CELEX: 62011TJ0524
Марка на Общността
Производство по възражение
Заявка за фигуративна марка на Общността "LOVOL"
По-ранни марки на Общността, словна и фигуративна, и национални фигуративни марки "VOLVO"
Относително основание за отказ
Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка
Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009

Обстоятелства, предхождащи спора
На 20 април 2006 г. встъпилата страна Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd. подава заявка за регистрация на марка на Общността в Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) на основание на Регламент (EО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (
OВ L 11, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), изменен (заменен с Регламент (EО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (
OВ L 78, стр. 1
).
Марката, чиято регистрация се иска, е следният фигуративен знак:
Стоките, за които се иска регистрацията, спадат към класове 7 и 12 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година, изменена и допълнена, и отговарят за всеки от тези класове на следното описание:
—
Клас 7: „Комбайни; селскостопански машини, валяци; екскаватори; машини за товарене; булдозери; бетонобъркачки; кранове; вършачки; разсадосадъчни машини за ориз“,
—
Клас 12: „Автомобили; селскостопански транспортни машини; мотоциклети; авто-кранове; триколки; велосипеди; електрически превозни средства; двигатели за сухопътни превозни средства; подемни платформи; бетоновози; трактори“.
Заявката за марка на Общността е публикувана в Бюлетин на марките на Общността № 39/2006 от 25 септември 2006 г.
На 21 декември 2006 г. жалбоподателят Volvo Trademark Holding AB подава възражение на основание член 42 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 41 от Регламент № 207/2009) срещу регистрацията на заявената марка за стоките, посочени в точка 3 по-горе.
Възражението се основава на следните по-ранни марки:
—
словна марка на Общността „VOLVO“, регистрирана на 20 юни 2005 г. под номер 2361087, посочваща стоки и услуги от класове 1—9, 11, 12, 14, 16—18, 20—22, 24—28 и 33—42,
—
заявка за фигуративна марка на Общността, възпроизведена по-долу, подадена на 30 август 2001 г., посочваща стоки и услуги от класове 1—4, 6, 7, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35—39 и 41:
—
национална фигуративна марка, възпроизведена по-долу, регистрирана в Обединеното кралство под номер 747361, посочваща стоки от клас 12:
—
национална фигуративна марка, възпроизведена по-долу, регистрирана в Обединеното кралство под номер 1408143, посочваща стоки от клас 7:
В подкрепа на възражението са посочени основанията по член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009).
С решение от 3 септември 2010 г. отделът по споровете отхвърля възражението изцяло, с мотива че конфликтните марки не разкриват достатъчна степен на сходство с оглед на изискванията на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
На 27 септември 2010 г. жалбоподателят подава пред СХВП жалба на основание членове 58—64 от Регламент № 207/2009 срещу решението на отдела по споровете.
С решение от 19 юли 2011 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) първи апелативен състав на СХВП потвърждава решението на отдела по споровете и отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя. Той приема, че степента на внимание на съответните потребители е особено висока, по-специално поради цената на съответните продукти и високотехнологичния им характер. Освен това той счита, че конфликтните знаци са различни. Поради това не можело да съществува никаква вероятност от объркване по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009. Нещо повече, едновременно с признанието, че минималната степен на сходство може да бъде по-ниска в случай на прилагане на член 8, параграф 5 от посочения регламент, той все пак приема, че тъй като знаците са различни, условието за сходство не е изпълнено.
Искания на страните
Жалбоподателят моли Общия съд:
—
да обяви жалбата за допустима,
—
да отмени обжалваното решение,
—
да отхвърли заявката за регистрация на марката „LOVOL“,
—
да осъди встъпилата страна да заплати собствените си разноски в настоящото производство и в производството пред СХВП.
В съдебното заседание жалбоподателят заявява, че оттегля третото си искане.
СХВП моли Общия съд:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
Встъпилата страна моли Общия съд:
—
да потвърди обжалваното решение,
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на едно-единствено правно основание, а именно нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
Съгласно член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009:
„При възражение на притежателя на по-ранна марка по смисъла на параграф 2 се отказва регистрация на марката […], когато тя е идентична или сходна на по-ранна марка и тя трябва да бъде регистрирана за стоки или услуги, които не са сходни на тези, за които е регистрирана по-ранната марка, когато, в случай на по-ранна марка на Общността, тя се ползва с репутация в [Европейския съюз], а в случай на по-ранна национална марка, тя се ползва с репутация в съответната държава членка, и когато използването без основателна причина на марка, за която е била подадена заявка, извлича неоснователно полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка или би я увредило“.
