CELEX: 62009CJ0545
Konvencija, apibrėžianti Europos mokyklų statutą
12 straipsnio 4 dalies a punkto ir 25 straipsnio 1 dalies išaiškinimas ir taikymas
Komandiruotų mokytojų teisė į tokią pačią karjeros raidą ir atlyginimo augimą kaip nacionalinių mokytojų
Teisės į aukštesnės darbo užmokesčio skalės taikymą ir teisės gauti kitų papildomų išmokų, kurias turi nacionaliniai mokytojai, nesuteikimas tam tikriems Jungtinės Karalystės į Europos mokyklas komandiruotiems mokytojams
Neatitiktis 12 straipsnio 4 dalies a punktui ir 25 straipsnio 1 daliai

Ieškiniu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad 1994 m. birželio 21 d. Konvencijos, apibrėžiančios Europos mokyklų statutą (
OL L 212, p. 3
, toliau – konvencija), 12 straipsnio 4 dalies a punktas turi būti aiškinamas ir taikomas taip, kad valstybės narės komandiruotiems mokytojams per jų komandiravimo laikotarpį būtų užtikrinta teisė į tokią pačią karjeros raidą ir atlyginimo augimą, kaip ir toje valstybėje narėje dirbantiems mokytojams, ir pripažinti, kad tai, jog kai kurie Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės komandiruoti mokytojai per savo komandiravimo laikotarpį neturi teisės į tai, kad jiems bus taikoma aukštesnė darbo užmokesčio skalė (t. y. ribinio darbo užmokesčio, mokytojų ekspertų, aukštos kvalifikacijos mokytojų skalės), kad jie turės galimybę gauti kitų papildomų išmokų (kaip antai, išmokų, susijusių su mokymo ir mokymosi pareigomis) ir kilti pagal esamas atlyginimo skales, taikytinas Anglijos ir Velso valstybės išlaikomose mokyklose įdarbintiems mokytojams, neatitinka konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto ir 25 straipsnio 1 dalies.
Teisinis pagrindas
Konvencija, apibrėžianti Europos mokyklų statutą, ir Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatai
Europos mokyklos įsteigtos dviem aktais: 1957 m. balandžio 12 d. Liuksemburge pasirašytu Europos mokyklos statutu (
Recueil des traités des Nations unies
, 443 tomas, p. 129) ir 1962 m. balandžio 13 d. Liuksemburge pasirašytu Protokolu dėl pagal Europos mokyklos statutą įsteigtų Europos mokyklų įkūrimo (
Recueil des traités des Nations unies
, 752 tomas, p. 267).
Šie aktai buvo pakeisti konvencija, kuri įsigaliojo 2002 m. spalio 1 d. ir yra šiuo metu taikomas aktas. Kitaip nei pirminiai aktai, kurių šalys buvo tik valstybės narės, konvenciją sudarė ir Europos Bendrijos, įgaliotos 1994 m. birželio 17 d. Tarybos sprendimu 94/557/EB, Euratomas, įgaliojančiu Europos bendriją ir Europos atominės energijos bendriją pasirašyti ir sudaryti Konvenciją, apibrėžiančią Europos mokyklų statutą (
OL L 212, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 16 sk., 1 t. p. 14).
Konvencijos trečioje konstatuojamojoje dalyje nustatoma:
„manydamos, kad Europos mokyklos struktūra yra
sui generis
; manydamos, kad ji yra bendradarbiavimo tarp valstybių narių ir bendradarbiavimo tarp valstybių narių ir Europos Bendrijų forma, visiškai įvertinant valstybių narių atsakomybę už mokymo turinį, jų švietimo sistemų organizaciją ir jų kultūrinę bei kalbinę įvairovę.“
Konvencijos 3 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta:
„Mokykloje ugdo mokytojai, kurių kandidatūrai pritaria arba juos skiria [kuriuos komandiruoja arba skiria] valstybės narės, atsižvelgdamos į Valdytojų tarybos sprendimus, priimtus pagal procedūrą, numatytą 12 straipsnio 4 dalyje“.
Minėtos konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkte, kuris yra II antraštinėje dalyje „Mokyklų struktūriniai padaliniai“, nustatyta:
„Spręsdama administracinius klausimus, Valdytojų taryba:
<...>
4.
a)
kiekvienais metais, atsižvelgdama į Inspektorių tarybos pasiūlymą, nustato reikalavimus mokymo personalui, sukurdama arba panaikindama darbo vietas. Ji užtikrina teisingą darbo vietų paskirstymą tarp valstybių narių. Ji suderina su Vyriausybėmis klausimus, susijusius su vidurinių mokyklų mokytojų, pradinių mokyklų mokytojų ir mokyklos patarėjų švietimo klausimais, paskyrimu arba komandiravimu. Personalas išsaugo paaukštinimo darbe ir išėjimo į pensiją teises pagal jo nacionalines normas [Personalas išsaugo teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją, kurios garantuojamos pagal nacionalinius tarnybos nuostatus].“
Tos pačios konvencijos 25 straipsnyje įtvirtinta:
„Mokyklų biudžetas sudaromas iš:
1)
valstybių narių įnašų, teikiamų nuolat mokant atlyginimą patvirtintiems [komandiruotiems] ar paskirtiems mokymo personalo nariams ir, jei tinka [prireikus], finansinių įnašų, dėl kurių Valdytojų taryba vieningai priima sprendimą;
2)
Europos Bendrijų įnašai, skirti skirtumui tarp mokyklų išlaidų bendros sumos ir kitų bendrųjų pajamų bendros sumos padengti;
3)
Bendrijai nepriklausančių organizacijų, su kuriomis Valdytojų taryba sudarė susitarimą, įnašų;
4)
mokyklos savųjų pajamų, pirmiausia iš tėvų surenkant Valdytojų tarybos nustatytus mokyklos mokesčius;
5)
įvairių pajamų.
Europos Bendrijų įnašų teikimo procedūra nustatoma Valdytojų tarybos ir Komisijos specialiu susitarimu.“
Pagal Europos mokyklų konvencijos 26 straipsnį „Europos Bendrijų Teisingumo Teismo išskirtinei jurisdikcijai priklauso Valdytojų taryboje neišspręsti Susitariančiųjų Šalių ginčai dėl šios konvencijos interpretavimo [aiškinimo] ir taikymo.“
Remdamasi minėtos konvencijos 12 straipsnio 1 dalimi Valdytojų taryba priėmė Europos mokyklų komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatus (toliau – Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatai), kuriuose įtvirtintos nuostatos dėl Europos mokyklų mokytojų atlyginimo ir darbo sąlygų.
Pagal minėtų Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų 10 straipsnio 1 dalį komandiruoti mokytojai privalo turėti kvalifikaciją ir atitikti sąlygas, būtinas ekvivalentiškoms pareigoms savo kilmės šalyje užimti. Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų III skyriuje „Vertinimas“ yra 30 straipsnis, kurio pirmoje pastraipoje nustatyta, jog „kiekvieno mokymo ir priežiūros personalo nario, įskaitant direktorių pavaduotojus, vertinimo ataskaitoje, kurią laikydamiesi įgyvendinimo reglamente nustatytos tvarkos rengia direktorius ir nacionalinis inspektorius, vertinama jo kompetencija, efektyvumas ir elgesys tarnyboje. Kilus ginčams, nacionalinio inspektoriaus ataskaita turi lemiamą reikšmę.“
Pagal Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų 49 straipsnį komandiruoti darbuotojai gauna Jungtinės Karalystės valdžios institucijų išmokamas nacionalines išmokas ir priemoką, lygią šiais nuostatais numatyto atlyginimo ir nacionalinių išmokų, atskaičius privalomuosius socialinio draudimo atskaitymus, vertės skirtumui, kurią moka Europos mokykla (toliau – europinė priemoka).
