CELEX: 62009CJ0331
Неизпълнение на задължения от държава членка
Държавни помощи
Помощ, предоставена от Полската република в полза на групата Technologie Buczek
Решение на Комисията, с което се установява, че тази помощ е несъвместима с общия пазар, и се разпорежда нейното възстановяване
Неизпълнение в предвидения срок

С исковата си молба Комисията на Европейските общности иска от Съда да установи, че като не е изпълнила задълженията си, произтичащи
от Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C 23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие
от Полша в полза на производителя на стомана Technologie Buczek Group (ОВ L 116, 2008 г., стр. 26), Република Полша е нарушила
член 249, четвърта алинея EО, както и членове 3, 4 и 5 от това решение.

Правна уредба
Съображение 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането
на член [88] от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41) предвижда
следното:
„като има предвид, че в случаите на неправомерна помощ, която не е съвместима с Общия пазар, ефективната конкуренция трябва
да бъде възстановена; като има предвид, че за тази цел е необходимо помощта, включително лихвите, да бъдат възстановени незабавно;
като има предвид, че е подходящо възстановяването да бъде извършено в съответствие с процедурите от националното законодателство;
като има предвид, че прилагането на тези процедури не трябва, предотвратявайки незабавното и ефективно изпълнение на решението
на Комисията, да попречи на възстановяването на ефективната конкуренция; като има предвид, че за да се постигне този резултат,
държавите членки трябва да вземат всички необходими мерки, гарантиращи ефективността на решението на Комисията“.
Член 14, параграф 3 от Регламент № 659/1999 предвижда:
„Без това да накърнява разпореждане на Съда на Европейските общности съгласно член [242] от Договора, възстановяването се
извършва незабавно и в съответствие с процедурите по националното законодателство на съответната държава членка, при условие
че те позволяват незабавното и ефективно изпълнение на решението на Комисията. За тази цел и в случая на производство пред
националните съдилища съответните държави членки предприемат всички необходими стъпки, които са предвидени в съответните им
правни системи, включително и временни мерки, без да се засяга правото на Общността“.
Съгласно член 23, параграф 1 от същия регламент:
„Когато съответната държава членка не се съобразява с условни или отрицателни решения, по-специално в случаите, упоменати
в член 14, Комисията може директно да сезира Съда на Европейските общности в съответствие с член [88], параграф 2 от Договора“.

Обстоятелства, предхождащи спора
В член 1 от Решение 2008/344, за което Република Полша е уведомена на 24 октомври 2007 г., Комисията обявява, че мерките,
които Република Полша е приела в полза на група Technologie Buczek (наричана по-нататък „GTB“), представляват държавна помощ,
несъвместима с общия пазар (наричана по-нататък „разглежданата помощ“).
Към момента на настъпване на фактите по настоящия спор групата GTB е развивала дейност в отрасъла на производството на стомана
като производител на тръби и се е състояла от дружеството Technologie Buczek SA (наричано по-нататък „TB“), което е имало
няколко дъщерни дружества, две от които според Комисията също били получатели на разглежданата помощ, а именно Buczek Automotive
sp. z o.o. (наричано по-нататък „BA“) и Huta Buczek sp. z o.o. (наричано по-нататък „HB“).
Разглежданата помощ в полза на GTB се изразявала в отказ от принудително събиране на публични вземания от страна на няколко
публични кредитори, по-специално социалноосигурителния институт, общинската администрация на Sosnowiec, където се намира седалището
на GTB, и държавния фонд за рехабилитация на хора с увреждания.
Първите пет члена от диспозитива на Решение 2008/344 гласят следното:
„
Член 1
Държавната помощ в размер на 20 761 643 PLN, неправомерно предоставена от Полша на [GTB], е в нарушение на член 88, параграф 3
от Договора за ЕО и е несъвместима с общия пазар.
Член 2
Държавната помощ, която Полша е привела в действие в полза на [GTB] между 1997 г. и 2003 г., възлизаща на 1 369 186 PLN, не
е била използвана в съответствие с условията, посочени в протокол № 8 към Договора за присъединяване, и следователно е несъвместима
с общия пазар.
Член 3
1.      Полша взема всички необходими мерки за възстановяване от страна по-специално на дъщерните дружества [HB] и [BA] на помощта,
посочена в член 1, и която е била незаконно предоставена на [GTB], в размера на ползите, действително получени от тях. Съответно,
Полша взема всички необходими мерки за възстановяване на 13 578 115 PLN от страна на [HB] и на 7 183 528 PLN от страна на
[BA].
2.      Полша взема всички необходими мерки за възстановяване [от TB] на помощта, използвана по неправомерен начин, посочена в член 2,
предоставена на [GTB].
3.      Помощта, която следва да се възстанови, включва лихви от датата, на която помощта е била предоставена на получателя, до датата
на възстановяването ѝ.
4.      Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията за прилагането [на] Регламент
(ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член [88] от Договора за ЕО […].
Член 4
1.      Възстановяването на помощта, посочена в членове 1 и 2, е незабавно и ефективно.
2.      Полша гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца след датата на уведомяване.
Член 5
1.      В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Полша предоставя следната информация на Комисията:
a)      общата сума (главница и лихви), която трябва да бъде възстановена от получателите;
б)      подробно описание на вече взетите и планираните мерки с оглед спазване на настоящото решение;
в)      документи, доказващи, че на получателите е наредено да възстановят помощта.