Когато са налице нарушенията, посочени в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, те са последица от определена степен на сходство между по-ранните и последващите марки, поради която съответните потребители свързват тези две марки, т.е. правят връзка между тях, дори и да не ги объркват (решения от 12 март 2009 г., Antartica/СХВП, C‑320/07 P,
EU:C:2009:146
, т. 43, от 14 декември 2012 г., Bimbo/СХВП — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO), T‑357/11,
EU:T:2012:696
, т. 29; вж. също, по аналогия, решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation, C‑252/07, Сборник,
EU:C:2008:655
, т. 30).
Приложението на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 се подчинява на три условия, а именно: първо, идентичност или сходство на конфликтните марки, второ, съществуване на репутация на по-ранната марка, изтъкната в подкрепа на възражението, и трето, наличие на риск, че с използването без основателна причина на заявената марка би се извлякла неоснователно полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка или то би ги увредило. Тези три условия са кумулативни и липсата на някое от тях е достатъчна, за да направи неприложима посочената разпоредба (решение от 27 септември 2011 г., El Jirari Bouzekri/СХВП — Nike International (NC NICKOL), T‑207/09,
EU:T:2011:537
, т. 29; вж. също, в този смисъл, решения от 25 май 2005 г., Spa Monopole/СХВП — Spa-Finders Travel Arrangements (SPA-FINDERS), T‑67/04, Rec,
EU:T:2005:179
, т. 30, и от 27 ноември 2007 г., Gateway/СХВП — Fujitsu Siemens Computers (ACTIVY Media Gateway), T‑434/05,
EU:T:2007:359
, т. 57).
В случая апелативният състав счита, че съответната територия е целият Съюз и че съответните потребители включват едновременно широката публика и специализираната публика, интересуваща се от професионални машини и превозни средства. Поради естеството на стоките и тяхната цена степента на внимание на потребителите при избора на стоките е висока. Тези констатации не са оспорени от жалбоподателя.
Жалбоподателят все пак оспорва твърдението на апелативния състав, че регистрацията на марката „LOVOL“ не може да бъде отказана на основание член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, тъй като конфликтните знаци са различни и поради това едно от кумулативните условия за прилагане на този член не е налице.
По сходството между знаците
Съгласно съдебната практика критериите, които трябва да бъдат взети предвид при преценката на сходството между разглежданите марки, са едни и същи в хипотезата на отказ за регистрация на заявена марка поради вероятност от объркване, в приложение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, и на отказ поради засягане на репутацията на по-ранна марка, по смисъла на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (решение „NC NICKOL“, точка 18 по-горе,
EU:T:2011:537
, т. 31). Всъщност в тези две хипотези, в които може да се откаже регистрацията на заявена марка, условието за сходство между знаците предполага съществуването по-специално на прилика между визуални, фонетични или концептуални елементи, така че от гледна точка на съответните потребители между разглежданите марки съществува поне частично равенство по отношение на един или няколко релевантни аспекта (решения „ACTIVY Media Gateway“, точка 18 по-горе,
EU:T:2007:359
, т. 35 и „NC NICKOL“, точка 18 по-горе,
EU:T:2011:537
, т. 31; вж. също, по аналогия, решение от 23 октомври 2003 г., Adidas-Salomon и Adidas Benelux, C‑408/01, Rec,
EU:C:2003:582
, т. 28 и 30 и цитираната съдебна практика).
Преценката на визуалното, фонетично или концептуално сходство между разглежданите марки трябва да се основава на създаденото от тях общо впечатление, като по-специално се държи сметка за техните отличителни и доминиращи елементи (решения от 11 ноември 1997 г., SABEL, C‑251/95, Recueil,
EU:C:1997:528
, т. 23, от 9 юли 2003 г., Laboratorios RTB/СХВП — Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Rec,
EU:T:2003:199
, т. 39 и от 24 ноември 2005 г., Simonds Farsons Cisk/СХВП — Spa Monopole (KINJI by SPA), T‑3/04, Rec,
EU:T:2005:418
, т. 38).
Следователно в съответствие с цитираната в точка 17 по-горе съдебна практика следва да се разгледа въпросът дали конфликтните марки разкриват достатъчна степен на сходство, която дава възможност на съответните потребители да свържат тези марки, т.е. да направят връзка между тях, дори и да не ги объркват.
