CELEX: 62009CJ0545
Az Európai Iskolák alapszabályát megállapító egyezmény
A 12. cikk (4) bekezdése a) pontjának és a 25. cikk (1) bekezdésének értelmezése és alkalmazása
A kiküldött tanároknak a jogállás és az illetmény tekintetében nemzeti tanártársaikkal azonos előmenetelhez való hozzáférési joga
Az Egyesült Királyság által az Európai Iskolákba kiküldött bizonyos tanároknak a nemzeti tanártársaik részére biztosított kedvezőbb illetménycsoportokhoz és más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférés alóli kizárása
A 12. cikk (4) bekezdésének a) pontjával és a 25. cikk (1) bekezdésével való összeegyeztethetetlenség

Keresetében az Európai Bizottság annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy az „Európai Iskolák” alapszabályát megállapító 1994. június 21-i egyezmény (
HL L 212., 3. o.
; magyar nyelvű különkiadás 16. fejezet, 1. kötet, 16. o., a továbbiakban: egyezmény) 12. cikke (4) bekezdésének a) pontját akként kell értelmezni és alkalmazni, hogy biztosítani kell azt, hogy a valamely tagállam által kiküldött tanárok a kiküldés időtartama alatt ugyanolyan előmeneteli lehetőségekkel rendelkezzenek a jogállás és az illetmény tekintetében, mint az e tagállam területén kinevezett tanárok, valamint hogy összeegyeztethetetlen az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontjával, valamint 25. cikkének (1) bekezdésével az, hogy az Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága által kiküldött bizonyos tanárok – kiküldésük időtartama alatt – ki vannak zárva a kedvezőbb illetménycsoportokhoz (különösen a „threshold pay” [„küszöbfizetés”], „excellent teacher system” [kiválótanár-rendszer], illetve „advanced skills teachers” [képzési tevékenységhez kötődő illetménycsoport]), valamint más kiegészítő kifizetésekhez (mint például a „teaching and learning responsibility payments” [tanítási és tanulási feladattal kapcsolatos juttatások]) való hozzáféréséből, továbbá ki vannak zárva a meglévő illetménycsoportokon belüli előrehaladásból, ami az angliai és walesi állami iskolákban foglalkoztatott tanárok számára nyitva áll.
Jogi háttér
Az Európai Iskolák alapszabályát megállapító egyezmény és a kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat
Az Európai Iskolákat eredetileg két jogi aktussal alapították: egyrészt az Európai Iskolák alapszabályát megállapító, 1957. április 12-én Luxembourgban aláírt egyezménnyel (Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 443. kötet, 129. o.), másrészt az Európai Iskolák alapításáról szóló, az Európai Iskolák alapszabálya alapján elfogadott, 1962. április 13-án Luxembourgban aláírt jegyzőkönyvvel (Az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára, 752. kötet, 267. o.).
E jogi aktusok helyébe lépett az egyezmény, amely 2002. október 1-jén lépett hatályba, és a jelenleg alkalmazandó jogforrást jelenti. Az eredeti jogi aktusokkal ellentétben, amelyeknek kizárólag a tagállamok voltak részesei, az egyezményt az Európai Közösségek is megkötötték, amelyeknek erre az Európai Közösségnek és az Európai Atomenergia-közösségnek az Európai Iskolák alapszabályát megállapító egyezmény aláírására és megkötésére való felhatalmazásáról szóló, 1994. június 17-i 94/557/EK, Euratom tanácsi határozat (
HL L 212., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 16. fejezet, 1. kötet, 14. o.) adott felhatalmazást.
Az egyezmény harmadik preambulumbekezdése a következőt mondja ki:
„figyelembe véve, hogy az Európai Iskolák rendszere »sui generis« [helyesen: rendszere
sui generis
rendszer]; figyelembe véve, hogy egyfajta együttműködést képez a tagállamok, illetve közöttük és az Európai Közösségek között, miközben teljes mértékben elismerésre kerül a tagállamok felelőssége a tananyag és az oktatási rendszer megtervezése, valamint a kulturális és nyelvi különbözőség terén”.
Ezen egyezmény 3. cikkének (2) bekezdése a következőt írja elő:
„Az oktatásról a tagállamok által kijelölt vagy megbízott [helyesen: kiküldött vagy kinevezett] tanároknak kell gondoskodniuk az Igazgatótanácsnak a 12. cikk (4) bekezdésében megállapított eljárás szerinti döntéseivel összhangban.”
Az említett egyezmény „Az Iskola szervei” címet viselő II. címének részét képező 12. cikke (4) bekezdésének a) pontja ekként rendelkezik:
„Adminisztratív kérdésekben az Igazgatótanács feladatai közé tartoznak a következők:
[...]
4.
a)
a felügyelőbizottságok javaslata alapján minden egyes évben annak meghatározása, hogy a tantestületben létre kell-e hozni vagy meg kell-e szüntetni állásokat. Annak biztosítása, hogy az állások igazságos módon legyenek elosztva a tagállamok között. Általános- és középiskolai tanárok, valamint az Iskola nevelési tanácsadóinak megbízásával [helyesen: kinevezésével] és állományba helyezésével [helyesen: kiküldésével] kapcsolatos kérdések elrendezése a kormányokkal. A személyzet tagjaira az anyaországuk [helyesen: saját nemzeti szabályozásuk] szerinti előléptetési és nyugdíjazási szabályok vonatkoznak”.
Ugyanezen egyezmény 25. cikkének szövege a következő:
„Az Iskolák költségvetésének pénzügyi forrása:
1.
a tagállamok hozzájárulásai az állományba vett [helyesen: kiküldött] vagy kinevezett tanárok illetményének folyamatos fizetése által, és ahol alkalmazható, az Igazgatótanács egyhangú döntéssel megszavazott pénzügyi hozzájárulása;
2.
az Európai Közösségek hozzájárulása, amelynek célja az Iskolák teljes kiadása és teljes bevétele közötti különbség fedezése;
3.
olyan nem közösségi szervezetek hozzájárulásai, amelyekkel az Igazgatótanács megállapodást kötött;
4.
az Iskola saját bevétele, nevezetesen [helyesen: többek között] az Igazgatótanács által meghatározott tandíj, amit a szülők fizetnek be;
5.
egyéb bevételek.
Az Európai Közösségek hozzájárulásának elérhetővé tételére vonatkozó elrendezéseket [helyesen: hozzájárulása rendelkezésre bocsátásának részletes szabályait] az Igazgatótanács és a Bizottság közötti különleges megállapodás tartalmazza.”
Az egyezmény 26. cikke értelmében a „Szerződő Felek között ezen egyezmény értelmezésével és alkalmazásával kapcsolatos és az Igazgatótanács által még nem megoldott vitás kérdések [helyesen: Szerződő Felek közötti, az ezen egyezmény értelmezésével és alkalmazásával kapcsolatos, az Igazgatótanács által nem rendezhető vitás kérdések] az Európai Közösségek Bíróságának kizárólagos hatáskörébe tartoznak.”
Az Igazgatótanács az említett egyezmény 12. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadta az Európai Iskolák kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzatát (a továbbiakban: a kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat), amely többek között az Európai Iskolák tanárainak díjazására és munkafeltételeire vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz.
A kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat 10. cikkének (1) bekezdése megköveteli, hogy a kiküldött tanárok rendelkezzenek azokkal a képesítésekkel, és teljesítsék azokat a feltételeket, amelyek származási országukban az ezekkel egyenértékű álláshely betöltéséhez szükségesek. E szabályzat „Értékelés” címet viselő III. fejezete 30. cikkének első bekezdése akként rendelkezik, hogy „[a] tanári kar és a felügyeletet ellátó személyzet minden tagja, valamint az igazgatóhelyettesek szolgálatbeli készségeit, hatékonyságát és magatartását a mind az igazgató, mind pedig a nemzeti tanfelügyelő által a végrehajtási rendeletben meghatározott részletes szabályok szerint elkészített értékelő jelentés tartalmazza. Egyetértés hiányában, a nemzeti tanfelügyelő jelentése a döntő.”
