CELEX: 62009CJ0404
Valsts pienākumu neizpilde
Direktīva 85/337/EEK
Noteiktu projektu ietekmes uz vidi novērtējums
Direktīva 92/43/EEK
Dabisko dzīvotņu aizsardzība
Savvaļas fauna un flora
Virszemes raktuves ogļu ieguvei
Teritorija "Alto Sil"
Īpaši aizsargājamā teritorija
Kopienā nozīmīga teritorija
Brūnais lācis (Ursus arctos)
Mednis (Tetrao urogallus)

Savā prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka:
–        atļaujot virszemes raktuves “Fonfría”, “Nueva Julia” un “Ladrones”, bet nepakļaujot šo atļauju piešķiršanu tāda novērtējuma
veikšanai, kas ļautu pienācīgi identificēt, aprakstīt un novērtēt esošo virszemes raktuvju projektu tiešo, netiešo un kumulatīvo
ietekmi,
Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu
ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK
(OV L 73, 5. lpp.; turpmāk tekstā – “grozītā Direktīva 85/337”), 2. un 3. pantā, kā arī 5. panta 1. un 3. punktā paredzētos
pienākumus;
–        sākot ar 2000. gadu, kad teritorija “Alto Sil” atbilstoši Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvai 79/409/EEK par savvaļas
putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1997. gada 29. jūlija Direktīvu 97/49/EK (OV L 223,
9. lpp.; turpmāk tekstā – “Savvaļas putnu aizsardzības direktīva”), tika noteikta kā īpaši aizsargājamā teritorija (turpmāk
tekstā – “ĪAT”),
–        atļaujot virszemes raktuves “Nueva Julia” un “Ladrones”, bet nepakļaujot šo atļauju piešķiršanu tāda novērtējuma veikšanai,
kas ļautu pienācīgi izvērtēt šo projektu iespējamo ietekmi, un katrā ziņā neizpildot nosacījumus, kas ļautu īstenot projektu,
neraugoties uz risku, ko attiecīgais projekts rada medņu sugai (
Tetrao urogallus
), kura ir viena no aizsargājamām vērtībām, kas bija pamatā teritorijas “Alto Sil” klasificēšanai par ĪAT, proti, – nepastāv
citi risinājumi, pastāv ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm saistīti apsvērumi un pasākumi ir veikti tikai pēc kompensācijas
pasākumu, kas nepieciešami
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības nodrošināšanai, paziņošanas Komisijai, un
–        neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu kvalitātes pasliktināšanos, kā arī nozīmīgus traucējumus,
kurus šai sugai, kuras dēļ tika noteikta attiecīgā ĪAT, rada raktuves “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”,
“Ampliación de Feixolín” un “Nueva Julia”,
Spānijas Karaliste attiecībā uz ĪAT “Alto Sil” nav izpildījusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko
dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “Dzīvotņu direktīva”) 6. panta 2., 3. un
4. punktā, lasot tos kopā ar 7. pantu, paredzētos pienākumus;
–        sākot ar 1998. gada janvāri, saistībā ar raktuvju “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría” un “Nueva Julia”
darbību neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu ekoloģisko nozīmi, kas teritorijai “Alto Sil”, kuru atbilstoši
Dzīvotņu direktīvai piedāvāts noteikt par Kopienā nozīmīgu teritoriju (turpmāk tekstā – “KNT”), ir valsts līmenī, Spānijas
Karaliste attiecībā uz ierosināto teritoriju “Alto Sil” nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti šajā direktīvā atbilstoši
2005. gada 13. janvāra spriedumā lietā C‑117/03
Dragaggi
u.c. (Krājums, I‑167. lpp.), kā arī 2006. gada 14. septembra spriedumā lietā C‑244/05
Bund Naturschutz in Bayern
u.c. (Krājums, I‑8445. lpp.) sniegtajai interpretācijai;
–        sākot ar 2004. gada decembri,
–        atļaujot tādu virszemes ieguves darbību veikšanu (raktuvju “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría” un “Nueva
Julia” gadījumā), kuras var būtiski ietekmēt aizsargājamās vērtības, kas bija pamatā teritorijas “Alto Sil” noteikšanai par
KNT, nepastāvot pienācīgam novērtējumam par minēto raktuvju iespējamo ietekmi un katrā ziņā neizpildot nosacījumus, kas ļautu
īstenot projektu, neraugoties uz risku, ko attiecīgais projekts rada šīm aizsargājamajām vērtībām, proti, – nepastāv citi
risinājumi, pastāv ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm saistīti apsvērumi un pasākumi ir veikti tikai pēc kompensācijas
pasākumu, kas nepieciešami
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības nodrošināšanai, paziņošanas Komisijai, un
–        attiecībā uz šiem projektiem neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu kvalitātes pasliktināšanos,
kā arī traucējumus, ko sugām rada raktuves “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”, “Nueva Julia” un “Ampliación
de Feixolín”,
Spānijas Karaliste attiecībā uz KNT “Alto Sil” nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punktā paredzētos
pienākumus.

Atbilstošās tiesību normas

Grozītā Direktīva 85/337
Atbilstoši grozītās Direktīvas 85/337 2. panta 1. punktam:
“Dalībvalstis nosaka visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka, pirms tiek dota piekrišana, uz tiem projektiem, kuriem
var būt nozīmīga ekoloģiskā ietekme,
inter alia
, to rakstura, izmēra vai atrašanās vietas dēļ, attiektos prasība par attīstības saskaņošanu un novērtējumu attiecībā uz to
ietekmi. Šie projekti ir noteikti 4. pantā.”
Minētās direktīvas 3. pantā ir noteikts:
“Ekoloģiskās ietekmes novērtējums pienācīgā veidā, ņemot vērā katru atsevišķu gadījumu un saskaņā ar 4. līdz 11. pantu, nosaka,
raksturo un novērtē projekta tiešo un netiešo ietekmi uz šādiem faktoriem:
–        dzīvām būtnēm, faunu un floru,
–        augsni, ūdeni, gaisu, klimatu un ainavu,
–        materiālām vērtībām un kultūras mantojumu,
–        mijiedarbību starp faktoriem, kas minēti pirmajā, otrajā un trešajā ievilkumā.”
Grozītās Direktīvas 85/337 4. panta 1. punktā ir precizēts, ka “saskaņā ar 2. panta 3. punktu to veidu projektus, kas uzskaitīti
I pielikumā, pakļauj novērtējumam saskaņā ar 5. līdz 10. pantu”.
Grozītās Direktīvas 85/337 I pielikumā ir ietverts to projektu saraksts, uz kuriem attiecas iepriekš minētais 4. panta 1. punkts.
Tādējādi šā pielikuma 19. punktā ir minēti “karjeri vai atklātas izrakteņu ieguves vietas [virszemes raktuves], ja to laukuma
platība pārsniedz 25 hektārus, vai kūdras ieguves vietas, ja to laukuma platība pārsniedz 150 hektāru”.
Attiecībā uz cita veida projektiem grozītās Direktīvas 85/337 4. panta 2. punktā ir paredzēts:
“Saskaņā ar 2. panta 3. punktu dalībvalstis:
a)      ar katra gadījuma pārbaudēm
vai
b)      pēc dalībvalsts noteiktajiem limitiem vai kritērijiem
attiecībā uz II pielikumā uzskaitītajiem projektiem nosaka, vai projekts jānovērtē saskaņā ar 5. līdz 10. pantu.
Dalībvalstis var nolemt piemērot gan a), gan b) apakšpunktā minēto kārtību.
[..]”
To projektu vidū, uz kuriem attiecas šīs direktīvas 4. panta 2. punkts, atbilstoši tās II pielikuma 13. punktam ir arī “jebkādas
izmaiņas vai papildinājumi projektos, kas uzskaitīti I vai II pielikumā, kas jau ir apstiprināti, paveikti vai ir veikšanas
procesā un kam var būt būtiska nelabvēlīga ekoloģiska ietekme”.
Grozītās Direktīvas 85/337 5. pantā ir paredzēts:
“1.      Gadījumā, kad pastāv projekti, kas saskaņā ar 4. pantu jāpakļauj ekoloģiskās ietekmes novērtējumam saskaņā ar 5. līdz 10. pantu,
dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka attīstītājs attiecīgā formā sniedz IV pielikumā paredzēto informāciju
tiktāl, cik:
a)      dalībvalstis uzskata, ka informācija ir saistīta ar doto saskaņošanas procedūras stadiju un ar tām konkrēta projekta vai projekta
tipa un vides īpašajām pazīmēm, kas var tikt ietekmētas;
b)      dalībvalstis uzskata, ka attīstītājam var pieprasīt apkopot šo informāciju,
inter alia
ņemot vērā pašreizējās novērtējuma zināšanas un metodes.
[..]
3.      Informācija, kas attīstītājam jāsniedz saskaņā ar 1. punktu, ietver vismaz:
–        projekta aprakstu, kas satur informāciju par projekta norises vietu, tā dizainu un apjomu,
–        to pasākumu aprakstu, kas paredzēti, lai izvairītos no nozīmīgas nevēlamas ietekmes, samazinātu to un, ja iespējams, radītu
tai pretlīdzekli,
–        datus, kas ir vajadzīgi, lai noteiktu un novērtētu galveno ekoloģisko ietekmi, kāda var būt projektam,
–        īsu galveno alternatīvu aprakstu, kuru ir izpētījis attīstītājs, un šīs izvēles galvenā iemesla norādījumu, ņemot vērā ekoloģisko
ietekmi,
–        iepriekšējos ievilkumos minētās informācijas netehnisku kopsavilkumu.
[..]”
Grozītās Direktīvas 85/337 IV pielikumā ir precizēta atbilstoši šīs direktīvas 5. panta 1. punktam iesniedzamā informācija:
“1.      Projekta apraksts, kurā jo īpaši ietverts:
–        visa projekta fizisko pazīmju raksturojums un zemes izmantošanas prasības tā konstruēšanas un darbības fāžu laikā,
–        ražošanas procesu galveno pazīmju raksturojums, piemēram, izlietoto materiālu iedaba un daudzums,
–        to paredzamo atkritumu un izplūdes aprēķins pēc tipa un daudzuma (ūdens, gaisa un augsnes piesārņojums, troksnis, vibrācija,
gaisma, karstums, radiācija utt.), ko izraisījusi ierosinātā projekta darbošanās.
2.      Īss galveno alternatīvu apraksts, kuras izpētījis attīstītājs, un šīs izvēles galvenā iemesla norādījums, ņemot vērā ekoloģisko
ietekmi.
3.      To vides aspektu apraksts, kurus ierosinātais projekts var būtiski ietekmēt, jo īpaši populāciju, faunu, augsni, ūdeni, gaisu,
klimatiskos faktorus, materiālos īpašumus, ietverot arhitektūras un arheoloģisko mantojumu, ainavu un iepriekš minēto faktoru
savstarpējo mijiedarbību.
4.      Ierosinātā projekta iespējamās ekoloģiskās ietekmes apraksts [..], ko izraisa:
–        projekta pastāvēšana,
–        dabas resursu izlietošana,
–        piesārņotāju noplūde, traucējumu radīšana un atkritumu iznīcināšana,
un attīstītāja sniegtais apraksts par izmantotajām aprēķināšanas metodēm, lai novērtētu ekoloģisko ietekmi.
5.      Paredzēto pasākumu apraksts, lai novērstu, samazinātu un, ja tas ir iespējams, kompensētu jebkādu būtisku nelabvēlīgu ekoloģisko
ietekmi.
6.      Netehnisks kopsavilkums par informāciju, kas sniegta zem iepriekš minētajiem virsrakstiem.
7.      Norāde uz jebkādām grūtībām (tehniskie trūkumi vai prasmes trūkums), ar kādām sastapies attīstītājs, iegūstot pieprasīto informāciju.”
Attiecībā uz iepriekš minētā IV pielikuma 4. punktā minēto jēdzienu “apraksts” šajā punktā ir precizēts, ka “šajā aprakstā
būtu jāietver projekta tiešā ietekme un jebkāda tā netiešā, sekundārā, kopīgā, īstermiņa, vidēji ilga termiņa un ilgtermiņa,
pastāvīga un pagaidu, pozitīva un negatīva ietekm[e].”

Savvaļas putnu aizsardzības direktīva
Savvaļas putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis par ĪAT nosaka teritorijas,
kas ir vislabāk piemērotas direktīvas I pielikumā minēto savvaļas putnu un migrējošo sugu aizsardzībai.
Savvaļas putnu aizsardzības direktīvas I pielikumā it īpaši ir minēts mednis (
Tetrao urogallus
).
Savvaļas putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punkta pirmajā teikumā ir precizēta ĪAT nodrošinātā aizsardzība:
“Attiecībā uz 1. un 2. punktā minētajām aizsargājamām teritorijām dalībvalstis attiecīgi rīkojas, lai nepieļautu dzīvotņu
piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērš jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie būtiski skar šā panta
mērķus.”

Dzīvotņu direktīva
Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas preambulas sesto apsvērumu, “tā kā, lai nodrošinātu Kopienā nozīmīgu dabisko dzīvotņu un sugu
atjaunošanos vai saglabāšanu labvēlīgā aizsardzības statusā, ir jānosaka īpaši aizsargājamas dabas teritorijas, lai pēc noteikta
grafika izveidotu saskaņotu Eiropas ekoloģisko tīklu”.
