CELEX: 62013CJ0035
Žemės ūkis
Žemės ūkio produktai ir maisto produktai
Reglamentas (EEB) Nr. 2081/92
2 straipsnis
Geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsauga
Materialinė taikymo sritis
Apsauga nacionalinėje teritorijoje
Neįregistravimas Bendrijoje
Pasekmės
Produktų, kurių savybės labai nesusijusios su jų geografine kilme, pavadinimų apsauga
Sąlygos

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (
OL L 208, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 13 t., p. 4), iš dalies pakeisto 1997 kovo 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 535/97 (
OL L 83, p. 3
, toliau – Reglamentas Nr. 2081/92), 2 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi
(toliau –
Assica
) ir
Kraft Foods Italia SpA
(toliau –
Kraft Foods
), vienos šalies, ir, pirma,
Associazione fra produttori per la tutela del „Salame Felino“
(toliau –
Associazione fra produttori
) ir, antra,
La Felinese Salumi SpA
,
Salumificio Monpiù
Srl,
Salumi Boschi Fratelli SpA
,
Gualerzi SpA
,
Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc
,
Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco & C. Snc
,
Boschi Cav. Umberto SpA
,
Fereoli Mario & Figlio Snc
,
Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini
,
Fereoli Gino & Figlio Snc
,
Ronchei Srl
ir
Salumificio B.R.B. Snc
, kitų šalių; visos dvylika bendrovių yra
Associazione fra produttori
narės. Šis ginčas kilo dėl sąlygų, kuriomis geografinis pavadinimas gali būti naudojamas žymėti produktą, pagamintą ne konkrečioje vietovėje, kai toks pavadinimas nėra pripažintas kaip saugoma kilmės vietos nuoroda arba kaip saugoma geografinė nuoroda, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 2081/92.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamento Nr. 2081/92 septintoje, devintoje ir dvyliktoje konstatuojamosiose dalyse buvo nurodyta:
„tačiau kadangi nacionalinė įregistruotų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų taikymo praktika skiriasi; kadangi turėtų būti nustatyta Bendrijos pozicija; kadangi Bendrijos apsaugos taisyklių sistema leis plėtoti geografines nuorodas ir kilmės vietos nuorodas, nes, nustatant labiau vienodą požiūrį, [nes taikant vienodesnį požiūrį] tokia sistema užtikrins sąžiningą konkurenciją [vienodas konkurencijos sąlygas] tarp šias nuorodas turinčių produktų gamintojų ir sustiprins vartotojų pasitikėjimą tokiais produktais;
<…>
kadangi šis reglamentas taikomas tam tikriems žemės ūkio ir maisto produktams, kurių savybės yra sietinos [yra susijusios] su <...> [jų] geografine kilme; tačiau kadangi ši apimtis galėtų būti išplėsta kitiems žemės ūkio ir maisto produktams;
<…>
kadangi, kad apsauga galiotų kiekvienoje valstybėje narėje, geografines nuorodas ar kilmės vietos nuorodas privaloma įregistruoti Bendrijos lygiu; kadangi įtraukimas į registrą taip pat turėtų teikti informaciją prekyba besiverčiantiems asmenims ir vartotojams.“
Reglamento Nr. 2081/92 2 straipsnio 1 ir 2 dalyse buvo numatyta:
„1.   Bendrijos kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų apsauga, taikoma žemės ūkio produktams ir maisto produktams, suteikiama pagal šį reglamentą.
