CELEX: 62012CJ0437
Iekšēja aplikšana ar nodokļiem
LESD 110. pants
Reģistrācijas nodoklis
Līdzīgas valsts preces
Nodokļu neitralitāte starp importētām lietotām automašīnām un līdzīgām valsts tirgū jau esošām automašīnām

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz LESD 110. panta interpretāciju.
Šis lūgums ir ticis iesniegts tiesvedībā, ko juridiska persona
X
ir uzsākusi saistībā ar vieglo automašīnu un motociklu nodokli (“belasting personenauto’s en motorrijwielen”, turpmāk tekstā – “
BPM
”), kas tai bija jāmaksā, Nīderlandē reģistrējot automašīnu no citas dalībvalsts.
Atbilstošās tiesību normas
1992. gada Likuma par vieglo automašīnu un motociklu nodokli (
Wet op de belasting personenauto’s en motorrijwielen
1992), redakcijā, kas piemērojama faktiem pamatlietā (turpmāk tekstā – “
BPM
likums”), 1. pantā ir paredzēts:
“1.   Vieglās automašīnas, motociklus un komerctransportu apliek ar nodokli, sauktu par “[
BPM
]”.
2.   Nodoklis maksājams, ierakstot vieglo automašīnu, motociklu vai komerctransportu reģistrā saskaņā ar 1994. gada Ceļu satiksmes likumu [
Wegenverkeerswet
].
[..]”
Laikā no 2006. līdz 2009. gadam
BPM
tika aprēķināts saskaņā ar
BPM
likuma 9. pantu procentuālā izteiksmē no attiecīgā transportlīdzekļa “neto kataloga cenas”, piemērojot šajā tiesību pantā norādīto samazināšanu un palielināšanu.
Attiecībā uz neto kataloga cenu
BPM
likuma 9. panta 3. un 6. punktā ir paredzēts:
“3.   Ar neto kataloga cenu saprot kataloga cenu, no kuras atskaitīts šajā cenā iekļautais [..] apgrozījuma nodoklis.
[..]
6.   Lietotiem transportlīdzekļiem [..] piemērojamā kataloga cena ir tā, kas bija piemērojama brīdī, kad pirmo reizi uzsākta transportlīdzekļa [..] izmantošana. [..]”
No 2008. gada 1. februāra
BPM
bāze ir grozīta. Tā vairs netiek aprēķināta vienīgi atkarībā no neto kataloga cenas, bet ietver arī daudzumu, kas atkarīgs no [transportlīdzekļa radīto] oglekļa dioksīda (turpmāk tekstā – “CO
”) izmešu daudzuma, kas aprēķināts atbilstoši Padomes 1980. gada 16. decembra Direktīvai 80/1268/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu degvielas patēriņu (
OV L 375, 36. lpp.
). Tādēļ
BPM
bāzes daļa saistībā ar neto kataloga cenu pakāpeniski samazinājās, turpretim daļa saistībā ar CO
izmešu daudzumu palielinājās.
Laikā no 2006. līdz 2009. gadam
BPM
bāzē vērā ņemamais neto kataloga cenas procentuālais īpatsvars bija šāds:
—
no 2006. gada līdz 2008. gada 31. janvārim: 45,2 %;
—
no 2008. gada 1. februāra: 42,3 % un
—
2009. gadā: 40 %.
Laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim saskaņā ar tiesību normu piemērošanas pārejas perioda noteikumiem šajā periodā importētiem un reģistrētiem lietotiem transportlīdzekļiem, kuru pirmā izmantošana bija pirms 2008. gada 1. februāra, netika piemērots
BPM
, kas aprēķināts atkarībā no CO
izmešu daudzuma.
No 2010. gada 1. janvāra visu transportlīdzekļu, tostarp to, kuru pirmā izmantošana bijusi pirms 2008. gada 1. februāra, reģistrācija tiek aplikta ar
BPM
, kas aprēķināts vienlaikus atkarībā no neto kataloga cenas un CO
izmešu daudzuma.
