CELEX: 62012CJ0396
Közös agrárpolitika
EMVA általi finanszírozás
Vidékfejlesztési támogatás
A kifizetések csökkentése vagy törlése a kölcsönös megfeleltetés szabályainak be nem tartása esetén
A »szándékos meg nem felelés« fogalma

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló, 2003. szeptember 29‑i 1782/2003/EK tanácsi rendelet által előírt kölcsönös megfeleltetés, moduláció, valamint integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 21‑i 796/2004/EK bizottsági rendelet (
HL L 141., 18. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 44. kötet, 243. o.) 67. cikke (1) bekezdésének, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20‑i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (
HL L 277., 1. o.
) 51. cikke (4) bekezdésének, valamint a vidékfejlesztési támogatási intézkedésekre vonatkozó ellenőrzési eljárások, valamint a kölcsönös megfeleltetés végrehajtása tekintetében az 1698/2005/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2006. december 7‑i 1975/2006/EK bizottsági rendelet (
HL L 368., 74. o.
) 23. cikkének értelmezésére irányul.
E kérelmet az A. M. van der Ham és A. H. van der Ham‑Reijersen van Buuren, valamint a College van Gedeputeerde Staten van Zuid‑Holland (Dél‑Holland tartomány kormánya; a továbbiakban: College) az előbbiek részére a közös agrárpolitika keretében nyújtott támogatás csökkentése tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2005/1698 rendelet
A 2005/1698 rendeletet többek között a 2009. január 19‑i 74/2009/EK tanácsi rendelet (
HL L 30., 100. o.
) módosította. A 74/2009 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése alapján a rendelettel bevezetett módosításokat 2009. január 1‑jétől kell alkalmazni, kivéve az 1698/2005 rendelet 51. cikke (1), (2) és (4) bekezdésének módosításait, amelyeket 2010. január 1‑jétől kell alkalmazni.
Az 1698/2005 rendelet (45) preambulumbekezdése kimondja:
„Szankciórendszert kell kidolgozni arra az esetre, ha egyes termőföld‑hasznosítási intézkedések keretében nyújtott kifizetésekben részesülő kedvezményezettek nem teljesítik gazdaságuk teljes területén a [közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá a 2019/93/EGK, 1452/2001/EK, 1453/2001/EK, 1454/2001/EK, 1868/94/EK, 1251/1999/EK, 1254/1999/EK, 1673/2000/EK, 2358/71/EGK és a 2529/2001/EK rendelet módosításáról szóló, 2003. szeptember 29‑i] 1782/2003/EK tanácsi rendeletben [(
HL L 270., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 40. kötet, 269. o.)] előírt kötelező követelményeket, figyelembe véve a követelmények be nem tartásának súlyosságát, mértékét, tartósságát és ismétlődését.”
Az 1698/2005 rendelet 36. cikke a) pontjának iv. alpontja szabályozza az agrár‑környezetvédelmi kifizetéseket.
Az 1698/2005 rendelet 51. cikke (1) és (4) bekezdésének a 2010. január 1‑jéig alkalmazandó változata a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Amennyiben a 36. cikk a) pontjának i–iv. alpontja […] alapján kifizetésekben részesülő kedvezményezettek az egész gazdaság tekintetében valamely cselekedetük vagy egy közvetlenül nekik felróható mulasztás következtében nem tartják be az 1782/2003/EK rendelet 4. és 5. cikkében, valamint III. és IV. mellékletében előírt kötelező követelményeket, akkor csökkenteni vagy törölni kell annak a kifizetésnek a teljes összegét, amelyre abban a naptári évben jogosultak, amelyben a követelményeket nem tartották be.
Az első albekezdésben említett kifizetéscsökkentést vagy ‑törlést azokban az esetekben is alkalmazni kell, amikor a 36. cikk a) pontjának iv. alpontja szerinti kifizetések kedvezményezettjei, akik közvetlenül nekik tulajdonítható cselekmény vagy mulasztás eredményeképpen az egész gazdaság tekintetében nem tartják be a 39. cikk (3) bekezdésében említett, trágya‑ és növényvédőszer‑használatra vonatkozó minimumkövetelményeket.
[...]
(4)   A csökkentésekre és kizárásokra vonatkozó részletes szabályokat a 90. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell meghatározni. Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni a követelmények be nem tartásának súlyosságát, mértékét, tartósságát és ismétlődését.”
