredbe zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo, ki jo uvaja začasna uredba, dokončno poberejo po stopnji začasne dajatve. Ker se v teh okoliščinah družba GLS ne more sklicevati na noben pravni učinek začasne uredbe (glej v tem smislu sodbo z dne 11. julija 1990 v združenih zadevah Neotype Techmashexport proti Komisiji in Svetu,
C-305/86 in C-160/87, Recueil, str. I-2945
, točka 13 in navedena sodna praksa), je treba ugotoviti, da se vprašanje za predhodno odločanje nanaša le na veljavnost dokončne uredbe.
Prvič, poudariti je treba, da je na področju dampinga določitev normalne vrednosti ena izmed bistvenih faz, ki omogoča morebitno ugotovitev dampinga. Člen 2(1) osnovne uredbe določa splošno načelo, v skladu s katerim normalna vrednost načeloma temelji na cenah, ki so jih neodvisne stranke plačale ali jih plačujejo v običajnem poteku trgovanja v državah izvoznicah.
Drugič, navesti je treba, da se v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe pri uvozu iz držav brez tržnega gospodarstva, z odstopanjem od pravil, določenih v odstavkih od 1 do 6 istega člena, normalna vrednost načeloma določi na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom. Namen navedene določbe je namreč preprečiti upoštevanje cen in stroškov iz države, ki nima tržnega gospodarstva, ker tam ti dejavniki niso običajna posledica delovanja tržnih sil (glej sodbo z dne 29. maja 1997 v zadevi Rotexchemie,
C-26/96, Recueil, str. I-2817
, točka 9).
Primerna tretja država s tržnim gospodarstvom se v skladu s členom 2(7)(a), drugi pododstavek, osnovne uredbe izbere smiselno, pri čemer se upoštevajo vse zanesljive informacije, ki so takrat na voljo. Naloga institucij Unije je namreč, da ob upoštevanju možnih alternativ skušajo najti tretjo državo, v kateri je cena podobnega proizvoda oblikovana v okoliščinah, ki so čim bolj primerljive z okoliščinami države izvoza, pri tem pa mora ta tretja država imeti tržno gospodarstvo.
Izvajanje diskrecijske pravice institucij Unije je predmet sodnega nadzora. Glede izbire primerljive države je treba preveriti zlasti to, ali so institucije upoštevale bistvene elemente za določitev enakovrednih značilnosti izbrane države in ali so bili elementi spisa obravnavani z vso zahtevano skrbnostjo, tako da je mogoče ugotoviti, da je bila normalna vrednost določena primerno in razumno (sodba z dne 22. oktobra 1991 v zadevi Nölle,
C-16/90, Recueil, str. I-5163
, točki 12 in 13).
Tretjič, v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe se normalna vrednost uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva določi na osnovi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom ali cene, ki velja pri izvozu iz tretje države s tržnim gospodarstvom v preostale države, vključno z Unijo, ali, če to ni mogoče, na kateri koli drugi razumni osnovi.
Iz besedila in sistematike navedene določbe izhaja, da se v skladu z glavno metodo določitve normalne vrednosti v primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva vrednost določi na osnovi „cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom“ ali „cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v ostale države, vključno [z Unijo]“. Če te metode ni mogoče uporabiti, je podredno določena druga metoda za določitev normalne vrednosti, v skladu s katero se ta vrednost določi „na kateri koli drugi razumni osnovi, vključno s ceno, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje v [Uniji] za podoben izdelek, po potrebi primerno prilagojeno, tako da vsebuje razumno stopnjo dobička“.
Iz besedila člena 2(7)(a) osnovne uredbe izhaja, da je namen tega, da se najprej uporabi glavna metoda, ki jo določa ta določba, da se razumno določi normalna vrednost v državi izvoza tako, da se izbere tretja država, v kateri je cena podobnega proizvoda oblikovana v okoliščinah, ki so čim bolj primerljive z okoliščinami države izvoza, pri tem pa mora ta tretja država imeti tržno gospodarstvo.