Az említett szabályzat 49. cikkének megfelelően a kiküldött tanárok egyrészt a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok által folyósított nemzeti járandóságban, másrészt az Európai Iskola által utalt olyan pótlékban részesülnek, amely megegyezik az e szabályzat szerinti díjazás és a kötelező társadalombiztosítási járulékokkal csökkentett nemzeti járandóságok ellenértéke közötti különbözettel (a továbbiakban: európai pótlék).
A kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat 72. cikkének (1) bekezdése értelmében a személyzet azon tagja, akinek szolgálati jogviszonya véglegesen megszűnik, távozásakor – amennyiben távozására nem fegyelmi intézkedés miatt kerül sor – a legfeljebb kilencéves időtartam során ténylegesen letöltött szolgálati idővel arányos távozási díjra jogosult. Ezt a juttatást – ugyanezen cikk (2) bekezdése értelmében – az utolsó európai alapilletmény származási ország tekintetében megállapított korrekciós együtthatóval súlyozott másfél havi összegének és a minden szolgálati év utolsó alapilletménye másfél havi összegének különbözete alapján számítják ki.
A szabályzat azonban nem határozza meg a kiküldésük ideje alatt a nemzeti rendszerekbe továbbra is hozzájárulást fizető kiküldött tanárokra vonatkozó nyugdíjrendszert.
Az Angliában és Walesben foglalkoztatott tanárokra alkalmazandó rendszer
Az Egyesült Királyságban az oktatás a három különálló térség – azaz az együttesen egyetlen térséget alkotó Anglia és Wales, valamint Észak-Írország és Skócia – között megoszló decentralizált hatáskörök közé tartozik. Az egyes térségekben eltérők a munkafeltételek.
Ami a jelen jogvita tekintetében releváns egyetlen térséget, az Angliából és Walesből álló térséget illeti, a tanárok többségét valamely „támogatott iskola” („maintained schools”) foglalkoztatja. E tanárok illetményét és munkafeltételeit a hatáskörrel rendelkező miniszter rendelete – azaz az iskolai tanárok illetményéről és munkafeltételeiről szóló dokumentum („School Teachers Pay and Conditions Document”, a továbbiakban: STPCD) – határozza meg, amely a támogatott iskolák által kötött bármely munkaszerződés tekintetében kötelező erejű.
Vannak olyan tanárok, akiket nem támogatott iskolákban, hanem más iskolatípusokban – például a szponzorok által fenntartott független, vegyes képzést biztosító állami iskolákban („academies”), magániskolákban, a culhami Európai Iskolában, illetve külföldi kormányok által működtetett iskolákban – foglalkoztatnak. Ezen iskolákat illetően a STPCD-ben előírt munkafeltételek fakultatív jellegűek.
Az STPCD 2009. évi változata előírja az illetménycsoportokat, és a következő főbb tényezőket tartalmazza.
A tanárok esetében hat fizetési fokozatból álló alapilletmény-skála létezik. A magasabb fizetési fokozatba való átkerülés fő kritériuma a tapasztalatnak a letöltött szolgálati években mért szintje. Ily módon – azon kivételes esetektől eltekintve, amikor az eredmények nem kielégítőek – automatikus az e skálában való előmenetel.
2000-ben 3%-os általános béremelést alkalmaztak Angliában és Walesben. Ugyanakkor a „threshold pay” elnevezésű, új rendszer alapján 7%-os alapbéremelést vezettek be, a tanároknak pedig meg kellett felelniük bizonyos feltételeknek ahhoz, hogy ezt igénybe vegyék.
E rendszer alapján az angliai és a walesi tanárok – amikor elérik az alapilletmény-skála utolsó fokozatát – kérhetik a küszöbhatár átlépését és magasabb illetményskálába („post-threshold pay scale”) való áthelyezésüket. Az ilyen kérelmet előterjeszteni szándékozó tanároknak a szakmai teljesítmény tekintetében bizonyos szakmai normáknak kell megfelelniük, bizonyítaniuk kell képesítéseiket, és kérniük kell készségeik értékelését, amely értékelést a tanintézmény-vezetők végeznek el. A teljesítendő szakmai normákat a „tanárokra alkalmazandó szakmai normák” („Professional Standards for Teachers”) címet viselő dokumentum tartalmazza. Amennyiben a tanár átkerült a magasabb illetményskálába („post-threshold teacher”), az abban való előmenetel nem automatikus, hanem az éves értékelő ülések következtetéseitől függően alakul.
Az STPCD ezen túlmenően a támogatott iskolák tekintetében előírja azt a lehetőséget, hogy azok álláshelyeket hozzanak létre a „kiváló tanárok” („excellent teachers” vagyis ET) és a „magas szintű készségekkel rendelkező tanárok” („advanced skills teachers”, vagyis AST) számára, akikre külön illetményskálák vonatkoznak, valamint hogy „tanítási és tanulási feladattal kapcsolatos juttatásokra” („teaching and learning responsibility payments” azaz TLRP) jogosító álláshelyeket hozzanak létre. Egy tanár egyszerre csak egy ilyen álláshelyet tölthet be.
Az „excellent teacher scheme” tagjaivá válni kívánó tanároknak legalább két évig a „post-threshold pay scale” három fizetési fokozata közül az utolsóba kell tartozniuk, és bizonyítaniuk kell, hogy rendelkeznek „A tanárokra alkalmazandó szakmai normákban” („Professional Standards for Teachers”) megállapított, különös szakmai készségekkel. Az e tekintetben történő és külső értékelők által végzett értékelésüket azonban csak a saját iskolájukban megüresedett „excellent teachers” álláshellyel kapcsolatban kérhetik. Az „excellent teachereknek” – hagyományos tanítási feladataikon felül – segíteniük kell más tanároknak hatékonyságuk és az általuk végzett oktatás minőségének fokozásában.
Ahhoz, hogy a jelöltek „advanced skills teachers” álláshelyre legyenek jogosultak, nem szükségszerűen kell korábban átlépniük „post-threshold pay scale-be”, azonban teljesíteniük kell a „post-threshold teacher standardokat”, még pontosabban a „Professional Standards for Teachersben” meghatározott, az „advanced skills teacherekre” vonatkozó különös szakmai normákat. Az e tekintetben történő értékeléseket külső értékelők végzik. Ezek az álláshelyek további feladatokkal járnak, amelyeket más iskolák tanárai javára végeznek.
Végül pedig, a „teaching and learning responsibility payments” a hagyományos osztálytermi feladatot ellátó minden tanár számára hozzáférhetők, ehhez nem kell átlépniük a „post-threshold pay scale-be”. Ezeket a juttatásokat olyan tanárok számára biztosítják, akik az iskola „személyzeti struktúrájának keretében tartósan további feladatokat” látnak el. A juttatások célja – többek között – az osztályon kívül a diákok számára nyújtott segítség, vagy a tanár által a tananyag vagy a tanrend kidolgozásában játszott vezető szerep jutalmazása.
Az Anglia és Wales által az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárokra alkalmazandó rendszer
Az Egyesült Királyság európai iskolákbeli álláshelyei minden, megfelelően képzett tanár számára hozzáférhetők, függetlenül attól, hogy kinevezésük vagy kiküldésük időpontjában valamely támogatott, magán vagy külföldi iskola foglalkoztatja, vagy akár semmilyen oktatási létesítmény nem alkalmazza őket.
Az Egyesült Királyság által az Európai Iskolákba kiküldött tanárok nem tartják meg a korábbi munkáltatójukkal fennálló szerződéses jogviszonyt, hanem – kiküldésük céljából – új munkaszerződést kötnek a Department for Children, Schools and Familieszel (gyermek-, iskola- és családügyi minisztérium, a továbbiakban: oktatási minisztérium).