A 74/2009 rendelettel módosított 1698/2005 rendelet 2010. január 1‑jétől alkalmazandó 51. cikkének (4) bekezdése kimondja:
„(4)   A csökkentésekre és kizárásokra vonatkozó részletes szabályokat a 90. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell meghatározni. Ennek során figyelembe kell venni az előírások megsértésének súlyát, mértékét, továbbá tartós, illetve ismétlődő jellegét, valamint az alábbi kritériumokat:
a)
Gondatlanság esetén a támogatáscsökkentés mértéke nem haladhatja meg az 5%‑ot, az előírások ismételt megsértése esetén pedig a 15%‑ot.
[…]
b)
Az előírások szándékos megsértése esetén a támogatáscsökkentés mértéke főszabályként nem lehet kisebb 20%‑nál, és az érintett kedvezményezett egy vagy több naptári év tekintetében akár ki is zárható egy vagy több támogatási rendszerből.
[…]”
Az 1975/2006 rendelet
Az 1975/2006 rendelet (6) preambulumbekezdése értelmében:
„Az 1698/2005/EK rendelet 51. cikke szerint a rendeletben előírt bizonyos intézkedések alapján végrehajtott kifizetések tiszteletben tartották az 1782/2003/EK rendelet II. címének 1. fejezetében megszabott kölcsönös megfeleltetést. Ezért helyénvaló a kölcsönös megfeleltetéshez kapcsolódó szabályok hozzáigazítása az 1782/2003/EK és a 796/2004/EK rendeletben lévő szabályokhoz.”
Az 1795/2006 rendelet 23. cikkének szövege a következő:
„Az 1698/2005/EK rendelet 51. cikkének (2) bekezdése sérelme nélkül, amennyiben meg nem felelést állapítottak meg, csökkentést alkalmaznak […] a támogatások teljes összegére, amit az érintett kedvezményezettnek nyújtottak, vagy ami jár neki az általa benyújtott vagy a ténymegállapítás naptári éve során benyújtandó kifizetés iránti kérelmek alapján.
Amennyiben a meg nem felelés a kedvezményezett gondatlanságára vezethető vissza, a csökkentést a 796/2004/EK rendelet 66. cikkében meghatározott szabályok értelmében számítják ki.
Szándékos meg nem felelés esetén a csökkentést a 796/2004/EK rendelet 67. cikke szerint számítják ki.”
A 796/2004 rendelet
A kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok be nem tartása esetén alkalmazható szankciók részletes végrehajtási szabályainak megállapításáról szóló 796/2004 rendelet (56) preambulumbekezdése értelmében:
„Az 1782/2003/EK rendeletben a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó kötelezettségek tekintetében előirányzott, a támogatás csökkentésének és a támogatás köréből való kizárásnak a rendszere azonban eltérő céllal jött létre, nevezetesen, hogy a mezőgazdasági termelőket a kölcsönös megfeleltetés különböző területein – már meglévő – jogszabályok tiszteletben tartására ösztönözze.”
A 796/2004 rendelet „Támogatáscsökkentés alkalmazása gondatlanság esetén” címet viselő 66. cikkének (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„[…] [H]a a meghatározott meg nem felelés a mezőgazdasági termelő gondatlanságából fakad, csökkentést kell alkalmazni a […] közvetlen kifizetések teljes összegén, amelyet a mezőgazdasági termelő számára a ténymegállapítás naptári éve során az általa benyújtott vagy benyújtandó támogatási kérelmek alapján odaítéltek vagy odaítéltek volna. Ez a támogatáscsökkentés főszabályként a teljes összeg 3%‑a.
Azonban a kifizető ügynökség – az illetékes ellenőrző hatóság által […] elkészített ellenőrzési jelentésben rendelkezésre bocsátott értékelés alapján – határozhat úgy, hogy ezt az értéket a teljes összeg 1%‑ára csökkenti vagy 5%‑ára növeli […].”
Ugyanezen rendelet „Szándékos meg nem felelés esetén alkalmazott támogatáscsökkentések és kizárások” címet viselő 67. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„[…] [H]a a megállapított meg nem felelést a mezőgazdasági termelő szándékosan követte el, a […] [közvetlen kifizetések] teljes összeg[é]re alkalmazandó támogatáscsökkentés főszabályként a szóban forgó teljes összeg 20%‑a.