– По визуалния аспект на сравнението
В обжалваното решение апелативният състав най-напред сравнява заявената марка със словната марка „VOLVO“ и словния елемент, присъстващ в по-ранните фигуративни марки. Той приема, че конфликтните знаци имат четири общи букви от общо пет, но в различен ред. Освен това знаците се различават по началните си букви, съответно „v“ и „l“ и първите си срички „vol“ и „lo“. Освен това е малко вероятно средният потребител да разчлени съответните срички на марките с цел да създаде анаграма и по този начин да свърже „lovol“ с „volvo“. По-нататък апелативният състав приема, че графичните елементи в заявената марка са съвсем обикновени и не представляват отличителен елемент, който да доминира или да влияе на визуалното възприятие на знаците от потребителя. Освен това словният елемент в по-ранните марка е изписан с бели букви на черен фон, докато оспорената марка е възпроизведена с черни букви. Поради това апелативният състав заключава, че конфликтните знаци са визуално различни.
Жалбоподателят се ограничава в доводите си до сравнението на словния елемент на марката „LOVOL“ със словната марка „VOLVO“. Той изтъква, че двата знака съдържат по пет букви и се състоят от сходни комбинации на буквите „v“, „o“ и „l“. Тъй като главните букви „V“ и „L“ образуват ъгъл, геометричните им структури били сходни. Марките се състояли от една и съща поредица гласни, а именно „o“ и „o“, и от поредица сходни съгласни, а именно „v“, „l“ и „v“, за едната, и „l“, „v“ и „l“, за другата. Най-сетне, двете марки се характеризирали със съгласните „vol“ и „vo“ или тяхната инверсия.
На първо място, следва да се подчертае, че началната част на конфликтните знаци е различна, като заявената марка започва с „l“, докато първата буква на марката „VOLVO“ е „v“. Съгласно съдебната практика обаче, обикновено потребителят отдава по-голямо значение на началната част на думите (вж. по аналогия решение от 17 март 2004 г., El Corte Inglés/СХВП — González Cabello (MUNDICOR), T‑183/02 и T‑184/02, Rec,
EU:T:2004:79
, т. 81).
На второ място, що се отнася до довода на жалбоподателя, че първата сричка на марката „LOVOL“ е инверсия на „vol“, следва да се обърне внимание, че той не уточнява правилата на кой от езиците на Съюза налагат разчленяването на марката „LOVOL“ на сричките „lov“ и „ol“. За сметка на това, съобразно правилата на английския, немския, френския, италианския, испанския, полския, нидерландския и унгарския език, думата „lovol“ се разделя на сричките „lo“ и „vol“. Дори да се допусне, че на някой от езиците на Съюза първата сричка е „lov“, жалбоподателят не е представил доказателства в подкрепа на твърдението си, че средният потребител би бил склонен да разчлени една кратка дума без значение и да прочете първата ѝ сричка в обратна посока.
Впрочем жалбоподателят не може валидно да се позове в това отношение на решения от 11 юни 2009 г., Hedgefund Intelligence/СХВП — Hedge Invest (InvestHedge) (T‑67/08,
EU:T:2009:198
) и от 25 юни 2010 г., MIP Metro/СХВП — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet) (T‑407/08, Сб.,
EU:T:2010:256
).
В решение „InvestHedge“ Общият съд разглежда сходството между фигуративните марки „InvestHedge“ и „HEDGE INVEST“, всяка съдържаща словните елементи „invest“ и „hedge“. Той приема, че разглежданите знаци са съставени от по два идентични ясно различими елемента, тъй като в по-ранната марка те са отделени от интервал, а в заявената марка се открояват рязко поради използването на главните букви „I“ и „H“. Това разположение позволява незабавно да бъдат обособени две отделни части, а именно „invest“ и „hedge“, които са идентични. Именно в този контекст Общият съд приема, че обикновената инверсия на елементите на марката не би могла да бъде основание за заключението, че липсва визуално сходство (решение „InvestHedge“, точка 28 по-горе,
EU:T:2009:198
, т. 35).
По същия начин в решение „Metromeet“ Общият съд разглежда визуалното сходство между марките „meeting metro“ и „Metromeet“. Той приема, че заявената марка е съставена от два елемента, а именно „metro“ и „meet“, които в по-ранната словна марка са в обърнат ред, като съответните потребители лесно биха могли да възприемат думата „meeting“ като деепричастие на думата „meet“. Той припомня, че обикновената инверсия на елементите на марката не би могла да бъде основание за заключението, че липсва визуално сходство (решение „Metromeet“, точка 28 по-горе,
EU:T:2010:256
, т. 37 и 38).