2.      Полша следва да държи Комисията информирана относно напредъка на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото
решение до приключване на възстановяването на помощта, посочена в членове 1 и 2. При поискване от страна на Комисията Полша
незабавно предоставя информация относно вече взетите и планираните мерки с оглед спазване на настоящото решение. Тя също така
предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, вече възстановени от получателя“.
Към датата на приемане на Решение 2008/344 TB е в производство по несъстоятелност, като обявяването на неплатежоспособността
е извършено на 16 август 2006 г. За сметка на това обявяването на неплатежоспособността на BA е извършено на 25 юни 2008 г.,
а на HB — на 29 април 2009 г., т.е. след изтичането на срока, предвиден в член 4 от посоченото решение.
На 8 януари 2008 г. TB, BA и HB подават жалба пред Първоинстанционния съд на Европейските общности [понастоящем Общият съд]
с искане за отмяна на Решение 2008/344 (съответно с номера T‑465/07, T‑1/08 и T‑440/07). Едновременно с жалбата HB и BA сезират
председателя на Общия съд с искане за спиране на изпълнението на посоченото решение. На 13 февруари 2008 г. председателят
на Общия съд постановява спирането на изпълнението на решението до окончателното произнасяне относно временните мерки. С две
определения от 14 март 2008 г. по дело Buczek Automotive/Комисия (T‑1/08 R) и по дело Huta Buczek/Комисия (T‑440/07 R), председателят
на Общия съд отхвърля исканията на BA и HB за постановяване на временни мерки.
На 18 март 2008 г. Република Полша встъпва в подкрепа на исканията на HB и на BA и моли Общия съд да отмени Решение 2008/344.
Що се отнася до мерките по изпълнение, предприети от полските власти вследствие на посоченото решение, Република Полша посочва
на Комисията няколко организации, които трябва да пристъпят към събирането на разглежданата помощ от получателите, без обаче
да уточнява какъв размер може да бъде събран от HB и от BA. Като се позовава на трудностите, дължащи се на обстоятелството,
че помощта е предоставена на получателите преди присъединяването на тази държава членка към Европейския съюз, последната изтъква
по-специално нуждата от допълнителен срок за събирането на разглежданата помощ поради необходимостта да се потърсят и евентуално
да се представят отново относимите документи. От друга страна, в същото писмо посочените власти питат дали по силата на Решение
2008/344 е възможно по-голямата част от тази помощ да се събере от TB в рамките на производството по несъстоятелност, а от
HB и от BA да се поиска единствено възстановяването на останалата сума.
В отговора на посоченото писмо, изпратен на 13 февруари 2008 г., Комисията се противопоставя на този метод за събиране на
разглежданата помощ с мотива, че той не е съобразен със съдържанието на Решение 2008/344.
С писмо от 22 февруари 2008 г. полските власти отново изтъкват сериозните затруднения от правно и практическо естество за
събирането на разглежданата помощ и искат продължаването на срока за изпълнение на посоченото решение до 30 юни 2008 г.
В това отношение те посочват в писмо от 7 март 2008 г. техническите трудности, свързани с издирването на оригиналните документи,
въз основа на които е предоставена разглежданата помощ. От правна гледна точка те изтъкват опасността от „двойно възстановяване“
на тази помощ от TB и от неговите дъщерни дружества. Според Република Полша тази опасност произтича от липсата на правно основание,
което да позволи на административните органи да се откажат от вземанията по отношение на TB, чийто синдик е длъжен да пристъпи
към изплащането на тези задължения, включително и на сумите, които всъщност трябва да се възстановят от дъщерните дружества
на TB, същинските получатели на разглежданата помощ. Освен това при изплащането на тези задължения съгласно полското право
относно несъстоятелността вече нямало да бъде налице правно основание, което да позволи на TB да поиска от своите дъщерни
дружества възстановяването на платените от самото него суми.
В отговора си от 4 април 2008 г. Комисията, която изразява съжаление, че полските власти не предлагат никакво разрешение на
проблема за „двойното възстановяване“, предлага временно прилагане на Решение 2008/344 посредством откриване на блокирана
банкова сметка, по която действителните получатели на разглежданата помощ да внесат посочените в това решение суми заедно
със съответните лихви, но тя обвързва тази възможност с условието посочените власти да гарантират, че синдикът на TB ще предяви
регресен иск срещу HB.
С писмо от 13 юни 2008 г. полските власти уведомяват Комисията, че през април 2008 г. синдикът, натоварен с ликвидацията на
TB, е извършил разпределяне на определени активи и че общата сума, възстановена към тази дата от посоченото дружество, възлизала
на около 13 милиона полски злоти, като отново подчертават, че задължението за възстановяване на предоставената на TB помощ
произтича от полското право относно несъстоятелността. Освен това Комисията е уведомена за допълнителните суми, които определени
публични кредитори трябвало да си възстановят от HB и от BA.
В писмото си от 18 юли 2008 г. Комисията изисква подробен доклад за действително събраната част от разглежданата помощ, като
поставя редица конкретни въпроси относно исканите суми от различните кредитори. Що се отнася до въпроса за „двойното възстановяване“,
Комисията настоява, че независимо от това какво е предвиденото от полските власти решение, то не трябва да нарушава задълженията,
ясно определени в Решение 2008/344, и предупреждава Република Полша, че ако тя не изпълни това решение, Комисията може да
открие процедура по член 88, параграф 2 ЕО.