Pagal Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų 72 straipsnio 1 dalį darbuotojai, kurių tarnyba nutrūksta, išeidami iš darbo turi teisę gauti faktinei tarnybos trukmei, kuri negali viršyti devynerių metų, proporcingą išeitinę išmoką su sąlyga, jog iš darbo išeinama ne dėl drausminių nuobaudų. Remiantis to paties straipsnio 2 dalimi, išmoka apskaičiuojama imant paskutinio bazinio europinio atlyginimo, gauto per pusantro mėnesio, patikslinus pagal kilmės valstybės koeficientą, ir paskutinio bazinio nacionalinio atlyginimo, gauto per pusantro mėnesio, skirtumą už kiekvienus tarnybos metus.
Tačiau nuostatuose nėra numatytas komandiruotų mokytojų, kurie per komandiravimo laikotarpį toliau moka įmokas pagal nacionalines sistemas, išėjimas į pensiją.
Anglijoje ir Velse įdarbintiems mokytojams taikoma sistema
Jungtinėje Karalystėje švietimo sistema yra decentralizuota, padalyta į tris atskiras švietimo zonas: Anglijos ir Velso, sudarančių vieną zoną, Šiaurės Airijos ir Škotijos.
Anglijos ir Velso zonoje, kuri vienintelė aktuali šioje byloje, dauguma mokytojų dirba valstybės išlaikomose mokyklose („maintained schools“). Tokių mokytojų atlyginimai ir darbo sąlygos nustatytos kompetentingo ministro įsakymu patvirtintame Mokytojų atlyginimo ir darbo sąlygų dokumente (
School Teachers Pay and Conditions Document
, toliau – STPCD), kuris privalomas sudarant bet kokias darbo sutartis valstybės išlaikomoje mokykloje.
Kai kurie mokytojai dirba ne valstybės išlaikomose, o kitose mokyklose, pavyzdžiui, nepriklausomose rėmėjų remiamose valstybės mokyklose skirtingų gebėjimų mokiniams („academies“), privačiose mokyklose, Kulhamo Europos mokykloje ir užsienio vyriausybių valdomose mokyklose. Tokioms mokykloms STPCD nustatytos įdarbinimo sąlygos neprivalomos.
2009 m. STPCD nustatyta atlyginimo skalių sistema, kurios pagrindiniai bruožai yra tokie, kaip nurodyta toliau.
Mokytojams (
classroom teacher
) taikoma bazinė atlyginimo skalė, susidedanti iš šešių taškų. Pagrindinis kilimo pagal šią darbo užmokesčio skalę kriterijus yra patirtis, skaičiuojama mokytojo darbo metais. Todėl, išskyrus ypatingus atvejus, kai darbo rezultatai yra nepatenkinami, kilimas pagal skalę yra automatiškas.
2000 m. Anglijoje ir Velse buvo bendrai 3 % padidintas darbo užmokestis. Tuo pat metu įvestas darbo užmokesčio didinimas 7 % pagal naują „ribinio darbo užmokesčio“ sistemą („threshold pay“), tačiau mokytojai, kad galėtų ja pasinaudoti, turi įvykdyti tam tikras sąlygas.
Pagal šią sistemą Anglijos ir Velso mokytojai, pasiekę viršutinę bazinės darbo užmokesčio skalės ribą, gali paprašyti taikyti aukštesnę darbo užmokesčio skalę („post-threshold pay scale“). Prašymą teikiantys mokytojai turi atitikti tam tikras profesinės veiklos normas, pateikti kvalifikacijos įrodymų ir kreiptis dėl profesinių gebėjimų įvertinimo, kurį atlieka mokyklų direktoriai. Taikytinos profesinės normos išvardytos dokumente „Profesiniai mokytojų standartai“ („Professional Standards for Teachers“). Mokytojo, kuriam taikoma aukštesnė darbo užmokesčio skalė („post-threshold teacher“), kilimas pagal šią skalę nėra automatiškas, bet priklauso nuo metų veiklos vertinimo susirinkimo išvadų.
Be to, STPCD numatyta, kad valstybės išlaikomose mokyklose galima sukurti mokytojų ekspertų („excellent teacher“) ir aukštos kvalifikacijos mokytojų („advanced skills teachers“) darbo vietas, kurioms taikomos atskiros darbo užmokesčio skalės, taip pat darbo vietas, suteikiančias mokytojams teisę į išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis („teaching and learning responsibility payments“). Mokytojas negali vienu metu užimti kelių iš šių darbo vietų.
Mokytojams, pageidaujantiems prisijungti prie mokytojų ekspertų sistemos („excellent teacher scheme“), bent dvejus metus turi būti taikomas aukščiausias iš trijų aukštesnės darbo užmokesčio skalės lygmenų ir jie turi įrodyti specialiuosius profesinius įgūdžius, nurodytus dokumente „Profesiniai mokytojų standartai“. Tačiau dėl įvertinimo, kurį atlieka išorės vertintojai, jie gali kreiptis tik kandidatuodami į laisvą mokytojo eksperto vietą savo mokykloje. Be savo įprastinių pareigų, mokytojai ekspertai taip pat turi padėti kitiems mokytojams pagerinti darbo veiksmingumą ir mokymo kokybę.
Kandidatams, kad jie būtų tinkami užimti mokytojo eksperto vietą, nebūtinai jau turi būti taikoma aukštesnė darbo užmokesčio skalė, bet jie vis tiek privalo atitikti mokytojams, kuriems taikoma ši skalė, taikytinus standartus, konkrečiau tariant, mokytojams ekspertams taikytinus specialiuosius profesinius standartus, apibrėžtus dokumente „Profesiniai mokytojų standartai“. Atitinkamą vertinimą atlieka išorės vertintojai. Šios pareigos susijusios su papildomomis užduotimis, skirtomis padėti iš kitų mokyklų atvykusiems dirbti mokytojams.
Pagaliau kiekvienas mokytojas, turintis įprastinį darbo krūvį, gali pasinaudoti išmokomis, susijusiomis su mokymo ir mokymosi pareigomis; nereikalaujama, kad tokiam mokytojui būtų taikoma aukštesnė darbo užmokesčio skalė. Šie priedai skiriami mokytojams, kurie imasi „ilgalaikės papildomos atsakomybės mokyklos personalo struktūroje“. Šių priedų paskirtis pirmiausia atlyginti už pagalbą, teikiamą mokiniams ne pamokų metu, arba iniciatyvumą plėtojant mokomųjų dalykų ir mokymo programų turinį.
Anglijos ir Velso į Europos mokyklas paskirtiems ar komandiruotiems mokytojams taikoma sistema
Jungtinei Karalystei skirtas darbo vietas Europos mokyklose gali užimti pakankamai kvalifikuoti mokytojai, nesvarbu, ar tuo metu, kai buvo paskirti arba komandiruoti, jie dirbo valstybės išlaikomoje, privačioje arba ne šalies teritorijoje esančioje mokykloje ar net ne mokymo įstaigoje.
Jungtinės Karalystės į Europos mokyklas komandiruoti mokytojai neišsaugo savo sutartinių santykių su ankstesniu darbdaviu, o komandiruotę įformina sudarydami naują darbo sutartį su Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerija (
Department for Children, Schools and Families
).