Azonban a kifizető ügynökség – az illetékes ellenőrző hatóság által […] elkészített ellenőrzési jelentésben rendelkezésre bocsátott értékelés alapján – határozhat úgy, hogy ezt az értéket a teljes összeg nem kevesebb mint 15%‑ára csökkenti, vagy adott esetben a teljes összeg 100%‑ára növeli.”
Az 1782/2003 rendelet
Az 1782/2003 rendeletet a közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról, az 1290/2005/EK, a 247/2006/EK és a 378/2007/EK rendelet módosításáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. január 19‑i 73/2009/EK tanácsi rendelet helyezte hatályon kívül. Az 1782/2003 rendelet (2) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„A közvetlen támogatás teljes kifizetését a mezőgazdasági földterülettel, a mezőgazdasági termeléssel és tevékenységekkel kapcsolatos szabályok betartásához kell kötni. E szabályok célja a környezetre, az élelmiszer‑biztonságra, az állategészségügyre és állatok kíméletére, valamint a mezőgazdasági földterület jó mezőgazdasági és ökológiai állapotára vonatkozó alapvető előírásoknak a közös piacszervezés keretébe való beillesztése. Ezen alapvető előírások be nem tartása esetén a tagállamoknak arányos, objektív és a progresszivitás elvén alapuló ismérvek szerint részben vagy egészben vissza kell vonniuk a közvetlen támogatást. […]”
A holland jog
A mezőgazdasági, természetvédelmi és élelmiszer‑minőségért felelős miniszternek a közös agrárpolitika keretébe tartozó kölcsönös megfeleltetési kötelezettségek jogi kereteire vonatkozó, 2006. július 24‑i TRCJZ/2006/1978. sz. rendelete (Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, nr. TRCJZ/2006/1978, houdende beleidsregels over de toepassing van het normenkader randvoorwaarden in het kader van de directe inkomenssteun aan landbouwers in het kader van het Gemeenschappelijk landbouwbeleid) (a továbbiakban: rendelet) 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A közös agrárpolitikáról – jövedelemtámogatásról szóló 2006. évi rendelet 3. cikkében előírt kötelezettségek megsértése esetén – a vis maior esetét kivéve […] – a jövedelemtámogatás csökkentésére kerül sor az alábbi szempontoktól függő mértékben:
—
a meg nem felelés értékelése,
—
a meg nem felelések száma és
—
a nem teljesített kölcsönös megfeleltetési kötelezettségeket magában foglaló politika.
(2)   A meg nem felelés értékelésére négy kritérium alapján kerül sor:
a)
ismétlődő jelleg
b)
mérték
c)
súly
d)
tartós jelleg.”
A rendelet 8. cikke kimondja:
„1   Valamely követelmény vagy előírás szándékos megsértése esetén a csökkentés mértéke főszabály szerint 20%.
2   A szándékosság fennállásának megítélése során minden esetben az alábbi kritériumok alkalmazandók:
a)
az adott kölcsönös megfeleltetési kötelezettség leírása közvetlenül a meg nem felelés szándékosságára utal;
b)
az adott kölcsönös megfeleltetési kötelezettség összetettsége;
c)
hosszú távú tartós politikáról van‑e szó;
d)
aktív tevékenységről vagy tudatos mulasztásról van‑e szó;
e)
az a körülmény, hogy a mezőgazdasági termelőt korábban tájékoztatták az adott kölcsönös megfeleltetési kötelezettség teljesítésének hiányosságairól;
f)
a kölcsönös megfeleltetési kötelezettség nemteljesítésének mértéke;
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Az alapeljárás felperesei, akik egy hollandiai mezőgazdasági vállalkozás tulajdonosai Hollandiában, az 1698/2005 rendelet alapján természetkímélő agrárgazdálkodáshoz nyújtott támogatás kedvezményezettjei.
2009. március 13‑án a ministerie van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (gazdasági, mezőgazdasági és innovációs minisztérium [korábban: mezőgazdasági, természetvédelmi és halászati minisztérium]) részéről az Algemene Inspectiedienst (általános felügyeleti hatóság) helyszíni ellenőrzés végzett a közös agrárpolitika keretébe tartozó kölcsönös megfeleltetési kötelezettségek teljesítése tárgyában. Ennek során megállapítást nyert, hogy a trágyát nem olyan módon juttatták ki, amely alacsony kibocsátással járt volna, ahogyan azt egy nemzeti jogi rendelkezés megköveteli.