Šīs direktīvas preambulas septītais apsvērums ir izteikts šādi:
“[..] visas noteiktās teritorijas, arī tās, ko tagad klasificē vai nākotnē klasificēs kā īpaši aizsargājamas dabas teritorijas
saskaņā ar [Savvaļas putnu aizsardzības direktīvu], būs jāiekļauj saskaņotajā Eiropas ekoloģiskajā tīklā”.
Dzīvotņu direktīvas preambulas desmitajā apsvērumā ir norādīts, ka “attiecīgi jāizvērtē visi plāni vai programmas, kas varētu
būtiski ietekmēt tās teritorijas saglabāšanas mērķus, kura ir vai tiks noteikta par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju”.
Dzīvotņu direktīvas 3. pantā ir paredzēts:
“1.      Izveido saskaņotu Eiropas ekoloģisko tīklu, kurā apvienotas īpaši aizsargājamas dabas teritorijas un kura nosaukums ir
Natura 2000
. Šo tīklu, ko veido I pielikumā uzskaitīto dabisko dzīvotņu veidu un II pielikumā uzskaitīto sugu dzīvotņu teritorijas, izmanto,
lai minētos dabisko dzīvotņu veidus un sugu dzīvotnes saglabātu vai attiecīgā gadījumā atjaunotu to labvēlīgo aizsardzības
statusu dabiskās izplatības areālā.
Natura 2000
tīkls iekļauj īpaši aizsargājamās teritorijas, ko dalībvalstis klasificējušas, ievērojot [Savvaļas putnu aizsardzības direktīvu].
2.      Dalībvalsts iesaistīšanās
Natura 2000
tīkla izveidē ir proporcionāla tam, kādā mērā tās teritorijā ir pārstāvēti 1. punktā minētie dabisko dzīvotņu veidi un sugu
dzīvotnes. Tāpēc dalībvalstis saskaņā ar 4. pantu nosaka īpaši aizsargājamas dabas teritorijas, ņemot vērā 1. punktā izklāstītos
mērķus.
[..]”
Šīs direktīvas 4. pantā ir noteikts:
“1.      Pamatojoties uz III pielikumā (1. posms) izklāstītajiem kritērijiem un attiecīgo zinātnisko informāciju, katra dalībvalsts
piedāvā teritoriju sarakstu, tajā norādot, kuri I pielikuma dabisko dzīvotņu veidi un kuras II pielikuma sugas, kas ir vietējās
sugas tās teritorijā, sastopamas minētajās teritorijās. [..]
Trīs gados pēc šīs direktīvas izziņošanas sarakstu nosūta Komisijai, pievienojot informāciju par katru no teritorijām. [..]
2. Pamatojoties uz III pielikumā (2. posms) izklāstītajiem kritērijiem un ņemot vērā gan dalījumu piecos bioģeogrāfiskajos
rajonos, kas minēti 1. panta c) punkta iii) apakšpunktā, gan visu 2. panta 1. punktā minēto teritoriju, Komisija pēc vienošanās
ar katru dalībvalsti sagatavo [KNT] saraksta projektu, kura pamatā ir dalībvalstu saraksti un kurā norāda teritorijas, kur
sastopami viens vai vairāki prioritārie dabisko dzīvotņu veidi vai prioritārās sugas.
[..]
[KNT] sarakstu, kurā norādītas vietas, kur atrodams viens vai vairāki prioritārie dabisko dzīvotņu veidi vai prioritārās sugas,
pieņem Komisija saskaņā ar 21. pantā paredzēto procedūru.
[..]
4.      Tiklīdz [KNT] ir apstiprināta saskaņā ar 2. punktā paredzēto procedūru, attiecīgā dalībvalsts cik vien iespējams īsā laikā,
bet ne vēlāk kā sešos gados piešķir minētajai teritorijai īpaši aizsargājamas dabas teritorijas statusu [..].
5.      Tiklīdz teritoriju iekļauj 2. punkta trešajā daļā minētajā sarakstā, uz to attiecas 6. panta 2., 3. un 4. punkts.”
Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punktā ir noteikts:
“2.      Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu
noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums
varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem.
3.      Visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas
atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi izvērtē ietekmi uz
šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus. Ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju, un saskaņā
ar 4. punkta noteikumiem, kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies,
ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, un vajadzības gadījumā noskaidrojusi plašas sabiedrības viedokli.
4.      Ja, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju, alternatīvu risinājumu trūkuma dēļ plāns vai projekts
tomēr ir jāīsteno sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses, tad
dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus, lai nodrošinātu
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības aizsardzību. Dalībvalsts informē Komisiju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem.
Ja attiecīgajā teritorijā sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad vienīgie pieņemamie argumenti
ir tie, kas saistīti ar veselības aizsardzību vai sabiedrības drošību, videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm vai, pēc
Komisijas atzinuma, citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm.”
Dzīvotņu direktīvas 7. pantā ir paredzēts:
“No šīs direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta izrietošās saistības aizstāj visas saistības, kas izriet no [Savvaļas putnu
aizsardzības direktīvas] 4. panta 4. punkta pirmā teikuma un kas attiecas uz teritorijām, kuras klasificētas saskaņā ar minētās
direktīvas 4. panta 1. punktu vai līdzīgā veidā atzītas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, jaunajām saistībām stājoties spēkā
ar šīs direktīvas ieviešanas datumu vai ar tādas klasifikācijas vai atzīšanas datumu, ko dalībvalsts veic saskaņā ar [Savvaļas
putnu aizsardzības direktīvu], ja pēdējais ir vēlāks datums.”
Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma ar nosaukumu “Kopienā nozīmīgas dzīvnieku un augu sugas, kam vajadzīga stingra aizsardzība”,
a) punktā kā prioritāra suga ir minēts brūnais lācis (
Ursus arctos
).

Tiesvedības rašanās fakti un pirmstiesas procedūra
Teritorijas “Alto Sil”, kas atrodas Kastīlijas un Leonas reģiona ziemeļrietumos, netālu no Galīcijas un Astūrijas reģioniem,
un ir izvietota pie Silas [
Sil
] upes augšteces, platība pārsniedz 43 000 hektāru.
1998. gada janvārī Spānijas Karaliste ierosināja noteikt šo teritoriju par KNT atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 4. panta 1. punktam.
No 2000. gada 1. janvāra šī dalībvalsts noteica šo teritoriju arī par ĪAT saskaņā ar Savvaļas putnu aizsardzības direktīvu,
ņemot vērā vairāku šīs direktīvas I pielikumā minēto putnu sugu, tai skaitā arī medņu sugas reproduktīvās populācijas, esamību
šajā teritorijā.
2004. gada 7. decembrī Komisija ar Lēmumu 2004/813/EK, ar ko atbilstīgi Direktīvai 92/43 pieņem Kopienas nozīmes teritoriju
sarakstu Atlantijas bioģeogrāfiskajam reģionam (OV L 387, 1. lpp.), ar Nr. ES0000210 iekļāva šajā sarakstā teritoriju “Alto
Sil”.
Standarta veidlapā, kurā bija ietverta informācija par šo teritoriju un kuru Spānijas Karaliste iesniedza Komisijai šīs teritorijas
noteikšanas par KNT ietvaros, tostarp bija minēta 10–15 brūnā lāča īpatņu un 42–47 Kantabrijas pasugas medņa vīriešu kārtas
īpatņu (
Tetrao urogallus cantabricus
) esamība.
Šajā veidlapā turklāt bija norādīti arī šādi dzīvotņu veidi:
–        4030 – Eiropas sausie virsāji (50 % teritorijas),
–        4090 – Endēmiskie oro-Vidusjūras virsāji ar irbulenēm (6 % teritorijas),
–        6160 – Oro-Ibērijas
Festuca indigesta
pļavas (1 % teritorijas),
–        8230 – Silikātklintis ar
Sedo-Scleranthion
vai
Sedo albi-Veronicion dillenii
piekaļņu veģetāciju (13 % teritorijas) un
–        9230 – Galīcijas un Portugāles ozolu meži ar
Quercus robur
un
Quercus pyrenaica
(6 % teritorijas).
Tajā tāpat bija norādīts, ka attiecīgajā teritorijā sastopamajai medņu sugas populācijai ir reģionāla (šī populācija veido
50 % no Kastīlijas un Leonas autonomajā apgabalā sastopamajiem vīriešu kārtas īpatņiem) un valsts mēroga nozīme (2 % no Spānijas
teritorijā sastopamajiem vīriešu kārtas īpatņiem).
No šīs veidlapas tāpat izriet, ka attiecīgās teritorijas neaizsargātība “galvenokārt ir saistāma ar virszemes raktuvju ekspluatāciju”.
2001. gadā Komisija uzzināja par vairāku virszemes raktuvju ogļu ieguvei pastāvēšanu, kuras apsaimniekoja uzņēmums
Minero Siderúrgica de Ponferrada SA
, pašlaik – “Coto Minero Cantábrico SA”, un kuras atrodas teritorijā “Alto Sil” vai tiešā tās tuvumā.
No lietas materiāliem izriet, ka attiecīgās šajā lietā aplūkojamās virszemes raktuves var tikt iedalītas divās grupās.
Pirmā raktuvju grupa atrodas uz ziemeļiem no Silas upes un Viljavlino [
Villablino
] apdzīvotās vietas (turpmāk tekstā abi kopā – “ziemeļdaļā izvietotās raktuves”). Tās visas ir izvietotas KNT “Alto Sil” iekšienē.
Galvenokārt ir runa par virszemes raktuvi ar nosaukumu “Feixolín” ar kopējo platību 95,86 hektāru apmērā, kurai atļauja tika
izsniegta 1986. gada 1. janvārī un kura darbojās laikā no 2000. līdz 2008. gadam. Šobrīd tajā “tiek atjaunota dabiskā vide”.
Daļa no šo ziemeļdaļā izvietoto raktuvju kopuma ir arī virszemes raktuve ar nosaukumu “Ampliación de Feixolín” [“Feixolín”
paplašinājums], kuras ekspluatācijas projekts kopumā aptver 93,9 hektārus.
Attiecībā uz šo raktuvi Spānijas iestādes 2009. gada 9. novembrī uzlika sodu un lika veikt konkrētus pasākumus tiktāl, ciktāl
35,24 hektāru platībā jau bija notikusi tās ekspluatācija, lai gan par to vēl nebija saņemta atļauja.
Tomēr 2009. gada 11. jūnijā bija izsniegta atļauja šīs raktuves ekspluatēšanai daļā no ekspluatēšanas projektā ietvertās teritorijas,
proti, 39,62 hektāru platībā. 2009. gada 7. oktobrī tika noteikti konkrēti pasākumi, lai ierobežotu un kompensētu šīs ekspluatēšanas
ietekmi uz vidi.
Trešās ziemeļdaļā izvietotās raktuves nosaukums ir “Fonfría”. Tās platība ir 350 hektāri un tās darbība tika atļauta 1999. gada
21. jūlijā. Ogļu ieguve šajā teritorijā notika, sākot no 2001. gada janvāra, un tika pārtraukta 2010. gada decembrī.
Uz dienvidiem no Silas upes un uz dienvidrietumiem no apdzīvotas vietas Viljaseka de Lasjana [
Villaseca de Laciana
] atrodas vēl citas virszemes raktuves ogļu ieguvei, kuras ir šīs tiesvedības priekšmets (turpmāk tekstā kopā – “dienviddaļā
izvietotās raktuves”).
Galvenokārt runa ir par raktuvju kopumu ar nosaukumu “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, kuru platība ir 196 hektāri. Atļauja
šīm raktuvēm tika izsniegta laikā no 1984. līdz 2002. gadam. Lielākā to daļa kopš 2002. gada vairs netiek ekspluatētas. Šobrīd
tajās gandrīz pilnībā ir “atjaunota dabiskā vide”.
Tāpat ir jāmin raktuve ar nosaukumu “Nueva Julia” ar kopējo platību 405 hektāru apmērā, kurai atļauja tika izsniegta 2003. gada
16. septembrī un kas tiek ekspluatēta kopš 2006. gada.
Visbeidzot runa ir par raktuvi ar nosaukumu “Ladrones” ar kopējo platību 117 hektāru apmērā, kurai atļauja tika izsniegta
2003. gada 24. decembrī. Tās ekspluatēšana vēl nav uzsākta.
Šīs dienviddaļā izvietotās raktuves robežojas tieši viena ar otru. No šīm raktuvēm vienīgi “Ladrones” raktuves atrodas KNT
“Alto Sil” teritorijas robežās, bet pārējās raktuves ir izvietotas pie šīs KNT ārējām robežām.
Uzskatot, ka attiecībā uz šīm virszemes raktuvēm Spānijas iestādes nav izpildījušas grozītajā Direktīvā 85/337 un Dzīvotņu
direktīvā paredzētos pienākumus, Komisija, vispirms izvērtējusi šo iestāžu iesniegto informāciju, 2003. gada 18. jūlijā nosūtīja
Spānijas Karalistei brīdinājuma vēstuli.
It īpaši secinādama, ka ietekmes uz vidi novērtējumā nav pietiekami ņemti vērā iespējamie brūnā lāča populācijai radītie traucējumi
un ka nav pietiekami izvērtēta raktuvju ekspluatēšanas darbību kumulatīvā ietekme, Komisija pēc Spānijas Karalistes iesniegto
apsvērumu par brīdinājuma vēstuli izskatīšanas 2004. gada 22. decembrī nosūtīja šai dalībvalstij argumentētu atzinumu.
Atbildot uz to, Spānijas Karaliste cita starpā iesniedza pētījumu, kurā tiek analizēta dažādo projektu ietekme un tiek ierosināti
teritorijas aizsardzības pasākumi (turpmāk tekstā – “2005. gada pētījums”).