Šioje darbo sutartyje dėl Anglijos ir Velso mokytojų nustatyta, kad STPCD netaikomas Europos mokyklų mokytojams. Tačiau joje patikslinta, kad komandiruotiems mokytojams kas mėnesį mokami nacionaliniai atlyginimai nustatomi pagal STPCD numatytas darbo užmokesčio skales ir kad šie mokytojai turi teisę į nacionaliniu lygmeniu suderintą kasmetinį darbo užmokesčio padidinimą, taikytiną pagal STPCD. Sutartyje taip pat nurodyta, kad nebus mokamas joks kitas nacionalinio atlyginimo priedas ir kad komandiruotas mokytojas komandiruotės į Europos mokyklą laikotarpiu negali kreiptis dėl aukštesnės atlyginimo skalės taikymo, papildomų išmokų ar statuso, kurie numatyti STPCD. Galiausiai darbo sutartyje nurodyta, kad darbas Europos mokyklose suteikia teisę į pensiją pagal Anglijos ir Velso mokytojų pensijų sistemą ir kad įmokos pagal šią sistemą grindžiamos tik nacionaliniu darbo užmokesčiu.
Ikiteisminės konsultacijos
Atsižvelgdama į tai, kad buvo pateikta daug suinteresuotų mokytojų skundų, po parlamentinės apklausos Komisija nuo 2000 m. kelis kartus kreipėsi į vieną po kito paskirtus Jungtinės Karalystės švietimo ministrus ir nurodė, kad sprendimas Jungtinės Karalystės į Europos mokyklas komandiruotiems mokytojams nesuteikti galimybės pasinaudoti nauja darbo užmokesčio skale, neatitinka konvencijos. Nei pirmą kartą, 2000 m. ir 2001 m., nei antrą kartą, 2007 m., pasikeitus raštais ginčo išspręsti nepavyko. Tuomet Komisija paprašė, kad šis klausimas būtų išnagrinėtas Valdytojų tarybos posėdyje, kuris vyko 2008 m. lapkričio 20–22 d. 2008 m. spalio 20 d. buvo surengta Komisijos ir Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerijos atstovų vaizdo konferencija, tačiau joje ginčas nebuvo išspręstas. 2009 m. sausio 13 d. Komisija pateikė Valdytojų tarybai paskutinį prašymą rasti išeitį iš susidariusios padėties, kuriame nurodė, kad jei nebus pasiekta rezultatų, ji bus priversta kreiptis į Teisingumo Teismą.
Klausimą, susijusį su konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto ir 25 straipsnio 1 dalies išaiškinimu, Valdytojų taryba išnagrinėjo per 2009 m. sausio 20–21 d. posėdį. Po šio posėdžio minėta taryba padarė išvadą, kad „ji negalėjo išspręsti šio ginčo, ir oficialiai atkreipė dėmesį į Komisijos ketinimą Teisingumo Teisme Jungtinei Karalystei pareikšti ieškinį dėl išaiškinimo ir taikymo pagal konvencijos 26 straipsnį, atsižvelgiant į Sutarties 10 ir 39 straipsnius“.
Šiomis aplinkybėmis Komisija pareiškė šį ieškinį.
Dėl ieškinio
Ieškiniu Komisija Teisingumo Teismo prašo pagal konvencijos 26 straipsnį nuspręsti, pirma, kaip reikia aiškinti šios konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį ir, antra, ar Jungtinė Karalystė, kiek tai konkrečiai susiję su Anglijos ir Velso į Europos mokyklas komandiruotais mokytojais, teisingai taiko šią nuostatą ir laikosi iš šios konvencijos kylančių įsipareigojimų, įskaitant nustatytuosius šios konvencijos 25 straipsnio 1 dalyje.
Dėl konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinio sakinio išaiškinimo
Šalių argumentai
Komisija mano, kad konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutiniame sakinyje nustatoma valstybių narių pareiga užtikrinti, kad komandiruoti mokytojai išsaugotų teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją pagal nacionalinius tarnybos nuostatus. Ši konvencija tokią teisę komandiruotiems mokytojams suteikia.
Šį aiškinimą patvirtina aiški ir besąlyginė šios nuostatos formuluotė, taip pat jos bendra struktūra ir tikslas – užtikrinti, kad mokytojai nenukentėtų dėl komandiravimo.
Be to, Komisija teigia, kad sąvoka „paaukštinimas darbe“ turi būti aiškinama savarankiškai ir apima įvairias nacionalines mokytojų darbo užmokesčių sistemas, taikomas mokytojams komandiravimo atveju. Tai, kad ši sąvoka suprantama plačiai, patvirtina teksto kalbinių versijų analizė.
Tačiau Jungtinė Karalystė mano, kad konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktas išimtinai taikomas Valdytojų tarybai, todėl nenustato jokios valstybių narių pareigos.
Šį aiškinimą, pirmiausia, patvirtina šios nuostatos, įtvirtintos konvencijos II antraštinėje dalyje „Mokyklų struktūriniai padaliniai“ – nė viena jos nuostata nenustato pareigos valstybės narėms, – tekstas ir, antra, tai, kad konvencijos 3 straipsnio 2 dalyje daroma nuoroda į jos 12 straipsnį.
Jungtinės Karalystės teigimu, konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktu Valdytojų taryba, vykdydama administracines funkcijas, įpareigojama laikytis nacionalinių paaukštinimo darbe ir išėjimo į pensiją taisyklių. Išties, būtų keista, jei konvencijoje valstybėms narėms būtų nustatyta prievolė laikytis savo pačių teisės aktų.
Be to, jei konvencija valstybės narės būtų įpareigojamos komandiruotiems į Europos mokyklas mokytojams suteikti teises, kurių jie negali turėti pagal nacionalinės teisės aktus, tai prieštarautų SESV 165 straipsnio 1 daliai, kuria išsaugomas valstybių narių savarankiškumas organizuoti savo mokymo sistemas.
Ši valstybė narė taip pat teigia, kad atsižvelgiant į tai, kaip sąvoka „paaukštinimas darbe“ paprastai suprantama Jungtinėje Karalystėje, ji susijusi tik su mokytojo perkėlimu į aukštesnes administracines pareigas, kaip antai mokyklos direktoriaus ar direktoriaus pavaduotojo pareigas („head teacher“ arba„deputy head teacher“), kurios reiškia didesnę atsakomybę mokyklos struktūroje. Dėl sąvokos nacionaliniais tarnybos nuostatais „garantuojamos teisės į paaukštinimą darbe“ Jungtinė Karalystė iš esmės gina teiginį, kad ši frazė turi būti aiškinama pažodžiui ir siaurai. Taigi paaukštinimas darbe, kuris nėra automatiškai suteikiamas atsižvelgiant į darbo stažą, tačiau dėl kurio mokytojas turi pateikti prašymą, ir tokia teisė suteikiama tik tuomet, jeigu jis atitinka tam tikrus kriterijus, nesudaro nacionaliniais tarnybos nuostatais garantuojamų teisių.
Teisingumo Teismo vertinimas
Komisijos ir Jungtinės Karalystės ginčas dėl konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinio sakinio aiškinimo iš esmės susijęs su dviem klausimais, t. y., pirma, ar šia nuostata šios konvencijos šalims nustatoma pareiga ir, antra, kokią reikšmę reikia suteikti sąvokai „teisės į paaukštinimą darbe, kurios garantuojamos“ pagal nacionalinius tarnybos nuostatus.
Dėl pirmojo iš dviejų minėtų klausimų pirmiausia reikia priminti, kad konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkte nustatyta, jog administracinėje srityje Valdytojų taryba kiekvienais metais, atsižvelgdama į Inspektorių tarybos pasiūlymą, nustato mokymo personalo poreikį ir sukuria ir panaikina darbo vietas. Ji užtikrina, kad darbo vietos tarp valstybių narių būtų paskirstytos teisingai. Ji suderina su vyriausybėmis klausimus, susijusius su vidurinių mokyklų mokytojų, pradinių mokyklų mokytojų ir mokyklos patarėjų švietimo klausimais paskyrimu arba komandiravimu. Personalas išsaugo teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją, garantuojamas pagal nacionalinius tarnybos nuostatus.