Iz tega sledi, da diskrecijska pravica, ki jo imajo institucije Unije za izbiro primerljive države, tem institucijam ne omogoča neupoštevanja zahteve, da se izbere tretja država s tržnim gospodarstvom, če je to mogoče. Kot je namreč poudaril generalni pravobranilec v točki 97 sklepnih predlogov, se lahko izognejo uporabi splošnega pravila, določenega v členu 2(7)(a) osnovne uredbe, za določitev normalne vrednosti proizvodov iz države članice brez tržnega gospodarstva in se oprejo na drugo razumno osnovo le, če tega splošnega pravila ni mogoče uporabiti.
V teh okoliščinah mora Sodišče v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 22 te sodbe, pri preizkusu veljavnosti dokončne uredbe preveriti, ali so institucije Unije upoštevale bistvene elemente in ali so bili elementi spisa obravnavani z vso zahtevano skrbnostjo.
V obravnavanem primeru tržnogospodarska obravnava ni bila priznana nobenemu proizvajalcu izvozniku iz Kitajske, normalna vrednost pa je določena za vse te proizvajalce izvoznike v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe na podlagi katere koli druge razumne osnove, to je na podlagi podatkov, preverjenih v prostorih sodelujočih proizvajalcev Unije. V uvodnih izjavah 17 in 18 dokončne uredbe, ki potrjujeta ugotovitve iz začasne uredbe, je pojasnjeno, da ni bila podana nobena utemeljitev, zakaj bi bila vprašljiva metodologija za določitev normalne vrednosti. Zlasti je ugotovljeno, da glede na nesodelovanje primerljive države ne bi bilo ustrezno uporabiti podatkov o cenah vseh drugih držav uvoznic ali ustreznih objavljenih informacij, ker teh informacij ni mogoče preveriti v skladu z zahtevami iz člena 6(8) osnovne uredbe. V uvodni izjavi 40 začasne uredbe je navedeno, da je Komisija nadaljevala iskanje drugih mogočih primerljivih držav in da je v ta namen neuspešno prosila za sodelovanje dve tajski družbi.
V zvezi s tem je Komisija v obvestilu o začetku protidampinškega postopka na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2007, C 246, str. 15
) navedla, da iz informacij, navedenih v pritožbi, izhaja, da zadevni proizvod ni izdelan v velikih količinah zunaj Unije in Kitajske in da so bile zainteresirane stranke povabljene, naj predložijo pripombe glede izbire primerljive države v skladu s tretjim odstavkom člena 2(7)(a) osnovne uredbe. V uvodni izjavi 41 začasne uredbe je navedeno, da se dva kitajska proizvajalca izvoznika in eno združenje uvoznikov niso strinjali z določitvijo normalne vrednosti na osnovi cen, ki so se plačevale ali se plačujejo v Uniji, vendar pa niso ponudili nobene druge primerne rešitve.
Vendar člen 2(7)(a) osnovne uredbe, iz katerega izhaja, da ima prednost glavna metoda iz te določbe, na podlagi katere se normalna vrednost določi na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom, institucijam Unije nalaga, da z vso zahtevano skrbnostjo obravnavajo informacije, ki jih imajo na voljo, med katerimi so zlasti statistični podatki Eurostata, da bi raziskale, ali je mogoče izbrati primerljivo državo v smislu navedene določbe.
Zlasti bi bil ogrožen cilj te določbe, da se skuša najti primerljiva država, v kateri je cena podobnega proizvoda oblikovana v okoliščinah, ki so čim bolj primerljive z okoliščinami države izvoza, če bi bil pomen besedne zveze „zanesljive informacije, ki so dostopne“ v smislu člena 2(7)(a) osnovne uredbe omejen na informacije, ki jih predloži pritožnik v pritožbi, ali informacije, ki jih naknadno predložijo zainteresirane stranke v okviru preiskave.
Kot je generalni pravobranilec poudaril v točkah 101 in 102 sklepnih predlogov, mora Komisija po uradni dolžnosti preučiti vse razpoložljive informacije, ker v okviru protidampinške preiskave nima vloge razsodnika, katerega pristojnost je omejena izključno na odločanje na podlagi informacij in dokaznih elementov, ki jih predložijo stranke v preiskavi. V zvezi s tem je treba poudariti, da ima Komisija na podlagi člena 6(3) in (4) osnovne uredbe pravico od držav članic zahtevati predložitev informacij ter izvedbo vseh potrebnih preverjanj in pregledov.