Ievērojot iepriekš minētos spriedumus lietā
Dragaggi
u.c., kā arī lietā
Bund Naturschutz in Bayern
u.c., Komisija 2008. gada 29. februārī nosūtīja Spānijas Karalistei papildu brīdinājuma vēstuli.
Spānijas Karaliste 2008. gada 7. maija atbildes vēstulē it īpaši norādīja uz būtisku traucējumu videi, kas būtu saistāmi ar
virszemes raktuvju ekspluatēšanu, neesamību, vienlaicīgi paužot savu nodomu izstrādāt stratēģisku plānu, kas ļautu nodrošināt
“Alto Sil” teritorijā veikto virszemes raktuvju darbību saderīgumu ar Kopienu tiesībās paredzēto dabas bagātību aizsardzības
sistēmu.
2008. gada 1. decembrī Komisija nosūtīja papildu argumentētu atzinumu, kurā atkārtoja savā papildu brīdinājuma vēstulē ietvertos
iebildumus un aicināja Spānijas Karalisti veikt pasākumus, kas nepieciešami, lai izpildītu šī atzinuma prasības divu mēnešu
termiņā no tā saņemšanas brīža.
Ņemot vērā it īpaši Spānijas Karalistes atbildē uz šo papildu argumentēto atzinumu paustos apsvērumus un iesniegtos dokumentus,
Komisija, uzskatot, ka situācija joprojām ir neapmierinoša, cēla šo prasību.

Par lūgumu veikt pierādījumu savākšanas pasākumus un pakārtoti – atkārtoti sākt mutvārdu procesu
Ar dokumentu, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2011. gada 15. jūlijā, Spānijas Karaliste lūdza Tiesu izdot rīkojumu par pierādījumu
savākšanas pasākumu veikšanu atbilstoši Tiesas Reglamenta 60. pantam un pakārtoti – atkārtoti sākt mutvārdu procesu, pamatojoties
uz šī Reglamenta 61. pantu.
Sava lūguma pamatojumam Spānijas Karaliste norāda, ka pretēji tam, ko savos secinājumos ir norādījusi ģenerāladvokāte, no
lietas materiāliem neizriet – kā šī dalībvalsts to turklāt esot minējusi arī savā iebildumu rakstā un atbildes rakstā uz repliku
–, ka virszemes raktuvēs ogļu ieguvei “Ampliación de Feixolín” un “Ladrones” jau būtu bijušas veiktas ekspluatēšanas darbības.
Spānijas Karaliste uzskata, ka ģenerāladvokātes vērtējuma pamatā ir neprecīzi faktiska rakstura pieņēmumi.
Spānijas Karaliste lūdz Tiesu atļaut iesniegt jaunus pierādījumus par virszemes raktuvēs “Ampliación de Feixolín” un “Ladrones”
pastāvošo faktisko situāciju un pakārtoti – atkārtoti sākt mutvārdu procesu.
Šajā ziņā ir jākonstatē, pirmkārt, ka no lietas materiāliem un it īpaši no 2005. gada pētījuma 50. lapaspusē ietvertās tabulas
ar nosaukumu “Ekspluatācijā esošās raktuves” izriet, ka virszemes raktuvē “Ampliación de Feixolín” patiešām tika veiktas noteikta
veida ekspluatēšanas darbības, kuru rezultātā tika iznīcinātas dzīvotnes, proti, 19,9 hektāri no dzīvotnes 9230 – Galīcijas
un Portugāles ozolu meži ar
Quercus robur
un
Quercus pyrenaica
. Kaut arī no lietas materiāliem izriet, ka ar 2009. gada 9. novembrī pieņemtu lēmumu šīs raktuves apsaimniekotājam tika noteikts
pienākums pārtraukt tās ekspluatāciju un tam tika piemērots sods par ekspluatēšanas veikšanu bez attiecīgas iepriekšējas atļaujas,
tomēr nemainīgs paliek tas, ka šī ekspluatācija faktiski ir tikusi īstenota 35,24 hektāru platībā. To turklāt apstiprina arī
teritorijas apmeklējuma ziņojums, ko Spānijas Karaliste iesniegusi sava atbildes raksta uz repliku pielikumā un kurā ir apstiprināts,
ka ogļu ieguves darbības šķietami nav ietekmējušas šo teritoriju un veģetācijas iznīcināšanu tajā ir izraisījušas citas darbības.
Otrkārt, pretēji Spānijas Karalistes apgalvotajam no ģenerāladvokātes secinājumiem neizriet, ka to pamatā būtu bijis pieņēmums
par to, ka virszemes raktuve “Ladrones” jau ir tikusi ekspluatēta. Tieši pretēji – ģenerāladvokātes izvērtētie Komisijas iebildumi
attiecībā uz šo raktuvi attiecas uz trūkumiem raktuves ekspluatācijas projekta ietekmes uz vidi novērtējumā. Atšķirībā no
citiem iebildumiem, šie iebildumi tādējādi attiecas uz atļaujas izsniegšanas šai raktuvei procedūru, nevis uz iespējamām ekspluatēšanas
darbībām šīs raktuves teritorijā, kas tikušas veiktas pēc atļaujas izsniegšanas tās ekspluatēšanai.
Līdz ar to nav jāizdod rīkojums par pierādījumu savākšanas pasākumu veikšanu, kā to lūgusi Spānijas Karaliste.
Attiecībā uz pakārtoti formulēto lūgumu par mutvārdu procesa atkārtotu sākšanu ir jāatgādina, ka Tiesa pēc savas ierosmes
vai, ievērojot ģenerāladvokāta ieteikumu vai arī lietas dalībnieku lūgumu, var izdot rīkojumu par atkārtotu mutvārdu procesa
sākšanu atbilstoši tās Reglamenta 61. pantam, ja tā uzskata, ka tai nav pietiekami skaidri lietas apstākļi vai ka lieta ir
jāizskata, ņemot vērā argumentu, ko lietas dalībnieki nav apsprieduši (it īpaši skat. 2008. gada 16. decembra spriedumu lietā
C‑210/06
Cartesio
, Krājums, I‑9641. lpp., 46. punkts, un 2011. gada 26. maija spriedumu lietā C‑306/08 Komisija/Spānija, Krājums, I‑0000. lpp.,
60. punkts).
Turpretim Eiropas Savienības Tiesas Statūtos un Reglamentā lietas dalībniekiem nav paredzēta iespēja iesniegt apsvērumus par
ģenerāladvokāta sniegtajiem secinājumiem (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Spānija, 61. punkts).
Šajā lietā Tiesa, uzklausījusi ģenerāladvokāti, uzskata, ka tai ir visa vajadzīgā informācija, lai izskatītu attiecīgo lietu,
un ka lieta nav jāizskata, ņemot vērā argumentu, par ko lietas dalībniekiem nav bijusi iespēja izteikties. Līdz ar to nav
jāizdod rīkojums par mutvārdu procesa atkārtotu sākšanu.

Par prasību

Par pirmo iebildumu, kas attiecas uz grozītās Direktīvas 85/337 2. un 3. panta, kā arī 5. panta 1. un 3. punkta neievērošanu
saistībā ar virszemes raktuvju projektu “
Fonfría
”, “
Nueva Julia
” un “
Ladrones
” ietekmes uz vidi novērtējumu
Lietas dalībnieku argumenti
Saistībā ar savu pirmo iebildumu Komisija apgalvo, ka attiecībā uz raktuvēm “Fonfría”, “Nueva Julia” un “Ladrones” veiktajos
ietekmes uz vidi novērtējumos ir pieļautas būtiskas nepilnības, kā dēļ šie novērtējumi ir neatbilstoši un nesaderīgi ar grozīto
Direktīvu 85/337.
Šajā ziņā Komisija atsaucas uz šīs direktīvas IV pielikuma 4. punktu un it īpaši uz piezīmi attiecībā uz šajā punktā ietverto
jēdzienu “apraksts”, atbilstoši kuram visiem projektiem, kas ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā, būtu jāietver apraksts
par projekta tiešo ietekmi uz vidi, kurā būtu norādīta “tā netiešā, sekundārā, kopīgā, īstermiņa, vidēji ilga termiņa un ilgtermiņa,
pastāvīga un pagaidu, [..] ietekm[e]”.
Komisija no tā secina, ka šajā lietā attiecīgo raktuvju projektu ietekmes uz vidi novērtējumiem vajadzēja ietvert būtiskās
kumulatīvās ietekmes analīzi, ko varēja radīt vairāku Lasjanas ielejā vienlaicīgi ekspluatēto virszemes raktuvju tuvums. Tomēr
2005. gada pētījumā esot apstiprināts, ka šāda analīze pirms atļauju piešķiršanas trijām attiecīgajām raktuvēm nav tikusi
veikta.
Turklāt saistībā ar ietekmes uz vidi novērtējumu, kas veikts attiecībā uz trim raktuvēm, kuras ir šī iebilduma priekšmets,
Komisija norāda uz šādiem konkrētiem trūkumiem:
–        attiecībā uz izrakteņu ieguves vietu “Fonfría” veiktajā sākotnējā novērtējumā nekas neesot liecinājis par to, ka būtu veikts
medņiem iespējami radīto traucējumu novērtējums, lai gan iestādēm bija zināms par šīs sugas izplatību raktuves ieguves zonas
tuvumā izvietotā riesta vietā. Turklāt 2005. gada pētījumā, nesniedzot nekādus sīkākus paskaidrojumus, esot apstiprināts,
ka šī izrakteņu ieguves vieta atrodas brūnā lāča populācijas atjaunošanas plāna teritorijā;
–        lai arī izrakteņu ieguves vieta “Ladrones” atrodoties ļoti tuvu medņu riesta vietai, kas bija iemesls kritiskās zonas noteikšanai
šīs sugas atjaunošanas plānā, nekas neliecinot par to, ka šī klātbūtne ir tikusi ņemta vērā sākotnējā novērtējumā, kas tika
veikts attiecībā uz šo izrakteņu ieguves vietu. Attiecībā uz brūnajiem lāčiem šajā novērtējumā bija vienīgi norādīts, ka izrakteņu
ieguves vieta atrodas šīs sugas atjaunošanas plāna teritorijā, bet ka tai netiek radīti būtiski traucējumi, jo izrakteņu iegūšana
“neietekmē nevienu kritisko zonu un nerada nekādu barjeras efektu starp dažādiem izplatības areāliem”, un
–        attiecībā uz izrakteņu ieguves vietu “Nueva Julia” veiktajā novērtējumā neesot bijusi norādīta nekāda informācija par abām
šīm sugām, saistībā ar kurām pastāv visvairāk problēmjautājumu, proti, medņiem un brūnajiem lāčiem. Šīs izrakteņu ieguves
vietas, kas atrodas ārpus KNT teritorijas, radītā ietekme nenoliedzami varot būt jūtama vairāku kilometru attālumā un līdz
ar to varēja ietekmēt KNT sastopamās dzīvotnes un sugas. Tomēr nešķiet, ka šī iespējamība būtu tikusi ņemta vērā.
Spānijas Karaliste attiecībā uz grozītās Direktīvas 85/337 IV pielikuma 4. punktā ietvertā jēdziena “apraksts” interpretāciju
vispirms norāda, ka šajā punktā ietvertajā piezīmē izmantotā vēlējuma izteiksme, atbilstoši kurai “šajā aprakstā būtu jāietver”,
nozīmē, ka prasītajā aprakstā nav noteikti jābūt minētai dažādu projektu kumulatīvajai ietekmei uz vidi, bet ir vienīgi vēlams,
lai tajā būtu ietverts šāds apraksts. Šādu interpretāciju apstiprinot arī citās šīs direktīvas valodu versijās izmantotais
formulējums.
Turklāt, kā apgalvo attiecīgā dalībvalsts, šāds kumulatīvās ietekmes apraksts šajā lietā nebija nepieciešams, jo attiecīgās
raktuves tika atļautas ļoti dažādos laika posmos un KNT, ko šīs raktuves ietekmē, arī ir ļoti dažādas.
Katrā ziņā 2005. gada pētījumā esot bijis ietverts detalizēts katras attiecīgās izrakteņu ieguves vietas iespējami radītās
ietekmes novērtējums un iespējamās kumulatīvās ietekmes, ko tās varētu radīt kopā ar pārējām izrakteņu ieguves vietām, novērtējums.
Attiecībā uz izrakteņu ieguves vietu ar nosaukumu “Fonfría” šajā 2005. gada pētījumā pēc kumulatīvās ietekmes apraksta sniegšanas
bija secināts, ka KNT netiek radīts būtisks traucējums aizsargātajām sugām.
Tāpat tas esot arī saistībā ar izrakteņu ieguves vietu “Nueva Julia”. Attiecībā uz brūnajiem lāčiem 2005. gada pētījumā pēc
attiecīgo raktuvju un projektu kumulatīvās ietekmes uz vidi novērtējuma esot secināts, ka nevienai kritiskajai zonai vai koridora
zonai neesot radīts traucējums, kā rezultātā šī projekta ietekme uz attiecīgo sugu neesot bijusi būtiska.
Attiecībā uz ĪAT un tādējādi arī KNT “Alto Sil” aizsargātajām putnu sugām Spānijas Karaliste apgalvo, ka nevienai sugai nav
nodarīts būtisks traucējums. Saistībā ar izrakteņu ieguves vietu “Ladrones” 2005. gada pētījumā esot secināts, ka nepastāv
būtiska ietekme uz dzīvotni 4020, kas attiecīgās putnu sugas atjaunošanas plānā ir identificēta kā prioritāra medņu sugas
dzīvotne.