Attiecībā uz
BPM
, ar ko apliek lietotus transportlīdzekļus,
BPM
likuma 10. pantā ir paredzēts:
“1.   [..] piemērojamā nodokļa apmērs [transportlīdzeklim] [..] tiek aprēķināts, ņemot vērā samazinājumu.
2.   1. punktā paredzētais samazinājums ir vērtības samazināšana, kas izteikta procentos no pirkuma vērtības Nīderlandē brīdī, kad pirmo reizi uzsākta transportlīdzekļa izmantošana. [..]
[..]”
BPM
likums sniedz nodokļa maksātājam iespēju izvēlēties samazinātu
BPM
, ja
BPM
apmērs, kas būtu piemērojams brīdī, kad transportlīdzeklis pirmo reizi izmantots Nīderlandē kā jauns transportlīdzeklis saskaņā ar šajā brīdī spēkā esošām tiesību normām attiecībā uz nodokļa bāzi un likmi, ir mazāks nekā 2010. gadam aprēķinātais nodokļa apmērs.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
2010. gada 11. janvārī, ņemot vērā vieglās automašīnas reģistrāciju Nīderlandē,
X
deklarēja
BPM
EUR 5776 apmērā un samaksāja šo summu. Transportlīdzeklis pirmo reizi tika izmantots satiksmē Vācijā 2006. gada 30. maijā un attiecīgi tam bija Vācijas reģistrācijas numurs.
X
iesniedza sūdzību par aprēķināto un samaksāto
BPM
summu. Tā kā
voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
[Nodokļu iestādes nodaļas vadības grupas priekšsēdētājs/Z. no Valsts nodokļu dienesta] noraidīja šo sūdzību,
X
iesniedza pieteikumu
Rechtbank Breda
[Bredas tiesā]. Šī tiesa daļēji apmierināja pieteikumu un nolēma, ka ir jāatmaksā
BPM
EUR 1233 apmērā.
X
iesniedza
Gerechtshof ’s-Hertogenbosch
[Hertogenboshas apelācijas tiesā] apelācijas sūdzību par
Rechtbank Breda
spriedumu.
X
uzskata, ka maksājamā
BPM
aprēķina sākumpunktam ir jābūt tāda nodokļa summai, ar ko joprojām apliek līdzīgus lietotus transportlīdzekļus, kas reģistrēti laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim, kuru bāzē nebija iekļauta daļa saistībā ar CO
izmešu daudzumu. Tādējādi
X
lūdz atmaksāt samaksāto
BPM
EUR 2809 apmērā.
X
apgalvo, ka
BPM
ir nesaderīgs ar Savienības tiesībām. Tā apmērs esot lielāks par to, ar ko joprojām apliek līdzīgus lietotus transportlīdzekļus, kas pirmo reizi izmantoti pirms 2008. gada 1. februāra un kas, pretēji attiecīgajam transportlīdzeklim, ir tikuši importēti un reģistrēti laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim. Tādējādi pēc šī laikposma importētie transportlīdzekļi tiekot aplikti ar lielākiem nodokļiem nekā līdzīgi šajā laikposmā reģistrētie transportlīdzekļi.
Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
uzskata, ka maksājamā
BPM
aprēķina sākumpunktam ir jābūt tāda nodokļa summai, ar ko joprojām apliek līdzīgus transportlīdzekļus, kuru izmantošana, tāpat kā attiecīgajam transportlīdzeklim, pirmo reizi ir uzsākta 2006. gadā un kuri šī paša gada laikā ir reģistrēti Nīderlandē kā jauni automobiļi.