2.   Šiame reglamente:
a)
kilmės vietos nuoroda – tai regiono, konkrečios vietos arba, išimtiniais atvejais, šalies pavadinimas, naudojamas apibūdinti žemės ūkio ar maisto produktui:
—
kuris yra kildinamas iš to regiono, konkrečios vietos ar šalies ir
—
kurio kokybė ar savybės yra iš esmės arba išimtinai sietinos su tam tikra geografine aplinka su jai būdingais gamtos ar žmogaus veiklos veiksniais ir kurio gamyba, perdirbimas ir paruošimas atliekamas toje konkrečioje įvardytoje geografinėje vietovėje;
b)
geografinė nuoroda – tai regiono, konkrečios vietos ar, išimtiniais atvejais, šalies pavadinimas, naudojamas apibūdinti žemės ūkio ar maisto produktui:
—
kuris yra kildinamas iš to regiono, konkrečios vietos ar šalies ir
—
kuriam priskiriama tam tikra konkreti kokybė, reputacija ar kitos savybės, būdingos tai geografinei kilmei, ir kurio gamyba ir (arba) perdirbimas, ir (arba) paruošimas atliekamas konkrečioje įvardytoje geografinėje vietovėje.“
To paties reglamento 13 straipsnio 1 dalyje buvo nurodyta:
„1.   Įregistruoti pavadinimai saugomi nuo:
a)
bet kokio tiesioginio ar netiesioginio įregistruoto pavadinimo naudojimo komerciniais tikslais produktams, kuriems netaikomas įregistravimas, jeigu šie produktai panašūs į tuo pavadinimu įregistruotus produktus arba jeigu, naudojantis tuo pavadinimu, naudojamasi saugomo pavadinimo reputacija;
b)
bet kokio netinkamo naudojimo, imitavimo ar įvaizdžio apie gaminį atkūrimo, net ir tuo atveju, jei yra nurodoma tikroji produkto kilmė arba jeigu saugomas pavadinimas yra išverstas arba prie jo rašomi tokie žodžiai, kaip „rūšis“, „tipas“, „metodas“, „pagaminta [kaip]“, „imitacija“ ir pan.;
c)
bet kokios melagingos ar klaidinančios nuorodos, tokios kaip – produkto kilmė, pobūdis ar svarbiausios [esminės] ypatybės, [esančios] ant produkto išorinės ar vidinės pakuotės, reklamos medžiagoje arba su konkrečiu produktu susijusiuose dokumentuose, arba ant produkto taros, kuri gali sukelti klaidingą įspūdį apie produkto kilmę [ir nuo produkto įpakavimo į tokią tarą, kuri gali sukelti klaidingą įspūdį apie produkto kilmę];
d)
bet kokios kitos praktikos, galinčios suklaidinti visuomenę dėl tikros produkto kilmės.
Kai įregistruoto pavadinimo sudėtyje yra bendriniu laikytinas žemės ūkio ar maisto produkto pavadinimas, to bendrinio pavadinimo vartojimas atitinkamam žemės ūkio ar maisto produktui žymėti nelaikomas prieštaraujančiu 1 dalies [pirmos pastraipos] a ir b punktams.“
Reglamentas Nr. 2081/92 buvo panaikintas 2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 510/2006 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (
OL L 93, p. 12
). Tačiau, atsižvelgiant į pagrindinės bylos faktinių aplinkybių susiklostymo datą, jai taikomas Reglamentas Nr. 2081/92.
Italijos teisė
Faktinių aplinkybių susiklostymo momentu galiojusio 1996 m. kovo 19 d. Įstatyminio dekreto Nr. 198, numatančio taisykles dėl intelektinę nuosavybę reglamentuojančių vidaus teisės aktų priderinimo prie Sutartyje dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba (Urugvajaus raundas), nustatytų reikalavimų (
decreto legislativo n. 198 – Adeguamento della legislazione interna in materia di proprietà industriale alle prescrizioni obbligatorie dell’accordo relativo agli aspetti dei diritti di proprietà intellettuale concernenti il commercio – Uruguay Round
) (GURI paprastasis priedas, Nr. 64, toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 198/1996), 31 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Geografinė nuoroda – tai bet koks terminas, kuriuo nurodoma šalis, regionas ar vieta, kai toks terminas naudojamas iš ten kilusiam produktui, kurio kokybė, reputacija ar savybės yra išimtinai arba iš esmės sietinos su kilmės geografine aplinka, įskaitant gamtos, žmogiškuosius ir tradicinius veiksnius.