Tiesas vērtējums
Pirmkārt, attiecībā uz pirmo Komisijas izvirzīto iebildumu – tiktāl, ciktāl tas attiecas uz virszemes raktuves ogļu ieguvei
“Fonfría” ekspluatēšanas projektu – ir jānorāda, ka atbilstoši Direktīvas 97/11 3. panta 2. punktam Direktīvas 85/337 – redakcijā,
kas bija spēkā pirms grozījumu izdarīšanas ar Direktīvu 97/11 – noteikumi joprojām ir piemērojami attīstības saskaņošanas
pieprasījumiem, kas iesniegti pirms iepriekš minētā 3. panta 1. punktā noteiktā termiņa, proti, pirms 1999. gada 14. marta.
Tomēr no lietas materiāliem izriet, ka attīstības saskaņošanas pieprasījums attiecībā uz raktuvju projektu “Fonfría” tika
iesniegts 1998. gada 11. martā.
Līdz ar to Tiesa nevar apmierināt Komisijas lūgumu konstatēt, ka saistībā ar šo projektu ir tikuši pārkāpti grozītās Direktīvas 85/337
noteikumi.
Turklāt Komisijas iebildums par šo projektu nevar tikt saprasts tādējādi, ka tā mērķis ir konstatēt Direktīvas 85/337 – tās
redakcijā, kas bija spēkā pirms grozījumu izdarīšanas ar Direktīvu 97/11 – pārkāpumu.
Tas tā ir vēl jo vairāk tādēļ, ka atsevišķi ar Direktīvu 97/11 izdarītie grozījumi ir tieši saistīti ar šī iebilduma pamatotības
izvērtēšanu. Tas it īpaši attiecas uz Direktīvas 85/337 I pielikuma 19. punktā ietverto atsauci uz atklātajām izrakteņu ieguves
vietām [virszemes raktuvēm], kuru laukuma platība pārsniedz 25 hektārus, un kurā netieši ir paredzēts, ka attiecībā uz tām
nav obligāti jāveic novērtējums atbilstoši grozītās Direktīvas 85/337 4. panta 1. punktam, ja vien tās nav saistītas ar attīstības
saskaņošanas pieprasījumiem, kas iesniegti pēc 1999. gada 14. marta.
Līdz ar to pirmais iebildums tiktāl, ciktāl tas attiecas uz izrakteņu ieguves vietu “Fonfría”, ir noraidāms.
Otrkārt, ir jāizvērtē jautājums par to, vai šajā lietā atbilstoši grozītajai Direktīvai 85/337 veiktie ietekmes uz vidi novērtējumi
saistībā ar virszemes raktuvju projektiem “Nueva Julia” un “Ladrones” ir neatbilstīgi, kā to apgalvo Komisija, jo tajos nav
ietverta tās kumulatīvās ietekmes uz vidi analīze, ko var nodarīt šie projekti un pārējās izrakteņu ieguves vietas, kā, piemēram,
virszemes raktuves ogļu ieguvei, kas jau darbojas vai kuru darbības uzsākšana ir tikusi atļauta, vai kuru darbības uzsākšana
ir saskaņošanas stadijā.
Šajā ziņā – pretēji Spānijas Karalistes apgalvotajam – no grozītās Direktīvas 85/337 IV pielikuma 4. punktā ietvertajā piezīmē
izmantotās vēlējuma izteiksmes, atbilstoši kurai “šajā aprakstā būtu jāietver projekta [..] kopīgā ietekm[e]”, nevar secināt,
ka ietekmes uz vidi novērtējumam nav obligāti jāattiecas uz dažādo projektu kumulatīvo ietekmi uz vidi, bet ka šāda analīze
ir vienīgi vēlama.
Šī pienākuma veikt ietekmes uz vidi novērtējumu piemērojamība ir noteikta grozītās Direktīvas 85/337 3. pantā, atbilstoši
kuram ietekmes uz vidi novērtējumā pienācīgā veidā, ņemot vērā katru atsevišķu gadījumu un saskaņā ar 4.–11. pantu, nosaka,
raksturo un novērtē projekta tiešo un netiešo ietekmi uz dzīvām būtnēm, faunu un floru, augsni, ūdeni, gaisu, klimatu un ainavu,
materiālām vērtībām un kultūras mantojumu, kā arī mijiedarbību starp šiem faktoriem.
Ņemot vērā grozītās Direktīvas 85/337 paplašināto darbības jomu un ļoti plašo mērķi, kas izriet no tās 1. panta 2. punkta,
2. panta 1. punkta un 3. panta (šajā ziņā skat. 1996. gada 24. oktobra spriedumu lietā C‑72/95
Kraaijeveld
u.c.,
Recueil
, I‑5403. lpp., 30. un 31. punkts), tas apstāklis vien, ka var pastāvēt zināma neskaidrība par izteicienā “šajā aprakstā būtu
jāietver”, kurš ir iekļauts grozītās Direktīvas 85/337 IV pielikuma 4. punktā ietvertajā piezīmē, izmantotās vēlējuma izteiksmes
precīzo nozīmi, pat ja tā parādās arī citās šīs direktīvas valodu versijās, nevar liegt piemērot tās 3. pantam plašu interpretāciju.
Līdz ar to šis pants ir jāsaprot tādējādi, ka, tā kā ietekmes uz vidi novērtējumā ir pienācīgā veidā jānosaka, jāraksturo
un jānovērtē projekta tiešā un netiešā ietekme, šajā novērtējumā ir jābūt ietvertai arī kumulatīvās ietekmes uz vidi, ko var
radīt šis projekts, analīzei, izvērtējot to kopā ar citiem projektiem, tiktāl, ciktāl šāda analīze ir nepieciešama, lai nodrošinātu,
ka novērtējums attiecas uz visu būtisko seku, ko attiecīgais projekts var radīt uz vidi, pārbaudi.
Spānijas Karaliste norāda, ka šajā gadījumā šāda kumulatīva ietekme nerodas, jo attiecīgās raktuves atrodas tālu viena no
otras un atļauja tām tika izsniegta ļoti dažādos laikposmos.
Tomēr no lietas materiāliem neizriet, ka tas tā būtu it īpaši projektu “Nueva Julia” un “Ladrones” gadījumā, jo šīs dienviddaļā
izvietotās raktuves atrodas tuvu viena pie otras un to attīstības saskaņošanas procedūras tika veiktas paralēli.
Turklāt, pat ja 2005. gada pētījumā bija ietverta šāda kumulatīvā analīze, kā to apgalvo Spānijas Karaliste, ar šo pētījumu
nav iespējams novērst šīs analīzes neesamību sākotnējās novērtēšanas laikā, jo grozītās Direktīvas 85/337 2. panta 1. punktā
ir prasīts, ka pirms atļaujas izsniegšanas projektam ir jābūt veiktam novērtējumam.
Treškārt, ir jāpārbauda, vai, kā apgalvo Komisija, ietekmes uz vidi novērtējumos attiecībā uz virszemes raktuvju ogļu ieguvei
projektiem “Nueva Julia” un “Ladrones” nav tikusi pienācīgi izvērtēta šo projektu iespējamā un īpašā ietekme uz medņiem un
brūnajiem lāčiem.
Vispirms attiecībā uz raktuves “Nueva Julia” projektu 2003. gada 25. augusta ietekmes uz vidi novērtējumā ir minēta tikai
šī projekta ietekme uz atsevišķiem abiniekiem. Šajā novērtējumā nav norāžu par to, ka faktiski ir tikusi izvērtēta šī projekta
ietekme uz brūnajiem lāčiem un medņiem.
Tomēr šāda attiecīgā projekta ietekmes uz šīm sugām analīze ir nepieciešama, jo, pirmkārt, Spānijas iestādes nevarēja nezināt
par šo sugu izplatību teritorijā “Alto Sil”. Būtībā 1998. gadā Spānijas Karaliste bija ierosinājusi klasificēt teritoriju
“Alto Sil” kā KNT, tostarp ņemot vērā šo divu iepriekš minēto sugu izplatību šajā teritorijā, un attiecīgā dalībvalsts, sākot
no 2000. gada, bija klasificējusi šo teritoriju kā ĪAT, ņemot vērā medņu izplatību tajā.
Otrkārt, kaut arī šī izrakteņu ieguves vieta atrodas ārpus KNT, ir vispārzināms, ka tā atrodas tieši pie tās robežas, kā rezultātā
ir iespējams, ka tā var to ietekmēt.
Šāda analīze bija nepieciešama vēl jo vairāk tāpēc, ka standarta veidlapā, kurā bija ietverta informācija par teritoriju “Alto
Sil” un kuru Spānijas Karaliste iesniedza Komisijai brīdī, kad tā ierosināja klasificēt šo teritoriju kā KNT, šī dalībvalsts
bija norādījusi, ka šīs teritorijas neaizsargātība lielā mērā ir saistīta ar virszemes raktuvju darbību.
Turpinājumā, runājot par projektu, kas attiecas uz virszemes raktuvi ogļu ieguvei “Ladrones”, ir jāatzīmē, ka 2003. gada 9. oktobra
paziņojumā par ietekmi uz vidi ir norādīts uz brūno lāču izplatību “Alto Sil” teritorijā, kuru ir piedāvāts noteikt par KNT,
bet ir secināts, kā izriet no 2001. gada 5. jūnija pētījuma, ka izrakteņu ieguves vietas darbība rada vienīgi nelielus šai
sugai labvēlīgo dzīvotņu zaudējumus, neietekmē nevienu attiecīgajai sugai kritisko zonu un nerada nekādus “barjeras efektus”
starp dažādiem izplatības areāliem.
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka, runājot par brūno lāci, Komisija nav iesniegusi nekādus dokumentus, kas ļautu apšaubīt iepriekš
minētā projekta ietekmes uz vidi novērtējuma atbilstošo raksturu.
Runājot par medņiem, iepriekš minētajā paziņojumā par ietekmi uz vidi ir norādīts, ka kāds vides aizsardzības asociācijas
pārstāvis īpaši bija norādījis uz projekta iespējamo ietekmi uz šo sugu, attīstītājs šo apgalvojumu bija apstrīdējis un tas
tika pienācīgi pārbaudīts un izvērtēts. Tomēr nedz no šī paziņojuma, nedz no citiem Spānijas Karalistes iesniegtajiem dokumentiem
neizriet, ka faktiski ir ticis veikts projekta ietekmes uz medņiem novērtējums. Taču šā sprieduma 86. un 88. punktā jau norādīto
iemeslu dēļ šī projekta ietekmes uz attiecīgo sugu analīze bija obligāti nepieciešama.
Līdz ar to šis novērtējums tiktāl, ciktāl tas attiecas uz medņiem, ir atzīstams par neatbilstošu.
Visbeidzot nevar uzskatīt, ka šos iepriekš minētos trūkumus, kas pieļauti ietekmes uz vidi novērtējumos saistībā ar virszemes
raktuvju projektiem “Nueva Julia” un “Ladrones”, ir iespējams kompensēt ar 2005. gada pētījumu, jo, kā jau atgādināts šā sprieduma
83. punktā, grozītās Direktīvas 85/337 2. panta 1. punkts paredz, ka pirms atļaujas izsniegšanas projektam ir jābūt veiktam
novērtējumam.
Līdz ar to pirmais iebildums – tiktāl, ciktāl tā mērķis ir konstatēt grozītās Direktīvas 85/337 2. un 3. pantā, kā arī 5. panta
1. un 3. punktā paredzēto pienākumu neizpildi attiecībā uz ietekmes uz vidi novērtējumiem, kas veikti saistībā ar virszemes
raktuvju projektiem “Nueva Julia” un “Ladrones” – ir apmierināms, izņemot pēdējo iepriekš minēto projektu saistībā ar brūnajiem
lāčiem.

Par otro iebildumu, kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta neievērošanu saistībā ar medņiem, ņemot
vērā aizsardzību, kas tiem no 2000. gada ir nodrošināta pēc teritorijas “
Alto Sil
” klasificēšanas par ĪAT
Par otrā iebilduma pirmo daļu
–       Lietas dalībnieku argumenti
Komisija apgalvo, ka, atļaujot izrakteņu ieguves vietu “Nueva Julia” un “Ladrones” darbību, Spānijas Karaliste ir pārkāpusi
Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punktu, ņemot vērā aizsardzību, kas medņiem no 2000. gada tiek nodrošināta pēc teritorijas
“Alto Sil” klasificēšanas par ĪAT.
Spānijas Karaliste apgalvo, ka attiecīgo izrakteņu ieguves vietu projektu novērtējumos ir ietverts pietiekams šo projektu
iespējamās ietekmes uz šo sugu novērtējums.
–       Tiesas vērtējums
No Dzīvotņu direktīvas 7. panta izriet, ka ar šīs direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punktu aizstāj Savvaļas putnu aizsardzības
direktīvas 4. panta 4. punkta pirmo teikumu, sākot no datuma, kad sāk piemērot Dzīvotņu direktīvu, vai arī sākot no datuma,
kad dalībvalsts saskaņā ar Savvaļas putnu aizsardzības direktīvu sāk klasifikāciju, ja šis datums ir vēlāks nekā pirmais minētais
(skat. it īpaši 2007. gada 13. decembra spriedumu lietā C‑418/04 Komisija/Īrija, Krājums, I‑10947. lpp., 173. punkts).