Iš minėtos nuostatos formuluotės matyti, kad pirmais trimis jos sakiniais atsakomybė perkeliama Valdytojų tarybai – ši atsakomybė privalo, jei reikia, būti įgyvendinama bendradarbiaujant su vyriausybėmis, – o paskutinis jos sakinys formuluojamas bendrais bruožais, nustatant mokytojų teisę išsaugoti nacionaliniais tarnybos nuostatais garantuojamas teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją, konkrečiai nenustatant, kas užtikrins šių teisių išsaugojimą.
Tačiau akivaizdu, kad minėtos teisės negalėtų būti išsaugotos, jei šios konvencijos šalys galėtų laisvai pakeisti savo nacionalinius tarnybos nuostatus ir nuostatas, reglamentuojančias mokytojų komandiravimą ar paskyrimą į Europos mokyklą, t. y. taip, kad per komandiravimo ar paskyrimo laikotarpį šios teisės būtų atimtos.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad komandiruotų ar paskirtų į Europos mokyklas mokytojų teisės į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją reglamentuojamos atitinkamais nacionalinės teisės aktais, todėl Valdytojų taryba negali užtikrinti, kad jos bus išsaugotos, jei minėti teisės aktai tokio išsaugojimo neužtikrina. Be to, nors Valdytojų taryba įpareigota laikytis šių teisės aktų, vis dėlto, pirma, taikant minėtus aktus šiems mokytojams tarybai įsikišti visiškai nebūtina, ir, antra, sunku įsivaizduoti, jog ji, atsižvelgiant į jos konvencijos apribotus ir griežtai nustatytus įgaliojimus, galėtų pažeisti šiems mokytojams nacionaliniais teisės aktais suteiktas teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją.
Šiomis aplinkybėmis konstatuotina, kad Jungtinės Karalystės siūlomas aiškinimas, jog konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinis sakinys taikomas išimtinai Valdytojų tarybai ir ji juo įpareigojama laikytis nacionalinių taisyklių dėl paaukštinimo darbe ir išėjimo į pensiją, panaikintų bet kokį šios nuostatos veiksmingumą.
Iš to matyti, kad, priešingai, nei teigia Jungtinė Karalystė, ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad joje taip pat nustatoma konvencijos šalių pareiga užtikrinti, jog mokytojai per paskyrimo ar komandiravimo į Europos mokyklas laikotarpį pagal savo nacionalinius tarnybos nuostatus išsaugotų teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją.
Šios išvados nepaneigia nei tai, kad konvencijos 12 straipsnis yra II antraštinėje dalyje „Mokyklų struktūriniai padaliniai“ ir kad jame apibrėžta Valdytojų tarybos atsakomybė administracinėje srityje, nei tai, kad konvencijos 3 straipsnio 2 dalyje pateikta nuoroda į minėtą 12 straipsnį.
Iš tiesų, nors neginčijama, kad šiame 12 straipsnyje iš esmės apibrėžiama Valdytojų tarybos atsakomybė, vis dėlto pažymėtina, jog jis – 4 dalies a punkto priešpaskutinis sakinys – susijęs ir su „vyriausybėmis“ ir jo paskutinis sakinys yra, kaip konstatuota šio sprendimo 42 punkte, suformuluotas ne kaip Valdytojų tarybos atsakomybė, o kaip besąlyginė į Europos mokyklas komandiruotų ar paskirtų mokytojų teisė.
Be to, šio paskutinio sakinio vieta paaiškinama istorinėmis priežastimis ir šio sakinio dalyko bei prieš jį einančio sakinio dalyko esminiu ryšiu. Europos mokyklos statute (jo 1957 m. balandžio 12 d. versijoje), nurodytame šio sprendimo 2 punkte, šie sakiniai rašomi vienas po kito, o šio statuto 12 straipsnio 3 dalyje nustatyta, jog Valdytojų taryba, „pasikonsultavusi su vyriausybėmis, sprendžia klausimus, susijusius su mokyklos mokymo ir priežiūros personalo komandiravimu ir paskyrimu, kad jis išsaugotų teises į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją pagal kilmės valstybės tarnybos nuostatus ir galėtų pasinaudoti jų kategorijos pareigūnams užsienyje teikiamomis lengvatomis“. Iš šios ankstesnės nuostatų versijos aiškiai matyti, kad Valdytojų taryba ir vyriausybės turi bendrai siekti išspręsti personalo komandiravimo ir paskyrimo klausimus užtikrindamos, kad komandiruojamiems ar į Europos mokyklas skiriamiems mokytojams nebūtų sudarytos mažiau palankios sąlygos. Nors konvencija – jos galiojančia redakcija – sustiprinama mokytojų apsauga jiems suteikiant aiškią ir besąlyginę teisę, ji niekaip neatleidžia vyriausybių nuo pareigos šiuo atžvilgiu.
Priešingai, nei teigia Jungtinė Karalystė, ši pareiga neprarado tikslo dėl to, kad valstybės narės privalo laikytis savo pačių įstatymų. Iš tiesų, iš pirmesnių punktų matyti, kad konvencijos šalių atsakomybė įgyvendinant jos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutiniame sakinyje numatytą tikslą apima ne tik pareigą laikytis nacionalinių teisės aktų paaukštinimo darbe ir išėjimo į pensiją srityje, bet ir užtikrinti, jog šie teisės aktai būtų taikomi ir į Europos mokyklas komandiruotiems ar paskirtiems mokytojams.
Be to, tokia pareiga nesuderinama su SESV 165 straipsniu. Pirma, šiame straipsnyje nustatytas Europos Sąjungos kompetencijos švietimo srityje apribojimas nesusijęs su konvencija, nes ji yra ne Sąjungos organų priimtas antrinės teisės aktas, o valstybių narių ir Europos Bendrijų sudarytas tarptautinės teisės aktas. Antra, ta dalimi, kuria konvencijos trečioje konstatuojamojoje dalyje taip pat nustatoma, kad šia
sui generis
valstybių narių ir Europos Bendrijų bendradarbiavimo sistema būtų atsižvelgiama į valstybių narių atsakomybę organizuojant savo švietimo sistemas, konstatuotina, jog šios atsakomybės niekaip nepakeičia valstybės pareiga užtikrinti, kad mokytojai nenukentėtų dėl komandiravimo ar paskyrimo į Europos mokyklas, kiek tai susiję su teise į paaukštinimą darbe ir išėjimą į pensiją.
Kiek tai susiję su antruoju aiškinimo klausimu, dėl kurio šalys ginčijasi ir kuris susijęs su frazės „teisės į paaukštinimą darbe <...>, kurios garantuojamos“ pagal nacionalinius tarnybos nuostatus, vartojamos konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutiniame sakinyje, taikymo sritimi, pažymėtina, jog ši taikymo sritis, taigi ir šia nuostata į Europos mokyklas komandiruotiems ar paskirtiems mokytojams teikiama apsauga, negali skirtis atsižvelgiant į kilmės vietą, todėl ši frazė turi būti aiškinama autonomiškai.
Toks aiškinimas pirmiausia turi leisti veiksmingai pasiekti šioje nuostatoje nustatytą tikslą ir užtikrinti, kad mokytojai nenukentėtų dėl komandiravimo ar paskyrimo į Europos mokyklas, kiek tai susiję su jų paaukštinimu darbe ir išėjimu į pensiją.