С писмо от 5 септември 2008 г. полските власти информират Комисията, че производството по несъстоятелност на TB е спряно вследствие
на подадена жалба срещу плана за разпределение. Що се отнася до дъщерните дружества на TB, срещу тях е предявен иск само от
една организация, като това искане за изпълнение обаче не отговаря на формалните изисквания, поради което в това отношение
не е могло да бъде постановено решение. В писмото на Република Полша също така се иска среща между нейните представители и
тези на Комисията.
В отговора си от 29 октомври 2008 г. Комисията отново напомня на посочената държава членка възможността да започне процедурата
по член 88, параграф 2 ЕО. Като поставя нови въпроси, тя обвързва възможността за такава среща с предварителното представяне
от тази държава членка на предложение за разрешаването на проблема на „двойното възстановяване“.
В писмо от 22 декември 2008 г. полските власти информират Комисията, че размерът на помощта, която трябва да съберат от TB,
се е оказал по-висок от съобщения на Комисията при изготвянето на Решение 2008/344 и че те ще пристъпят към събирането на
този по-висок размер. От друга страна, те уведомяват тази институция, че полска юрисдикция е постановила решение за обявяването
в несъстоятелност на BA. Посочените власти съобщават, от една страна, за организирането на среща с различните организации,
които отпускат помощи, за да се обсъди въпросът за „двойното възстановяване“, и от друга страна, за допълнително предоставена
информация в това отношение. Като прилагат копие от декларациите за вземания на всички кредитори от сумата на активите на
TB, те съобщават за представянето на предложение за януари 2009 г.
В писмото си от 30 януари 2009 г. полските власти предлагат възстановяване на съществуващите към 31 декември 2004 г. задължения
на TB към публичните организации, включително и лихвите, начислени до 15 август 2006 г., т.е. деня, предхождащ обявяването
на несъстоятелността на TB, от масата на несъстоятелността на това дружество в съответствие с националните разпоредби в областта
на отсроченото плащане на задължения към публични организации. За сметка на това нито HB, нито BA били отговорни за посочените
задължения, но щели да възстановят получените облаги вследствие на несъбирането на задълженията, наричано също „еквивалента
на помощ“, съответстващ на разликата между действително платените лихви от тези дружества и лихвите, които те е трябвало да
платят при пазарни условия, като се има предвид затрудненото им положение. Освен самия „еквивалент на помощ“ HB и BA щели
да платят свързаните с този еквивалент лихви, изчислени по отношение на BA за периода от 1 януари 2005 г. до 24 юни 2008 г.,
а именно до деня, предхождащ обявяването му в несъстоятелност, и по отношение на HB — до датата на плащането.
Според полските власти това предложение предвижда и възстановяването на сумата от 22 130 829 PLN с включени лихви за забава,
от които 13 491 124,77 PLN вече били възстановени, така че оставало да се съберат още 7 789 272,01 PLN, което, предвид дължимите
от HB и BA суми, надхвърляло посочения в Решение 2008/344 размер.
Комисията оспорва това изчисление и изтъква, че според нея общият размер на сумата, която трябва да се събере от TB, възлиза
на 14 570 608,06 PLN. Що се отнася до другите две дружества, сумата от 180 678,22 PLN трябвало да се събере от HB и от BA,
от които съответно 118 163,55 PLN за HB и 62 514,67 PLN за BA, като върху всички тези суми трябвало да се начислят лихви.
Впоследствие с писмо от 27 февруари 2009 г. службите на Комисията отново напомнят на Република Полша, че тези мерки противоречат
на разпоредбите на Решение 2008/344, доколкото основната тежест за възстановяването на разглежданата помощ продължавала да
тежи върху TB, а не, както е предвидено в това решение, върху HB и BA. В същото писмо Комисията освен това подчертава, че
тя вече е отхвърлила възможността за частично възстановяване от TB на помощта, която трябвало да се събере от HB и BA, така
че щели да бъдат предприети мерки за откриване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО.
На 26 октомври 2009 г. полските власти изпращат до Комисията писмо, в което я уведомяват за откриването на производство по
несъстоятелност на HB, придружено с декларации за вземанията на всички кредитори съгласно Решение 2008/344, с цел да се позволи
удовлетворяването на последните в рамките на производството по несъстоятелност на HB и BA.
След тази размяна на писма и на нееднократни напомняния Комисията, като преценява, че Република Полша все още не е изпълнила
правилно Решение 2008/344, решава да предяви настоящия иск.

По иска

Доводи на страните
Комисията основава иска си на липсата на незабавно и ефективно изпълнение на Решение 2008/344 в съответствие с членове 3 и
4 от него, които предвиждат четиримесечен срок, считано от датата на уведомяване, в който да се пристъпи към възстановяване
на разглежданата помощ. Тя изтъква в това отношение, че повече от двадесет и един месеца след получаването на посоченото решение
от Република Полша, не е налице възстановяване на помощи от HB и BA и че във всички случаи Комисията не е била уведомена в
съответствие с член 5 от същото решение за предприетите от тази държава членка мерки. При условията на евентуалност Комисията
се позовава на факта, че TB е възстановило само част от общия размер, изискуем от GTB. Накрая тя твърди, че Република Полша
не се е позовала на изключителни обстоятелства, които са ѝ попречили да изпълни правилно посоченото решение.