Šajā lietā iebildums par projektu “Nueva Julia” un “Ladrones” radītās ietekmes uz KNT “Alto Sil” ietvaros aizsargātajām sugām
un it īpaši uz medņiem novērtējumu tādējādi ir izvērtējams, ņemot vērā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punktu saistībā
ar šiem projektiem, par kuriem ir vispārzināms, ka ar tiem saistītie atļaujas izsniegšanas pieprasījumi ir iesniegti pēc teritorijas
“Alto Sil” klasificēšanas par ĪAT.
Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu plānu vai projektu ietekmes uz attiecīgo teritoriju pienācīgs novērtējums
nozīmē to, ka, pirms tiek dota piekrišana, ņemot vērā šajā jomā pieejamos labākos zinātniskos atzinumus, ir jāapzina visi
plāna vai projekta aspekti, kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem var ietekmēt šīs teritorijas aizsardzības
mērķus. Kompetentās valsts iestādes dod piekrišanu darbības veikšanai aizsargātajā teritorijā tikai ar nosacījumu, ka tās
ir pārliecinājušās, ka šī darbība nekaitēs attiecīgās teritorijas viengabalainībai. Tā tas ir gadījumā, ja no zinātniskā viedokļa
nepastāv pamatotas šaubas par šādas ietekmes neesamību (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Īrija, 243. punkts).
Atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktam veiktu novērtējumu nevar uzskatīt par pienācīgu, ja tas ir nepilnīgs un
tajā nav pilnīgu, precīzu un galīgu konstatējumu un secinājumu, kas varētu kliedēt jebkuras zinātniski pamatotas šaubas par
paredzēto būvdarbu ietekmi uz attiecīgo ĪAT (šajā ziņā skat. 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā C‑304/05 Komisija/Itālija,
Krājums, I‑7495. lpp., 69. punkts).
Šajā lietā medņu aizsardzība nepārprotami ir aizsardzības mērķis, kura dēļ Spānijas Karaliste, sākot no 2000. gada, klasificēja
teritoriju “Alto Sil” kā ĪAT.
Turklāt ir jāatgādina, ka valsts iestādes 1998. gadā sagatavotā priekšlikuma par attiecīgās teritorijas klasificēšanu par
KNT ietvaros bija norādījušas, ka šajā teritorijā sastopamajai medņu populācijai ir reģionāla un pat valsts mēroga nozīme
un ka šīs teritorijas neaizsargātība galvenokārt ir saistīta ar virszemes raktuvju darbību.
Kā jau iepriekš, it īpaši šā sprieduma 76.–93. punktā, ticis konstatēts saistībā ar pirmo iebildumu par grozīto Direktīvu 85/337,
ietekmes uz vidi novērtējumos, kas tika veikti pirms izrakteņu ieguves projektu “Nueva Julia” un “Ladrones” apstiprināšanas,
nav ietverta nekāda dažādo izrakteņu ieguves vietu iespējamās kumulatīvās ietekmes uz medņiem analīze, lai gan šajā gadījumā
šāda analīze bija nepieciešama. Tāpat šajos novērtējumos nav ietverta arī pietiekama informācija, kas ļautu pārbaudīt, ka
ir tikusi faktiski izvērtēta šo izrakteņu ieguves projektu radītā ietekme uz KNT “Alto Sil” esošo medņu populāciju.
Turklāt ar 2005. gada pētījumu nav iespējams novērst šos iepriekš minētos trūkumus, jo tas ir sagatavots pēc attiecīgo projektu
apstiprināšanas un tātad to nevar uzskatīt par atbilstošu attiecībā pret Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu (šajā ziņā
skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Itālija, 72. punkts).
No tā izriet, ka attiecībā uz virszemes raktuvju projektiem “Nueva Julia” un “Ladrones” veiktos novērtējumus nevar uzskatīt
par pienācīgiem, jo tie ir nepilnīgi un tajos nav pilnīgu, precīzu un galīgu konstatējumu un secinājumu, kas varētu kliedēt
jebkuras zinātniski pamatotas šaubas par šo projektu ietekmi uz ĪAT “Alto Sil” un it īpaši uz medņu populāciju, kuras saglabāšana
ir viens no šīs teritorijas mērķiem.
Līdz ar to nevar uzskatīt, ka pirms atļauju izsniegšanas šo izrakteņu ieguves vietu darbībai, ņemot vērā šajā jomā pieejamos
labākos zinātniskos atzinumus, ir apzināti visi plāna vai projekta aspekti, kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem
var ietekmēt “Alto Sil” teritorijas aizsardzības mērķus.
Šādos apstākļos no šiem novērtējumiem neizriet, ka valsts kompetentās iestādes būtu varējušas iegūt pārliecību, ka šīs izrakteņu
ieguves vietas nerada nekādu nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgās teritorijas viengabalainību.
Tādēļ ir jāsecina, ka atļauju izsniegšana šiem projektiem neatbilda Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta noteikumiem.
Spānijas Karaliste ir norādījusi uz kalnrūpniecības nozīmi vietējai ekonomikai, tomēr ir jāatceras, ka, lai arī šis apsvērums
var tikt atzīts par ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm saistītu apsvērumu Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta izpratnē,
šo tiesību normu var piemērot tikai pēc tam, kad atbilstoši šīs direktīvas 6. panta 3. punktam ir pārbaudīta plāna vai projekta
ietekme [uz vidi]. Lai varētu piemērot 6. panta 4. punktu, ir jāzina ietekme, kāda projektam būs uz attiecīgās teritorijas
saglabāšanas mērķiem, jo pretējā gadījumā nevar novērtēt šī atkāpes nosacījuma izpildi. Iespējamo sevišķi svarīgu sabiedrības
interešu un mazāk kaitējošu alternatīvu risinājumu pastāvēšanas vērtējuma nolūkā ir jāizvērtē intereses un kaitējums, ko attiecīgajai
teritorijai var nodarīt izskatāmais plāns vai projekts. Turklāt, lai noteiktu iespējamo veicamo kompensācijas pasākumu raksturu,
ir precīzi jāzina attiecīgajai teritorijai radītais kaitējums (iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Itālija, 83. punkts).
Tomēr no iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka lēmuma par attiecīgo atļauju izsniegšanu pieņemšanas laikā valsts iestāžu
rīcībā nebija šāda veida informācijas. Tādēļ šīs atļaujas nevar būt pamatotas ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktu.
Līdz ar to šīs atļaujas netika izsniegtas atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta noteikumiem.
Šādos apstākļos otrā iebilduma pirmā daļa ir atzīstama par pamatotu.
Par otrā iebilduma otro daļu
–       Lietas dalībnieku argumenti
Komisija pārmet Spānijas Karalistei Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta pārkāpumu, jo šī dalībvalsts nav veikusi vajadzīgos
pasākumus, lai nepieļautu, ka virszemes raktuvju “Feixolín”, “Fonfría”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Ampliación de Feixolín”
un “Nueva Julia” darbība pēc 2000. gada janvāra, kas ir datums, kad stājās spēkā teritorijas “Alto Sil” klasificēšana par
ĪAT, ietekmē šo teritoriju un it īpaši tās ietvaros aizsargājamo medņu sugu.
Komisija atsaucas uz Kantabrijas medņu populācijas atjaunošanas plānu, kas apstiprināts ar
Junta de Castilla y León
[Kastīlijas un Leonas parlamenta] 2009. gada 15. janvāra Dekrētu 4/2009 (
BOC y L
Nr. 13, 1540. lpp.). Tajā ir konstatēts, ka 1982. gadā Kantabrijas medņu populāciju veidoja aptuveni 1000 sugas īpatņu un
ka riesta vietu izmantošanas līmenis bija 85 %. 2002. gadā šī populācija vairs nebija lielāka par 500?600 sugas īpatņiem,
kas bija sadalīti starp divām kalnu grēdas pusēm, un riesta vietu izmantošanas līmenis bija 45 %. Šo 20 gadu laikā puse no
šīs populācijas bija izvietojusies Kastīlijas un Leonas autonomajā apgabalā. Saskaņā ar šo atjaunošanas plānu 2005. gadā šajā
autonomajā apgabalā dzīvojošo populāciju veidoja aptuveni 164 pieauguši sugas īpatņi un pastāvēja risks, ka aptuveni 20 gadu
laikā tā vispār beigs pastāvēt.
Komisija it īpaši apgalvo, ka atsevišķas medņu riesta vietas atrodas netālu no attiecīgajām izrakteņu iegūšanas vietām. Tā
tas ir, piemēram, saistībā ar riesta vietu, kas tiek saukta par “Robledo El Chano”, kura ir izvietota raktuves ar nosaukumu
“Fonfría” tuvumā un 1999. gadā vēl tika izmantota.
Attiecībā uz 2005. gada pētījumu Komisija it īpaši apgalvo, ka secinājums, saskaņā ar kuru virszemes raktuvju ietekme uz medņiem
ir uzskatāma par nebūtisku, ir pretrunīgs. Šajā pētījumā esot apstiprināts “vietējo teritoriju pārsniedzošas” ietekmes risks,
ko var radīt raktuves, kā arī izslēgta attiecīgās sugas saglabāšanai būtiska iespēja, ka pamesta dzīvotne varētu tikt atkal
izmantota, ja tās kvalitāte to ļautu.
Tajā tāpat ir norādīts, ka no zinātniskajiem pētījumiem izriet, ka “barjeras efekta” iespēja, ko ir radījusi vienlaicīga un
nepārtraukta vairāku raktuvju darbības uzsākšana, ir būtiski palielinājusi meža anklāvu, kas “Alto Sil” teritorijā ir pieejami
medņiem, fragmentāciju.
Spānijas Karaliste atzīst, ka Kantabrijas medņu populācija ir būtiski samazinājusies, tomēr norāda, ka tās populācijas, kas
Kastīlijas un Leonas reģionā ir samazinājušās visvairāk, atrodas teritorijās, kurām tiek piemērots visaugstākais aizsardzības
līmenis, kā, piemēram, nacionālajos parkos, bet teritorijā “Alto Sil” sastopamā medņu populācija esot vislielākā no attiecīgajā
reģionā dzīvojošajām un esot samazinājusies tikai nedaudz. Turklāt būtiski esot, ka attiecīgās sugas populācijas samazināšanās
šajā teritorijā vislielākā ir bijusi tieši tajās zonās, kas atrodas tālu no ogļu raktuvju teritorijām.
Spānijas Karaliste arī apgalvo, ka tajās teritorijās, kuras ir ietekmējusi šobrīd izskatāmajā iebildumā minēto virszemes raktuvju
darbība, medņu izplatība ir ļoti sena un nenozīmīga. Šajās teritorijās esot tikai viena zināma riesta vieta, proti, “Robledo
El Chano”, kura atbilstoši valsts stratēģijai attiecībā uz šīs sugas saglabāšanu ir daļa no Kantabrijas medņu saglabāšanai
kritiskās zonas. Tomēr šī riesta vieta kopš 80. gadu beigām vairs netiekot izmantota, un tādēļ raktuves “Fonfría” darbība
to nekādi neesot varējusi ietekmēt.
–       Tiesas vērtējums
Pirmkārt, ir jāizvērtē, vai Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts ir piemērojams attiecībā uz virszemes raktuvju “Feixolín”,
“Fonfría”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Ampliación de Feixolín” un “Nueva Julia” darbību, kas ir tikusi veikta pēc teritorijas
“Alto Sil” klasificēšanas par ĪAT, kas stājās spēkā 2000. gadā.
Šajā ziņā, vispirms runājot par izrakteņu ieguves vietu “Nueva Julia” un tā kā saistībā ar otrā iebilduma pirmo daļu jau ir
ticis konstatēts, ka atļauja šai izrakteņu ieguves vietai ir piešķirta ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu nesaderīgā
veidā, ir jānorāda, ka atbilstoši judikatūrai minētā panta 2. punkta pārkāpumu var konstatēt, ja tiek pierādīta dzīvotnes
noplicināšanās vai traucējums sugām, kuru dēļ attiecīgā teritorija tika noteikta (iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Itālija,
94. punkts).
Turpinājumā attiecībā uz izrakteņu ieguves vietu “Ampliación de Feixolín” ir jāatgādina – ja kāds plāns vai projekts ir apstiprināts
saskaņā ar Dzīvotņu aizsardzības direktīvas 6. panta 3. punktā paredzēto procedūru, tad saistībā ar minētā plāna vai projekta
ietekmi uz aizsargājamo teritoriju vienlaicīgi nav jāpiemēro tā paša panta 2. punktā minētā vispārējā aizsardzības norma (iepriekš
minētais spriedums lietā Komisija/Īrija, 250. punkts).
No tā izriet, ka tiktāl, ciktāl raktuves “Ampliación de Feixolín” ekspluatēšana, kuru kritizē Komisija, tika veikta laikā,
kad attiecībā uz to vēl nebija saņemta atļauja, kā tas norādīts šā sprieduma 35. punktā, tas var tikt atzīts par Dzīvotņu
direktīvas 6. panta 2. punkta pārkāpumu.
Visbeidzot ir jānorāda, ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts ir piemērojams attiecībā uz virszemes raktuvēm “Feixolín”,
“Fonfría” un “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, neraugoties uz to, ka to ekspluatācija tika atļauta pirms Dzīvotņu direktīvā
paredzētā aizsardzības režīma piemērošanas teritorijai “Alto Sil” tās klasificēšanas par ĪAT dēļ.