Ez a munkaszerződés az angliai és walesi tanárok tekintetében előírja, hogy a STPCD-t nem kell alkalmazni az Európai Iskolákban dolgozó tanárokra. Mindazonáltal pontosítja, hogy a kiküldött tanárok részére fizetett nemzeti havi illetményeket az STPCD-ben előírt alapilletmény-skálának megfelelően határozzák meg, valamint hogy ezen utóbbiak a nemzeti szinten megtárgyalt és az STPCD alapján alkalmazandó éves béremelésekre jogosultak. A munkaszerződésben szerepel, hogy a nemzeti fizetéshez kötődő semmilyen más pótlék nem jár, valamint hogy a kiküldött tanár – az Európai Iskolákba való kinevezésének időtartama alatt – nem kérheti magasabb illetményskálába való besorolását, illetve az STPCD-ben meghatározott kiegészítő juttatást vagy jogállást. A munkaszerződés végül meghatározza, hogy a valamely Európai Iskolában teljesített szolgálat nyugdíjjogosultságot keletkeztet az angliai és walesi tanárok nyugdíjrendszere keretében, valamint hogy az e rendszerbe fizetett hozzájárulások kizárólag a nemzeti béren fognak alapulni.
A jogvitát megelőző konzultációk
Az érintett tanároktól érkezett jelentős számú panasz és több parlamenti kérdés után, 2000 óta a Bizottság több alkalommal fordult az Egyesült Királyság mindenkori oktatásügyi minisztereihez, arra hivatkozva, hogy az Európai Iskolákba kiküldött brit tanároktól az újabb illetményskálába való átlépést megtagadó döntés összeegyeztethetetlen az egyezménnyel. A 2000 és 2001 során lezajlott első, valamint a 2007-ben folytatott második levélváltás sem tette lehetővé a nézeteltérés megoldását. A Bizottság ekkor azt kérte, hogy az Igazgatótanács 2008. október 20–22-i ülésén vizsgálják meg a kérdést. 2008. november 20-án a Bizottság képviselői és az oktatási minisztérium képviselői között videokonferenciára került sor, amely szintén nem vezetett a vita rendezéséhez. 2009. január 13-án a Bizottság – a helyzet megoldása céljából – egy utolsó kérelemmel fordult az Igazgatótanácshoz, és kijelentette, hogy amennyiben nem sikerül eredményre jutni, úgy kénytelen lesz a Bírósághoz fordulni.
Az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja, valamint 25. cikke (1) bekezdése értelmezésének kérdését az Igazgatótanács 2009. január 20–21-i ülésén megvizsgálták. Ezen ülést követően az Igazgatótanács arra a következtetésre jutott, hogy „nem tudta megoldani a vitát, és tudomásul vette a Bizottság azon szándékát, hogy értelmezés és alkalmazás iránti keresettel kíván az Egyesült Királysággal szemben a Bírósághoz fordulni az egyezménynek – a Szerződés 10. cikkével és 39. cikkével összefüggésben értelmezett – 26. cikke alapján”.
A Bizottság ilyen körülmények között nyújtotta be a jelen keresetet.
A keresetről
Keresetében – az egyezmény 26. cikke alapján – a Bizottság egyrészt arra kéri a Bíróságot, hogy döntsön az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának értelmezéséről, másrészt pedig arról, hogy az Egyesült Királyság – konkrétan az Anglia és Wales által az Európai Iskolákba kiküldött tanárokat illetően – helyesen alkalmazza-e ezt a rendelkezést, és hogy ily módon teljesíti-e az ugyanezen egyezmény 25. cikkének (1) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
Az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának értelmezéséről
A felek érvei
A Bizottság úgy véli, hogy az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondata annak biztosítására kötelezi a tagállamokat, hogy a kiküldött tanárok megtartják a nemzeti szabályzatuk szerinti előmeneteli és nyugdíjjogosultságaikat. Ez az egyezmény tehát e tekintetben jogot biztosít a kiküldött tanárok számára.
Ezt az értelmezést megerősíti e rendelkezés egyértelmű és feltétlen megfogalmazása, valamint annak szövegkörnyezete és célkitűzése, amely annak biztosítására irányul, hogy a tanárokat – kiküldésük okán – ne szankcionálják.
A Bizottság ezen túlmenően azzal érvel, hogy az „előléptetés” [helyesen: előmenetel] kifejezés önálló értelmezést tesz szükségessé, és az annak célja, hogy magában foglalja a kiküldés esetén a tanárokra alkalmazandó különféle nemzeti illetményrendszereket. Ily módon e kifejezés tág hatókörét a különféle nyelvi változatok elemzése is megerősíti.
Az Egyesült Királyság ezzel szemben úgy véli, hogy az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontja kizárólag az Igazgatótanácsnak szól, anélkül hogy a tagállamokra nézve kötelezettségeket állapítana meg.
Ezt az értelmezést egyrészről megerősíti a rendelkezés megfogalmazása – amely rendelkezés az egyezmény „Az Iskola szervei” címet viselő II. címének részét képezi, és amely cím egyetlen rendelkezése sem tartalmaz kötelezettségeket a tagállamokra nézve –, másrészről pedig megerősíti az, hogy az egyezmény 3. cikkének (2) bekezdése annak 12. cikkére hivatkozik.
Az Egyesült Királyság szerint az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának célja, hogy arra kötelezze az Igazgatótanácsot, hogy – adminisztratív feladatainak ellátása során – tartsa tiszteletben az előmenetel és a nyugdíj területén meglévő nemzeti szabályozást. Nem sok értelme volna ugyanis úgy vélni, hogy az egyezmény a tagállamokat kötelezi saját jogszabályaik tiszteletben tartására.
Ellentétes egyébként az EUMSZ 165. cikk (1) bekezdésével – amely oktatási rendszereik szervezését illetően megőrzi a tagállamok önállóságát –, hogy az egyezmény arra kötelezze a tagállamokat, hogy az Európai Iskolák kiküldött vagy kinevezett tanárok számára olyan jogokat biztosítsanak, amelyekre – nemzeti jogszabály alapján – nem hivatkozhatnának.
Ez a tagállam továbbá azzal érvel, hogy az Egyesült Királyságban általánosságban elfogadott jelentéstartamában az „előmenetel” kifejezés kizárólag valamely tanárnak az iskolai struktúrában több feladattal párosuló, magasabb adminisztratív – például vezetőtanári vagy vezetőtanár-helyettesi („head teacher” vagy „deputy head teacher”) – álláshelyekbe való előrehaladását jelenti. A nemzeti szabályozásban az előmenetelhez való „garantált jogok” kifejezéseket illetően az Egyesült Királyság lényegében azt az álláspontot képviseli, amely szerint ezeket a kifejezéseket szó szerint és szigorúan kell értelmezni. Ily módon nem képez a nemzeti szabályozásban garantált jogot az az előmenetel, amelyet nem automatikusan biztosítanak a szolgálati idő alapján, hanem amelyet a tanárnak kell kérnie, és amelyet csak akkor biztosítanak részére, ha megfelel bizonyos számú kritériumoknak.
A Bíróság álláspontja
A Bizottság és az Egyesült Királyság között az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának értelmezése miatt fennálló véleménykülönbség lényegében két kérdésre vonatkozik, azaz először arra, hogy ez a rendelkezés tartalmaz-e kötelezettséget az egyezményben részes tagállamok számára, másodszor pedig arra, hogy a nemzeti szabályozás által „az előmenetelhez való garantált jogoknak” mekkora hatókört kell tulajdonítani.