Що се отнася до липсата на незабавно и ефективно изпълнение на Решение 2008/344, Комисията подчертава, че повече от двадесет
и един месеца след получаването на Решение 2008/344 от Република Полша, предоставената на BA и на HB помощ все още не е била
възстановена, поради което последното дружество все още продължавало да се ползва от предоставените от тази помощ предимства.
За да може Комисията да приеме, че са отпаднали предоставените на BA предимства, съгласно постоянната съдебна практика и точка 64
от известието на Комисията от 15 ноември 2007 г., озаглавено „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи
на държавите членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (OВ C 272, стр. 4, наричано по-нататък „известието
от 2007 г.“), трябвало държавната помощ, която следва да се възстанови от BA, да бъде регистрирана в рамките на производството
по несъстоятелност на това дружество, което според информацията, с която Комисията разполага, не било извършено.
От друга страна, Комисията поддържа, че явно някои суми продължават да бъдат неопределени, въпреки че сумите, които трябва
да бъдат възстановени от всички получатели, са ясно посочени в Решение 2008/344 и че техният размер е определен въз основа
на информацията, предоставена от самите полски власти. Тъй като само еднократно е получила информация за един опит за прякото
събиране от кредиторите на помощта от HB и от BA, задължението за събиране на определените в посоченото решение суми от тези
дружества не било изпълнено. Освен това службите на Комисията са получили противоречива информация относно размера на вземанията,
които могат да бъдат регистрирани в рамките на производството по несъстоятелност на TB.
Накрая Комисията припомня, че тъй като подаването на жалба за отмяна съгласно член 230, параграф 2 ЕО няма суспензивно действие
по отношение на задължението за изпълнение на Решение 2008/344 и следователно за възстановяване на помощта, определена като
незаконосъобразна и несъвместима, това решение следва да бъде изпълнено независимо от съществуването на посочената жалба,
ако не е налице решение на Общия съд по член 242 ЕО, с което се постановява спирането на изпълнението на решението за възстановяване
на разглежданата помощ.
Що се отнася до ефективното изпълнение на Решение 2008/344, Комисията, която се позовава по-специално на Решение от 9 март
1978 г. по дело Simmenthal (106/77, Recueil, стр. 629, точки 17, 18 и 21—24), както и на Решение от 18 юли 2007 г. по дело
Lucchini (C‑119/05, Сборник, стр. I‑6199, точки 60—62), изтъква, че именно разпоредбите на полското право относно несъстоятелността
са довели до значително забавяне на възстановяването на разглежданата помощ и следователно са попречили на незабавното изпълнение
на това решение. Макар да е вярно, че полските власти са повдигнали въпроса за „двойното възстановяване“ в кореспонденцията
си с Комисията, те обаче не са предложили още на ранен етап от процедурата решение на този проблем, което би позволило да
се гарантира ефективното изпълнение на това решение. В резултат от направените от тези власти предложения тежестта за възстановяването
тежала основно върху TB, а не върху HB и BA, което противоречало на разпоредбите на Решение 2008/344 относно субекта, който
трябва да понесе икономическата тежест на възстановяването на разглежданата помощ, а не водели до възстановяването на условията
на конкуренцията.
Комисията също твърди, че полските власти не са пристъпили и към временно изпълнение на решението, което би дало възможност
на получателите на помощта да преведат съответните суми по блокирана банкова сметка, както тя предложила. Вследствие на това,
дори Република Полша да срещала затруднения при изпълнението на Решение 2008/344, това не променяло факта, че тя не е изпълнила
задължението си да предложи разумни алтернативни решения, че не е последвала препоръката да изпълни временно това решение
и че не е признала обстоятелството, че Комисията ясно е отхвърлила възможността за събиране от TB на разглежданата помощ,
която е следвало да бъде възстановена от неговите дъщерни дружества.
Що се отнася до твърдението за нарушение, изведено от липсата на изключителни обстоятелства, които да попречат на Република
Полша да изпълни правилно Решение 2008/344, Комисията напомня, че за да обоснове неизпълнението на решение, с което се разпорежда
възстановяването на помощ, съответната държава членка може да се позовава единствено на доводи, доказващи абсолютната невъзможност
за изпълнението на това решение. Ако държавата членка срещне непредвидени и непредвидими трудности при изпълнение на такова
решение или съобрази, че биха настъпили последици, за които Комисията не си дава сметка, съгласно точка 28 от известието от
2007 г. тя трябва да отнесе съответните въпроси за разглеждане от тази институция заедно с предложения за подходящи изменения
в обсъжданото решение. В такъв случай по силата на принципа за лоялно сътрудничество, който именно е в основата на член 10
ЕО, Комисията и съответната държава членка трябва да работят заедно добросъвестно, за да преодолеят трудностите, при пълно
спазване на разпоредбите на Договора за ЕО, и по-конкретно на тези относно помощите.
Като се позовава, от една страна, на постоянната практика на Съда, и от друга страна, на точка 29 от известието от 2007 г.,
Комисията твърди, че макар полските власти действително да са срещнали трудности от техническо и правно естество, те не са
се позовали на „абсолютната невъзможност“ за изпълнение на Решение 2008/344. Критерият за абсолютната невъзможност не бил
изпълнен в случаите, в които държавата членка се позовава на правни, политически или практически обстоятелства, които ѝ пречат
да изпълни разглежданото решение без, от друга страна, да е направила опит за възстановяване на помощта, или да е предложила
на Комисията разумни алтернативни решения за изпълнението на това решение, които биха спомогнали за преодоляването на трудностите.