Tiesa jau ir nospriedusi, ka, lai arī šādi projekti nevar tikt pakļauti Dzīvotņu direktīvā paredzētajiem noteikumiem par projekta
ietekmes uz attiecīgo teritoriju iepriekšēja novērtējuma procedūru, uz to īstenošanu tomēr attiecas šīs direktīvas 6. panta
2. punkta noteikumi (šajā ziņā skat. 2010. gada 14. janvāra spriedumu lietā C‑226/08
Stadt Papenburg
, Krājums, I‑131. lpp., 48. un 49. punkts).
Otrkārt, attiecībā uz iebildumu par to, ka saistībā ar attiecīgo virszemes raktuvju darbībām Spānijas Karaliste nav ievērojusi
Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta noteikumus, ir jāatgādina, ka darbību var uzskatīt par atbilstošu šai tiesību normai
tikai tad, ja ir nodrošināts, ka tā nerada traucējumu, kas varētu būtiski ietekmēt minētās direktīvas mērķus un it īpaši tajā
noteiktos saglabāšanas mērķus (šajā ziņā skat. 2010. gada 4. marta spriedumu lietā C‑241/08 Komisija/Francija, Krājums, I‑1697. lpp.,
32. punkts).
Turklāt saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu ĪAT aizsardzības tiesiskajam statusam šajās teritorijās jānovērš
dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanās, kā arī nozīmīgi traucējumi, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā
teritorija (skat. it īpaši 2010. gada 14. oktobra spriedumu lietā C‑535/07 Komisija/Austrija, Krājums, I‑9483. lpp., 58. punkts
un tajā minētā judikatūra).
No tā izriet, ka šis iebildums ir pamatots tikai tādā gadījumā, ja Komisija no tiesību viedokļa pietiekamā apmērā pierāda,
ka Spānijas Karaliste nav veikusi atbilstošus aizsardzības pasākumus, lai izvairītos no tā, ka raktuvju “Feixolín”, “Fonfría”,
“Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Ampliación de Feixolín” un “Nueva Julia” darbība tiktāl, ciktāl tā ir veikta pēc teritorijas
“Alto Sil” klasificēšanas par ĪAT, sākot no 2000. gada, nenoplicina medņu dzīvotnes, kā arī nerada šai sugai tādus traucējumus,
kas var radīt būtisku ietekmi, ņemot vērā šīs direktīvas mērķi nodrošināt šīs sugas saglabāšanu.
Šajā ziņā ir jāpārbauda, pirmkārt, vai attiecīgās raktuves ir izvietotas platībās, kas ir uzskatāmas par medņiem piemērotām
dzīvotnēm, bet kuras šīs sugas populācija nevar izmantot šo raktuvju darbības laikā vai pat ilgākā tam sekojošā “dabiskās
vides atjaunošanas” periodā.
Komisija apgalvo, ka tā tas it īpaši ir dzīvotnes 9230 gadījumā, kuru veido Galīcijas un Portugāles ozolu meži ar
Quercus robur
un
Quercus pyrenaica
.
Šajā ziņā, kā savu secinājumu 81. un 82. punktā norādījusi ģenerāladvokāte, Komisija ir iesniegusi pierādījumus par šīs dzīvotnes
iznīcināšanu pēc teritorijas “Alto Sil” klasificēšanas par ĪAT tikai attiecībā uz raktuvi “Fonfría”. No 2005. gada pētījuma
izriet, ka šīs ekspluatēšanas ietvaros, kas tika īstenota, sākot no 2001. gada, dzīvotne 9230 faktiski tika iznīcināta 17,92 hektāru
apmērā.
Spānijas Karaliste apgalvo, ka šim dzīvotnes zaudējumam nav nozīmes attiecībā uz medņu sugas populācijas saglabāšanu, jo attiecīgajā
teritorijā nav nevienas riesta vietas.
Šim argumentam nevar piekrist, jo, pat pieņemot, ka šī teritorija nevarētu tikt izmantota kā riesta vieta, nevar izslēgt,
ka šīs sugas populācija to varētu izmantot kā dzīvotni citiem mērķiem, piemēram, kā uzturēšanās vai pārziemošanas vietu.
Tāpat, ja attiecīgā darbība šajā teritorijā nebūtu notikusi, nevar izslēgt iespēju, ka pēc iestāžu šajā sakarā veiktajiem
pasākumiem šī teritorija varētu tikt izmantota kā riesta vieta.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka ĪAT aizsardzība nedrīkst tikt ierobežota ar aizsardzību pret cilvēka kaitīgo ietekmi, bet tai
atkarībā no konkrētā gadījuma ir jāietver arī veicinoši pasākumi teritorijas stāvokļa saglabāšanai vai uzlabošanai (iepriekš
minētais spriedums lietā Komisija/Austrija, 59. punkts un tajā minētā judikatūra).
Otrkārt, Komisija apgalvo, ka attiecīgās raktuves to radītā trokšņa un vibrāciju dēļ, kas ir jūtami ĪAT “Alto Sil” iekšienē,
var radīt būtiskus traucējumus šīs ĪAT ietvaros aizsargājamajai medņu sugas populācijai.
Šajā ziņā no lietas materiāliem izriet, kā savu secinājumu 88. punktā norādījusi ģenerāladvokāte, ka, ņemot vērā relatīvi
nelielos attālumus starp vairākiem medņiem kritiskajiem areāliem un attiecīgajām virszemes raktuvēm, šo raktuvju radītais
troksnis un vibrācijas var būt jūtami šajos areālos.
No tā izriet, ka šie apgrūtinājumi var radīt tādus traucējumus, kas var būtiski ietekmēt minētās direktīvas mērķus un it īpaši
ar medņu saglabāšanu saistītos mērķus.
Tas tā ir vēl jo vairāk tādēļ, ka ir vispārzināms, ka medņi ir īpaši jutīga un prasīga suga attiecībā uz tai nepieciešamo
klusumu un tās izmantoto dzīvotņu kvalitāti. No lietas materiāliem arī izriet, ka šai sugai nepieciešamās izolētības un klusuma
pakāpe ir izšķirošs faktors, jo tas būtiski ietekmē šīs sugas vairošanās spējas.
Spānijas Karaliste ir paudusi šaubas šajā ziņā, iebilstot, ka šīs sugas populācijas samazināšanās, tai skaitā teritorijā “Alto
Sil”, ir novērota arī ārpus raktuvju teritorijas un tur tā ir pat vēl ievērojamāka. To apstiprinot arī 2005. gada pētījums,
kurā ir norādīts, ka starp raktuvju darbību un to, ka Kantabrijas medņi ir pametuši savas riesta vietas, nepastāv nekāda cēloņsakarība,
jo šis pēdējais minētais fenomens ir daudz ievērojamāks tieši tajās teritorijās, kuras atrodas ārpus teritorijām, kas robežojas
ar attiecīgajām raktuvēm.
Tomēr šis apstāklis vien neizslēdz to, ka iepriekš minētie apgrūtinājumi, kurus ĪAT iekšienē rada attiecīgo raktuvju darbība,
var būtiski ietekmēt attiecīgo sugu, pat ja saistībā ar tām populācijām, kuras atrodas relatīvi tālu no šīm raktuvēm, šīs
sugas populācijas samazināšanās, iespējams, ir bijusi vēl daudz lielāka.
Turklāt, pierādot Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta pārkāpumu, Komisijai nav jāpierāda cēloņsakarība starp raktuves darbības
īstenošanu un medņiem nodarīto būtisko traucējumu. Ņemot vērā to, ka Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā un tā paša panta
3. punktā ir paredzēts nodrošināt vienādu aizsardzības līmeni, ir pietiekami, ja Komisija konstatē varbūtību vai risku, ka
attiecīgās raktuves darbības īstenošana var būtiski ietekmēt attiecīgo sugu (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Komisija/Francija, 32. punkts, kā arī 2011. gada 21. jūlija spriedumu lietā C‑2/10
Azienda Agro-Zootecnica Franchini
un
Eolica di Altamura
, Krājums, I‑0000. lpp., 41. punkts).
Katrā ziņā, kā savu secinājumu 90.?92. punktā ir norādījusi ģenerāladvokāte, no lietas materiāliem izriet, ka tas, ka medņi
ir pārstājuši izmantot riesta vietu “Robledo El Chano”, ko tie bija izmantojuši vēl 1999. gadā, ir saistīts ar virszemes raktuves
“Fonfría” ekspluatāciju, sākot no 2001. gada.
Šis secinājums apstiprina, ka attiecīgo raktuvju ekspluatācija, it īpaši ņemot vērā to radīto troksni un vibrācijas, var izraisīt
būtiskus traucējumus šai sugai.
Līdz ar to ir jākonstatē, ka virszemes raktuvju “Feixolín”, “Fonfría”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Ampliación de Feixolín”
un “Nueva Julia” ekspluatācija nav saderīga ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu, ņemot vērā to radīto troksni un vibrācijas,
kas var būtiski ietekmēt medņu saglabāšanu.
Treškārt, Komisija apgalvo, ka virszemes raktuvju ekspluatācija veicina medņu apakšpopulāciju izolēšanu, jo aizšķērso ceļu,
kas šīs medņu apakšpopulācijas savieno ar citām populācijām. Tā atsaucas uz 2004. gada decembra pētījumu par raktuvju darbību
ietekmi uz Kantabrijas medņiem, ko pēc Vides ministrijas pasūtījuma izstrādājušas stratēģiju Kantabrijas medņu saglabāšanai
Spānijā koordinējošās personas.
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka šajā ekspertu pētījumā, ko ir sagatavojuši Kantabrijas medņu jautājumā atzīti valsts Vides ministrijas,
kā arī Kastīlijas un Leonas autonomā apgabala Vides ministrijas eksperti, ir secināts, ka pastāv risks, ka izpildes stadijā
esošie ekspluatācijas projekti, tostarp raktuves “Feixolín” un “Fonfría”, kopā ar citiem projektiem, kuru izpilde drīzumā
tiks veikta, kā, piemēram, raktuvi “Ampliación de Feixolín”, var radīt medņiem turpinātu barjeru austrumu?rietumu virzienā,
kas var izraisīt šīs sugas populācijas izplatības areālu izolāciju un ilgtermiņā arī šīs barjeras dienviddaļā izvietoto izplatības
areālu izzušanu.
Tā kā Spānijas Karaliste nav iesniegusi pierādījumus, ar kuriem būtu iespējams atspēkot šajā pētījumā ietvertos secinājumus,
kuru zinātniskā vērtība nav tikusi apstrīdēta, ir jākonstatē, ka raktuvju “Feixolín”, “Fonfría” un “Ampliación de Feixolín”
ekspluatācija var radīt “barjeras efektu”, kas var veicināt medņu sugas dzīvotnes fragmentāciju un atsevišķu šīs sugas apakšpopulāciju
izolāciju.
Tomēr rodas jautājums, vai Spānijas Karaliste var tikt atzīta par vainojamu par šiem iepriekš norādītajiem Dzīvotņu direktīvas
6. panta 2. punkta pārkāpumiem tiktāl, ciktāl tie attiecas uz virszemes raktuvi “Ampliación de Feixolín”.
Pretēji pārējām raktuvēm, uz kurām attiecas šobrīd izskatāmais iebildums, virszemes raktuves “Ampliación de Feixolín” ekspluatācija
brīdī, kad tika veiktas Komisijas kritizētās ekspluatācijas darbības, vēl nebija atļauta. Turklāt iestādes ir piemērojušas
sodu šīs raktuves apsaimniekotājam par tās ekspluatēšanu bez iepriekšējas atļaujas saņemšanas un noteikušas tam pienākumu
pārtraukt šo ekspluatāciju.
Tomēr, kā savu secinājumu 105. punktā norādījusi ģenerāladvokāte, lai gan iestādes bija informētas par šīs raktuves faktisko
ekspluatāciju vismaz kopš 2005. gada, no lietas materiāliem izriet, ka tās bija aizliegušas šīs raktuves darbību tikai 2009. gada
novembrī pēc tā paša gada septembrī veiktas pārbaudes.
Tādējādi, vismaz četrus gadus ļaujot turpināties tādai situācijai, kas ir izraisījusi būtiskus traucējumus ĪAT “Alto Sil”,
Spānijas Karaliste nav savlaicīgi veikusi vajadzīgos pasākumus, lai pārtrauktu šos traucējumus. Līdz ar to Spānijas Karaliste
var tikt atzīta par vainojamu par iepriekš norādītajiem Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta pārkāpumiem tiktāl, ciktāl
tie attiecas uz virszemes raktuvi “Ampliación de Feixolín”.
Visbeidzot ir jāatbild arī uz jautājumu par to, vai iepriekš norādītie Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta pārkāpumi var
būt pamatoti, ņemot vērā kalnrūpniecības darbību nozīmi vietējai ekonomikai, uz kuru ir norādījusi Spānijas Karaliste.
Faktiski dalībvalsts ir tiesīga atsaukties uz šādu pamatu atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktā paredzētajai procedūrai.
Ja ir izpildīti šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi, tās piemērošanas rezultātā var tikt atļauta šo darbību veikšana,
kas, kā jau atgādināts šā sprieduma 122. punktā, vairs nevar tikt izvērtēta atbilstoši šā panta 2. punktam.
Tomēr, kā izriet no šā sprieduma 125. punktā atgādinātās judikatūras, tādi projekti kā “Feixolín” un “Fonfría” nevar tikt
pakļauti Dzīvotņu direktīvā paredzētajiem noteikumiem par projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju iepriekšēja novērtējuma
procedūru, jo to īstenošana tika atļauta pirms Dzīvotņu direktīvā paredzētā aizsardzības režīma piemērošanas teritorijai “Alto
Sil” tās klasificēšanas par ĪAT dēļ.