Az érintett legelőt az alapeljárás felpereseinek megbízásából egy mezőgazdasági szolgáltató vállalkozás által foglalkoztatott önálló mezőgazdasági vállalkozó trágyázta meg.
E megállapítás alapján a College 2010. július 29‑én határozatot hozott, amelyben a fent hivatkozott nemzeti szabályozásnak való szándékos meg nem felelés miatt 20%‑kal csökkentette az alapeljárás felperesei részére a természetkímélő agrárgazdálkodáshoz nyújtott támogatást. A felperesek terhére rótta, hogy a mezőgazdasági vállalkozó nem teljesítette az arra vonatkozó kötelezettséget, hogy a trágyát olyan módon kell kijuttatni, hogy az alacsony kibocsátással járjon.
Az alapeljárás felperesei kifogást nyújtottak be e határozat ellen, amelyet a College a 2010. december 2‑i határozatával elutasított, mivel az arra vonatkozó kötelezettség, hogy a trágyát olyan módon kell kijuttatni, hogy az alacsony kibocsátással járjon, a rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett hosszú távú és tartós politikának minősül.
Mivel az alapeljárás felperesei által a Rechtbank ’s‑Gravenhage előtt benyújtott keresetet e bíróság elutasította, a felperesek jogorvoslati kérelmet nyújtottak be az említett ítélettel szemben a kérdést előterjesztő bíróság elé.
E körülmények között a Raad van State felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)
Miként kell értelmezni a […] 74/2009 […] rendelettel […] módosított […] 1698/2005 […] rendelet […] 51. cikkének (1) bekezdésében foglalt »az előírások szándékos megsértése«, valamint az […] 1975/2006 […] rendelet […] 23. cikkében és a […] 796/2004 […] rendelet […] 67. cikkének (1) bekezdésében foglalt »szándékos meg nem felelés« fogalmát [?] [A]kkor is fennáll‑e már e meg nem felelés, ha a [rendelet] 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett hosszú távú [és] tartós politikát sértenek meg?
2)
Ellentétes‑e az uniós joggal, ha valamely tagállamban már akkor is azt feltételezik, hogy valamely előírást az említett rendeletek értelmében vett »szándékos« módon sértenek meg, ha az alábbi körülmények közül egy vagy több fennáll:
a)
az adott, nem teljesített kölcsönös megfeleltetési kötelezettség fogalmába beleértendő a szándékosság;
b)
az adott kölcsönös megfeleltetési kötelezettség összetett;
c)
hosszú távú tartós politikáról van szó;
d)
aktív tevékenységről vagy tudatos mulasztásról van szó;
e)
a mezőgazdasági termelőt korábban már tájékoztatták az adott kölcsönös megfeleltetési kötelezettség teljesítésének hiányosságairól, és
f)
a kölcsönös megfeleltetési kötelezettség nemteljesítésének mértéke erre utal?
3)
Betudható‑e a támogatás kedvezményezettjének a »szándékos meg nem felelés«, ha megbízásából harmadik személy végzi el a munkákat?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első és második kérdésről
Előzetesen meg kell vizsgálni, hogy a főtanácsnok által az indítványa 25. pontjában kifejtettek tükrében az 1698/2005 rendelet 51. cikkét a 74/2009 rendelet által bevezetett módosítást megelőző változatában kell‑e alkalmazni az alapeljárásra, amelyben a „szándékos meg nem felelés” fogalma nem szerepel.
Másrészt, amint azt a szlovén kormány is hangsúlyozza észrevételeiben, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból következik, hogy a vitatott határozat az arra vonatkozó kötelezettség megsértésén alapul, hogy a trágyát olyan módon kell kijuttatni, hogy az alacsony kibocsátással járjon, ami a rendelet 8. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett hosszú távú és tartós politikának minősül.
A kérdést előterjesztő bíróság továbbá pontosítja, hogy az előtte folyó jogvitában a hatáskörébe tartozik annak vizsgálata, hogy a Rechtbank ’s‑Gravenhage helyesen állapította‑e meg, hogy a College nem tévedett, amikor úgy ítélte meg, hogy önmagában az a körülmény, hogy a fent hivatkozott kötelezettség tekintetében „hosszú távú és tartós politikáról” van szó, azt eredményezi, hogy akkor is „szándékosan” sértették meg a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó jogszabályokat, ha a munkákat a mezőgazdasági termelő megbízásából valamely harmadik személy végezte el.