Konkrečiau kalbant dėl „paaukštinimo darbe“ sąvokos, konstatuotina, kad, atsižvelgiant į minėtą tikslą, šios sąvokos negalima, kaip siūlo Jungtinė Karalystė, aiškinti siaurai. Iš tiesų, kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 45 ir 46 punktuose, ši sąvoka susijusi ne tik su mokytojo teise mokyklos hierarchijoje užimti aukštesnes pareigas, susijusias su didesne atsakomybe, kaip antai įstaigos direktoriaus, bet ir su bet kokia karjeros raida. Ji taip pat apima teisę gauti aukštesnį tos pačios karjeros laipsnį, kai mokamas didesnis atlyginimas, nesuteikiant nei kitų pareigų, nei papildomų užduočių.
Be to, priešingai, nei teigia Jungtinė Karalystė, iš frazės „teisės į paaukštinimą darbe <...>, kurios garantuojamos“ pagal nacionalinius tarnybos nuostatus negalima daryti išvados, kad iš esmės ji susijusi su situacijomis, kai pagal nacionalinius teisės aktus paaukštinimas darbe suteikiamas automatiškai, atsižvelgiant į darbo stažą. Kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 53–55 punktuose, iš konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinio sakinio teksto ir tikslo matyti, kad šia nuostata siekiama į Europos mokyklas komandiruotų ar paskirtų mokytojų naudai išsaugoti visas teises, susijusias su tokia karjeros raida, kokia numatyta atitinkamuose nacionalinės teisės aktuose, neatsižvelgiant į šių teisių formą. Taigi, atsižvelgiant į šiais nacionaliniais teisės aktais suteiktų teisių turinį, jos gali būti suteikiamos automatiškai paaukštinant darbe arba suteikiama tik teisė dalyvauti procedūrose siekiant pakilti karjeros laiptais. Tačiau šių teisių taikymo sritis negali būti siauresnė nei tų, kurias šie mokytojai būtų turėję, jei būtų likę dirbti savo kilmės valstybės narės mokymo įstaigoje.
Iš visa to, kas pasakyta, matyti, kad konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį reikia aiškinti taip, kad jis įpareigoja valstybes nares, šios konvencijos šalis, užtikrinti, jog į Europos mokyklas komandiruoti ar paskirti mokytojai per komandiravimo ar paskyrimo laikotarpį galėtų naudotis tokiomis pat teisėmis į karjeros raidą ir pensiją kaip taikomos nacionaliniams mokytojams, atsižvelgiant į jų kilmės valstybės narės teisės aktus.
Dėl to, kaip Jungtinė Karalystė taiko konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktą ir 25 straipsnio 1 dalį
Šalių argumentai
Komisija mano, kad tai, jog pagal darbo sutartį, kurią dėl savo komandiruotės į Europos mokyklas Anglijos ir Velso mokytojai sudaro su Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerija, per visą komandiravimo laikotarpį įšaldomas nustatytos pakopos šių mokytojų darbo užmokestis ir jiems neleidžiama kreiptis dėl STPCD numatyto aukštesnės darbo užmokesčio skalės taikymo arba išmokų, susijusių su mokymo ir mokymosi pareigomis, skyrimo, neatitinka konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto ir 25 straipsnio 1 dalies.
Pirma, galimiems kandidatams sudaromos mažiau palankios sąlygos, nes jie per komandiravimo laikotarpį negali dalyvauti vertinimo procese, kuris jiems leistų pretenduoti į aukštesnę darbo užmokesčio skalę („post-threshold pay scale“). Dėl to, pasibaigus komandiravimo laikotarpiui, grįžę į Jungtinę Karalystę jie gali pretenduoti tik į darbo vietą, kuriai taikoma bazinė darbo užmokesčio skalė, o tai riboja darbo vietų, į kurias galima pretenduoti, spektrą.
Antra, tai, kad per devynerių metų komandiravimo laikotarpį jie negalėjo gauti jokios papildomos išmokos arba būti paaukštinti darbe, labai sumažina darbo užmokestį, į kurį atsižvelgiama nustatant teises į pensiją ir apskaičiuojant pensijos, kuri bus mokama ateityje, dydį.
Be to, Komisija teigia, kad dėl minėtos atskirties Europos Sąjungos biudžetas patiria didelių finansinių nuostolių, nes iš jo reikia padengti didesnį skirtumą, kuris susidaro tarp mažesnio nacionalinio darbo užmokesčio ir suderinto darbo užmokesčio pagal Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatus.
Atsižvelgdama į apytikslius skaičiavimus, ji mano, kad 2008 m. vien 194 komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams iš Sąjungos biudžeto reikėjo padengti maždaug 720000 EUR papildomų išlaidų. Šios išlaidos susidarė dėl padidėjusio skirtumo, kuris turi būti sumokėtas pagal Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų 49 straipsnio 2 dalies b punktą ir pagal konvencijos 25 straipsnio 1 dalį. Remiantis šiais skaičiavimais, pagrįstai galima manyti, jog vien dėl to, kad komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams negalima taikyti aukštesnės darbo užmokesčio skalės, Sąjungos biudžetas kasmet patiria nuo 500000 iki 1000000 EUR papildomų išlaidų.
Komisija pažymi, kad ji neteigia, jog komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams reikia automatiškai taikyti aukštesnes darbo užmokesčio skales, numatytas mokytojams, kuriems taikoma aukštesnė darbo užmokesčio skalė, mokytojams ekspertams ir aukštos kvalifikacijos mokytojams, ir sudaryti galimybę taip kilti arba leisti pasinaudoti teise į išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis. Ji tik prašo šiems mokytojams suteikti teisę į darbo užmokesčio padidinimą tokiomis pat sąlygomis, kaip ir bet kuriam kitam Jungtinėje Karalystėje įdarbintam mokytojui, o pirmiausia dalyvauti vertinimo procedūrose, siekiant, kad šios skalės jiems būtų taikomos.
Komisijos manymu, išsami skirtingų profesinės veiklos ir užduočių normų, kurios taikomos šioms darbo užmokesčio skalėms ir išmokoms, analizė rodo, kad į Europos mokyklas komandiruoti mokytojai dažnai vykdo užduotis, dėl kurių jiems iš principo gali būti suteikta teisė pretenduoti į minėtų darbo užmokesčio skalių taikymą ir išmokas.
Komisija mano, jog Jungtinė Karalystė negali remtis tariamomis techninėmis problemomis, kad pateisintų konvencijoje nustatytų įpareigojimų nesilaikymą. Be to, ji nesutinka, kad šios problemos iš tiesų egzistuoja arba jos negali būti išspręstos dedant ginamiems interesams proporcingas pastangas.
Dėl, pirma, komandiruotų mokytojų vertinimo organizavimo ji pažymi, pirmiausia, kad vertinimą dėl aukštesnės darbo užmokesčio skalės taikymo vykdo vietos mokyklų direktoriai ir iš pirmo žvilgsnio nėra jokios priežasties, kuri kliudytų šią užduotį patikėti Europos mokyklos direktoriams. Be to, būtų galima numatyti kitokius sprendimo būdus. Jungtinė Karalystė gali nusiųsti inspektorius, kurie kontroliuotų Europos mokyklų direktorių arba išorinių vertintojų, kurie patys vykdo vertinimą, vykdomą vertinimą arba pasirinkti šių variantų derinį. Pagaliau niekas nekliudo nacionalinės agentūros vertintojams, kurie vykdo nacionalinių kandidatų į mokytojų ekspertų ir aukštos kvalifikacijos mokytojų darbo vietas vertinimą, nuvykti į Europos mokyklas, nes jie jau vykdo vertinimą Gynybos ministerijos mokyklose Vokietijoje ir kitose šalyse už Jungtinės Karalystės ribų.
