CELEX: 62009CJ0331
Tagállami kötelezettségszegés
Állami támogatás
A Lengyel Köztársaság által a Grupa Technologie Buczek részére nyújtott támogatás
E támogatásnak a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségét megállapító és visszatéríttetését elrendelő bizottsági határozat
Az előírt határidőn belüli végrehajtás elmaradása

Keresetlevelében az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Lengyel Köztársaság azáltal,
hogy nem teljesítette a Lengyelország által a Grupa Technologie Buczek acélgyártó részére nyújtott C 23/06 (ex NN 35/06) állami
támogatásról szóló, 2007. október 23‑i 2008/344/EK bizottsági határozatból (HL 2008. L 116., 26. o.) eredő kötelezettségeit,
megsértette az EK 249. cikk negyedik bekezdésében foglalt rendelkezéseket, valamint e határozat 3., 4. és 5. cikkét.

Jogi háttér
Az EK‑Szerződés [88. cikkének] alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999/EK
rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.) (13) preambulumbekezdésének szövege a
következő:
„mivel a közös piaccal össze nem egyeztethető jogellenes támogatás esetében helyre kell állítani a hatékony versenyt; mivel
ebből a célból szükség van arra, hogy a támogatást, beleértve a kamatokat, késedelem nélkül visszatérítsék; mivel indokolt,
hogy a visszatérítésre a nemzeti jog eljárásai szerint kerüljön sor; mivel azoknak az eljárásoknak az alkalmazása nem akadályozhatja
a hatékony verseny helyreállítását azáltal, hogy meghiúsítja a bizottsági határozat közvetlen és hatékony végrehajtását; mivel
ennek az eredménynek az eléréséhez a tagállamoknak meg kell hozniuk minden olyan intézkedést, amely biztosítja a Bizottság
határozatának hatékonyságát.”
A 659/1999 rendelet 14. cikkének (3) bekezdése így rendelkezik:
„Az Európai Közösségek Bíróságának a Szerződés [242. cikke] értelmében hozott határozatának sérelme nélkül, a visszatérítést
[helyesen: visszatéríttetést] késedelem nélkül és az érintett tagállam nemzeti joga szerinti eljárás keretében kell végrehajtani,
feltéve hogy e rendelkezések lehetővé teszik a Bizottság határozatának azonnali és hatékony végrehajtását. Ebből a célból
és a nemzeti bíróságok előtt zajló eljárás esetén – a közösségi jog sérelme nélkül – az érintett tagállamok meghozzák a jogrendszerük
szerint rendelkezésre álló szükséges intézkedéseket, beleértve az átmeneti intézkedéseket is.”
Ugyanezen rendelet 23. cikkének (1) bekezdése szerint:
„Amennyiben az érintett tagállam nem tartja be a feltételt megállapító vagy elutasító határozatokat, különösen a 14. cikkben
említett esetekben, a Bizottság az ügyet közvetlenül a Bíróság elé utalhatja a Szerződés [88. cikke] (2) bekezdésének megfelelően.”

A jogvita előzményei
A Bizottság a Lengyel Köztársasággal 2007. október 24‑én közölt 2008/344 határozat 1. cikkében megállapította, hogy a Lengyel
Köztársaság által a Grupa Technologie Buczek (a továbbiakban: GTB) javára tett intézkedések a közös piaccal összeegyeztethetetlen
állami támogatásnak minősülnek (a továbbiakban: szóban forgó támogatás).
A jelen jogvita alapjául szolgáló tényállás megvalósulása idején a GTB csőgyártó vállalatként működött az acéltermelés ágazatában,
és a több leányvállalattal rendelkező Technologie Buczek SA társaságból (a továbbiakban: TB) állt, amely leányvállalatok közül
a Bizottság szerint kettő, mégpedig a Buczek Automotive sp. z o. o. (a továbbiakban: BA) és a Huta Buczek sp. z o. o. (a továbbiakban:
HB) szintén a szóban forgó támogatás kedvezményezettje volt.
A szóban forgó támogatás, amelyben a GTB részesült, azon köztartozások végrehajtásának mellőzésében nyilvánult meg, amelyeknek
több közhitelező volt a jogosultja, így többek között a társadalombiztosítási szerv, továbbá Sosnowiec község, ahol a GTB
székhelye található, valamint a Fogyatékkal Élők Rehabilitációjának Országos Pénzalapja.