E körülmények között az első és második kérdést úgy kell érteni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy hogyan kell értelmezni a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és az 1975/2006 rendelet 23. cikke szerinti „szándékos meg nem felelés” fogalmát, valamint hogy ellentétes‑e az uniós joggal az olyan nemzeti rendelkezés, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely jelentős bizonyító erőt tulajdonít a hosszú távú és tartós politika fennállására vonatkozó szempontnak.
A „szándékos meg nem felelés” fogalmáról
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy hogyan kell értelmezni a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és az 1975/2006 rendelet 23. cikke szerinti „szándékos meg nem felelés” fogalmát.
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a közös agrárpolitikának az 1782/2003 rendelettel beiktatott reformja keretében – amely rendeletnek a végrehajtására vonatkozó egyes szabályokat a 796/2004 rendelet határozza meg – a közvetlen kifizetéseket – ahogyan az az 1782/2003 rendelet (2) preambulumbekezdésében is szerepel – a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó jogszabályok betartásához kötötték. Az 1698/2005 rendelet 51. cikkének (1) bekezdéséből következik, hogy e kölcsönös függést szintén az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) keretében vezették be.
A megállapított meg nem felelések miatt kiszabható szankciókat illetően az 1698/2005 rendelet 51. cikkének (1) bekezdéséből és az 1795/2006 rendelet 23. cikkéből következik, hogy a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok megsértése esetén támogatáscsökkentésnek van helye, amelyet a 796/2004 rendelet 66. és 67. cikke alapján számolnak ki.
Az 1795/2006 rendelet 23. cikkéből ezenfelül az következik, hogy a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelmények be nem tartása esetén alkalmazandó szankciók alkalmazásának gondatlanság vagy szándékos cselekmény esetén van helye. Az e rendeletben előírt felelősségi rendszer tehát nem objektív jellegű.
Márpedig sem a 796/2004 rendelet 67. cikke, sem pedig az 1795/2006 rendelet 23. cikke nem határozza meg a „szándékos meg nem felelés” fogalmát. E rendeletek egyetlen másik rendelkezéséből sem következik ilyen meghatározás, másrészt azok nem tartalmaznak semmilyen hivatkozást a tagállamok jogára.
Következésképpen, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, a fent hivatkozott fogalmat önállóan és egységesen kell értelmezni, figyelembe véve e fogalmak általános értelmét, a fent hivatkozott rendelkezések összefüggéseit és a rájuk vonatkozó szabályozással elérni kívánt célkitűzést (lásd különösen a C‑420/11. sz. Leth‑ügyben 2013. március 14‑én hozott ítélet 24. pontját és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és az 1975/2006 rendelet 23. cikke szabályozza a meg nem felelés eseteit, előbbi a gondatlanságból fakadó, utóbbi pedig a szándékosan elkövetett meg nem felelést.
A kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok szándékos megsértése egyrészt egy objektív tényezőn, tudniillik e jogszabályok megszegésén, másrészt pedig egy szubjektív tényezőn alapul.
Ami a második tényezőt illeti, a támogatás kedvezményezettjének egy adott magatartása vagy arra irányul, hogy a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályoknak ne feleljen meg, vagy anélkül, hogy ez lenne a célja, belenyugszik annak lehetőségébe, hogy az ilyen meg nem felelés bekövetkezhet.
Azon összefüggést illetően, amelybe a „szándékos cselekmény” illeszkedik, meg kell jegyezni, hogy az uniós jogalkotó különösen a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdésében a szándékos cselekmények esetére előírt szankcióknak mind a súlyosbításáról, mind pedig az enyhítéséről rendelkezik. Következésképpen a fent hivatkozott rendelkezés a támogatás kedvezményezettjeinek számos különböző szándékos cselekményét magában foglalja.
Következésképpen a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és az 1975/2006 rendelet 23. cikke értelmében vett „szándékos meg nem felelés” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az feltételezi a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályoknak a támogatás kedvezményezettje általi megsértését, aki arra törekszik, hogy a fent hivatkozott szabályoknak ne feleljen meg, vagy aki anélkül, hogy erre törekedne, belenyugszik annak lehetőségébe, hogy az bekövetkezhet.