2.   Nepažeidžiant Civilinio kodekso 2598.2 [straipsnio] ir specialiųjų nuostatų, atsižvelgiant į sąžiningai įgytas teises į prekių ženklą, nesąžininga konkurencija laikomas geografinių nuorodų naudojimas, kai tai gali suklaidinti visuomenę, taip pat bet kokio pavadinimo naudojimas apibūdinant arba pristatant produktą, iš kurio matyti arba kuriuo remiantis galima manyti, kad produkto kilmė yra kita nei tikroji jo kilmės vieta arba kad produktas turi savybių, kurios priskiriamos specifinėms produktų, gaunamų iš geografine nuoroda nurodomos vietos, savybėms.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
„Salame Felino“ yra tik iš kiaulienos gaminama dešra. Jos pavadinimas siejamas su Felino miestu (Italija), t. y. Parmos provincijoje (Italija) esančia aglomeracija.
1998 m. sausio 30 d.
Associazione fra produttori
kreipėsi į
Tribunale di Parma
dėl
Kraft Jacobs Suchard SpA
(toliau –
Kraft Jacobs Suchard
) vykdomos nesąžiningos konkurencijos, konkrečiai dėl to, kad ši įmonė ėmė prekiauti dešra pavadinimu „Salame Felino“, nors šis produktas buvo gaminamas ne Parmos regione, o Lombardijoje – Kremonoje (Italija).
Felinese Salumi SpA
,
Salumificio Monpiù Srl
,
Salumi Boschi Fratelli SpA
,
Gualerzi SpA
,
Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc
,
Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco & C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA
,
Fereoli Mario & Figlio Snc
,
Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini
,
Fereoli Gino & Figlio Snc
,
Ronchei Srl, Salumificio B.R.B. Snc
įstojo į bylą palaikyti šios asociacijos reikalavimų.
Assica
, kurios narė yra
Kraft Jacobs Suchard
, įstojo į bylą palaikyti
Kraft Jacobs Suchard
reikalavimų.
2001 m. vasario 9 d. sprendimu
Tribunale di Parma
nusprendė, kad
Associazione fra produttori
negalėjo remtis Reglamentu Nr. 2081/92, nes pavadinimas „Salame Felino“ nėra nei saugoma kilmės vietos nuoroda, nei saugoma geografinė nuoroda, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą. Vis dėlto
Tribunale di Parma
pripažino, kad
Associazione fra produttori
galėjo remtis Įstatyminio dekreto Nr. 198/1996 31 straipsnio nuostatomis. Taip pat konstatavęs, kad produktai, kuriais prekiavo
Kraft Jacobs Suchard
, buvo gaminami ne Parmos teritorijoje, o vartotojai ėmė vertinti „Salame Felino“ kaip gerą vardą turintį produktą dėl jo savybių, kurias lemia geografinės aplinkos specifika,
Tribunale di Parma
pripažino, kad
Kraft Jacobs Suchard
vykdė nesąžiningą konkurenciją.
Kraft Jacobs Suchard
(tapusi
Kraft Foods
) ir
Assica
apskundė šį sprendimą.
2006 m. sausio 12 d. sprendimu
Corte d’Appello di Bologna
atmetė apeliacinį skundą remdamasis, be kita ko, tuo, kad Įstatyminiu dekretu Nr. 198/1996 teikiama apsauga nepažeidžia Reglamento Nr. 2081/92 ir kad įregistruoti pavadinimą kaip saugomą kilmės nuorodą arba kaip saugomą geografinę nuorodą reikia tik tam, kad galima būtų pasinaudoti minėto reglamento teikiama apsauga.
Assica
ir
Kraft Foods
pateikė kasacinį skundą.
Grįsdamos savo kasacinį skundą
Assica
ir
Kraft Foods
mano, kad Reglamente Nr. 2081/92 nustatyta kilmės vietos nuorodų apsaugos sistema draudžia nacionalinės teisės aktuose numatyti išimtinę teisę naudoti Bendrijoje neregistruotą kilmės vietos nuorodą. Bet kuriuo atveju jos mano, kad dėl to, jog kilmės vietos nuorodai suteikiama apsauga, turi būti numatytos tikslios teisės normos, o pagrindinėje byloje taip nėra.
Šiomis aplinkybėmis
Corte suprema di cassazione
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1.
Ar Reglamento Nr. 2081/92 2 straipsnis turi būti aiškinamas kaip neleidžiantis gamintojų asociacijai reikalauti išimtinės teisės [Sąjungoje] naudoti geografinės kilmės nuorodą, vienoje valstybėje narėje naudojamą apibūdinti konkretų dešros tipą, prieš tai negavus iš minėtos valstybės narės teisiškai privalomo dokumento, kuriame būtų nurodytos gamybos geografinės ribos, gamybos taisyklės ir galimi reikalavimai kuriuos turėtų atitikti gamintojai, norintys naudoti minėtą nuorodą?