В настоящия случай полските власти не предложили такова задоволително решение, за да се разреши проблемът с „двойното възстановяване“.
Република Полша изтъква най-напред, че към момента на изготвянето на писмената ѝ защита по отношение на всички субекти, дължащи
разглежданата помощ, а именно TB, HB и BA, е било в ход производство по несъстоятелност и че всички кредитори с вземания,
предмет на посочената в Решение 2008/344 държавна помощ, са декларирали своите вземания, за могат те да бъдат удовлетворени
в рамките на тези различни производства. Тази държава членка поддържа, че е предоставила на Комисията цялата необходима информация,
свързана с тези производства по несъстоятелност, така че основателно можело да се поддържа, че посоченото решение вече изцяло
е изпълнено в съответствие с неговото съдържание.
Република Полша поддържа, че това заключение по никакъв начин не се засяга от факта, че не е събрана цялата определена в Решение
2008/344 сума, като се има предвид, че всички вземания са декларирани по отношение на всички посочени от Комисията длъжници,
спрямо които са образувани производства по несъстоятелност, тъй като възстановяването на разглежданата помощ трябвало да се
извърши съгласно националното право в рамките на започналите производства по несъстоятелност. Този довод се основавал на текста
на член 14, параграф 3 от Регламент № 659/1999, съгласно който възстановяването се извършва в съответствие с процедурите,
предвидени в националното право на съответната държава членка.
Освен това полските власти посочват, че макар извършените до този момент плащания да не се считат за възстановяване на разглежданата
помощ, това не трябва да оказва влияние върху заключението, че Решение 2008/344 е изпълнено поради декларациите на кредиторите
в рамките на различните започнали производства по несъстоятелност, което заключение било потвърдено и в точка 64 от известието
от 2007 г.
Република Полша оспорва и твърдението на Комисията относно „двойното възстановяване“, като подчертава, че съгласно нейното
изложение проблемите, свързани с изпълнението на Решение 2008/344, не правят невъзможно възстановяването на разглежданата
помощ, а предполагат, че тя ще бъде възстановена двукратно, което можело да има за последица откриването на производство по
несъстоятелност по отношение на предприятия, които са платили пазарната цена за придобитите активи и следователно не са се
ползвали от никакво предимство, произтичащо от предоставената на TB държавна помощ. Този въпрос съответства на предмета на
спора пред Общия съд, в рамките на който Република Полша излага детайлно причината, поради която според нея Комисията е допуснала
грешка, като е включила в обхвата на отговорността за възстановяване на помощта и трети лица, а именно HB и BA.
Според Република Полша отправеното до Комисията предложение от 25 януари 2008 г. е имало за цел да избегне положение, при
което, от една страна, синдикът на сумата на активите на TB, разполагащо с достатъчно ресурси за удовлетворяване на всички
декларирани вземания, не може да откаже плащането на декларираните вземания в производство по несъстоятелност на това дружество,
докато, от друга страна, това плащане няма никакво влияние върху задължението за събиране на същите суми от HB и BA. Тази
държава членка се позовава в това отношение на Определение по дело Huta Buczek/Комисия, посочено по-горе, което потвърждавало
преди всичко възможността от гледна точка от правото на Съюза да се изпълни Решение 2008/344 в съответствие с посоченото предложение
на полските власти.
Освен това Република Полша счита за неоснователно твърдението на Комисията за нарушение поради липсата на изпълнение на Решение
2008/344 в предвидения в член 4, параграф 2 от него срок, доколкото Комисията не е определила краен срок за изпълнението на
това решение. Всъщност не можело да се счита, че изтичането на четиримесечния срок, изчислен от момента на приемане на посоченото
решение, представлява краен срок за неговото изпълнение. Посоченият срок, споменат в точка 42 от известието от 2007 г., ясно
указвал необходимостта от възможно най-бързо изпълнение на такова решение на Комисията, но не можел да бъде обвързващ. Предвид
особените обстоятелства по настоящото дело Комисията трябвало да определи друг срок, който може да се счита за обвързващ,
но тя не го е направила.
В отговор на тези доводи Комисията поддържа в своята реплика всички твърдения, представени в исковата ѝ молба. Освен това
тя изтъква, че всеки документ, представен на Съда или на Комисията след предявяването на иска, а именно 17 август 2009 г.,
трябва във всички случаи да се счита за ирелевантен за преценката на неизпълнението на задълженията на Република Полша.
От друга страна, Комисията оспорва довода на Република Полша, съгласно който тя не е определила краен срок за изпълнението
на Решение 2008/344. Като се позовава на точка 53 от Решение от 14 декември 2006 г. по дело Комисия/Испания (C‑485/03—C‑490/03,
Recueil, стр. I‑11887), тя поддържа, че сроковете ясно произтичат от това решение и че са подходящи с цел преценката на неизпълнението
на задължение.
Комисията освен това счита, че Република Полша сочи данни и събития, настъпили след предявяването на иска, които впрочем доказвали
единствено декларирането на вземанията от масата на несъстоятелността на TB, а не тяхното събиране.