Az első kérdés kapcsán mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontja akként rendelkezik, hogy adminisztratív kérdésekben az Igazgatótanács határozza meg a felügyelő bizottságok javaslata alapján minden egyes évben azt, hogy a tantestületben létre kell-e hozni vagy meg kell-e szüntetni állásokat. Biztosítja, hogy az állások igazságos módon legyenek elosztva a tagállamok között. A kormányokkal együttesen szabályozza az általános- és középiskolai tanárok, valamint az Iskola nevelési tanácsadóinak kinevezésével vagy kiküldésével kapcsolatos kérdéseket. A személyzet tagjai a nemzeti szabályozásuk szerinti előmeneteli és nyugdíjazási jogosultságokkal rendelkeznek.
Ekként tehát az említett rendelkezés szövegéből következik az, hogy míg a rendelkezés első három mondata az Igazgatótanácsra bíz feladatokat – amelyeket adott esetben a tagállamokkal együttműködve kell elvégezni –, utolsó mondatát semleges módon fogalmazták meg, rögzítve a tanárok azon jogát, hogy megtartják a nemzeti szabályozásuk által garantált, az előmenetelhez és a nyugdíjhoz való jogokat, annak meghatározása nélkül, hogy e jogok megtartását kinek kell biztosítania.
Márpedig nyilvánvaló, hogy az említett jogokat nem lehetne megtartani, ha az egyezményben részes tagállamok szabadon alakíthatnák tanáraiknak a valamely Európai Iskolába történő kinevezésére vagy kiküldésére irányadó nemzeti szabályozásaikat és rendelkezéseiket oly módon, hogy – a kinevezési vagy kiküldési időszak alatt – megfossza őket ezektől a jogoktól.
E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogaira teljes egészében a vonatkozó nemzeti szabályozások az irányadók, valamint hogy – ebből adódóan – az Igazgatótanács képtelen biztosítani e jogok megtartását, amennyiben ezek a szabályozások nem teszik azt lehetővé. Ezen túlmenően, jóllehet az Igazgatótanács természetesen köteles tiszteletben tartani ezeket a szabályozásokat, ettől még az is igaz egyfelől, hogy azoknak az említett tanárokra való alkalmazása nem igényel az Igazgatótanács részéről semmiféle beavatkozást, másfelől pedig nehezen képzelhető el, hogy ez utóbbi – az egyezmény által korlátok közé szorított és szigorúan meghatározott jogköreire tekintettel – megsérthetné az e tanárok számára a saját nemzeti szabályozásuk által garantált, előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat.
E körülmények között meg kell állapítani, hogy megfosztaná az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatát hatékony érvényesülésétől az Egyesült Királyság által javasolt azon értelmezés, amely szerint a rendelkezés kizárólag az Igazgatótanácsnak szól azzal a céllal, hogy kötelezze az előmenetel és a nyugdíj területén meglévő nemzeti szabályozás tiszteletben tartására.
Következésképpen – az Egyesült Királyság állításával ellentétben – ezt a rendelkezést akként kell értelmezni, hogy az az egyezményben részes tagállamokra nézve is tartalmazza az annak biztosítására irányuló kötelezettséget, hogy a tanárok – az Európai Iskolákba való kinevezésük vagy kiküldésük időtartama során – megtartják a nemzeti szabályozásukban garantált, előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat.
Ezt a megállapítást nem kérdőjelezi meg sem az, hogy az egyezmény 12. cikke „Az Iskola szervei” címet viselő II. cím részét képezi, és hogy az az Igazgatótanács adminisztratív kérdésekben meglévő feladatait sorolja fel, sem pedig az, hogy az egyezmény 3. cikkének (2) bekezdése az említett 12. cikkre hivatkozik.
Jóllehet ugyanis nem vitatott, hogy ez a 12. cikk elsősorban az Igazgatótanácsra bízott feladatokat mondja ki, mindazonáltal meg kell jegyezni, hogy ez a cikk – (4) bekezdése a) pontjának utolsó előtti mondatában – a „kormányokhoz” is szól, valamint hogy e rendelkezés utolsó mondatát – amint az a jelen ítélet 47. pontjában megállapításra került – nem az Igazgatótanács feladataként, hanem az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok feltétlen jogaként fogalmazták meg.
Ezen túlmenően az utolsó mondat elhelyezkedése történelmi okokkal, valamint az ezen utolsó mondat tárgya és az azt megelőző mondat tárgya közötti alapvető kapcsolattal magyarázható. Ily módon az Európai Iskolák jelen ítélet 2. pontjában említett alapszabályának 1957. április 12-i változatában ezek egy mondatot képeztek, a szabályzat 12. cikkének (3) bekezdése pedig akkor azt írta elő, hogy Igazgatótanács szabályozza „a kormányokkal együttesen a tanárok, tanítók és tanfelügyelők kinevezésével vagy kiküldésével kapcsolatos kérdéseket oly módon, hogy azok megtartsák a nemzeti szabályozásukban garantált, előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat, és külföldön is részesüljenek a kategóriájukba tartozó közalkalmazottak számára biztosított előnyökben”. A szabályzatnak ebből a korábbi változatából egyértelműen kitűnik, hogy az Igazgatótanácsnak és a kormányoknak közösen kellett biztosítaniuk a kiküldéssel és a kinevezéssel kapcsolatos kérdések szabályozását oly módon, hogy biztosított legyen az, hogy a tanárok – valamely Európai Iskolába való kiküldésük vagy kinevezésük miatt – ne kerüljenek hátrányos helyzetbe. Jóllehet hatályos változatában az egyezmény még jobban megerősíti a tanárok védelmét azáltal, hogy kifejezett és feltétlen joggal ruházza fel őket, ugyanakkor egyáltalán nem célja, hogy a kormányokat mentesítse az e tekintetben meglévő kötelezettségük alól.
Az Egyesült Királyság által sugalmazottakkal szemben e kötelezettségnek egyébként célja is van, amennyiben a tagállamoknak saját jogszabályaikat tiszteletben kell tartaniuk. Az előző pontokból következik ugyanis, hogy az egyezményben részes tagállamoknak az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatában szereplő célkitűzés elérése tekintetében meglévő feladata nemcsak az előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogok területén meglévő nemzeti szabályozás tiszteletben tartására irányuló kötelezettséget foglalja magában, hanem az annak biztosítására irányuló kötelezettséget is, hogy ezt a szabályozást oly módon igazítsák ki, hogy azok hatálya alól ne zárják ki az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárokat.
Az ilyen kötelezettség ráadásul nem összeegyeztethetetlen az EUMSZ 165. cikkel. Egyrészről az Európai Unió oktatás területén meglévő hatásköreinek e cikkben előírt korlátozása nem vonatkozik az egyezményre, mivel az nem az uniós szervek által elfogadott másodlagos jogi aktus, hanem a tagállamok és az Európai Közösségek között létrejött nemzetközi jogi eszköz. Másrészről – mivel az egyezmény harmadik preambulumbekezdése azt is kimondja, hogy a tagállamok és az Európai Közösségek közötti
sui generis
együttműködési rendszer tiszteletben tartja a tagállamoknak a saját oktatási rendszereik szervezése tekintetében meglévő felelősségét – meg kell állapítani, hogy ezt a felelősséget semmilyen mértékben nem érinti a tagállamok azon kötelezettsége, hogy az előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat illetően ne szankcionálják az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárokat.
A második értelmezési kérdést illetően – amellyel kapcsolatban a felek nem értenek egyet, és amely az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatában szereplő, a nemzeti szabályozásban „előmenetelhez való garantált jogok” kifejezés hatályára vonatkozik – meg kell jegyezni, hogy annak hatálya, ekként pedig az e rendelkezés révén az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok számára biztosított védelem nem lehet eltérő származási helyüktől függően, valamint hogy – következésképpen – az említett kifejezések önálló értelmezést tesznek szükségessé.
Az ilyen értelmezésnek többek között az e rendelkezéssel elérni kívánt célkitűzés elérését kell lehetővé tennie, tehát azt kell biztosítania, hogy a tanárok – valamely Európai Iskolába való kinevezésük vagy kiküldésük okán – ne szenvedjenek el hátrányokat az előmenetel és a nyugdíj terén.