2.
Kokia teisė, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 2081/92 nuostatas, turėtų būti taikoma geografinei nuorodai, kuri nebuvo įregistruota, kaip nurodyta minėtame reglamente, [Sąjungos] rinkoje, ir kokia valstybėje narėje?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl priimtinumo
Associazione fra produttori
tvirtina, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą nepriimtinas, nes užduoti klausimai, objektyviai vertinant, nereikalingi pagrindinėje byloje kilusiam ginčui išspręsti. Pagrindinėje byloje minėta asociacija niekada neteigė, kad turi išimtinę teisę į geografinį pavadinimą „Salame Felino“; ji tik prašė pripažinti
Kraft Foods
atsakomybę remiantis teisės nuostatomis, kuriomis draudžiama nesąžininga konkurencija.
Šiuo atžvilgiu pabrėžtina, kad iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, jog vykstant SESV 267 straipsnyje numatytam procesui, kuris yra grindžiamas aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu, tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, atsakingas už sprendimo priėmimą, atsižvelgdamas į konkrečios bylos ypatumus, turi įvertinti tiek klausimų, kuriuos jis teikia Teisingumo Teismui, būtinumą, tiek jų svarbą (Sprendimo
Aziz
, C‑415/11,
EU:C:2013:164
, 34 punktas).
Taigi, kai prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas dėl Sąjungos teisės išaiškinimo ar galiojimo, Teisingumo Teismas gali atmesti tokį prašymą tik tuomet, kai akivaizdu, jog prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos aplinkybėmis arba dalyku, kai problema hipotetinė arba kai Teisingumo Teismas neturi faktinės arba teisinės informacijos, būtinos naudingai atsakyti į jam pateiktus klausimus (Sprendimo
Aziz
,
EU:C:2013:164
, 35 punktas).
Nagrinėjamu atveju taip nėra. Teigdama, kad
Kraft Foods
atliko nesąžiningus konkurencijos veiksmus, kai naudojo geografinį pavadinimą „Salame Felino“,
Associazione fra produttori
remiasi prielaida, kad tik Parmos regione esantys dešrų gamintojai, kuriems ji atstovauja, turi išimtinę teisę naudoti šį pavadinimą. Tam, kad įvertintų, ar
Associazione fra produttori
pareikštas ieškinys yra pagrįstas, būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar ši asociacija gali remtis išimtinės teisės į geografinį pavadinimą „Salame Felino“ egzistavimu, t. y. teisės, kurią turėtų tam tikrus reikalavimus atitinkantys gamintojai.
Tokiomis aplinkybėmis nėra akivaizdu, kad prašomas Sąjungos teisės išaiškinimas visiškai nesusijęs su pagrindinės bylos aplinkybėmis arba dalyku.
Atsižvelgiant į tai, kad iš bylos medžiagos taip pat nematyti, jog problema būtų hipotetinė, arba kad Teisingumo Teismas neturėtų faktinės arba teisinės informacijos, būtinos naudingai atsakyti į jam pateiktus klausimus, prašymo priimti prejudicinį sprendimą negalima laikyti nepriimtinu.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamentą Nr. 2081/92 reikia aiškinti taip, kad juo numatyta apsaugos sistema Bendrijoje neįregistruotam geografiniam pavadinimui.
Visų pirma, kalbant apie neįregistruotam geografiniam pavadinimui Sąjungos rinkoje taikytiną sistemą, pabrėžtina, kad pagrindinės bylos aplinkybių susiklostymo momentu vienintelė Sąjungos teisėje numatyta geografinių pavadinimų apsaugos sistema buvo įtvirtinta Reglamente Nr. 2081/92.
Kaip matyti iš šio reglamento dvyliktos konstatuojamosios dalies ir 13 straipsnio 1 dalies, tam, kad galima būtų pasinaudoti šiuo reglamentu nustatyta apsaugos sistema, jame numatyta pareiga įregistruoti geografinius pavadinimus Bendrijoje (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Chiciak ir Fol
, C‑129/97 ir C‑130/97,
EU:C:1998:274
, 25 ir 26 punktus).