Накрая тази институция изтъква, че съгласно постоянната съдебна практика, основана на точки 66 и 67 от известието от 2007 г.,
в случай на възстановяване на помощ от получател, изпаднал в несъстоятелност, националните органите по възстановяването трябва
да обжалват всяко решение на синдика или на съда по несъстоятелност, което позволява продължаване на дейността на изпадналия
в несъстоятелност получател извън сроковете, определени в решението за възстановяване. При това положение националните съдилища
трябвало да отчитат необходимостта да се гарантира незабавното и ефективно изпълнение на разглежданото решение. Ето защо според
Комисията те не трябва да разрешават на изпадналия в несъстоятелност получател на помощта да продължава своята дейност, ако
помощта не е напълно възстановена. Освен това, когато на комитета на кредиторите е предложен план за продължаване на дейността
на получателя на помощта, посочените националните органи можели да подкрепят този план само ако той гарантира, че помощта
ще бъде възстановена изцяло в срока, предвиден в решението за възстановяване.
В писмената си дуплика Република Полша поддържа по същество своите доводи си за цялостното отхвърляне на иска на Комисията.
Освен това тази държава членка отново изтъква, че е предоставила на Комисията цялата необходима информация, макар и да е направила
това в писмената си защита. Без в репликата да се посочва, че определени данни, сред които и обявяването на HB в несъстоятелност,
повдигат нови обстоятелства или факти, които не са били известни до този момент, твърдението на Комисията, че предоставената
информация не е релевантна за целите на настоящото дело, поради това че тя е съобщена след предявяването на иска, не било
основателно, тъй като посочените данни били известни на Комисията към тази дата.
От друга страна, тази държава членка изтъква, че като посочва 17 август 2009 г. като дата на изтичане на срока за изпълнение
на Решение 2008/344, Комисията въобще не взела предвид особените обстоятелства, свързани с неговото изпълнение, като за такава
дата по-скоро трябвало да се счита датата, на която Комисията е приключила изготвянето на исковата си молба.

Съображения на Съда
По нарушението на членове 3 и 4 от Решение 2008/344
Република Полша счита, че Комисията не е установила краен срок за изпълнението на Решение 2008/344. Предвид обстоятелството,
че срокът от четири месеца, изчислен от датата на уведомяването, не би могъл да бъде обвързващ, изтичането на този срок не
можело да се счита за краен срок за изпълнението на това решение.
В това отношение следва да се припомни, че при преценката на неизпълнението съгласно член 88, параграф 2, параграф 2 ЕО, противно
на твърденията на Република Полша и поради факта че тази разпоредба не предвижда досъдебна процедура, за разлика от член 226
ЕО, и че следователно Комисията не издава мотивирано становище, което да налага на държавите членки определен срок за съобразяване
с нейното решение, за релевантна може да се счита само датата, предвидена в решението, чието неизпълнение се оспорва, или
евентуално датата, определена впоследствие от Комисията (Решение от 3 юли 2001 г. по дело Комисия/Белгия, C‑378/98, Recueil,
стр. I‑5107, точка 26, Решение от 2 юли 2002 г. по дело Комисия/Испания, C‑499/99, Recueil, стр. I‑6031, точка 28, Решение
от 1 юни 2006 г. по дело Комисия/Италия, C‑207/05, точка 31 и Решение от 5 октомври 2006 г. по дело Комисия/Франция, C‑232/05,
Recueil, стр. I‑10071, точка 32).
В настоящия случай член 4, параграф 2 от Решение 2008/344 налага четиримесечен срок, считано от датата на уведомяването, за
да може Република Полша да вземе необходимите мерки за възстановяването на разглежданата помощ. Следователно при преценката
на твърдяното неизпълнение при липсата на нов срок, определен от Комисията, за релевантен трябва да се счита този срок.
С определение от 13 февруари 2008 г. по искане на BA и на HB председателят на Общия съд спира изпълнението на Решение 2008/344
до приемането на определенията, слагащи край на обезпечителното производство. С двете посочени по-горе определения по дела
Buczek Automotive/Комисия и Huta Buczek/Комисия председателят на Общия съд отхвърля исканията за обезпечение на BA и HB, което
позволява продължаването на срока, предвиден в член 4, параграф 2 от Решение 2008/344 по отношение на BA и HB.
След като това е уточнено, следва да се приеме, че към момента на изтичането на посочения срок действията на полските власти
не са довели до възстановяване на разглежданата помощ от нейните получатели.
В това отношение следва да се припомни, както твърди Комисията, че премахването на неправомерна помощ посредством възстановяване
е логична последица от установяването на нейния неправомерен характер и тази последица не може да зависи от формата на предоставяне
на помощта (вж. по-специално Решение от 10 юни 1993 г. по дело Комисия/Гърция, C‑183/91, Recueil, стр. I‑3131, точка 16, Решение
от 27 юни 2000 г. по дело Комисия/Португалия, C‑404/97, Recueil, стр. I‑4897, точка 38 и Решение от 22 декември 2010 г. по
дело Комисия/Словакия, C‑507/08, все още непубликувано в Сборника, точка 42).