При все това в настоящия случай, за разлика от делата, по които са постановени решенията „InvestHedge“, точка 28 по-горе (
EU:T:2009:198
) и „Metromeet“, точка 28 по-горе (
EU:T:2010:256
), знаците „VOLVO“ и „LOVOL“ не са съставени от думи със самостоятелно и разбираемо за съответните потребители значение. По същия начин нищо в подредбата на буквите в заявената марка „LOVOL“ не позволява да се мисли, че средният потребител би ги разделил и би разгледал двете срички поотделно. Още повече, дори да се приеме, че средният потребител би извърши такава дисекция, няма основание да се мисли, че противно на нормалното четене на латинската азбука, той ще прочете първите три букви „l“, „o“ и „v“ в обратна посока, като „vol“.
От това следва, че доводите на жалбоподателя, изведени от решенията „InvestHedge“, точка 28 по-горе (
EU:T:2009:198
) и „Metromeet“, точка 28 по-горе (
EU:T:2010:256
), трябва да бъдат отхвърлени поради подчертаните разлики във фактическия контекст на делата, по които са постановени двете решения, от една страна, и този по настоящото дело, от друга страна.
На трето място, следва да се подчертае, че дори и при бързо четене на двата знака средният потребител няма да направи никаква връзка, имайки предвид, че както първата, така и последната буква на конфликтните знаци са различни и освен това заявената марка съдържа две „l“, докато марката „VOLVO“ съдържа две „v“.
На четвърто място, разбира се, че конфликтните знаци съдържат комбинация от буквите „vol“. Въпреки това в по-ранната марка тези три букви се намират в началото, докато в заявената марка те са разположени в края.
На пето място, жалбоподателят не може валидно да извлече никакъв довод от твърдяното сходство между главните букви „L“ и „V“. Всъщност предполага се, че средният потребител различава инстинктивно буквите от латинската азбука и в случая ще възприеме разликите, разделящи тези букви, също и предвид факта, че конфликтните знаци са сравнително къси.
Впрочем уместно е да се подчертае, че фигуративните елементи, които са част от по-ранните фигуративни марки, ги отграничават в още по-голяма степен от заявената марка и че при всяко положение жалбоподателят не извежда никакъв довод във връзка с посочените разлики между марките в контекста на визуалното сравнение.
Предвид тези съображения фактът, че конфликтните знаци съдържат буквите „v“, „l“ и „o“ и че включват комбинацията от букви „vol“, сам по себе си не е достатъчен, за да накара съответните потребители да свържат тези знаци въз основа на визуалното възприятие. Поради това не става въпрос за визуално сходство, което може да бъде взето предвид при прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
Следователно констатацията на апелативния състав, че разглежданите знаци са различни във визуален план, трябва да бъде потвърдена.
– По фонетичния аспект на сравнението
Що се отнася до фонетичното сравнение на знаците, апелативният състав приема, че сам по себе си фактът, че конфликтните марки имат еднакъв брой срички, няма особено значение. За сметка на това, предвид различното „звучене на съгласните“ в двете срички на конфликтните марки, те са различни във фонетичен план.
Жалбоподателят счита, че марките „VOLVO“ и „LOVOL“ са фонетично сходни. Той изтъква, че произношението на конфликтните марки е белязано от сричките „vol“, „vo“ и „lov“, които разкриват впечатляващи сходства. И в двата знака се повтаря гласната „o“, която доминира произношението на знака, както и меките съгласни „l“ и „v“, чието произношение остава глухо.
Следва да се отбележи, че жалбоподателят не може валидно да претендира, че двете марки се състоят единствено от сричките „vol“, „vo“ и „lov“, имайки предвид, че заявената марка не е „LOVVOL“, а „LOVOL“. Освен това е уместно да се припомни, че жалбоподателят не посочва на кой от езиците на Съюза думата „LOVOL“ би била разделена на сричките „lov“ и „ol“. Напротив, съобразно граматическите правила на посочените в точка 27 по-горе езици, заявената марка се състои от сричките „lo“ и „vol“.
Освен това следва да се спомене отново, че съобразно цитираната в точка 26 по-горе съдебна практика обикновено потребителят отдава по-голямо значение на началната част на думите. Началните звуци на конфликтните знаци обаче са различни.
Разбира се, гласните в двата знака са еднакви и се произнасят по еднакъв начин на много езици на Съюза. Все пак, противно на твърдението на жалбоподателя, произношението на буквите „l“ и „v“ е категорично различно, като звукът „l“ е алвеоларна съгласна, докато „v“ е лабиодентална съгласна.
Освен това словният елемент „volvo“ съдържа съгласните „l“ и „v“ една до друга, което затруднява леко произнасянето, докато в думата „lovol“ гласните следват съгласните, така че произнасянето е улеснено. Конфликтните знаци следователно имат различен ритъм на произнасяне.