Iz statističnih podatkov Eurostata, navedenih v točki 16 te sodbe, ki so bili posredovani Sodišču, izhaja, da so bile v letih od 2002/2003 do 2006/2007 v Unijo uvožene nezanemarljive količine zadevnih proizvodov, uvrščenih pod oznake KN 2008 30 55, 2008 30 75 in ex 2008 30 90, ki so navedeni v členu 1 dokončne uredbe in ki prihajajo iz tretjih držav s tržnim gospodarstvom. Med drugim gre za uvoze iz Izraela, Svazija, Turčije in Tajske.
Komisija bi morala v teh okoliščinah, ker statistični podatki Eurostata, ki so bili dostopni med preiskavo, navajajo indice, da se v tretjih državah s tržnim gospodarstvom proizvajajo izdelki, ki so primerljivi z zadevnim izdelkom, v količinah, ki niso zanemarljive, po uradni dolžnosti preveriti, ali je bilo mogoče eno od teh držav šteti za primerljivo državo v smislu člena 2(7)(a) osnovne uredbe. Komisija se ne bi smela omejiti na to, da je tajskima podjetjema poslala en sam vprašalnik in iz njunega neodziva sklepala, da normalne vrednosti ni mogoče določiti na podlagi cen, ki veljajo v tretjih državah s tržnim gospodarstvom. Prvič, ugotoviti je treba, da je bil uvoz iz Tajske precej manjši od uvoza iz Izraela, Svazija in Turčije. Zavrnitev sodelovanja tajskih podjetij nikakor ni odpravila obveznosti Komisije, da mora preučiti razpoložljive podatke glede drugih tretjih držav s tržnim gospodarstvom. Drugič, ugotoviti je treba, da je v uvodni izjavi 17 dokončne uredbe navedeno le, da je bil izračun normalne vrednosti na podlagi cene v Uniji edini razumni izračun, ne da bi bili navedeni razlogi, zakaj nobena izmed zgoraj navedenih tretjih držav s tržnim gospodarstvom razen Tajske ni mogla biti izbrana za primerljivo državo, iz česar izhaja, da institucije Unije niso z vso zahtevano skrbnostjo obravnavale elementov, ki izhajajo iz statističnih podatkov Eurostata.
Nazadnje je treba argument, ki ga je Komisija navedla na glavni obravnavi, da so se statistični podatki Eurostata, ki so bili predloženi po pripravljalnem ukrepu Sodišča, v veliki meri nanašali na uvoz grenivk in pomaranč, ker sta ta proizvoda del proizvodov, ki so skupno uvrščeni pod tri zadevne oznake kombinirane nomenklature, zavrniti. Prvič, statistični podatki, ki so bili zahtevani, se namreč nanašajo na „zadevni proizvod“, torej na proizvode, navedene v členu 1 dokončne uredbe. Drugič, iz primerjave med statističnimi podatki, navedenimi v uvodni izjavi 58 začasne uredbe, ki se nanašajo na uvoz „zadevnega proizvoda“ iz Kitajske, in statističnimi podatki, ki so bili Sodišču predloženi med tem postopkom, izhaja, da so se zadnjenavedeni podatki v celoti nanašali na uvoz zadevnega proizvoda.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da sta Komisija in Svet kršila zahteve iz člena 2(7)(a) osnovne uredbe, ker sta določila normalno vrednost zadevnega proizvoda na podlagi cen, ki so se dejansko plačevale ali se plačujejo v Uniji za podobne izdelke, ne da bi izkazala zahtevano skrbnost, da bi to vrednost določila na podlagi cen za ta enak proizvod v tretji državi s tržnim gospodarstvom.
Na vprašanje za predhodno odločanje je zato treba odgovoriti, da je dokončna uredba neveljavna.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

Uredba Sveta (ES) št. 1355/2008 z dne 18. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske je neveljavna.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.