Iesniedzējtiesai ir zināmas šaubas par
BPM
saderīgumu ar LESD 110. pantu. Nav skaidrs, vai attiecīgā transportlīdzekļa pamatlietā aplikšana ar šo nodokli, veicot reģistrāciju [transportlīdzekļu] reģistrā, būtu jāuzskata par nepieļaujamu, ciktāl tā ir atkarīga no CO
izmešu daudzuma. Tāpat nav skaidrs, vai
BPM
apmērs, kas maksājams, reģistrējot šo transportlīdzekli 2010. gadā, ir jāsalīdzina ar šī nodokļa atlikušo vērtību, kas 2010. gadā joprojām ir iekļauta tādu līdzīgu transportlīdzekļu vērtībā, kuri 2006. gadā importēti un reģistrēti Nīderlandē kā jauni transportlīdzekļi, vai arī ar minētā nodokļa atlikušo vērtību, kas 2010. gadā iekļauta tādu transportlīdzekļu vērtībā, kuru izmantošana, līdzīgi kā attiecīgajam transportlīdzeklim, pirmo reizi uzsākta 2006. gadā un kuri pēc tam ir tikuši importēti un reģistrēti kā lietoti transportlīdzekļi laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim.
Šādos apstākļos
Gerechtshof ’s-Hertogenbosch
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Izvērtējot jautājumu, uz kuru jāatbild LESD 110. panta kontekstā, par to, vai nodokļa apmērs 2010. gadā, reģistrējot [attiecīgo transportlīdzekli], pārsniedz (vai nē) atlikušo nodokļa apmēru, kas ir iekļauts līdzīgu valsts teritorijā jau reģistrētu lietotu transportlīdzekļu vērtībā, – vai, nosakot šo atlikušo summu, par līdzīgu ir jāuzskata:
—
līdzīgs [transportlīdzeklis], kurš gadā, kad pirmo reizi tika uzsākta [attiecīgā transportlīdzekļa] izmantošana (2006. gadā), tika reģistrēts kā jauns transportlīdzeklis, vai
—
arī (citi) [transportlīdzekļi], kuri 2010. gadā bija pieejami lietotu transportlīdzekļu tirgū un kuru, tāpat kā [attiecīgā transportlīdzekļa], izmantošana pirmo reizi tika uzsākta 2006. gada 30. maijā, un kuri citādi ir līdzīgi, bet tika (importēti un) reģistrēti kā lietoti transportlīdzekļi pēc 2006. gada 30. maija (pēc 2006. gada 30. maija un līdz 2009. gadam), un/vai
—
arī (citi) [transportlīdzekļi], kuri 2010. gadā bija pieejami lietotu transportlīdzekļu tirgū un kuru izmantošana, atšķirībā no [attiecīgā transportlīdzekļa], pirmo reizi tika uzsākta pēc 2006. gada 30. maija, bet kuri citādi ir līdzīgi, un kuri pēc 2006. gada 30. maija ir (importēti un) reģistrēti kā jauni vai lietoti transportlīdzekļi (pēc 2006. gada 30. maija un līdz 2009. gadam)?
2)
Izvērtējot jautājumu, vai LESD 110. pants liedz uzlikt
BPM
, reģistrējot [attiecīgo transportlīdzekli] 2010. gadā, ciktāl šis nodoklis tiek aprēķināts atkarībā no CO
izmešu daudzuma [..], vai šī nodokļa daļa ir jāuzskata par jaunu nodokli, kurš ir jānošķir no
BPM
līdz 2008. gada 1. februārim, kas bija atkarīgs vienīgi no [neto] kataloga cenas, kā rezultātā, ciktāl šis nodoklis ir atkarīgs no CO
izmešu daudzuma, salīdzinājumam ar (līdzīgiem) lietotiem transportlīdzekļiem, kas reģistrēti pirms 2010. gada 1. janvāra, nav nozīmes?