Kiek tai susiję su, antra, Jungtinės Karalystės argumentu, kad aukštesnių darbo užmokesčio skalių taikymo galimybė siejama su darbo vietų sukūrimu, Komisija teigia, kad taip nėra mokytojo, kuriam taikoma aukštesnė darbo užmokesčio skalė, kategorijos atveju, nes leidus į ją pretenduoti iš esmės neoficialiai būtų padidintas bendras darbo užmokestis. Dėl teisės į kitas aukštesnes darbo užmokesčio skales pažymėtina, kad reikėtų sukurti naujas iš biudžeto finansuojamas darbo vietas. Tačiau niekas Jungtinei Karalystei nekliudo leisti įsteigti pakankamą mokytojų ekspertų ir aukštos kvalifikacijos mokytojų darbo vietų skaičių Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerijos komandiruojamiems mokytojams.
Jungtinė Karalystė atmeta argumentą, kad jos politika komandiruojamų mokytojų atžvilgiu prieštarauja konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktui ir 25 straipsniui.
Jungtinė Karalystė mano, kad Komisijos ieškinys grindžiamas netinkamu Komandiruojamų mokytojų tarnybos nuostatų ir STPCD nustatytų papildomų darbo užmokesčio dalių pobūdžio suvokimu. Šiuo klausimu ši valstybė narė pirmiausia pažymi, kad komandiruoti Anglijos ir Velso mokytojai nebūtinai anksčiau dirbo nacionalinėje valstybės išlaikomojoje mokykloje, todėl gali būti, kad prieš komandiravimą STPCD jiems nebuvo taikomas. STPCD nėra „nacionaliniai tarnybos nuostatai“, kaip tai suprantama pagal konvencijos 12 straipsnį.
Be to, komandiruoti Anglijos ir Velso mokytojai sąmoningai išėjo iš ankstesnio darbo, kad užimtų naują darbo vietą Europos mokykloje pagal naują darbo sutartį, sudarytą su Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerija. Minėtoje sutartyje konkrečiai nustatoma, jog komandiruotas mokytojas negali prašyti taikyti aukštesnę darbo užmokesčio skalę ir mokėti papildomų išmokų, nustatytų STPCD. Minėti mokytojai savanoriškai pasirinko darbą, kuriam STPCD netaikomas.
Galiausiai Jungtinė Karalystė teigia, kad darbo užmokesčio dalių, numatytų STPCD, nacionaliniai teisės aktai „negarantuoja“ ir nesuteikia „teisės“ į paaukštinimą darbe, kaip tai suprantama pagal konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktą. Iš tiesų šios dalys nėra automatiškai mokamos atsižvelgiant į stažą, bet norint jas gauti turi būti pateikiamas prašymas, o jos skiriamos atsižvelgiant į tam tikrus kriterijus. Be to, teisė į „išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis“, ir į aukštos kvalifikacijos mokytojams ir mokytojams ekspertams taikomas sistemas suteikiama tik tuomet, jeigu mokykla nusprendžia sukurti tokias darbo vietas. Be to, darbo užmokesčio dalys nereiškia „paaukštinimo darbe“, kaip tai suprantama pagal minėtą straipsnį, nes mokytojai, kuriems suteikiamas toks darbo užmokestis, išsaugo savo, „kaip mokytojo“, padėtį ir nepakyla į aukštesnio rango poziciją.
Jungtinė Karalystė mano, kad jei komandiruoti mokytojai turėtų turėti teisę į tam tikras darbo užmokesčio priemokas be įpareigojimo atlikti pareigas, už kurias tos priemokos mokamos, tai diskriminuotų nacionalinius mokytojus. Jungtinė Karalystė pirmiausia nesutinka, kad komandiruoti mokytojai atitinka kriterijus, kuriais remiantis galima gauti darbo užmokesčio priemokas. Europos mokyklų mokytojų ir Jungtinės Karalystės finansuojamų mokyklų mokytojų padėtis realiai nebūtų tokia pati.
Tokia diskriminacija taip pat atsirastų dėl to, kad Europos mokyklų mokytojų profesinės kompetencijos kontrolė nebūtų tokia aiški ir griežta kaip nacionaliniu lygmeniu nustatyta priežiūros tvarka. Komisijos pasiūlymas minėtą kontrolę Europos mokyklose pavesti Jungtinės Karalystės atsiųstiems inspektoriams, kad šiuo klausimu būtų užtikrintas lygiavertiškumas, nepakankamas.
Pagaliau dėl konvencijos 25 straipsnio Jungtinė Karalystė teigia, kad net jeigu ji neteisingai aiškintų konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį, Sąjungos biudžetas dėl to nieko neprarastų. Žinoma, kai kurie į Europos mokyklas komandiruoti ar paskirti Anglijos ir Velso mokytojai įgytų teisę į papildomą darbo užmokestį ateityje, jei pateiktų atitinkamą prašymą ir jei jis būtų patenkintas. Tačiau, kadangi ši teisė gali būti suteikta tik individualiai įvertinus kiekvieną mokytoją, šiuo metu nė vienas iš minėtų mokytojų ja negali pasinaudoti. Taigi Jungtinė Karalystė iki šiol vykdė savo pareigą pervesti visą darbo užmokesčio sumą, į kurią šie mokytojai turi teisę.
Teisingumo Teismo vertinimas
Komisija iš esmės kaltina Jungtinę Karalystę, kad ji neužtikrino, jog į Europos mokyklas komandiruoti ar paskirti Anglijos ir Velso mokytojai išsaugotų teises į paaukštinimą darbe ir į pensiją, kurios garantuojamos pagal nacionalinius tarnybos nuostatus, kaip tai nustatyta konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutiniame sakinyje, ir neišsaugojo šiems mokytojams mokėto darbo užmokesčio, pažeisdama minėtos konvencijos 25 straipsnio 1 dalį.
Siekiant įvertinti šio kaltinimo pagrįstumą, reikia pirmiausia nustatyti, ar STPCD šių mokytojų atžvilgiu yra nacionaliniai tarnybos nuostatai, kaip tai suprantama pagal minėtos konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį.
Šiuo klausimu svarbu konstatuoti, kad nors konvencijos šalys išlieka, kaip nustatyta šios konvencijos trečioje konstatuojamojoje dalyje, visiškai savarankiškos organizuodamos savo švietimo sistemas, jos negali remtis šios sistemos ypatumais, kad išvengtų šioje konvencijoje nustatytų įpareigojimų ir panaikintų į Europos mokyklas komandiruojamų ar skiriamų mokytojų apsaugą, numatytą minėtos konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutiniame sakinyje.
Tačiau būtent tokia būtų Jungtinės Karalystės ginamų argumentų, kad STPCD nėra nacionaliniai tarnybos nuostatai, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą, pasekmė Anglijos ir Velso mokytojams. Iš tiesų, pagal šiuos argumentus jiems, atsižvelgiant į šios valstybės narės švietimo sistemos ypatumus, nacionaliniai tarnybos nuostatai paprasčiausiai neegzistuoja.
Be to, reikia pažymėti tai, kad STPCD yra privalomas visoms Anglijos ir Velso valstybės išlaikomoms mokykloms ir kad dauguma šios zonos mokytojų iš tiesų dirba tokioje mokykloje, ir tai, kad daugelis valstybės neišlaikomų mokyklų taip pat visiškai ar iš dalies taiko STPCD. Komisija šiuo klausimu konstatavo, o Jungtinė Karalystė neprieštaravo, jog valstybės neišlaikomos mokyklos, kurios STPCD taiko tik iš dalies, STPCD nustatytas sąlygas iš tiesų naudoja kaip minimalias sąlygas, jas papildydamos lengvatomis; faktiškai STPCD taikomas 90 % visų šioje valstybėje narėje dirbančių mokytojų.