Iš to matyti, kad Bendrijos rinkoje tuo atveju, kai geografinis pavadinimas nėra įregistruotas, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 2081/92 nuostatas, tokiam pavadinimui negali būti taikoma minėtu reglamentu numatyta apsaugos sistema.
Antra, kalbant apie valstybės narės rinkoje taikytiną sistemą, pabrėžtina, kad iš teismo praktikos matyti, jog nors Reglamentu Nr. 2081/92 siekiama numatyti vienodą ir išsamią apsaugos sistemą (žr. Sprendimo
Budějovický Budvar
, C‑478/07,
EU:C:2009:521
, 114 punktą), vis dėlto šiuo išsamumu neužkertamas kelias taikyti geografinių pavadinimų apsaugos sistemos, kuri nepatektų į šio reglamento taikymo sritį (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Warsteiner Brauerei
, C‑312/98,
EU:C:2000:599
, 54 punktą).
Šiuo atžvilgiu iš Reglamento Nr. 2081/92 devintos konstatuojamosios dalies ir 2 straipsnio 2 dalies b punkto matyti, kad šioje nuostatoje numatyta apsaugos sistema taikoma tik pavadinimams produktų, kurių savybės yra labai susijusios su jų geografine kilme (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Budějovický Budvar
, C‑216/01,
EU:C:2003:618
, 76 punktą).
Be to, geografinio pobūdžio pavadinimai, kuriais tik pabrėžiama geografinė produkto kilmė, neatsižvelgiant į jo specifines savybes, nepatenka į Reglamento Nr. 2081/92 taikymo sritį (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Warsteiner Brauerei
,
EU:C:2000:599
, 44 punktą).
Taigi, apsaugos sistema, kuri prireikus valstybės narės rinkoje gali būti taikoma Bendrijoje neįregistruotam geografiniam pavadinimui, atitinka sistemą, kuri numatyta geografiniams pavadinimams tų produktų, kurių savybės nėra labai susijusios su jų geografine kilme.
Nagrinėjamu atveju būtent prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar Įstatyminiu dekretu Nr. 198/1996 nustatyta geografinių pavadinimų apsaugos sistema atitinka šią sąlygą.
Jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prieitų prie išvados, kad šia sistema siekiama apsaugoti geografinius pavadinimus tų produktų, kurių savybės nėra labai susijusios su jų geografine kilme, primintina, jog tam, kad tokią sistemą galima būtų taikyti, ji turi atitikti Sąjungos teisėje tokiai sistemai nustatytus reikalavimus. Šiuo atžvilgiu pabrėžtina, kad turi būti tenkinamos dvi sąlygos, t. y. pirma, jos taikymas neturi prieštarauti Reglamentu Nr. 2081/92 siekiamiems tikslams (šiuo klausimu žr. Sprendimo W
arsteiner Brauerei
,
EU:C:2000:599
, 49 punktą) ir, antra, ji neturi pažeisti EB 28 straipsnyje numatyto laisvo prekių judėjimo (šiuo klausimu, be kita ko, žr. Sprendimo
Budějovický Budvar
,
EU:C:2003:618
, 95–97 punktus).
Dėl pirmosios sąlygos pabrėžtina, kad, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 2081/92 taikymo sritį, tam, kad nebūtų prieštaraujama juo siekiamiems tikslams, pagal nacionalinės teisės normas nustatyta apsauga vartotojams turi būti užtikrinta ne tai, kad produktai, kuriems taikoma apsauga, pasižymėtų konkrečia savybe ar charakteristika, bet tai, kad jie tikrai gaminami nurodytoje geografinėje srityje.
Dėl antrosios sąlygos pažymėtina, kad nacionalinė pavadinimų apsaugos sistema, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, net kai taikoma ir nacionaliniams, ir į atitinkamos valstybės teritoriją importuojamiems produktams, gali palengvinti prekybą nacionaliniais produktais taip, kad importuoti produktai atsidurtų nepalankioje padėtyje (Sprendimo
Pistre ir kt.