3)
Ja runas nav par jaunu nodokli [otrā] jautājuma izpratnē: vai uzlikt
BPM
, reģistrējot [attiecīgo transportlīdzekli] 2010. gadā, ciktāl šis nodoklis ir atkarīgs no CO
izmešu daudzuma [..], liedz tas, ka saskaņā ar LESD 110. pantu no CO
izmešu daudzuma atkarīgs nodoklis [..] netika uzlikts [transportlīdzekļiem], kuri ir līdzīgi [attiecīgajam transportlīdzeklim] un kuru izmantošana pirmoreiz tika uzsākta pirms 2008. gada 1. februāra, un kuri laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim ir importēti un reģistrēti kā lietoti [transportlīdzekļi], lai gan no CO
izmešu daudzuma atkarīgs nodoklis tika uzlikts, reģistrējot tos transportlīdzekļus minētajā laikposmā, kuru izmantošana pirmo reizi tika uzsākta pēc 2008. gada 1. februāra, bet kuri citādi bija līdzīgi [attiecīgajam transportlīdzeklim]?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ar saviem jautājumiem, kuri ir jāizvērtē kopā, iesniedzējtiesa būtībā vēlas zināt, pirmkārt, kādas LESD 110. panta piemērošanas nolūkā ir līdzīgas valsts preces, kas ir salīdzināmas ar lietotu transportlīdzekli, kurš pirmo reizi tika izmantots pirms 2008. gada 1. februāra un kurš tika importēts un reģistrēts Nīderlandē 2010. gadā, un, otrkārt, vai LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu nodokli kā
BPM
, kas bija spēkā 2010. gadā.
Līdzīgas valsts preces
Vispirms ir jāatgādina, ka nodoklis, ko dalībvalsts iekasē, reģistrējot transportlīdzekļus savā teritorijā, lai tos laistu apritē, ir iekšējs nodoklis, un tātad tas ir vērtējams, ņemot vērā LESD 110. pantu (šajā ziņā skat. 2011. gada 7. aprīļa spriedumu lietā
C-402/09
Tatu
, Krājums, I-2711. lpp.
, 32. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka šī panta pirmajā daļā ir aizliegts katrai dalībvalstij uzlikt citu dalībvalstu precēm iekšējos nodokļus, kas lielāki par tiem, kuri uzlikti līdzīgām valsts precēm.
Tāpat ir jāatgādina, ka automašīnas, kas atrodas dalībvalsts tirgū, ir tās “valsts preces” LESD 110. panta izpratnē (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Tatu
, 55. punkts).
Tad, kad šīs preces ir laistas pārdošanā šīs dalībvalsts lietoto transportlīdzekļu tirgū, tās ir jāuzskata par importētiem lietotiem transportlīdzekļiem “līdzīgām precēm”, ja to īpašības un vajadzības, kurām tās izmanto, veido starp tām konkurējošas attiecības. Konkurences pakāpe starp diviem modeļiem ir atkarīga no apjoma, kādā tie atbilst dažādām prasībām, tostarp attiecībā uz cenu, izmēriem, komfortu, funkcionalitāti, [degvielas] patēriņu, [izmantošanas] ilgtspēju un uzticamību. Kā atsauces transportlīdzeklim ir jābūt tam, kura īpašības ir vistuvākās importētā transportlīdzekļa īpašībām. Tas nozīmē modeļa, veidu un citu īpašību, tādu kā piedziņas veids vai aprīkojums, vecums, kā arī nobraukums, vispārējais stāvoklis vai preču zīme, ņemšanu vērā (skat. it īpaši 2002. gada 19. septembra spriedumu lietā
C-101/00
Tulliasiamies
un
Siilin
,
Recueil
, I-7487. lpp.
, 75. un 76. punkts, kā arī 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā
C-74/06 Komisija/Grieķija, Krājums, I-7585. lpp.
, 29. un 37. punkts).
Šajā ziņā ir jānorāda, ka iepriekšējā punktā minētie kritēriji nav uzskaitīti ne izsmeļoši, ne imperatīvi. Katrā ziņā, atsauces transportlīdzeklis var atšķirties atkarībā no importētā transportlīdzekļa individuālajām īpašībām. Divi transportlīdzekļi ar vienu un to pašu pirmās izmantošanas datumu obligāti nav līdzīgi, piemēram, atšķirīgās nolietošanās pakāpes dēļ. Iesniedzējtiesai, ņemot vērā tādas īpašības kā iepriekšējā punktā minētās, ir jānosaka, kādas ir valsts preces, kuru īpašības ir vistuvākās attiecīgā importētā transportlīdzekļa īpašībām.