A hosszú távú és tartós politika fennállására alapított feltételről
A kérdést előterjesztő bíróság arra keres választ, hogy ellentétes‑e az uniós joggal az olyan nemzeti rendelkezés, mint amilyen alapügyben szerepel, amely jelentős bizonyító erőt tulajdonít a hosszú távú és tartós politika fennállására vonatkozó szempontnak.
Meg kell jegyezni, hogy sem a 796/2004 rendelet, sem pedig az 1975/2006 rendelet nem rendelkezik azon bizonyítékok értékelésének részletes szabályairól, amelyek célja annak bizonyítása, hogy a kölcsönös megfeleltetés követelményeinek be nem tartása szándékosan történt.
Ebből következően a nemzeti bíróság feladata e részletes szabályokra vonatkozó szempontok meghatározása. Következésképpen a tagállamok olyan rendelkezéseket hozhatnak, amelyek lehetővé teszik a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok megsértése szándékos jellegének megállapítását.
Amennyiben azonban valamely tagállam olyan intézkedést vezet be, amely – az alapeljárásban szóban forgó intézkedéshez hasonlóan – ilyen szempontnak tekinti a hosszú távú és tartós politika fennállást, amelynek jelentős bizonyító erőt tulajdonít, a fenti tagállamnak mindamellett elő kell írnia a támogatás kedvezményezettje számára az arra irányuló bizonyítás lehetőségét, hogy a magatartása nélkülözi a szándékosságot.
A fentiekre tekintettel az első és a második kérdésre azt a válasz kell adni, hogy a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdése és az 1975/2006 rendelet 23. cikke értelmében vett „szándékos meg nem felelés” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az feltételezi a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályoknak a támogatás kedvezményezettje általi megsértését, aki arra törekszik, hogy a fent hivatkozott szabályoknak ne feleljen meg, vagy aki anélkül, hogy erre törekedne, belenyugszik annak lehetőségébe, hogy az bekövetkezhet. Nem ellentétes az uniós joggal az olyan nemzeti rendelkezés, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely jelentős bizonyító erőt tulajdonít a hosszú távú és tartós politika fennállására vonatkozó szempontnak, amennyiben a támogatás kedvezményezettjének adott esetben lehetősége van annak bizonyítására, hogy a magatartása nélkülözi a szándékosságot.
A harmadik kérdésről
A harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdését és az 1975/2006 rendelet 23. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy abban az esetben, ha a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelményeket valamely olyan harmadik személy nem tartja be, aki a támogatás kedvezményezettje megbízásából végez munkálatokat, e harmadik személy magatartása felróható a fent hivatkozott kedvezményezettel szemben.
Ahogyan azt a főtanácsnok indítványa 58. pontjában megjegyezte, a szankciórendszert – amint az az 1698/2005 rendelet (45) preambulumbekezdéséből következik – azon kifizetésekben részesülő kedvezményezettek szankcionálására hozták létre, akik nem teljesítik gazdaságuk teljes területén az 1782/2003/EK rendeletben előírt, kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó kötelező követelményeket.
Az 1975/2006 rendelet 23. cikke alapján a szankciókat kizárólag a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelmények szándékos vagy gondatlan megsértése esetén alkalmazzák.
Mindazonáltal, ahogyan azt a főtanácsnok indítványának 61. pontjában is megállapítja, az uniós jogalkotó felelőssé kívánta tenni a támogatás kedvezményezettjét mind saját cselekményéért vagy mulasztásáért, mind pedig a harmadik személyek ilyen cselekményeiért.
Felmerül tehát a kérdés, hogy mely szempontok alapján tehetők felelőssé a támogatások kedvezményezettjei valamely olyan harmadik személy cselekményéért vagy mulasztásáért, aki a kölcsönös megfeleltetés szabályainak megsértését előidézte.
Meg kell állapítani, hogy a fent hivatkozott felelősség a fent említett kedvezményezett saját cselekményéért vagy mulasztásáért való felelősségi rendszer hatálya alá tartozik.
Következésképpen ahhoz, hogy a támogatás kedvezményezettjét valamely olyan harmadik személy cselekményéért vagy mulasztásáért felelősségre lehessen vonni, aki e kedvezményezett birtokán annak megbízásából munkákat végez, az kell, hogy a fent hivatkozott kedvezményezett magatartása szándékos vagy gondatlan legyen.