Ето защо държавата членка — адресат на решение, което я задължава да си възстанови неправомерни помощи, съгласно член 249
ЕО трябва да предприеме всички подходящи мерки, за да осигури изпълнението на посоченото решение(вж. Решение от 12 декември
2002 г по дело Комисия/Германия, C‑209/00, Recueil, стр. I‑11695, точка 31, Решение от 26 юни 2003 г. по дело Комисия/Испания,
C‑404/00, Recueil, стр. I‑6695, точка 21 и Решение по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 42). Тя трябва да извърши
ефективно събиране на дължимите суми (вж. по-специално Решение от 12 май 2005 г. по дело Комисия/Гърция, C‑415/03, Recueil,
стр. I‑3875, точка 44 и Решение по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 42).
Освен това съгласно постоянната съдебна практика задължението на държава членка да премахне помощ, считана от Комисията за
несъвместима с общия пазар, цели възстановяването на предишното положение на пазара на Съюза (Решение от 4 април 1995 г. по
дело Комисия/Италия, C‑350/93, Recueil, стр. I‑699, точка 21, както и Решение от 17 юни 1999 г. по дело Белгия/Комисия, C‑75/97,
Recueil, стр. I‑3671, точка 64). Ако обаче помощта не се възстанови, нейните получатели биха запазили сумите от обявената
за несъвместима помощ и биха се ползвали от произтичащото от нея неоснователно конкурентно предимство (Решение по дело Комисия/Франция,
посочено по-горе, точка 47).
Така държава членка, която съгласно решение на Комисията е длъжна да възстанови незаконосъобразно предоставените помощи, е
свободна да избере средствата за изпълнение на това задължение, при условие че избраните мерки не накърняват обхвата и ефективността
на правото на Съюза (Решение по дело Комисия/Германия, посочено по-горе, точка 34, Решение от 20 май 2010 г. по дело Scott
и Kimberly Clark, C‑210/09, все още непубликувано в Сборника, точка 21, както и Решение по дело Комисия/Словакия, посочено
по-горе, точка 51).
Съдът също е установил, че дадена държава членка може да изпълни подобно задължение за възстановяване само ако мерките, които
приема, са годни да възстановят нормалните условия на конкуренция, нарушени с отпускането на незаконосъобразно предоставената
помощ, чието възстановяване е разпоредено с решение на Комисията (Решение по дело Комисия/Германия, посочено по-горе, точка 35,
както и Решение по дело Scott и Kimberly Clark, посочено по-горе, точка 22).
От друга страна, съгласно член 14, параграф 3 от Регламент № 659/99 възстановяването на неправомерна държавна помощ, наложено
с решение на Комисията, се извършва незабавно и в съответствие с процедурите на националното законодателство на съответната
държава членка, при условие че те позволяват незабавното и ефективно изпълнение на посоченото решение.
За сметка на това следва да се припомни, че от съдебната практика относно изпаднали в несъстоятелност предприятия — получатели
на помощи, за които е установено, че са несъвместими с общия пазар, следва, че възстановяването на предишното положение и
премахването на произтичащото от неправомерно предоставените помощи нарушение на конкуренцията могат по принцип да се осъществят
чрез вписване на задължението, свързано с възстановяването на съответните помощи, в списъка на задълженията на предприятието
(Решение от 15 януари 1986 г. по дело Комисия/Белгия, 52/84, Recueil, стр. 89, точка 14, Решение от 21 март 1990 г. по дело
Белгия/Комисия, известно като „Tubemeuse“, C‑142/87, Recueil, стр. I‑959, точки 60—62 и Решение от 29 април 2004 г. по дело
Германия/Комисия, C‑277/00, Recueil, стр. I‑3925, точка 85).
Именно в светлината на тези принципи следва да се преценят доводите на Република Полша.
На първо място, тази държава членка изтъква, че всички предприятия, дължащи разглежданата помощ, са в производство по несъстоятелност
и че всички кредитори с вземания, свързани с посочената помощ, са ги декларирали, за да бъдат удовлетворени в рамките на тези
различни производства. Полските власти са уведомили Комисията за обявяването в несъстоятелност на тези длъжници и за свързаните
с тях декларации за вземания, поради което Решение 2008/344 било изпълнено в неговата цялост в съответствие с предвиденото
в него.
В това отношение следва да се приеме, че що се отнася до производствата по несъстоятелност, към датата на изтичане на срока,
предвиден в член 4, параграф 2 от Решение 2008/344, и предвид продължаването на този срок чрез спиране на изпълнението на
посоченото решение от председателя на Общия съд, единствено TB е било в производство по несъстоятелност, като неплатежоспособността
е обявена на 16 август 2006 г. Обявяването на неплатежоспособността на AB и HB е извършено съответно на 25 юни 2008 г. и на
29 април 2009 г., т.е. след изтичане на посочения срок.
Следователно към момента на изтичане на посочения срок Република Полша не е предоставила документи, които да позволят на Комисията
да заключи, че групата GTB е изпаднала в неплатежоспособност и че тя окончателно и изцяло е преустановила дейността си, поради
което самото включване на задълженията за възстановяване на помощите в списъка на задълженията, отнасящи се до дружествата
от тази група, би било достатъчно за съобразяването с Решение 2008/344.
Следователно, що се отнася до AB и HB, съдебната практика относно обявени в несъстоятелност предприятия — получатели на помощи,
не може да се приложи, поради което вписването на посочените вземания след изтичането на посочения срок не представлява правилно
изпълнение на задълженията на Република Полша съгласно членове 4 и 5 от Решение 2008/344.