A 2008/344 határozat rendelkező része első öt cikkének szövege a következő:
„
1. cikk
A 20761643 PLN összegű állami támogatás, amelyet Lengyelország jogtalanul nyújtott a [GTB‑nek], sérti a szerződés [helyesen:
EK‑Szerződés] 88. cikkének (3) bekezdését, és nem összeegyeztethető a közös piaccal.
2. cikk
Az 1 369 186 PLN összegű állami támogatás, amelyet Lengyelország nyújtott a [GTB‑nek] 1997 és 2003 között, nem a csatlakozási
szerződés 8. jegyzőkönyvében foglalt feltételeknek megfelelően került felhasználásra, és ezért nem felel meg a közös piac
elveinek.
3. cikk
(1) Lengyelország visszakapja az 1. cikkben említett támogatási eszközöket, amelyeket jogtalanul nyújtott a Technologie Buczek
csoportnak, különösen a Huta Buczek Sp. z o.o., valamint a Buczek Automotive Sp. z o.o. leányvállalattól, az általuk valóban
kapott kedvezménnyel arányosan. Ebből kifolyólag Lengyelország 13 578 115 PLN‑t kap vissza a Huta Buczek Sp. z o.o. cégtől,
valamint 7 183 528 PLN‑t a Buczek Automotive Sp. z o.o. cégtől. [Helyesen: Lengyelország megteszi az ahhoz szükséges intézkedéseket,
hogy az 1. cikkben említett, a [GTB‑nek] jogellenesen nyújtott támogatásokat különösen a [HB] és a [BA] leányvállalattal az
általuk ténylegesen kapott támogatással arányosan visszatéríttesse. Következésképpen Lengyelországnak a [HB‑vel] 13 578 115 PLN,
a [BA‑val] pedig 7 183 528 PLN összeget kell visszatéríttetnie.]
(1) Lengyelország a Technologie Buczek S.A.‑tól visszakapja a Technologie Buczek csoport által kapott, a 2. cikkben említett,
nem megfelelően felhasznált támogatást. [Helyesen: Lengyelország megteszi az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy a [TB‑vel]
visszatéríttesse a [GTB] által kapott, a 2. cikkben említett, nem megfelelően felhasznált támogatást.]
(3) A visszatérítendő összeg a kamatokat is tartalmazza, amelyek az összeg kedvezményezett javára történő átadásának és a
visszatérítés dátuma közötti időszakra kerül felszámításra.
(4) A kamat kiszámítása összetett kamatláb alapján történik az EK‑Szerződés [88. cikkének] alkalmazására vonatkozó részletes
szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21‑i 794/2004/EK bizottsági
rendelet V. melléklete alapján […].
4. cikk
(1) Az 1. és 2. cikkben említett támogatás visszatérítése késedelem nélkül és hatékonyan történik.
(2) Lengyelország jelen döntést az értesítés dátumától számított négy hónapon belül végrehajtja. [Helyesen: Lengyelország
a jelen határozatban foglaltaknak a közlésének időpontjától számított négy hónapon belül köteles megfelelni.]
5. cikk
(1) A jelen döntés közlésétől számított két hónapon belül Lengyelország az alábbi információkat adja át a Bizottságnak:
a)      a teljes összeget (főösszeget és kamatokat), amelynek visszatérítését el kell érni a kedvezményezettől [helyesen: a kedvezményezettel
visszatéríttetendő teljes összeget (főösszeget és kamatokat)];
b)      a jelen döntés teljesítése érdekében már életbe léptetett és tervezett eszközök [helyesen: a jelen határozat végrehajtása
érdekében már megtett és tervezett intézkedések] részletes leírását;
c)      a támogatás kedvezményezettől való visszatérítésének követelését bizonyító dokumentumokat.
(2) Lengyelország naprakészen tájékoztatja a Bizottságot az országos szinten a jelen döntés végrehajtása érdekében alkalmazott
eszközökről, egészen az 1. és 2. cikkben említett támogatás teljes visszatérítéséig. A Bizottság kérésére Lengyelország haladéktalanul
átadja az információkat a jelen döntés végrehajtása érdekében már alkalmazott és tervezett eszközökről. Lengyelország továbbá
részletes információkkal szolgál a kedvezményezett által már visszatérített támogatási összegről és kamatokról.”
A 2008/344 határozat meghozatalának időpontjában a TB‑vel szemben fizetésképtelenségi eljárás volt folyamatban, a fizetésképtelenség
megállapítására pedig 2006. augusztus 16‑án került sor. Ezzel szemben a BA fizetésképtelenségét 2008. június 25‑én, a HB fizetésképtelenségét
pedig 2009. április 29‑én, vagyis az említett határozat 4. cikkében előírt határidő lejártát követően állapították meg.