No tā izriet, ka līdzīgas valsts preces, kas ir salīdzināmas ar tādu lietotu transportlīdzekli kā pamatlietā, kas pirmo reizi tika izmantots pirms 2008. gada 1. februāra un kas ir importēts un reģistrēts Nīderlandē 2010. gadā, ir Nīderlandes tirgū jau esoši transportlīdzekļi, kuru īpašības ir vistuvākās attiecīgā transportlīdzekļa īpašībām.
BPM
saderīgums ar LESD 110. pantu
LESD 110. panta mērķis ir nodrošināt preču brīvu apriti starp dalībvalstīm parastos konkurences apstākļos. Tas ir vērsts uz to, lai novērstu jebkāda veida aizsardzību, ko var radīt diskriminējošu iekšējo nodokļu piemērošana citu dalībvalstu izcelsmes precēm (iepriekš minētais spriedums lietā
Tatu
, 34. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā, kā tas arī norādīts šī sprieduma 21. punktā, minētā panta pirmajā daļā ir aizliegts katrai dalībvalstij uzlikt citu dalībvalstu precēm iekšējos nodokļus, kas lielāki par tiem, kuri uzlikti līdzīgām valsts precēm.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas patstāvīgo judikatūru nodokļu uzlikšanas sistēmu var uzskatīt par saderīgu ar LESD 110. pantu vienīgi tad, ja ir pierādīts, ka tā ir izveidota tā, lai jebkurā gadījumā būtu izslēgts, ka importa precēm uzliek lielākus nodokļus nekā valsts precēm, un ka tādējādi tai nekādā gadījumā nav diskriminējošas iedarbības (2009. gada 19. marta spriedums lietā C‑10/08 Komisija/Somija, 24. punkts un tajā minētā judikatūra).
Tādējādi Tiesa ir nospriedusi, ka nodokļu uzlikšanas transportlīdzekļiem jomā šī līguma norma tiecas garantēt pilnīgu iekšējās nodokļu uzlikšanas neitralitāti attiecībā uz konkurenci starp valsts tirgū jau esošām precēm un importētām precēm (1990. gada 11. decembra spriedums lietā
C-47/88 Komisija/Dānija,
Recueil
, I-4509. lpp.
, 9. punkts, un 2004. gada 29. aprīļa spriedums lietā
C-387/01
Weigel
,
Recueil
, I-4981. lpp.
, 66. punkts).
Tiesa ir arī precizējusi, ka ar reģistrācijas nodokļa iekasēšanu dalībvalstī šā nodokļa summa tiek iekļauta transportlīdzekļa vērtībā. Tādējādi, ja attiecīgajā dalībvalstī reģistrētais transportlīdzeklis vēlāk šajā pašā dalībvalstī tiek pārdots kā lietots transportlīdzeklis, tā tirgus vērtība iekļauj atlikušo reģistrācijas nodokļa summu un atbilst procentam, ko nosaka, pamatojoties uz šī transportlīdzekļa vērtības samazinājumu, no tā sākotnējās vērtības (2006. gada 5. oktobra spriedums apvienotajās lietās
C-290/05 un C-333/05
Nádasdi
un
Németh
, Krājums, I-10115. lpp.
, 54. punkts).
Tādējādi LESD 110. pants ir pārkāpts tad, ja šī nodokļa apmērs, ar ko apliek no citas dalībvalsts ievestu lietotu transportlīdzekli, pārsniedz minētā nodokļa atlikušo apmēru, kas iekļauts līdzīgu lietotu transportlīdzekļu, kuri jau reģistrēti valsts teritorijā, vērtībā (1995. gada 9. marta spriedums lietā
C-345/93
Nunes Tadeu
,
Recueil
, I-479. lpp.
, 20. punkts; 2001. gada 22. februāra spriedums lietā
C-393/98
Gomes Valente
,
Recueil
, I-1327. lpp.
, 23. punkts, kā arī iepriekš minētais spriedums lietā
Tulliasiamies
un
Siilin
, 55. punkts).