Még pontosabban az „előmenetel” („promotion”) kifejezést illetően meg kell állapítani, hogy – az említett célkitűzésre tekintettel – ennek a kifejezésnek nem lehet az Egyesült Királyság által javasolt korlátozó jellegű értelmezést tulajdonítani. Amint ugyanis azt a főtanácsnok indítványának 45. és 46. pontjában hangsúlyozta, ez a kifejezés nem csupán a valamely iskola hierarchiájában magasabb szinten lévő és több feladattal járó – mint például az iskolaigazgatói – álláshelyekhez való hozzáférésre, hanem bármiféle szakmai előmenetelre is vonatkozik. Ekként pedig magában foglalja az ugyanazon besorolási csoportba tartozó fokozatokhoz való hozzáférést, ami anélkül jár kedvezőbb illetmény alkalmazásával, hogy más státuszt vagy további feladatokat vonna maga után.
Ugyanígy – az Egyesült Királyság által sugalmazottakkal ellentétben – a nemzeti szabályozásban „garantált”, előmenetelhez való „jogok” kifejezésekből nem lehet azt a következtetést levonni, hogy azok – főszabályként – azokra a helyzetekre vonatkoznak, amelyekben a nemzeti szabályozás a szolgálati időhöz kapcsolódó automatikus előléptetést ír elő. Ahogyan azt a főtanácsnok indítványának 53–55. pontjában jelezte, az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának szövegéből és céljából az következik, hogy ez a rendelkezés – az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok részére – fenn kívánja tartani őrizni a szakmai előmenetelhez fűződő jogok összességét oly módon, ahogyan azokat a vonatkozó nemzeti szabályozások előírják, és függetlenül attól, hogy e jogok milyen formát öltenek. Ily módon – az ilyen szabályozásokban elismert jogok tartalma alapján – azok jog, például az előléptetéshez való automatikus jog vagy pusztán a besorolási csoportban való előmenetelt lehetővé tevő eljárásokban való részvételi jog formáját is ölthetik. E jogoknak azonban nem lehet szűkebb hatályuk azoknál, amelyekre akkor lettek volna jogosultak, ha továbbra is a származási tagállamuk oktatási létesítményében töltenének be álláshelyet.
A fenti megfontolások összességéből az következik, hogy az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatát akként kell értelmezni, hogy az annak biztosítására kötelezi az egyezményben részes tagállamokat, hogy Európai Iskolákba kiküldött vagy kinevezett tanárok kiküldésük vagy kinevezésük időtartama alatt a származási tagállamuk szerinti szabályozás alapján a nemzeti tanártásaikra alkalmazandókkal azonos, szakmai előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat élvezzenek.
Az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának, valamint 25. cikke (1) bekezdésének az Egyesült Királyság általi alkalmazásáról
A felek érvei
A Bizottság úgy véli, hogy összeegyeztethetetlen az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontjával és 25. cikkének (1) bekezdésével az, hogy az angliai és walesi tanárok által az oktatási minisztériummal az Európai Iskolákba való kiküldésük céljából kötelezően megkötött munkaszerződés e tanárok bérét a teljes kiküldés időszakára a meglévő fizetési fokozatban befagyasztja, ezzel pedig megakadályozza, hogy magasabb alapilletmény-skálába kerüljenek, vagy hogy igénybe vegyék az STPCD-ben előírt „teaching and learning responsibility paymenteket”.
Elsősorban, a potenciális jelöltek kedvezőtlenebb helyzetbe kerülnek, mivel kiküldésük időtartama alatt nem tudnak részt venni azon az értékelésen, amely lehetővé tenné számukra, hogy átkerüljenek a „post-threshold pay scale-be”. Emiatt pedig – kiküldésük után az Egyesült Királyságba való visszatérésükkor – csupán az alapilletmény-skálának megfelelő álláshelyet pályázhatnak meg, ami korlátozza a hozzáférhető álláshelyek körét.
Másodsorban, az, hogy egy kilencéves kiküldés során nem tarthatnak igényt semmiféle juttatásra vagy előléptetésre, jelentősen csökkenti a nyugdíjjogosultságok kiszámításához figyelembe vett bért, ekként pedig a jövőbeli nyugdíj összegét.
A Bizottság továbbá előadja, hogy az említett kizárás jelentős pénzügyi veszteséggel jár az uniós költségvetésre nézve, lévén hogy annak az alacsonyabb nemzeti bér és a kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat szerinti harmonizált bér közötti, nagyobb mértékű különbözetet kell viselnie.
A Bizottság – hozzávetőleges számítás alapján – úgy véli, hogy 2008 augusztusában az uniós költségvetésnek megközelítőleg 720000 eurós többletköltséget kellett viselnie pusztán a kiküldött 194 angliai és walesi tanár miatt. Ez a költség a kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat 49. cikke (2) bekezdésének b) pontja, következésképpen pedig az egyezmény 25. cikkének (2) bekezdése alapján folyósítandó magasabb különbözetből ered. E számítás alapján ésszerűen úgy vélhető, hogy évi 500000–1000000 eurós többletköltséget jelent az uniós költségvetés számára már önmagában az, hogy a kiküldött angliai és walesi tanárok nem kerülhetnek át a „post-threshold pay scale-be”.
A Bizottság hangsúlyozza, hogy nem állítja azt, hogy a kiküldött angliai és walesi tanároknak automatikusan a „post-threshold teacher”, „advanced teacher” és „excellent teacher” kategória tekintetében előírt magasabb alapilletmény-skálákba kell kerülniük, és hogy azokon ugyanúgy kell előrehaladniuk, vagy hogy a „teaching and learning responsibility paymentsben” kell részesülniük. Kérése mindössze arra korlátozódik, hogy ezekre a tanárokra az Egyesült Királyságban foglalkoztatott tanárokéival azonos feltételek mellett vonatkozzanak az előmeneteli lehetőségek az illetmény tekintetében, és hogy – többek között – részt vehessenek az e skálákba való átlépés tekintetében előírt értékelő eljárásokban.
A Bizottság szerint az e skálákra és juttatásokra vonatkozó különféle szakmai normák és feladatok részletes elemzéséből kitűnik, hogy az Európai Iskolákba kiküldött tanárok gyakorta végeznek olyan feladatokat, amelyek alapján – főszabály szerint – átkerülhetnének az említett skálákba, vagy részesülhetnének az említett juttatásokból.
A Bizottság úgy véli, hogy az Egyesült Királyság az egyezményből eredő kötelezettségek tiszteletben tartása elmulasztásának igazolására nem hivatkozhat állítólagos technikai nehézségekre. A Bizottság ezenfelül vitatja, hogy ténylegesen fennállnának ilyen nehézségek, illetve hogy azokat nem lehetne a szóban forgó érdekekkel arányos erőfeszítés révén megoldani.
Elsősorban a kiküldött tanárok értékeléseinek megszervezését illetően a Bizottság elsődlegesen megjegyzi, hogy a „post-threshold pay scale-be” való átkerülés céljából sorra kerülő elemzést a helyi iskolák igazgatói végzik, valamint hogy első ránézésre nem létezik olyan ok, amely megakadályozná, hogy ezzel a feladattal az Európai Iskola igazgatóját bízzák meg. Ráadásul más lehetőségek is elképzelhetők. Az Egyesült Királyság küldhetne olyan felügyelőket, akik ellenőriznék az Európai Iskolák igazgatói által végzett értékelést, vagy akár külső értékelőket is, akik maguk folytatnák le az értékelést, vagy akár e két megoldás kombinációja mellett is dönthetne. Végül pedig nincs semmiféle akadálya annak, hogy a nemzeti ügynökségnek az „advanced skills teachers” és az „excellent teachers” álláshelyekre pályázó nemzeti jelöltek értékelését végző értékelői az Európai Iskolákba látogassanak, mivel ilyen értékeléseket a Védelmi Minisztérium németországi iskoláiban és külföldön másutt is végeznek.