Така, следва да се отбележи, че сам по себе си фактът, че конфликтните знаци съдържат буквите „v“, „l“ и „o“ и че те включват комбинацията от букви „vol“, не е достатъчен, за да накара съответните потребители да направят връзка между тези знаци въз основа на фонетичното възприятие. Поради това не става въпрос за фонетично сходство, което може да бъде взето предвид при прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
Следователно заключението на апелативния състав, че от гледна точка на прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 конфликтните знаци са различни във фонетичен план, следва да бъде потвърдено.
– По концептуалния аспект на сравнението
Жалбоподателят споделя позицията на апелативния състав, че тъй като разглежданите знаци нямат значение на нито един от езиците на Съюза, концептуалното сравнение е невъзможно.
Все пак той изтъква, че попадайки на „измислената марка“„LOVOL“, потребителят ще бъде заинтригуван от тази нова марка автомобили, още повече че броят на производителите на автомобили е сравнително ограничен. Поради това потребителят ще се запита дали тази нова марка автомобили има някаква връзка с доста стара и реномирана марка автомобили и тогава би направил асоциация с марката „VOLVO“.
В това отношение следва да се отбележи, че жалбоподателят не се позовава на никой от установените в съдебната практика принципи.
Освен това той не представя доказателство, че проявявайки висока степен на внимание при покупката на разглежданите продукти, като попадне на една „измислена марка“, която няма никакво значение, потребителят ще свърже инстинктивно новата марка със съществуваща марка.
Все пак жалбоподателят изтъква, че знаците „LOVOL“ и „VOLVO“ биха могли да бъдат свързани в съзнанието на потребителя поради съществуването в човешкия мозък на „визуален речник“, развит при усвояването на четенето. В това отношение той се позовава на научна статия, озаглавена „Опитните читатели се основават на „визуалния речник“ в мозъка си, за да разпознават думите“, публикувана на 14 ноември 2011 г.
СХВП изтъква, че посочената научна статия, приложена към писмения отговор, не може да бъде взета предвид от Общия съд поради късното ѝ представяне.
Общият съд счита, че не е подходящо да разглежда допустимостта на предложеното доказателство, каквото представлява въпросната статия, тъй като при всяко положение тя не подкрепя тезата на жалбоподателя. В действителност авторите подчертават, че дори в случай на съвпадение на много букви в две думи, разликата в останалите букви води до активирането на различни неврони в човешкия мозък при четенето на тези думи. Например във възприятията на опитния читател отдалечеността на английските думи „hair“ и „hare“ е същата, както и между думите „hair“ и „soup“, и то независимо от еднаквото произношение на думите „hair“ и „hare“.
Следователно може да се направи изводът, че концептуалното сравнение не е възможно в случая. Също така жалбоподателят не е установил, че концептуалното възприятие на знаците може да има за резултат свързването на двата знака по смисъла на съдебната практика, цитирана в точка 17 по-горе. Следователно тези доводи трябва да бъдат отхвърлени.
Въз основа на гореизложеното и с оглед по-специално на констатациите, развити в точки 37 и 45 по-горе, следва да се отбележи, че сам по себе си фактът, че конфликтните знаци съдържат буквите „v“, „l“ и „o“ и включват комбинацията от букви „vol“, не може да доведе до свързване на тези знаци в съзнанието на съответните потребители или до установяване на връзка между тях. Следователно посоченото съвпадение на буквите не може да бъде квалифицирано като сходство с оглед на приложението на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
Поради това обжалваното решение следва да бъде потвърдено, доколкото апелативният състав е приел в него, в контекста на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, че конфликтните знаци са различни.
По приложимостта на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009
Следва да се припомни, че съгласно цитираната в точка 18 по-горе съдебна практика липсата на едно от трите кумулативни условия е достатъчно, за да направи неприложим член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
В случая конфликтните знаци са различни. От това следва, че апелативният състав правилно е заключил, че регистрацията на заявената марка не може да бъде отказана на основание член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
Предвид гореизложеното, повдигнатото от жалбоподателя едно-единствено правно основание следва да бъде отхвърлено, а поради това и цялата жалба.
По съдебните разноски
По смисъла на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник всяка загубила делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с исканията на СХВП и на встъпилата страна.

По изложените съображения,
ОБЩИЯТ СЪД (девети състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Volvo Trademark Holding AB да заплати съдебните разноски.

Berardis
Czúcz
Popescu
Постановено в публично съдебно заседание в Люксембург на 12 ноември 2014 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.