Attiecībā uz šiem projektiem nevar izslēgt iespēju, ka dalībvalsts, pēc analoģijas ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktā
paredzēto izņēmuma procedūru, saskaņā ar valsts tiesībām notiekošā projekta vai plāna, kas var būtiski ietekmēt ar attiecīgās
teritorijas saglabāšanu saistītos mērķus, ietekmes uz vidi novērtējuma procedūrā var atsaukties uz vispārējo interešu apsvērumu
un var, ja pēc būtības ir izpildīti šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi, atļaut veikt kādu noteiktu darbību, kura tādējādi
vairs nebūs uzskatāma par aizliegtu saskaņā ar šā panta 2. punktu.
Tomēr, kā jau atgādināts šā sprieduma 109. punktā, lai varētu pārbaudīt, vai ir izpildīti Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktā
paredzētie nosacījumi, vispirms ir jāizvērtē plāna vai projekta radītā ietekme atbilstoši šīs direktīvas 6. panta 3. punktam.
Tomēr no lietas materiāliem izriet, ka projektu “Feixolín” un “Fonfría” ietekmes uz vidi novērtēšanas laikā, kas tika veikta
atbilstoši valsts tiesībām notiekošas attīstības saskaņošanas procedūras laikā, būtiskie traucējumi, ko šie projekti varētu
radīt medņiem un kas ir konstatēti šā sprieduma 131., 145. un 148. punktā, nevarēja tikt izvērtēti, jo Spānijas Karaliste
nebija tos identificējusi un pat bija noliegusi to esamību, tai skaitā Tiesā notiekošajā tiesvedībā.
Šādos apstākļos ir jāsecina, ka atbilstoši valsts tiesībām notikušās attīstības saskaņošanas procedūras laikā nevarēja tikt
izvērtēti Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktā paredzētie nosacījumi.
Līdz ar to iepriekš konstatētie Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta pārkāpumi nevar tikt pamatoti, ņemot vērā kalnrūpniecības
darbību nozīmi vietējai ekonomikai.

Par trešo iebildumu, kas attiecas uz to pienākumu pārkāpumu, kas atbilstoši Dzīvotņu direktīvai izriet no priekšlikuma par
teritorijas “
Alto Sil
” noteikšanu par KNT saistībā ar virszemes raktuvju “
Fonfría
”, “
Feixolín
”, “
Salguero-Prégame-Valdesegada
” un “
Nueva Julia
” ekspluatāciju
–       Lietas dalībnieku argumenti
Izvirzot trešo iebildumu, Komisija iebilst pret to, ka Spānijas Karaliste no 1998. gada janvāra saistībā ar raktuvju “Feixolín”,
“Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría” un “Nueva Julia” ogļu ieguves darbību nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu
ekoloģisko nozīmi, kas ierosinātajai teritorijai “Alto Sil” ir valsts līmenī, it īpaši attiecībā uz brūno lāci, un tādējādi
nav ievērojusi pienākumus, kas tai paredzēti atbilstoši Dzīvotņu direktīvai un kas tuvāk ir precizēti iepriekš minētajos spriedumos
lietā
Dragaggi
u.c., kā arī lietā
Bund Naturschutz in Bayern
u.c.
Spānijas Karaliste uz to atbild, norādot, ka tā ir ievērojusi šos iepriekš minētos pienākumus, un šajā ziņā norāda, ka saskaņā
ar oficiālajiem uzskaites datiem brūnā lāča populācija, it īpaši rietumu izplatības areālā, kura sastāvdaļa ir arī teritorija
“Alto Sil”, pēdējo desmit gadu laikā ir ievērojami palielinājusies.
–       Tiesas vērtējums
Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu dalībvalstīm attiecībā uz teritorijām, kurās mīt dabiskās dzīvotnes un/vai prioritārās sugas
un kuras noteiktas, lai tās ierakstītu Kopienas sarakstā, ir jāveic attiecīgi aizsardzības pasākumi, lai saglabātu šo teritoriju
īpatnības. Tātad dalībvalstis nevar atļaut tādu iejaukšanos, kas var būtiski apdraudēt attiecīgo teritoriju ekoloģiskās īpatnības.
Tāds it īpaši ir gadījums, ja iejaukšanās dēļ var izzust teritorijā esošas prioritārās sugas (2010. gada 20. maija spriedums
lietā C‑308/08 Komisija/Spānija, Krājums, I‑4281. lpp., 21. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā lietā nav ticis apstrīdēts, ka brūnais lācis ir prioritāra suga, kura ir sastopama teritorijā “Alto Sil”, un ka tās saglabāšana
bija mērķis, kuru Spānijas Karaliste bija izvirzījusi saistībā ar priekšlikumu par šīs teritorijas noteikšanu par KNT.
Tādējādi rodas jautājums, vai, kā to ir apgalvojusi Komisija, virszemes raktuvju “Fonfría”, “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”
un “Nueva Julia” ekspluatēšanas darbības – tiktāl, ciktāl tās ir notikušas pagaidu aizsardzības laikposmā no 1998. gada janvāra
(kad tika ierosināts noteikt šo teritoriju par KNT) līdz 2004. gada decembrim (kad šī teritorija faktiski tika noteikta par
KNT), – var tikt uzskatītas par tādu iejaukšanos, kas var būtiski apdraudēt attiecīgās teritorijas ekoloģiskās īpatnības un
kas, it īpaši saistībā ar brūnā lāča prioritāro sugu, var izraisīt šīs sugas izzušanu šajā teritorijā.
Šajā ziņā no lietas materiāliem un it īpaši no dokumentiem, uz kuriem savu secinājumu 130. punktā ir norādījusi ģenerāladvokāte,
izriet, ka Silas upes ziemeļdaļā izvietotās raktuves, it īpaši “Fonfría” un “Feixolín”, ir radījušas traucējumus brūnajam
lācim, galvenokārt radot vai pasliktinot “barjeras efektu”, kas var traucēt vai ievērojami apgrūtināt pieeju Leitarjegas [
Leitariegos
] koridoram, kaut gan tas ir Kantabrijas brūnā lāča rietumdaļas populācijai ļoti nozīmīgs ziemeļu–dienvidu migrācijas ceļš,
kurā ietilpst arī teritorijā “Alto Sil” sastopamā brūnā lāča izplatības areāls.
Tomēr, ņemot vērā Komisijas iesniegtos pierādījumus, nevar secināt, ka šis “barjeras efekts” būtu būtiski apdraudējis attiecīgās
teritorijas ekoloģiskās īpatnības un it īpaši brūnā lāča saglabāšanas statusu.
Kā norādījusi Spānijas Karaliste un ko Komisija nav apstrīdējusi, laikā no 1998. līdz 2004. gadam Kantabrijas brūnā lāča rietumdaļas
populācijas, kurā ietilpst arī teritorijā “Alto Sil” sastopamo lāču izplatības areāls, demogrāfiskā attīstība atspoguļo acīmredzami
pozitīvu tendenci.
Kā apstiprina lietas materiāli, kaut arī laikā no 1982. līdz 1995. gadam šī populācija bija samazinājusies vidēji par 4?5 %
gadā, pēc tam tā bez pārtraukumiem bija palielinājusies par 7,5 % gadā, no 90. gadu sākumā esošajiem 50?65 sugas īpatņiem
2008. gadā sasniedzot aptuveni 100–130 sugas īpatņus. Šobrīd tā tiek uzskatīta par apdraudētu, taču dzīvotspējīgu populāciju.
Savukārt saskaņā ar pētījumiem Kantabrijas brūnā lāča austrumdaļas populācija joprojām ir apdraudēta galvenokārt tās izolācijas
no rietumdaļas populācijas dēļ. Tā vēl nav varējusi pašatjaunoties par dzīvotspējīgu uzskatāmā līmenī, jo šai populācijai
piederošo sugas īpatņu skaits šajā laikposmā no kopējā aptuvenā 20?25 sugas īpatņu daudzuma bija palielinājies tikai līdz
30 sugas īpatņiem.
No šiem apsvērumiem izriet, ka, ņemot vērā šīs tiesvedības ietvaros Tiesā iesniegtos zinātniskos pētījumus par Kantabrijas
brūnā lāča rietumdaļas populāciju, kurā ietilpst arī teritorijā Alto Sil sastopamā brūnā lāča populācija, nav pietiekamu norāžu,
kas liecinātu, ka virszemes raktuvju “Fonfría”, “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas” un “Nueva Julia” ekspluatēšanas
darbības – tiktāl, ciktāl tās ir notikušas laikā no 1998. gada janvāra, kad tika ierosināts noteikt šo teritoriju par KNT,
līdz 2004. gada decembrim, kad šī teritorija faktiski tika noteikta par KNT – var būtiski apdraudēt attiecīgās teritorijas
ekoloģiskās īpatnības un it īpaši saistībā ar brūnā lāča prioritāro sugu izraisīt šīs sugas izzušanu šajā teritorijā.
Tādējādi trešais iebildums ir noraidāms.

Par ceturto iebildumu, kas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta neievērošanu pēc teritorijas “
Alto Sil
” noteikšanas par KNT 2004. gada decembrī
Par ceturtā iebilduma pirmo daļu
Komisija apgalvo, ka, atļaujot virszemes raktuvju projektus “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría” un “Nueva
Julia”, iepriekš neveicot šo projektu iespējamās ietekmes novērtējumu un katrā ziņā neievērojot nosacījumus, saskaņā ar kuriem
šie projekti var tikt īstenoti, neraugoties uz to radīto nelabvēlīgo ietekmi, Spānijas Karaliste neesot izpildījusi Dzīvotņu
direktīvas 6. panta 3. un 4. punktā paredzētos pienākumus.
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka visas attiecīgās raktuves, uz kurām attiecas šis iebildums, ir tikušas atļautas pirms 2004. gada
decembra un tātad pirms teritorijas “Alto Sil” noteikšanas par KNT.
Kā izriet no šā sprieduma 125. punktā atgādinātās judikatūras, projekti, kas ir atļauti pirms Dzīvotņu direktīvā paredzētā
aizsardzības režīma piemērojamības attiecīgai teritorijai, nevar tikt pakļauti Dzīvotņu direktīvā paredzētajiem noteikumiem
par projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju iepriekšēja novērtējuma procedūru.
Līdz ar to Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkts virszemes raktuvju projektiem “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”,
“Fonfría” un “Nueva Julia” nebija piemērojams, kā dēļ Komisija nevar pārmest Spānijas Karalistei, ka tā nav izpildījusi šajās
tiesību normās paredzētos pienākumus.
Tādējādi ceturtā iebilduma pirmā daļa ir noraidāma.
Par ceturtā iebilduma otro daļu
–       Lietas dalībnieku argumenti
Komisija tāpat iebilst pret to, ka Spānijas Karaliste pēc teritorijas “Alto Sil” noteikšanas par KNT 2004. gada decembrī attiecībā
uz virszemes raktuvēm “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”, “Nueva Julia” un “Ampliación de Feixolín” nav
veikusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā noteiktos pasākumus.
Tā apgalvo, ka šo raktuvju ekspluatācijas rezultātā ir iznīcinātas attiecīgās KNT ietvaros aizsargātas dzīvotnes, tostarp
dzīvotne 9230 – Galīcijas un Portugāles ozolu meži ar
Quercus robur
un
Quercus pyrenaica
, kam ir īpaša nozīme attiecībā uz brūno lāci, jo šī suga tos bieži izmanto kā migrācijas ceļu.
Komisija arī apgalvo, ka attiecīgo raktuvju ekspluatācija rada “barjeras efektu”, kas ir veicinājis Leitarjegas koridora slēgšanu,
kurš ir ļoti nozīmīgs migrācijas ceļš Kantabrijas brūnā lāča rietumdaļas populācijai, kurā ietilpst arī teritorijā “Alto Sil”
sastopamā brūnā lāča izplatības areāls, kā rezultātā tiek fragmentēta šīs populācijas izmantotā dzīvotne un izolēti atsevišķi
tās izplatības areāli.
Faktiski šīs raktuvju ekspluatācijas radītais “barjeras efekts” padara arī grūtāku savstarpējo apmaiņu starp Kantabrijas brūnā
lāča rietumdaļas un austrumdaļas populācijām, kas veicina attiecīgās sugas fragmentācijas turpināšanos un neļauj šīs sugas
austrumdaļas populācijai pašatjaunoties pietiekamā apmērā, lai nodrošinātu tās dzīvotspēju.
Spānijas Karaliste uz to atbild, ka raktuves ir izvietotas neapmežotās zonās, kuras veido galvenokārt virsāji un kuras lāči
nekad nav izmantojuši savu mazuļu audzināšanai, un tas tā ir bijis nevis šo raktuvju pastāvēšanas dēļ, bet gan šai audzināšanai
labvēlīgas dzīvotnes neesamības dēļ, kam neesot nekādas saistības ar iespējamajiem traucējumiem, ko šīs raktuves esot varējušas
nodarīt mazuļu audzēšanai.
Kastīlijas un Leonas autonomais apgabals turklāt esot veicis vairākus pasākumus, lai uzlabotu brūnā lāča izmantoto dzīvotni,
kuru vidū ir arī šīs sugas izmantotās dzīvotnes atjaunošana Leitarjegas koridora zonā.