Що се отнася до TB, установено е, че с писмо от 13 юни 2008 г. Република Полша е уведомила Комисията, че през април 2008 г.
от TB е събрана сумата от около 13 милиона полски злоти, като това събиране е извършено в изпълнение на Решение 2008/344.
В това отношение, дори и да се предположи, че тази сума може да се счита за възстановяване на разглежданата помощ в изпълнение
на Решение 2008/344, това не променя обстоятелството, че тя не съответства на размера на сумите, които следва да се съберат
съгласно това решение.
На второ място, що се отнася до обстоятелствата, на които Република Полша се позовава, за да оправдае неизпълнението на Решение
2008/344, и следователно невъзстановяването на разглежданата помощ, предоставена на GTB, тази държава членка изтъква, че закъснението
на това възстановяване се дължи основно на свързаното прилагане както на разпоредбите на полското процесуално право относно
несъстоятелността, така и на тези, съдържащи се в решението, което водело до опасност от двойно събиране на вземанията. Освен
това тя изтъква и други правни, политически и практически затруднения, породени от изпълнението на посоченото решение.
В това отношение следва да се напомни постоянната съдебна практика, съгласно която единственото правно основание за защита,
което държава членка може да изтъква в рамките на предявен от Комисията иск за установяване на неизпълнение на задължения
на основание член 88, параграф 2 ЕО, се извежда от абсолютната невъзможност да се изпълни правилно решението за възстановяване
(вж. Решение от 13 ноември 2008 г. по дело Комисия/Франция, C‑214/07, Сборник, стр. I‑8357, точка 44, както и Решение по дело
Комисия/Словакия, посочено по-горе, точка 43).
Впрочем от същата съдебна практика е видно, че условието за абсолютна невъзможност за изпълнение не е спазено, когато държавата
членка ответник се задоволява само да уведоми Комисията за правните, политическите или практическите трудности, свързани с
изпълнението на решението, без да направи реални постъпки пред съответните предприятия за възстановяване на помощта и без
да предложи на Комисията алтернативни способи за изпълнение на решението, които биха позволили преодоляването на тези трудности
(вж. по-специално Решение от 14 декември 2006 г. по дело Комисия/Испания, посочено по-горе, точка 74 и Решение от 13 ноември
2008 г. по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 46).
По настоящото дело следва да се приеме, че макар Република Полша да се позовава на „сериозни затруднения“, „проблеми“ и „съществени
пречки“ при изпълнението на Решение 2008/344, самата тя обяснява в писмените си становища, че според нея съществуващите проблеми
не правят невъзможно възстановяването на разглежданата помощ.
Освен това, що се отнася до довода, който посочената държава членка извежда от потенциалното съществуване на опасност от двойно
възстановяване, следва да се напомни, че съгласно установената практика на Съда опасенията от вътрешни трудности при прилагането
на решение в областта на възстановяването на държавни помощи, за които е установено, че са несъвместими с общия пазар, не
биха могли да оправдаят неизпълнението от държавата членка на нейните задължения, произтичащи от правото на Съюза (вж. в този
смисъл по-специално Решение от 7 декември 1995 г. по дело Комисия/Франция, C‑52/95, Recueil, стр. I‑4443, точка 38, Решение
от 9 декември 1997 г. по дело Комисия/Франция, C‑265/95, Recueil, стр. I‑6959, точка 55 и Решение от 29 януари 1998 г. по
дело Комисия/Италия, C‑280/95, Recueil, стр. I‑259, точка 16 и Решение от 18 октомври 2007 г. по дело Комисия/Франция, C‑441/06,
Сборник, стр. I‑8887, точка 43).
Вследствие на посоченото по-горе следва да се приеме, че при изтичането на определения в член 4, параграф 2 от Решение 2008/344
срок по отношение на BА и HB, предвид неговото продължаване поради спиране на изпълнението на посоченото решение от председателя
на Общия съд в рамките на производството по обезпечение, действията на полските власти не са довели до ефективно възстановяване
на разглежданата помощ и че вследствие на това в рамките на този срок не са възстановени нормалните условия на конкуренция.
По нарушението на член 5 от Решение 2008/344
Съдът не трябва да изследва основаното на член 5 от Решение 2008/344 искане, целящо осъждането на Република Полша за това,
че тя не е информирала Комисията за взетите и предвидените мерки за изпълнение на това решение, тъй като тази държава членка
не е изпълнила именно тези задължения в предписания срок (вж. по-специално Решение от 20 септември 2007 г. по дело Комисия/Испания,
C‑177/06, Сборник, стр. I‑7689, точка 54 и Решение от 13 ноември 2008 г. по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 67).
Ето защо следва да се приеме, че като не е предприела в предвидения срок всички необходими мерки, за да гарантира изпълнението
на Решение 2008/344, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 249, параграф 4 ЕО, както и по членове 3 и 4 от
посоченото решение.

По съдебните разноски
Съгласно член 69, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако
е направено такова искане. След като Комисията е направила искане за осъждането на Република Полша и последната е загубила
делото, тя следва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:
1)
Като не е предприела в предвидения срок всички необходими мерки, за да гарантира изпълнението на Решение 2008/344/ЕО на Комисията
от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C 23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на производителя
на стомана Technologie Buczek Group, Република Полша е нарушила задълженията си по член 249, параграф 4 EО, както и по членове
3 и 4 от това решение.
2)
Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
Подписи
*
Език на производството: полски.