Be to, tipinėje darbo sutartyje, kurią į Europos mokyklas paskirti ar komandiruoti Anglijos ir Velso mokytojai pasirašo su Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerija, dėl šio paskyrimo ar komandiravimo numatyta, jog šiems mokytojams kas mėnesį išmokamas nacionalinis darbo užmokestis yra nustatytas pagal STPCD numatytas darbo užmokesčio skales, o mokamas darbo užmokesčio padidinimas, taikomas pagal STPCD, yra suderintas nacionaliniu lygmeniu. Taigi neginčijama, kad net minėtų mokytojų atžvilgiu darbo sąlygas iš dalies reglamentuoja STPCD ir kad pagal sutartį jos netaikomos tik selektyviai, pirmiausia kiek tai susiję su aukštesnės darbo užmokesčio skalės taikymu ir papildomos išmokos skyrimu.
Konstatuotina, kad šiomis aplinkybėmis Anglijos ir Velso mokytojams STPCD yra nacionaliniai tarnybos nuostatai, kaip tai suprantama pagal konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį.
Dėl Jungtinės Karalystės argumento, kad negalima įpareigoti suteikti teisių į paaukštinimą darbe pagal STPCD visiems jos į Europos mokyklas paskirtiems ar komandiruojamiems mokytojams, nes tik dalis jų prieš paskyrimą ar komandiravimą dirbo Anglijos ir Velso valstybės išlaikomose mokyklose, pažymėtina, jog Komisija šiame ieškinyje teigia, kad minėtos teisės pagal STPCD taikomos visiems šios valstybės narės skiriamiems ar komandiruojamiems mokytojams, jeigu jie yra iš Anglijos ir Velso. Tai, kad STPCD netaikoma Škotijoje įdarbintiems mokytojams, šiam ieškiniui neturi jokio poveikio.
Dėl likusių argumentų, kad STPCD, visas ar iš dalies, taikomas ne tik Anglijoje ir Velse valstybės išlaikomoms mokykloms, bet taip pat daugeliui valstybės neišlaikomų mokyklų, galima daryti prielaidą, jog daugeliui į Europos mokyklas paskirtų ar komandiruotų Anglijos ir Velso mokytojų prieš paskyrimą ar komandiravimą buvo taikomos STPCD sąlygos. Net jei paaiškėtų, kad daliai šių mokytojų STPCD nebuvo taikomas, nes jie anksčiau dirbo valstybės neišlaikomoje mokykloje, kurioje STPCD papildomai nebuvo taikomas, arba kitoje mokykloje, ši aplinkybė bet kuriuo atveju negali pateisinti to, kad Jungtinė Karalystė pagal tipinę sutartį, kurią į Europos mokyklas skiriami ar komandiruojami mokytojai turi pasirašyti, visiems Anglijos ir Velso mokytojams netaiko tam tikrų STPCD nustatytų teisių.
Be to, priešingai, nei teigia Jungtinė Karalystė, šio netaikymo nepateisina vien tai, kad minėti mokytojai šią sutartį pasirašo savanoriškai ir gerai susipažinę su reikalu. Iš tiesų, nors tiesa, jog minėti mokytojai niekaip nėra verčiami prašyti juos paskirti ar komandiruoti į Europos mokyklas ir jie gali susipažinti su naujos darbo sutarties sąlygomis, tačiau jie neturi kito pasirinkimo, kaip sutikti pasirašyti minėtą sutartį, kurios sąlygas nustato Vaikų, švietimo įstaigų ir šeimų reikalų ministerija. Negalima teisėtai teigti, kad tokiomis aplinkybėmis mokytojai sąmoningai atsisakė minėtų STPCD įtvirtintų lengvatų ir šios konvencijos nuostata suteiktos teisės, nes kitaip konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinis sakinys taptų neveiksmingas.
Be to, dėl klausimo, ar teisė į palankesnes darbo užmokesčio skales, kaip antai į aukštesnę darbo užmokesčio skalę bei į mokytojams ekspertams ir aukštos kvalifikacijos mokytojams taikomas darbo užmokesčio skales, ir teisė į kitas papildomas išmokas, kaip antai išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis, numatytas STPCD, sudaro teises į paaukštinimą darbe, kaip tai suprantama minėtoje nuostatoje, primintina, kad šio sprendimo 54 ir 55 punktuose jau buvo pažymėta, jog tokia teise taip pat laikoma teisė, dėl kurios padidėja darbo užmokestis, bet ji nesiejama su kitos kvalifikacijos suteikimu mokytojui, ir teisė, kuri nėra automatiškai suteikiama atsižvelgiant į stažą, tačiau jos siekiant reikia dalyvauti procedūrose ir įvykdyti atitinkamus kriterijus.
Iš to matyti, kad Jungtinės Karalystės argumentai, jog mokytojai, kuriems taikomos šios darbo užmokesčio skalės ir išmokos, išsaugo savo pozicijas ir jiems turėjo būti taikomos tokios procedūros, turi būti atmesti. Be to, Komisija teigia ne tai, kad komandiruotiems ir paskirtiems Anglijos ir Velso mokytojams minėtos skalės ir išmokos turi būti taikomos automatiškai, tačiau tai, kad jiems turi būti leidžiama naudotis tokiomis pat sąlygomis, kokios taikomos Anglijos ir Velso mokytojams, kuriems taikomas STPCD.
Kadangi Jungtinė Karalystė teigia, kad paskirti ar komandiruoti mokytojai iš esmės negali įvykdyti profesinių normų, pagal kurias taikomos šios darbo užmokesčio skalės ir nustatomos papildomos užduotys, susijusios su tam tikrų šių skalių ir išmokų taikymu, Komisija padarė išsamią šių normų ir užduočių analizę ir aiškiai paaiškino, kad daug šių mokytojų atitinka šias normas ir atlieka lygiavertes užduotis Europos mokyklose.
Šios analizės ir paaiškinimų nepaneigia specifiniai Jungtinės Karalystės argumentai, kuriais iš esmės teigiama, jog Europos mokyklų mokytojų ir atitinkamų nacionalinių mokytojų padėtis iš tiesų nėra lygiavertė. Toks teiginys iš tiesų prieštarauja Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų 10 straipsniui, pagal kurį reikalaujama, kad komandiruoti ar paskirti mokytojai turėtų kvalifikaciją ir atitiktų sąlygas, būtinas norint eiti lygiavertes pareigas savo kilmės šalyje. Be to, kadangi minėti Jungtinės Karalystės argumentai grindžiami koncepcija, jog šių normų ir šių užduočių pagal apibrėžimą negali įvykdyti minėti mokytojai atsižvelgiant į tai, jog Europos mokyklos neveikia taip pat, kaip valstybės išlaikomos Anglijos ir Velso mokyklos, ji neatsižvelgė į Europos mokyklų specifinius nuostatus ir
sui generis
pobūdį.
Priešingai, nei teigia Jungtinė Karalystė, į Europos mokyklas paskirtų ar komandiruotų Anglijos ir Velso mokytojų teisė pretenduoti į minėtų darbo užmokesčio skalių taikymą ir minėtas papildomas išmokas taip pat nesukeltų diskriminacijos jų nacionalinių kolegų nenaudai, nes būtų neįmanoma taip tiksliai ir tvirtai užtikrinti šių mokytojų profesinės kompetencijos kontrolės, kokia vykdoma nacionalinių mokytojų atžvilgiu. Iš tiesų, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 87–90 punktuose, šis argumentas nėra pagrįstas, nes yra sprendimo būdų, kuriais galima visiškai patikimai užtikrinti tokią kontrolę. Be to, Jungtinė Karalystė nenurodė priežasčių, kodėl ji mano, jog Komisijos šiuo klausimu pasiūlyti įvairūs sprendimo būdai neleidžia pasiekti patenkinamo rezultato, ir tenurodė, jog nepakanka nusiųsti nacionalinių inspektorių į Europos mokyklas.