Ami másodsorban az Egyesült Királyságnak az arra alapított érvét illeti, hogy a magasabb alapilletmény-skálákba való átkerülés feltétele álláshelyek megteremtése, a Bizottság azt állítja, hogy nem ez a helyzet a „post-threshold pay scale-be” való átkerülés esetében, amelynek bevezetése lényegében burkolt béremelést jelent. A többi magasabb alapilletmény-skálába való átkerülést illetően arról van szó, hogy költségvetési értelemben kell álláshelyet létrehozni. Márpedig semmi nem akadályozza meg az Egyesült Királyságot abban, hogy a kiküldött tanárok tekintetében megfelelő számú „advanced skills teachers” és „excellent teachers” álláshelyet biztosítson az Oktatási Minisztérium számára.
Az Egyesült Királyság cáfolja azt az érvelést, hogy a kiküldött tanárokkal szemben folytatott politikája ellentétes az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontjával és 25. cikkével.
Az Egyesült Királyság úgy véli, hogy a Bizottság keresete a kiküldött tanárok szakmai szabályzatának, valamint az STPCD-ben előírt kiegészítő kifizetések jellegének nem megfelelő értelmezésén alapul. E tekintetben ez a tagállam többek között azt hangsúlyozza, hogy a kiküldött angliai és walesi tanárok nem szükségszerűen dolgoztak valamelyik támogatott nemzeti iskolában, következésképpen pedig elképzelhető, hogy kiküldésük előtt nem tartoztak az STPCD hatálya alá. Az STPCD tehát nem minősül az egyezmény 12. cikke szerinti „nemzeti szabályozásnak”.
A kiküldött angliai és walesi tanárok ráadásul maguk döntöttek úgy, hogy otthagyják korábbi munkahelyüket azért, hogy az oktatási minisztériummal kötött új munkaszerződés alapján valamelyik Európai Iskolában töltsenek be másik álláshelyet. Az említett szerződés ki is mondja, hogy a kiküldött tanárok nem igényelhetik az STPCD szerinti magasabb alapilletmény-skálákat és kiegészítő juttatásokat. Az említett tanárok önként döntöttek úgy, hogy olyan munkahelyet fogadnak el, amelyre az STPCD nem vonatkozik.
Ezen túlmenően az Egyesült Királyság azzal érvel, hogy az STPCD-ben előírt kiegészítő kifizetéseket nem a nemzeti szabályozás „garantálja”, és azok nem képeznek az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerinti, az előmenetelhez való „jogokat”. Ezek a kifizetések ugyanis nem automatikusan, a szolgálati idő alapján járnak, hanem azok iránt kérelmet kell benyújtani, és azokat bizonyos szempontok szerint ítélik oda. A „teaching and learning responsibility paymentekhez”, valamint az „advanced skills teachers” és „excellent teachers” rendszerekhez ráadásul kizárólag akkor lehet hozzáférni, ha valamely iskola úgy dönt, hogy e tekintetben álláshelyeket teremt. A kiegészítő kifizetések egyebekben nem képeznek az említett cikk értelmében vett „előmenetelt”, mivel az ilyen illetményben részesülő tanárok megtartják „tanári” álláshelyüket, és nem kerülnek át magasabb szintű álláshelybe.
Az Egyesült Királyság úgy véli, hogy ha a kiküldött tanároknak anélkül kellene jogosultnak lenniük a kiegészítő kifizetésekre, hogy az azokkal járó feladatok biztosítására kötelesek lennének, ez a hazai tanárokhoz képest megkülönböztetést eredményezne. Az Egyesült Királyság többek között azt vitatja, hogy a kiküldött tanárok megfelelnek a kiegészítő kifizetések megszerzését lehetővé tevő szempontoknak. Ily módon az európai iskolákbeli tanárok és az egyesült királysági támogatott iskolákban tanító tanárok helyzete ténylegesen nem egyenértékű.
Ilyen megkülönböztetés állna elő amiatt is, hogy az Európai Iskolákban tanító tanárok szakmai kompetencia ellenőrzése nem olyan pontos és szigorú, mint a nemzeti szinten előírt ellenőrzési mechanizmus. A Bizottság által javasolt megoldás – azaz hogy az említett ellenőrzést az Egyesült Királyság által az Európai Iskolákba kiküldött felügyelők végezzék el – nem elegendő ahhoz, hogy e tekintetben egyenértékűséget biztosítson.
Végül – az egyezmény 25. cikkét illetően – az Egyesült Királyság előadja, hogy az uniós költségvetésben még annak feltételezése esetén sem keletkezett volna veszteség, ha az ezen egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának Egyesült Királyság általi értelmezése helytelennek bizonyulna. Természetesen elképzelhető, hogy az Európai Iskolákba kiküldött vagy kinevezett bizonyos angliai és walesi tanárok a jövőben megszerzik a jogot arra, hogy kiegészítő kifizetésekben részesüljenek, ha megfelelő kérelmet nyújtanak be, és ha azt elfogadják. Mivel azonban e jog odaítélése az egyes tanárok egyéni értékelésétől függ, ténylegesen az említett tanárok közül egyetlenegy sem igényelheti azokat. Következésképpen az Egyesült Királyság mind ez ideig teljesítette az azon illetmény teljes összegének folyósítására irányuló kötelezettségét, amelyre e tanárok jogosultak.
A Bíróság álláspontja
A Bizottság lényegében azt rója fel az Egyesült Királyságnak, hogy nem biztosította azt, hogy az Anglia és Wales által az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának megfelelően megtartsák a nemzeti szabályozásukban garantált, előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat, következésképpen pedig hogy – az ugyanezen egyezmény 25. cikke (1) bekezdésének megsértésével – nem tartották fenn az említett tanároknak folyósított illetményeket sem.
E kifogás megalapozottságának értékelése céljából mindenekelőtt azt kell megállapítani, hogy e tanárok tekintetében az STPCD az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondata szerinti nemzeti szabályozást képez-e.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy jóllehet – amint arra az egyezmény harmadik preambulumbekezdése emlékeztet – az egyezményben részes tagállamok továbbra is teljes egészében maguk felelősek saját oktatási rendszerül megszervezéséért, nem hivatkozhatnak azonban e rendszer sajátosságaira azért, hogy kivonják magukat az ezen egyezményből eredő kötelezettségek alól, valamint azért, hogy az általuk az Európai Iskolákba kiküldött vagy kinevezett tanárokat megfosszák az említett egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatában előírt védelemtől.
Márpedig éppen ez lenne a következménye az Egyesült Királyság által előadott azon érvnek, amely szerint az STPCD az angliai és walesi tanárok tekintetében nem képez az említett rendelkezés szerinti nemzeti szabályozást. Ezen érvelés szerint ugyanis – e tagállam oktatási rendszerének sajátosságaira tekintettel – egész egyszerűen nem létezik erre vonatkozóan nemzeti szabályozás.
Ezen túlmenően hangsúlyozni kell, hogy az STPCD kötelező valamennyi angliai és walesi támogatott iskola számára, és hogy az e térségben szerződtetett tanárok többségét ténylegesen ilyen iskola foglalkoztatja, ugyanakkor hangsúlyozni kell azt a körülményt is, hogy még a nem támogatott iskolák közül is jó néhány alkalmazza teljes egészében vagy részlegesen az STPCD-t. A Bizottság e tekintetben kijelentette – az Egyesült Királyság nem vitatta –, hogy az STPCD-t mindössze részlegesen alkalmazó nem támogatott iskolák az abban előírt feltételeket ténylegesen csak minimumként alkalmazzák, és azt további előnyökkel egészítik ki, valamint hogy az STPCD valójában az ebben a tagállamban foglalkoztatott összes tanár 90%-ára vonatkozik.