Spānijas Karaliste uzskata, ka, lai arī teritorijas “Alto Sil” ziemeļdaļai ir būtiska nozīme attiecībā uz brūnajiem lāčiem,
tā tomēr ir tālu uz ziemeļiem no raktuvēm izvietota teritorija vairāk nekā 1800 metru augstumā un to ieskauj Astūrijas un
Leonas provinces, un lāči to izmanto kā barības ieguves vietu pavasaros un rudeņos. Tie nepārvietojoties šīs teritorijas dienviddaļā,
kur ir izvietotas raktuves, jo tajās sastopamās dzīvotnes ir pilnīgi citādākas.
Visbeidzot attiecībā uz Komisijas apgalvojumiem par dzīvotnes 9230 – Galīcijas un Portugāles ozolu meži ar
Quercus robur
un
Quercus pyrenaica
zudumu tiek norādīts, ka to platība ir 17,92 hektāri raktuves “Fonfría” gadījumā un 19,90 hektāri raktuves “Ampliación de
Feixolín” gadījumā. Tomēr, tā kā šīs dzīvotnes kopējā platība teritorijā “Alto Sil” saskaņā ar pēdējiem pētījumiem ir 4000 hektāri
vai pat 8000 hektāri, nevis 2600 hektāri, kā tika norādīts, ierosinot noteikt šo teritoriju par KNT, šie zaudējumi, relatīvi
raugoties, esot neievērojami.
–       Tiesas vērtējums
Pirmkārt, ir jāpārbauda Komisijas apgalvojums, saskaņā ar kuru pēc teritorijas “Alto Sil” noteikšanas par KNT 2004. gada decembrī
ir tikušas iznīcinātas atbilstoši KNT “Alto Sil” aizsargātas dzīvotnes, tādējādi pārkāpjot Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu.
Šajā ziņā, kā savu secinājumu 144. un 145. punktā norādījusi ģenerāladvokāte, no lietas materiāliem, un it īpaši no 2005. gada
pētījumā iekļautās tabulas, kurā ir uzskaitītas darbojošās raktuves, izriet, ka, lai arī raktuves “Fonfría” un “Ampliación
de Feixolín” ir nodarījušas šāda veida kaitējumu šai teritorijai, šis kaitējums, runājot par šo pēdējo iepriekš minēto raktuvi,
ir ticis nodarīts pēc 2004. gada decembra un ietekmēja teritoriju vismaz 19 hektāru platībā.
Otrkārt, Komisija apgalvo, ka attiecīgajām raktuvēm pieguļošajās zonās raktuvju ekspluatācijas darbību radītais troksnis un
vibrācijas ir radījuši būtiskus traucējumus brūnā lāča sugai, kas ir prioritāra suga, kura tiek aizsargāta klasificēšanas
par KNT ietvaros.
Šajā ziņā no 2008. gada 7. novembra ziņojuma vides jomā par virszemes raktuvju “Feixolín” ekspluatācijas projektu Oraljo [
Orallo
] kalnos (Viljavlino, Leona), kuru virzīja uzņēmums
Minero Siderúrgica de Ponferrada
un kas ir pievienots Komisijas prasības pieteikuma pielikumā, izriet, ka Kantabrijas brūnā lāča sugas populācijas izmantotās
dzīvotnes zudums, ko bija izraisījusi izrakteņu ieguves vietas “Feixolín” ekspluatācija, t.s. “Leitarjegas koridora” ietvaros
bija būtisks, ka lāču populācija ir pārvirzījusies par 3,5 līdz 5 kilometriem no teritorijas, kuru ir ietekmējis raktuvju
izraisītais troksnis un vibrācijas, un ka šī raktuves ekspluatēšana traucēs vai ievērojami apgrūtinās brūnā lāča populācijas
pieeju iepriekš minētajam koridoram, lai gan tas ir šīs sugas rietumdaļas populācijai kritiski svarīgs ziemeļu–dienvidu migrācijas
ceļš.
To apstiprina 2005. gada pētījums, kurā saistībā ar ziemeļdaļā izvietoto raktuvju, tai skaitā “Feixolín” un “Fonfría”, ietekmes
izvērtējumu ir norādīts, ka Leitarjegas koridors 10 kilometru garumā ir ļoti nozīmīgs attiecīgās sugas rietumdaļas populācijas
migrācijas ceļš, kas it īpaši ļauj īstenot saziņu starp diviem ļoti nozīmīgiem reprodukcijas areāliem.
Šajā pētījumā ir apstiprināts, ka šī koridora pasliktināšanās un slēgšanas risks ir viens no galvenajiem Kantabrijas brūnā
lāča populācijas atjaunošanas apdraudējumiem, jo tā rezultātā rietumdaļas populācija var tikt sadalīta divās apakšpopulācijās
un gala rezultātā attiecīgā suga var tikt sadalīta pat trijās populācijās.
Līdz ar to virszemes raktuvju “Feixolín”, “Fonfría” un “Ampliación de Feixolín” radītais troksnis un vibrācijas, kā arī Leitarjegas
koridora slēgšana šo raktuvju ekspluatēšanas dēļ ir uzskatāmi par KNT “Alto Sil” radītiem traucējumiem, kuri ir būtiski, ņemot
vērā brūnā lāča populācijas saglabāšanu.
Tā kā virszemes raktuvju “Feixolín” un “Fonfría” darbība ir tikusi atļauta pirms Dzīvotņu direktīvā paredzētā aizsardzības
režīma piemērojamības teritorijai “Alto Sil”, ņemot vērā tās noteikšanu par KNT 2004. gada decembrī, rodas jautājums, vai
tāpat kā šā sprieduma 156. punktā ir norādīts attiecībā uz kaitējumu, kas medņu populācijai nodarīts to raktuvju ekspluatēšanas
dēļ, kuru darbība bija atļauta pirms attiecīgās teritorijas noteikšanas par ĪAT 2000. gadā, šos traucējumus ir iespējams pamatot,
pēc analoģijas piemērojot Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktu valsts procedūras ietvaros, no kā izrietētu, ka attiecīgajai
dalībvalstij nevar tikt pārmests šī panta 2. punkta pārkāpums.
Spānijas Karaliste, šajā ziņā atsaucoties uz 2005. gada pētījumā ietverto analīzi, norāda uz sevišķi svarīgām sabiedrības
interesēm kalnrūpniecības darbību turpināšanai, proti, uz apgādes drošību, darba vietu saglabāšanu un izsniegto atļauju galīgo
raksturu, kā arī uz priekšlikumiem veikt pasākumus, lai uzlabotu brūno lāču sugai piemērotās dzīvotnes stāvokli un it īpaši
– Leitarjegas koridora veģetācijas uzlabošanas pasākumus.
Tomēr no Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta otrās daļas izriet, ka, ja attiecīgajā teritorijā ir sastopams prioritārs
dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad vienīgie pieņemamie argumenti ir tie, kas saistīti ar veselības aizsardzību
vai sabiedrības drošību, videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm vai, pēc Komisijas atzinuma, citām sevišķi svarīgām sabiedrības
interesēm.
No tā izriet, ka, tā kā šis iebildums attiecas uz brūno lāci kā uz prioritāru sugu, kura kopš 2004. gada ir aizsargājama KNT
“Alto Sil” ietvaros, un tā kā Spānijas Karaliste nav izvirzījusi tāda veida apsvērumus kā Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta
otrajā daļā minētie, šā sprieduma 191. punktā konstatētos traucējumus nevar atzīt par pamatotiem šajā tiesību normā paredzētajai
procedūrai analogas valsts procedūras ietvaros.
Līdz ar to ceturtā iebilduma otrā daļa ir apmierināma tiktāl, ciktāl runa ir par šajā iebildumā paredzētajām ziemeļdaļā izvietotajām
raktuvēm, proti, par raktuvēm “Fonfría” un “Ampliación de Feixolín”.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, ir jākonstatē, ka:
–        atļaujot virszemes raktuves “Nueva Julia” un “Ladrones”, bet nepakļaujot šo atļauju piešķiršanu tāda novērtējuma veikšanai,
kas ļautu pienācīgi identificēt, aprakstīt un novērtēt esošo virszemes raktuvju projektu tiešo, netiešo un kumulatīvo ietekmi,
izņemot raktuvi “Ladrones” saistībā ar brūnā lāča populāciju,
Spānijas Karaliste nav izpildījusi grozītās Direktīvas 85/337 2. un 3. pantā, kā arī 5. panta 1. un 3. punktā paredzētos pienākumus;
–        sākot ar 2000. gadu, kad teritorija “Alto Sil” atbilstoši Savvaļas putnu aizsardzības direktīvai tika noteikta par ĪAT,
–        atļaujot virszemes raktuves “Nueva Julia” un “Ladrones”, bet nepakļaujot šo atļauju piešķiršanu tāda novērtējuma veikšanai,
kas ļautu pienācīgi izvērtēt šo projektu iespējamo ietekmi, un katrā ziņā neizpildot nosacījumus, kas ļautu īstenot projektu,
neraugoties uz risku, ko attiecīgais projekts rada medņu sugai, kura ir viena no aizsargājamām vērtībām, kas bija pamatā teritorijas
“Alto Sil” klasificēšanai par ĪAT, proti, –- nepastāv citi risinājumi, pastāv ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm saistīti
apsvērumi un pasākumi ir veikti tikai pēc kompensācijas pasākumu, kas nepieciešami
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības nodrošināšanai, paziņošanas Komisijai, un
–        neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu kvalitātes pasliktināšanos, kā arī nozīmīgus traucējumus,
kurus medņu sugai, kuras esamības teritorijā “Alto Sil” dēļ tika noteikta attiecīgā ĪAT, rada raktuves “Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”,
“Fonfría”, “Ampliación de Feixolín” un “Nueva Julia”,
Spānijas Karaliste attiecībā uz ĪAT “Alto Sil” nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punktā, lasot tos
kopā ar 7. pantu, paredzētos pienākumus;
–        sākot ar 2004. gada decembri, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu kvalitātes pasliktināšanos,
kā arī nozīmīgus traucējumus, ko attiecīgajām sugām rada raktuves “Feixolín”, “Fonfría” un “Ampliación de Feixolín”, Spānijas
Karaliste attiecībā uz KNT “Alto Sil” nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā paredzētos pienākumus.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Saskaņā ar šī paša Reglamenta 69. panta 3. punktu,
ja abiem lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, Tiesa var nolemt, ka tiesāšanās izdevumi
ir jāsadala vai ka lietas dalībnieki sedz savus izdevumus paši.
Šajā lietā ir jāņem vērā, ka atsevišķi Komisijas izvirzītie iebildumi netika pieņemti.
Tādējādi ir jāpiespriež Spānijas Karalistei segt savus, kā arī atlīdzināt divas trešdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem.
Komisija sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
atļaujot virszemes raktuves “Nueva Julia” un “Ladrones”, bet nepakļaujot šo atļauju piešķiršanu tāda novērtējuma veikšanai,
kas ļautu pienācīgi identificēt, aprakstīt un novērtēt esošo virszemes raktuvju projektu tiešo, netiešo un kumulatīvo ietekmi,
izņemot raktuvi “Ladrones” saistībā ar brūnā lāča (
Ursus arctos
) populāciju, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku
un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK,
2. un 3. pantā, kā arī 5. panta 1. un 3. punktā paredzētos pienākumus;
2)
sākot ar 2000. gadu, kad teritorija “Alto Sil” atbilstoši Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvai 79/409/EEK par savvaļas
putnu aizsardzību, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 1997. gada 29. jūlija Direktīvu 97/49/EK, tika noteikta par īpaši
aizsargājamo teritoriju,
–
atļaujot virszemes raktuves “Nueva Julia” un “Ladrones”, bet nepakļaujot šo atļauju piešķiršanu tāda novērtējuma veikšanai,
kas ļautu pienācīgi izvērtēt šo projektu iespējamo ietekmi, un katrā ziņā neizpildot nosacījumus, kas ļautu īstenot projektu,
neraugoties uz risku, ko attiecīgais projekts rada medņu sugai (
Tetrao urogallus
), kura ir viena no aizsargājamām vērtībām, kas bija pamatā teritorijas “Alto Sil” klasificēšanai par īpaši aizsargājamu teritoriju,
proti, ‑ nepastāv citi risinājumi, pastāv ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm saistīti apsvērumi un pasākumi ir veikti
tikai pēc kompensācijas pasākumu, kas nepieciešami
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības nodrošināšanai, paziņošanas Eiropas Komisijai, un
–
neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu kvalitātes pasliktināšanos, kā arī nozīmīgus traucējumus,
kurus medņu sugai, kuras esamības teritorijā “Alto Sil” dēļ tika noteikta attiecīgā īpaši aizsargājamā teritorija, rada raktuves
“Feixolín”, “Salguero-Prégame-Valdesegadas”, “Fonfría”, “Ampliación de Feixolín” un “Nueva Julia”,
Spānijas Karaliste attiecībā uz īpaši aizsargājamo teritoriju “Alto Sil” nav izpildījusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK
par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2., 3. un 4. punktā, lasot tos kopā ar 7. pantu, paredzētos
pienākumus;
3)
sākot ar 2004. gada decembri, neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu dzīvotņu un sugu dzīvotņu kvalitātes pasliktināšanos,
kā arī nozīmīgus traucējumus, ko attiecīgajām sugām rada raktuves “Feixolín”, “Fonfría” un “Ampliación de Feixolín”, Spānijas
Karaliste attiecībā uz Kopienas nozīmes teritoriju “Alto Sil” nav izpildījusi Direktīvas 92/43 6. panta 2. punktā paredzētos
pienākumus;
4)
pārējā daļā prasību noraidīt;
5)
Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem. Eiropas Komisija sedz
vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – spāņu.