Ebben az esetben, még ha a támogatás kedvezményezettjének saját magatartása nem is vezetett közvetlenül a meg nem feleléshez, azt a harmadik személy kiválasztása, ellenőrzése vagy a neki adott utasítások eredményezhették.
Másrészt a támogatás kedvezményezettjének a gondatlanságáért vagy szándékos magatartásáért való felelőssége azon harmadik személy magatartásának szándékos vagy gondatlan jellegétől függetlenül is megállapítható, aki a kölcsönös megfeleltetés szabályainak megsértését előidézte.
Az ilyen értelmezés összhangban áll a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályok megsértése esetén alkalmazott szankciók céljával, amelyek arra ösztönzik a mezőgazdasági termelőket, hogy tartsák tiszteletben a kölcsönös megfeleltetés különböző területein fennálló jogszabályokat. Ugyanis egyrészt ahhoz, hogy a támogatás kedvezményezettjét valamely harmadik személy cselekményéért vagy mulasztásáért felelősségre lehessen vonni, a kedvezményezett szándékos vagy gondatlan magatartása szükséges, ami biztosítja a fent hivatkozott szankciók ösztönző hatását, amelyet a 796/2004 rendelet (56) preambulumbekezdése ír elő. Másrészt az ilyen értelmezés lehetővé teszi a visszaélések megelőzését, mivel a támogatások kedvezményezettje nem mentesül a felelősség alól azzal, ha a birtokán a mezőgazdasági munkálatokat alvállalkozóval végezteti el, illetve nem csökkentheti a felelősségét annak bizonyításával, hogy a szóban forgó harmadik személy például gondatlanul járt el, hogy ezzel kizárja a felelősségét valamely szándékos cselekményért.
Következésképpen a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdését és az 1975/2006 irányelv 23. cikkét úgy kell értelmezni, hogy abban az esetben, ha a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelményeket valamely olyan harmadik személy nem tartja be, aki a támogatás kedvezményezettje megbízásából végez munkálatokat, a fent hivatkozott kedvezményezett felelősségre vonható e jogsértésért, amennyiben szándékosan vagy gondatlanul járt el e harmadik személy kiválasztása, ellenőrzése vagy a neki adott utasítások tekintetében, függetlenül a fent hivatkozott harmadik személy magatartásának szándékos vagy gondatlan jellegétől.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:

1)
A közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló, 2003. szeptember 29‑i 1782/2003/EK tanácsi rendelet által előírt kölcsönös megfeleltetés, moduláció, valamint integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 2004. április 21‑i 796/2004/EK bizottsági rendelet 67. cikkének (1) bekezdése, és a vidékfejlesztési támogatási intézkedésekre vonatkozó ellenőrzési eljárások, valamint a kölcsönös megfeleltetés végrehajtása tekintetében az 1698/2005/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2006. december 7‑i 1975/2006/EK bizottsági rendelet 23. cikke értelmében vett „szándékos meg nem felelés” fogalmát úgy kell értelmezni, hogy az feltételezi a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó szabályoknak a támogatás kedvezményezettje általi megsértését, aki arra törekszik, hogy a fent hivatkozott szabályoknak ne feleljen meg, vagy aki anélkül, hogy erre törekedne, belenyugszik annak lehetőségébe, hogy az bekövetkezhet. Nem ellentétes az uniós joggal az olyan nemzeti rendelkezés, mint amilyen az alapügyben szerepel, amely jelentős bizonyító erőt tulajdonít a hosszú távú és tartós politika fennállására vonatkozó szempontnak, amennyiben a támogatás kedvezményezettjének adott esetben lehetősége van annak bizonyítására, hogy a magatartása nélkülözi a szándékosságot.

2)
A 796/2004 rendelet 67. cikkének (1) bekezdését és az 1975/2006 irányelv 23. cikkét úgy kell értelmezni, hogy abban az esetben, ha a kölcsönös megfeleltetésre vonatkozó követelményeket valamely olyan harmadik személy nem tartja be, aki a támogatás kedvezményezettje megbízásából végez munkálatokat, a fent hivatkozott kedvezményezett felelősségre vonható e jogsértésért, amennyiben szándékosan vagy gondatlanul járt el e harmadik személy kiválasztása, ellenőrzése vagy a neki adott utasítások tekintetében, függetlenül a fent hivatkozott harmadik személy magatartásának szándékos vagy gondatlan jellegétől.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.