Ja reģistrācijas nodokļa, ar ko apliek importētus lietotus transportlīdzekļus, apmērs pārsniedz tā atlikušo apmēru, kas iekļauts līdzīgu lietotu transportlīdzekļu, kuri jau reģistrēti valsts tirgū, vērtībā, tas varētu radīt priekšrocību valsts lietotu transportlīdzekļu pārdošanai un tādējādi atturēt no līdzīgu lietotu transportlīdzekļu importēšanas.
Tomēr LESD 110. pants nav paredzēts, lai liegtu dalībvalstīm ieviest jaunus nodokļus vai grozīt esošo nodokļu likmi vai nodokļu bāzi (iepriekš minētie spriedumi apvienotajās lietās
Nádasdi
un
Németh
, 49. punkts, kā arī lietā
Tatu
, 50. punkts).
Tomēr dalībvalstu pilnvaras jaunu nodokļu ieviešanā vai jau esošu nodokļu likmju vai bāzes grozīšanā nav neierobežotas. LESD 110. pantā paredzētais aizliegums ir piemērojams ikreiz, kad nodokļa uzlikšana var atturēt no citu dalībvalstu izcelsmes preču importēšanas, atbalstot valsts preces (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Tatu
, 52. punkts un tajā minētā judikatūra).
Tādējādi dalībvalstis nevar ieviest jaunus nodokļus vai grozīt esošos nodokļus, kuru mērķis vai sekas būtu atturēt no importēto preču pārdošanas, atbalstot līdzīgu preču, kas ir pieejamas valsts tirgū un kas tajā laistas pirms minēto nodokļu vai nodokļu grozījumu spēka stāšanās, pārdošanu (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Tatu
, 53. punkts).
Attiecībā uz
BPM
no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka šis nodoklis tiek uzlikts un iekasēts vienīgi tad, kad transportlīdzeklis pirmo reizi tiek reģistrēts Nīderlandes teritorijā. Kopš 2006. gada Nīderlandes tiesību akti ir tikuši grozīti vairākas reizes. Līdz 2008. gada 1. februārim minētais nodoklis tika aprēķināts vienīgi atkarībā no neto kataloga cenas procentuālā īpatsvara. Sākot no šī datuma, šajā nodokļa bāzē iekļauta arī summa, kas atkarīga no CO
izmešu daudzuma. Šajā nodokļa bāzē daļa saistībā ar neto kataloga cenu pakāpeniski samazinājās, turpretim daļa saistībā ar CO
izmešu daudzumu palielinājās.
Kā norādīja Nīderlandes valdība un Eiropas Komisija, šķiet, ka, neraugoties uz
BPM
aprēķina veidā veiktajiem grozījumiem,
BPM
izraisošais notikums, proti, transportlīdzekļa pirmā reģistrācija Nīderlandes teritorijā, joprojām ir tas pats gan pirms, gan pēc attiecīgā grozījuma. Tātad izskatāmajā lietā runa ir par to pašu nodokli, kas bija agrāk.
Pat ja pieņem, ka runa ir par jaunu nodokli, LESD 110. pantā paredzētais aizliegums, kā tas izriet no šī sprieduma 34. punkta, ir piemērojams ik reizi, kad vienas dalībvalsts iekšējā nodokļu uzlikšana var atturēt no citas dalībvalsts izcelsmes preču importēšanas, atbalstot līdzīgas valsts preces.
No Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka atbrīvojuma no
BPM
daļas, kas atkarīga no CO
izmešu daudzuma, dēļ lietotie transportlīdzekļi pamatlietā, kas pirmoreiz tika izmantoti pirms 2008. gada 1. februāra, bet kas ir importēti un reģistrēti Nīderlandē laikposmā no 2008. gada 1. februāra līdz 2009. gada 31. decembrim, bija pakļauti mazākam
BPM
nekā līdzīgi lietotie transportlīdzekļi, kas tika importēti un reģistrēti, sākot no 2010. gada 1. janvāra.