Jungtinė Karalystė dar nurodo, kad daugeliui Anglijos ir Velso išlaikomų mokytojų (mokytojams ekspertams ir aukštos kvalifikacijos mokytojams) netaikomos darbo užmokesčio skalės arba kitos papildomos išmokos, susijusios su mokymo ir mokymosi pareigomis, nes jų mokyklose nebuvo sukurta jokių darbo vietų, dėl kurių būtų suteikta teisė į darbo užmokesčio skales ir kitas papildomas išmokas, arba jų buvo sukurta tik labai nedaug. Tačiau ši aplinkybė nepateisina to, kad visiems į Europos mokyklas paskirtiems ar komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams nebūtų suteikta teisė į darbo užmokesčio skales ir šias išmokas.
Be to, atsakydama į Komisijos prašymą skirti Europos mokykloms tokių darbo vietų skaičių, kuris proporcingai atitiktų Anglijoje ir Velse esantį darbo vietų skaičių, Jungtinė Karalystė neginčijo, kad toks skyrimas iš tiesų buvo galimas, tačiau pripažino, jog Europos mokykloms skirtas darbo vietų skaičius yra labai nedidelis, beveik nulinis, todėl tokiomis aplinkybėmis sudėtinga nustatyti Europos mokyklas, kurioms iš tiesų šios darbo vietos turėtų būti skirtos. Tačiau tokie praktiniai sunkumai, kylantys paskirstant darbo vietas, suteikiančias teisę į minėtas skales ir išmokas, negali pateisinti visiško atsisakymo skirti tokias darbo vietas Europos mokykloms. Be to, neginčijama, kad pagal konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto priešpaskutinį sakinį Valdytojų taryba gali padėti Jungtinei Karalystei spręsti problemas, kiek tai konkrečiai susiję su galimybe identifikuoti mokytojų ekspertų ir aukštos kvalifikacijos mokytojų lygio darbo vietas Europos mokyklose.
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad teisė į palankesnę darbo užmokesčio skalę, kaip antai į aukštesnę darbo užmokesčio skalę, taip pat į skales, taikomas mokytojams ekspertams ir aukštos kvalifikacijos mokytojams, ir teisė į kitas papildomas išmokas (kaip antai, išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis), numatytas STPCD, sudaro teisę į paaukštinimą darbe, kaip tai suprantama pagal konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį, kurio taikymą Jungtinė Karalystė turi užtikrinti į Europos mokyklas paskirtų ar komandiruotų Anglijos ir Velso mokytojų atžvilgiu. Be to, kadangi teisė į šias darbo užmokesčio skales ir šias išmokas turi tiesioginį poveikį pensijų sumos, į kurią šie mokytojai galėtų pretenduoti, dydžiui, ji taip pat yra teisė į pensiją, kuri garantuojama pagal nacionalinius tarnybos nuostatus, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Galiausiai dėl klausimo, ar Jungtinė Karalystė tinkamai taiko konvencijos 25 straipsnio 1 dalį, pažymėtina, jog ši nuostata įpareigoja valstybes nares mokėti įnašus į Europos mokyklų biudžetą toliau mokant darbo užmokestį komandiruotiems ar paskirtiems mokymo personalo nariams. Pagal to paties straipsnio 2 dalį, aiškinamą kartu su Komandiruojamų darbuotojų tarnybos nuostatų 49 straipsniu, Sąjunga prisideda mokėdama europinę priemoką. Šiuo klausimu Komisija pateikė, finansinius duomenis, kuriais įrodoma, kad dėl į Europos mokyklas paskirtų ar komandiruotų Anglijos ir Velso mokytojų darbo užmokesčių įšaldymo Sąjunga šiems mokytojams turėjo mokėti didesnę europinę priemoką ir dėl šios priežasties padidėjo metinis Sąjungos įnašas į minėtų mokyklų biudžetą, o Jungtinė Karalystė jai realiai neprieštaravo.
Šios išvados nepaneigia ir Jungtinės Karalystės argumentas, kad aukštesnės darbo užmokesčio skalės taikymo ir papildomų išmokų skyrimo galimybė priklauso nuo kiekvieno mokytojo individualaus įvertinimo, kuris Anglijos ir Velso komandiruotų ar paskirtų į Europos mokyklas mokytojų atžvilgiu dar nebuvo atliktas. Iš tiesų šiame argumente akivaizdžiai neatsižvelgiama į įrodymus kad, pirma, šie vertinimai nebuvo atlikti būtent dėl to, kad šiems mokytojams nuosekliai buvo neleidžiama kreiptis dėl minėtų darbo užmokesčio skalių taikymo ir papildomų išmokų skyrimo, ir, antra, galima pagrįstai daryti prielaidą, kad jeigu jiems būtų leista kreiptis dėl minėtų darbo užmokesčio skalių taikymo ir papildomų išmokų skyrimo, bent dalis šių mokytojų jau būtų pasinaudoję šia teise.
Vadinasi, kadangi, jei Jungtinė Karalystė tinkamai aiškintų ir taikytų konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinį sakinį, ji turėtų į Europos mokyklų biudžetą įnešti didesnį įnašą, tarp šio konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punkto paskutinio sakinio pažeidimo ir valstybės narės pareigos mokėti įnašus pagal minėtos konvencijos 25 straipsnio 1 dalį egzistuoja, bent jau netiesioginis, ryšys, kurio Jungtinė Karalystė neginčijo. Todėl, neleisdama minėtiems mokytojams pretenduoti į aukštesnes darbo užmokesčio skales arba pasinaudoti teise į išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis, Jungtinė Karalystė taip pat pažeidė konvencijos 25 straipsnio 1 dalį.
Atsižvelgiant į visus šiuos svarstymus, konstatuotina, kad per paskyrimo ar komandiruotės laikotarpį į Europos mokyklas paskirtiems ar komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams nesuteikdama teisės į palankesnes darbo užmokesčio skales, pirmiausia į tas, kurios apibūdinamos kaip ribinio darbo užmokesčio skalė, mokytojo eksperto ir aukštos kvalifikacijos mokytojo skalės, ir teisės į kitas išmokas, kaip antai išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis, nustatytas STPCD, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė netinkamai taikė konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktą ir konvencijos 25 straipsnio 1 dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti iš Jungtinės Karalystės bylinėjimosi išlaidas ir buvo nustatytas įsipareigojimų neįvykdymas, pastaroji turi padengti bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
1994 m. birželio 21 d. Konvencijos, apibrėžiančios Europos mokyklų statutą, 12 straipsnio 4 dalies a punktas turi būti aiškinamas ir taikomas taip, kad valstybės narės, šios konvencijos šalys, privalo užtikrinti, kad į Europos mokyklas komandiruoti ar paskirti mokytojai komandiruotės ar paskyrimo laikotarpiu turėtų tokias pačias teises į karjeros raidą ir į pensiją, kaip ir nacionaliniai mokytojai pagal kilmės valstybės narės teisės aktus.

2.
Paskyrimo ar komandiruotės laikotarpiu į Europos mokyklas paskirtiems ar komandiruotiems Anglijos ir Velso mokytojams nesuteikdama teisės į palankesnes darbo užmokesčio skales, pirmiausia į tas, kurios apibūdinamos kaip ribinio darbo užmokesčio, mokytojo eksperto ir aukštos kvalifikacijos mokytojo užmokesčio skalės, ir teisės į kitas išmokas, kaip antai išmokas, susijusias su mokymo ir mokymosi pareigomis, kurios nustatytos Mokytojų atlyginimo ir darbo sąlygų dokumente, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė netinkamai taikė konvencijos 12 straipsnio 4 dalies a punktą ir konvencijos 25 straipsnio 1 dalį.

3.
Priteisti iš Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.