Ezen túlmenően az Európai Iskolákba Anglia és Wales által kinevezett vagy kiküldött tanárok által az oktatási minisztériummal az e kinevezés vagy kiküldés céljából aláírt munkaszerződés azt írja elő, hogy az e tanárok részére fizetett nemzeti havi illetményeket az STPCD-ben előírt alapilletmény-skáláknak megfelelően határozzák meg, valamint hogy a nemzeti szinten megtárgyalt, az STPCD alapján alkalmazandó éves béremeléseket ki kell fizetni. Nem vitatott tehát, hogy még az említett tanárok tekintetében is részben az STPCD szabályozza a munkafeltételeket, valamint hogy ily módon az említett szerződés az STPCD alkalmazását csupán szelektív módon, különösen pedig a magasabb illetményskála és a kiegészítő juttatás igénybevételét illetően zárja ki.
E feltételek mellett meg kell állapítani, hogy az angliai és wales-i tanárok tekintetében az STPCD az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondata szerinti nemzeti szabályozást képez.
Az Egyesült Királyság azon érvét illetően, amely szerint nem köteles biztosítani az STPCD-ben előírt, előmenetelhez való jogokat az általa az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok számára, mivel – kinevezésüket vagy kiküldésüket megelőzően – e tanároknak csak egy részét foglalkoztatták angliai vagy walesi támogatott iskolákban, meg kell jegyezni, hogy a jelen keresettel összefüggésben a Bizottság azt kéri, hogy az STPCD-ben előírt említett jogokat ne az e tagállam által kinevezett vagy kiküldött valamennyi tanárra, hanem csak az angliai és walesi tanárokra alkalmazzák. Következésképpen a jelen kereset szempontjából nem releváns az a körülmény, hogy az STPCD-t nem kell alkalmazni többek között a Skóciában foglalkoztatott tanárokra.
Ezen túlmenően, mivel nemcsak az angliai vagy walesi támogatott iskolák alkalmazzák, hanem a nem támogatott iskolák nagy része is alkalmazza – teljes egészében vagy részben – az STPCD-t, feltételezhető, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött angliai és walesi tanárok többségére – kinevezésük vagy kiküldésük előtt – vonatkoztak az STPCD-ben előírt feltételek. Márpedig még ha úgy is tűnne, hogy e tanárok egy részére amiatt nem vonatkozott az STPCD, mert őket korábban vagy az STPCD-t fakultatív módon nem alkalmazó nem támogatott iskolában, vagy bármely más iskolában foglalkoztatták, ez a körülmény semmiféleképpen nem igazolhatja, hogy az Egyesült Királyság – olyan szerződések alapján, amelyeket a tanároknak az Európai Iskolákba való kinevezésük vagy kiküldésük céljából kell aláírniuk – az angliai és walesi tanárok összessége tekintetében kizárja az STPCD-ben előírt bizonyos jogok alkalmazását.
Egyebekben – az Egyesült Királyság állításával ellentétben – ezt a kizárást nem igazolja az a puszta tény, hogy ezek a tanárok ezt a szerződést saját akaratukból és a tények ismeretében írják alá. Igaz ugyan, hogy az említett tanárok egyáltalán nem kényszerülnek azt kérni, hogy valamely Európai Iskolába nevezzék vagy küldjék ki őket, és meg is ismerhetik az új munkaszerződés feltételeit, az is igaz, hogy ezeknek a tanároknak nincs más választásuk, mint elfogadni az említett szerződés aláírását, amelynek feltételeit az oktatási minisztérium írja elő. Az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának hatékony érvényesülésétől való megfosztása nélkül nem lehet érvényesen azt állítani, hogy ilyen körülmények között a tanárok szándékosan mondtak le az STPCD-ben előírt, említett jogokról, valamint az egyezmény e rendelkezésében részükre biztosított jogról.
Ezután azt a kérdést illetően, hogy a „post-threshold pay scale-hez”, valamint az „excellent teacherekre” és az „advanced skills teacherekre” vonatkozó illetményskálákhoz hasonló kedvezőbb illetménycsoportokhoz való hozzáférés, valamint a „teaching and learning responsibility paymentekhez” hasonló, az STPCD-ben előírt más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférés az említett rendelkezés szerinti, előmenetelhez való jogokat képez-e, emlékeztetni kell arra, hogy a jelen ítélet 54. és 55. pontjában már megállapításra került, hogy ilyen jogokat képeznek azok is, amelyek anélkül járnak kedvezőbb illetmény alkalmazásával, hogy ez az előny más státusznak a tanár számára történő odaítélésétől függne, és azok is, amelyeket nem automatikusan, a szolgálati idő alapján biztosítanak, hanem amelyekhez eljárásokban kell részt venni, és bizonyos kritériumoknak kell megfelelni.
Következésképpen el kell vetni az Egyesült Királyság arra alapított érveit, hogy azok a tanárok, akikre ezek az illetménycsoportok és e kifizetések vonatkoznak, megtartják álláshelyüket, és nekik ilyen eljárásoknak kellett magukat alávetniük. Ezen túlmenően a Bizottság nem azt tartja fenn, hogy az Anglia és Wales által kinevezett vagy kiküldött tanároknak automatikusan kellene ezen illetménycsoportokban és kifizetésekben részesülniük, hanem hogy azokhoz az STPCD hatálya alá tartozó angliai és walesi tanárokra vonatkozókkal azonos feltételek mellett kellene hozzáférniük.
Az Egyesült Királyság azon érvét illetően, hogy a kinevezett vagy kiküldött tanárok főszabályként nem tudják teljesíteni azokat a szakmai normákat, amelyek alapján az ezen illetménycsoportokhoz való hozzáférést biztosítják, és nem tudják teljesíteni az ezen illetménycsoportok és kifizetések közül némelyik alkalmazásával összefüggő többletfeladatokat, meg kell jegyezni, hogy a Bizottság részletesen elemezte ezeket a kritériumokat és feladatokat, és elfogadható módon fejtette ki, hogy számos ilyen tanár felel meg e normáknak, és gyakorol az Európai Iskolákban ezekkel egyenértékű feladatokat.
Ezt az elemzést és ezeket a magyarázatokat nem kérdőjelezik meg az Egyesült Királyság által előterjesztett azon precíz érvek, amelyek szerint lényegében az európai iskolákbeli tanárok és nemzeti tanártársaik helyzete ténylegesen nem egyenértékű. E kijelentés ugyanis ellentmond a kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat 10. cikkének, amely megköveteli, hogy a kinevezett vagy kiküldött tanárok rendelkezzenek azokkal a képesítésekkel, és teljesítsék azokat a feltételeket, amelyek a származási országukban az egyenértékű álláshelyek betöltéséhez szükségesek. Ezenfelül, amennyiben az Egyesült Királyság említett érvei azon az elképzelésen alapulnak, hogy ezeket a normákat és feladatokat az említett tanárok –
per definitionem
– nem teljesíthetik, figyelemmel arra, hogy az Európai Iskolák az angliai és walesi támogatott iskolákkal nem azonos módon működnek, figyelmen kívül hagyják az Európai Iskolák különös jogállását és
sui generis
jellegét.
Az Egyesült Királyság állításával ellentétben az Anglia és Wales által az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanároknak az említett illetménycsoportokhoz és kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférése nem járna nemzeti tanártársaikhoz képest hátrányos megkülönböztetéssel sem, mivel lehetetlen lenne biztosítani e tanárok szakmai kompetenciájának a nemzeti szinten végzettekkel egyformán pontos és szigorú ellenőrzéseit. Amint arra ugyanis a főtanácsnok indítványának 87–90. pontjában rámutatott, ez az érvelés alaptalan, mivel léteznek igencsak életképes megoldások az ilyen ellenőrzések biztosítására. Az Egyesült Királyság egyébként nem fejtette ki azokat az okokat, amelyek miatt úgy véli, hogy az e tekintetben a Bizottság által javasolt különféle lehetőségek miért nem vezetnek kielégítő eredményre, hanem mindössze annyit állapított meg, hogy nem elegendő nemzeti ellenőröket küldeni az Európai Iskolákba.