Šādā gadījumā valsts tirgū būtu līdzīgi lietotie transportlīdzekļi, kas salīdzināmi ar to, kas ir pamatlietā, kuru vērtībā joprojām iekļautais atlikušais
BPM
apmērs ir mazāks nekā šī nodokļa apmērs, ar ko apliek attiecīgo transportlīdzekli.
Ja šis pēdējais minētais apmērs pārsniedz vismazāko atlikušo [nodokļa] apmēru, kas joprojām iekļauts līdzīgu lietotu transportlīdzekļu, kuri jau reģistrēti valsts teritorijā, vērtībā, tātad nav konstatēts, ka
BPM
likums ir strukturēts tā, lai izslēgtu jebkādu iespēju, ka importētās preces tiek apliktas ar lielāku nodokli nekā valsts preces un tādējādi – ka tam nekādā ziņā nevar būt diskriminējošu seku.
No šādām diskriminējošām sekām var izvairīties vienīgi, ja ir iespējams izvēlēties vismazāko atlikušo reģistrācijas nodokļa apmēru, kas joprojām ir iekļauts valsts teritorijā jau reģistrētu līdzīgu lietotu transportlīdzekļu vērtībā.
Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai
BPM
apmērs, ar ko apliek tādu lietoto transportlīdzekli kā pamatlietā, pārsniedz vai nepārsniedz vismazāko šī nodokļa atlikušo apmēru, kas joprojām iekļauts valsts teritorijā jau reģistrētu līdzīgu lietoto transportlīdzekļu vērtībā.
No tā izriet, ka LESD 110. pants nepieļauj tādu nodokli, kāds paredzēts
BPM
likumā, ja un ciktāl šī nodokļa apmērs, ar ko apliek lietotus importētos transportlīdzekļus, tos reģistrējot Nīderlandē, pārsniedz vismazāko atlikušo šī nodokļa apmēru, kas iekļauts šajā pašā dalībvalstī jau reģistrētu līdzīgu lietoto transportlīdzekļu vērtībā.
Ievērojot visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāsniedz šādas atbildes:
—
LESD 110. panta piemērošanas mērķim līdzīgas valsts preces, kas ir salīdzināmas ar tādu lietotu transportlīdzekli kā pamatlietā, kurš pirmo reizi ir izmantots pirms 2008. gada 1. februāra un kurš ir importēts un reģistrēts Nīderlandē 2010. gadā, ir Nīderlandes tirgū jau esoši transportlīdzekļi, kuru īpašības ir vistuvākās minētā transportlīdzekļa īpašībām, un
—
LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu nodokli kā
BPM
, ja un ciktāl šī nodokļa apmērs, ar ko apliek lietotus importētos transportlīdzekļus, tos reģistrējot Nīderlandē, pārsniedz vismazāko atlikušo šī nodokļa apmēru, kas iekļauts šajā pašā dalībvalstī jau reģistrētu līdzīgu lietoto transportlīdzekļu vērtībā.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pusēm pamatlietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:

LESD 110. panta piemērošanas mērķim līdzīgas valsts preces, kas ir salīdzināmas ar tādu lietotu transportlīdzekli kā pamatlietā, kurš pirmo reizi tika izmantots pirms 2008. gada 1. februāra un kurš ir importēts un reģistrēts Nīderlandē 2010. gadā, ir Nīderlandes tirgū esoši transportlīdzekļi, kuru īpašības ir vistuvākās minētā transportlīdzekļa īpašībām.

LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu nodokli kā vieglo automobiļu un motociklu nodoklis (
belasting personenauto’s en motorrijwielen
), kas ir spēkā 2010. gadā, ja un ciktāl šī nodokļa apmērs, ar ko apliek lietotus importētos transportlīdzekļus, tos reģistrējot Nīderlandē, pārsniedz vismazāko atlikušo šī nodokļa apmēru, kas iekļauts šajā pašā dalībvalstī jau reģistrētu līdzīgu lietoto transportlīdzekļu vērtībā.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – holandiešu.