, C‑321/94–C‑324/94,
EU:C:1997:229
, 45 punktas).
Todėl tokie teisės aktai turi būti laikomi EB 28 straipsnyje numatyto laisvo prekių judėjimo kiekybiniam apribojimui lygiaverčio poveikio priemone.
Nors tokį apribojimą galima pateisinti privalomuoju bendrojo intereso reikalavimu apsaugoti sąžiningą konkurenciją arba vartotojus (šiuo klausimu, be kita ko, žr. Sprendimo
Budějovický Budvar
,
EU:C:2003:618
, 109 punktą), atitinkami nacionalinės teisės aktai tam, kad neprieštarautų Sąjungos teisei, turi būti taikomi nediskriminuojant, būti tinkami numatytam tikslui pasiekti ir neviršyti to, kas būtina jam pasiekti (Sprendimo
Corporación Dermoestética
, C‑500/06,
EU:C:2008:421
, 35 punktas ir nurodyta teismo praktika).
Būtent nacionalinis teismas turi patikrinti, pirma, ar taikant aptariamas nacionalinės teisės normas nesiekiama vartotojams užtikrinti, kad produktai, parduodami pažymėti konkrečiu geografiniu pavadinimu, turėtų konkrečią savybę ar charakteristiką, ir ar toks rezultatas nepasiekiamas, ir, antra, ar taikant šias teisės normas siekiama įgyvendinti privalomąjį bendrojo intereso reikalavimą, ar jie taikomi nediskriminuojant, ar jie yra tinkami numatytam tikslui pasiekti ir ar neviršija to, kas būtina jam pasiekti.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamentas Nr. 2081/92 aiškintinas taip, kad juo apsaugos sistema nesuteikiama Bendrijoje neįregistruotam geografiniam pavadinimui, tačiau prireikus toks pavadinimas gali būti saugomas pagal nacionalinės teisės aktus, skirtus geografiniams pavadinimams tų produktų, kurių savybės nėra labai susijusios su jų geografine kilme, vis dėlto su sąlyga, pirma, kad tokie teisės aktai neprieštarauja Reglamentu Nr. 2081/92 siekiamiems tikslams, ir, antra, kad jie nepažeidžia EB 28 straipsnyje numatyto laisvo prekių judėjimo, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.
Dėl pirmojo klausimo
Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 2081/92 2 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo gamintojų asociacijai, kaip antai pagrindinėje byloje, neleidžiama remtis išimtine teise visoje Sąjungoje naudoti geografinio pavadinimo, vienoje valstybėje narėje naudojamo apibūdinti konkrečią dešros rūšį, prieš tai negavus iš minėtos valstybės teisiškai privalomo dokumento, kuriame būtų nurodytos tokio pavadinimo apsaugos sąlygos ir ribos.
Šiuo klausimu pabrėžtina, kad atsižvelgiant į tai, jog neginčijama, kad ginčo faktinių aplinkybių susiklostymo momentu nagrinėjamas geografinis pavadinimas nebuvo įregistruotas Bendrijoje, taip pat į atsakymą, pateiktą į antrąjį klausimą, reikia konstatuoti, kad bet kuriuo atveju pagrindinėje byloje nurodyta gamintojų asociacija negali, remdamasi Reglamentu Nr. 2081/92, remtis išimtine teise visoje Sąjungoje naudoti tokį geografinį pavadinimą.
Tokiomis aplinkybėmis į pirmąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos, iš dalies pakeisto 1997 kovo 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 535/97, reikia aiškinti taip, kad juo apsaugos sistema nesuteikiama Bendrijoje neįregistruotam geografiniam pavadinimui, tačiau prireikus toks pavadinimas gali būti saugomas pagal nacionalinės teisės aktus, skirtus geografiniams pavadinimams tų produktų, kurių savybės nėra labai susijusios su jų geografine kilme, vis dėlto su sąlyga, pirma, kad tokie teisės aktai neprieštarauja Reglamentu Nr. 2081/92, iš dalies pakeistu Reglamentu Nr. 535/97, siekiamiems tikslams, ir, antra, kad jie nepažeidžia EB 28 straipsnyje numatyto laisvo prekių judėjimo, o tai turi patikrinti nacionalinis teismas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.