Az Egyesült Királyság előadja továbbá, hogy az angliai és walesi támogatott iskolákbeli számos tanárt nem illetnek meg az „excellent teachers” és „advanced skills teachers” tekintetében előírt illetménycsoportok, illetve a „teaching and learning responsibility paymentek”, mivel iskolájukban nem – illetve csak csekély számban – hoztak létre az ilyen illetménycsoportokra és kifizetésekre jogosító álláshelyeket. Ez a körülmény azonban nem igazolja azt, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött valamennyi angliai és walesi tanárt kizárják az ezen illetménycsoportok és e kifizetések igénybevételéből.
Ezenfelül, az Egyesült Királyság – a Bizottság azon kérésére válaszul, hogy az Európai Iskolák részére osszanak ki az Angliában és Walesben meglévőkkel arányos számú ilyen álláshelyet – nem vitatta, hogy az említett kiosztás gyakorlatilag lehetséges lenne, azonban kijelentette, hogy az Európai Iskolák részére kiosztott álláshelyek száma ebben az esetben igen csekély lenne – illetve akár nem is létezne –, és hogy ilyen feltételek mellett nehezen lehetne meghatározni azokat az Európai Iskolákat, amelyeknek ténylegesen ilyen álláshelyekhez kellene jutniuk. Márpedig az említett illetménycsoportokra és kifizetésekre jogosító álláshelyek kiosztásával kapcsolatos ilyen gyakorlati nehézségek nem igazolhatják az ehhez hasonló álláshelyek Európai Iskolák részére történő kiosztásának teljes megtagadását. Egyebekben az sem vitatott, hogy az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó előtti mondata értelmében az Egyesült Királyság kérhetné az Igazgatótanács segítségét e nehézségek rendezéséhez – többek között – az Európai Iskolákban az „excellent teacherek” és az „advanced skills teacherek” által betölthető álláshelyek meghatározása céljából.
A fentiekből következik, hogy a „post-threshold pay scale-hez” hasonló kedvezőbb illetménycsoportokhoz, valamint az „excellent teacherekre” és az „advanced skills teacherekre” alkalmazandó illetményskálákhoz való hozzáférés, valamint az STPCD-ben előírt, a „teaching and learning responsibility paymentekhez” hasonló más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférés az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondata szerinti, előmenetelhez való jogot képez, amelynek tiszteletben tartását az Egyesült Királyságnak biztosítania kell az Anglia és Wales által az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok tekintetében. Egyebekben – mivel az ilyen illetménycsoportokhoz való hozzáférés és kifizetésekhez való hozzáférés közvetlenül befolyásolja a tanárok által majdan igényelhető nyugdíj összegét – azok egyszersmind a nemzeti szabályozásuk által garantált és az e rendelkezés értelmében vett, nyugdíjhoz való jogot is képeznek.
Végezetül azt a kérdést illetően, hogy az Egyesült Királyság helyesen alkalmazza-e az egyezmény 25. cikkének (1) bekezdését, emlékeztetni kell arra, hogy ez a rendelkezés arra kötelezi a tagállamokat, hogy az általuk az ilyen iskolákba kinevezett vagy kiküldött tanárok illetményének folyamatos fizetésével járuljanak hozzá az Európai Iskolák költségvetéséhez. Ugyanezen cikknek a – kiküldött személyzetre vonatkozó szabályzat 49. cikkével összefüggésben értelmezett – (2) bekezdése szerint az Unió az említett költségvetéshez az európai pótlék folyósításával járul hozzá. A Bizottság – anélkül, hogy az Egyesült Királyság ezt ténylegesen vitatta volna – e tekintetben olyan számadatokat terjesztett elő, amelyek elfogadható módon bizonyították, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött angliai és walesi tanárok illetményeinek befagyasztása hozzájárult ahhoz, hogy az Uniónak magasabb európai pótlékot kellett folyósítania e tanárok számára, ami az Unió említett iskolák költségvetéséhez való éves hozzájárulásának növekedését vonta maga után.
Ezt a megállapítást nem kérdőjelezi meg az Egyesült Királyság azon érve sem, amely szerint a magasabb illetményskálákhoz és a kiegészítő kifizetésekhez való hozzáférés az egyes tanárok azon egyéni értékelésétől függ, amelyet az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött angliai és walesi tanárok esetében még nem végeztek el. Ez az érvelés ugyanis minden bizonnyal figyelmen kívül hagyja egyrészről azt, hogy ilyen értékelésekre éppen az e tanárok említett illetménycsoportokból és kifizetésekből való kizárása miatt nem került sor, valamint másrészről, hogy ésszerűen vélelmezhető, hogy e kizárás hiányában lennének olyan tanárok, akik ténylegesen hozzáfértek volna ezekhez az illetménycsoportokhoz és ezekhez a kifizetésekhez.
Következésképpen, mivel az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontja utolsó mondatának Egyesült Királyság általi helyes értelmezése és helyes alkalmazása azt eredményezte volna, hogy ennek a tagállamnak magasabb összeggel kellett volna hozzájárulnia az Európai Iskolák költségvetéséhez, legalábbis közvetett kapcsolat áll fenn az egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának megsértése és az említett egyezmény 25. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamokra háruló kötelezettség között, amely kapcsolat fennállását egyébként az Egyesült Királyság nem vitatja. Következésképpen az Egyesült Királyság – azzal, hogy megakadályozta, hogy az említett tanárok megpályázzanak valamely magasabb alapilletmény-skálát, illetve hogy „teaching and learning responsibility paymentekben” részesüljenek – az egyezmény 25. cikkének (1) bekezdését is megsértette.
Mindezen megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy az Egyesült Királyság azzal, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött angliai és walesi tanárokat kinevezésük vagy kiküldésük ideje alatt kizárta a kedvezőbb illetménycsoportokhoz – különösen a „threshold pay-hez”, „excellent teacher systemhez”, illetve „advanced skills teacherekhez” – való hozzáférésből, valamint az STPCD-ben előírt „teaching and learning responsibility paymentekhez” hasonló más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáféréséből, helytelenül alkalmazta az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontját és 25. cikkének (1) bekezdését.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságát, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.

A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:

1)
Az „Európai Iskolák” alapszabályát megállapító 1994. június 21-i egyezmény 12. cikke (4) bekezdése a) pontjának utolsó mondatát akként kell értelmezni, hogy az kötelezi az egyezményben részes tagállamokat annak biztosítására, hogy Európai Iskolákba kiküldött vagy kinevezett tanárok kiküldésük vagy kinevezésük időtartama alatt a származási tagállamuk szerinti szabályozás alapján a nemzeti tanártásaikra alkalmazandókkal azonos, szakmai előmenetelhez és nyugdíjhoz való jogokat élvezzenek.

2)
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága azzal, hogy az Európai Iskolákba kinevezett vagy kiküldött angliai és walesi tanárokat kinevezésük vagy kiküldésük ideje alatt kizárta a kedvezőbb illetménycsoportokhoz – különösen a „threshold pay-hez”, „excellent teacher systemhez”, illetve „advanced skills teacherekhez” – való hozzáférésből, valamint a „School Teachers Pay and Conditions Documentben” előírt „teaching and learning responsibility paymentekhez” hasonló más kiegészítő kifizetésekhez való hozzáféréséből, helytelenül alkalmazta az egyezmény 12. cikke (4) bekezdésének a) pontját és 25. cikkének (1) bekezdését.

3)
A Bíróság Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságát kötelezi a költségek viselésére.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.