2008. január 8‑án a TB, a BA és a HB keresetet nyújtott be az Európai Közösségek Elsőfokú Bíróságához a 2008/344 határozat
megsemmisítése iránt (a T‑465/07., a T‑1/08. és a T‑440/07. sz. alatt nyilvántartásba vett ügyek). E keresetekkel párhuzamosan
a HB és a BA az említett határozat végrehajtásának felfüggesztése iránti kérelmet nyújtott be az Elsőfokú Bíróság elnökéhez.
Az Elsőfokú Bíróság elnöke 2008. február 13‑án elrendelte a határozat végrehajtásának addig az időpontig történő felfüggesztését,
amíg az ideiglenes intézkedések tárgyában jogerős határozatot hoz. Az Elsőfokú Bíróság elnöke a T‑1/08. R. sz., Buczek Automotive
kontra Bizottság ügyben, valamint a T‑440/07. R. sz., Huta Buczek kontra Bizottság ügyben 2008. március 14‑én hozott két végzésében
elutasította az előbbi ügyben a BA, az utóbbi ügyben pedig a HB által előterjesztett ideiglenes intézkedés iránti kérelmet.
A Lengyel Köztársaság 2008. március 18‑án a HB és a BA kérelmeinek támogatása érdekében beavatkozott az eljárásba, és azt
kérte, hogy az Elsőfokú Bíróság semmisítse meg a 2008/344 határozatot.
A lengyel hatóságok által az említett határozat alapján tett végrehajtási intézkedésekkel kapcsolatban a Lengyel Köztársaság
2008. január 25‑i levelében közölte a Bizottsággal néhány olyan szervezet nevét, amelyek a szóban forgó támogatásnak a kedvezményezettekkel
történő visszatéríttetése érdekében eljárni hivatottak, azt azonban nem jelölte meg, hogy e támogatásnak mekkora összegét
lehet behajtani a HB‑től és a BA‑tól. E tagállam azon nehézségekre hivatkozva, amelyek annak következtében merültek fel, hogy
e támogatást az Európai Unióhoz csatlakozása előtt a kedvezményezettek rendelkezésére bocsátották, többek között azt állította,
hogy a szóban forgó támogatás visszatéríttetéséhez további határidőre van szüksége, mivel fel kell kutatnia, adott esetben
pedig újra elő kell állítania a releváns dokumentumokat. Másfelől e hatóságok ugyanezen levélben azt kérdezték, hogy a 2008/344
határozat értelmében lehetséges‑e, hogy e támogatás legnagyobb részét a TB‑vel téríttessék vissza a fizetésképtelenségi eljárás
keretében, a HB‑től és a BA‑tól pedig kizárólag a fennmaradó összeg visszatérítését követeljék.
A Bizottság a fenti levélre adott 2008. február 13‑i válaszában ellenezte a szóban forgó támogatás visszatéríttetésének e
módját azon okból, hogy az nem felel meg a 2008/344 határozat tartalmának.
A lengyel hatóságok 2008. február 22‑i levelükben ismét arra hivatkoztak, hogy a szóban forgó támogatás visszatéríttetésével
kapcsolatban jelentős jogi és gyakorlati nehézségek merültek fel, és azt kérték, hogy a Bizottság a határozat végrehajtására
biztosított határidőt 2008. június 30‑ig hosszabbítsa meg.
Ezzel összefüggésben a 2008. március 7‑i levélben azt állították, hogy a szóban forgó támogatás nyújtásának hátterében álló
eredeti dokumentumok felkutatásával kapcsolatban technikai nehézségek adódtak. Jogi szempontból a támogatásnak a TB és a leányvállalatai
általi „kétszeres visszatérítésével” kapcsolatos kockázatra hivatkoztak. A Lengyel Köztársaság szerint e kockázat hátterében
az áll, hogy nincs olyan jogszabályi alap, amely a közigazgatási szervek számára lehetővé tenné, hogy elálljanak a TB‑vel
szembeni követeléseiktől, amelynek a vagyonfelügyelője köteles eljárni e tartozások visszatérítése érdekében, ideértve azokat
az öszegeket is, amelyeket a TB leányvállalataival kellene visszatéríttetni, amelyek a szóban forgó támogatás valódi kedvezményezettjei
voltak. Ráadásul e tartozások visszatérítése esetén a fizetésképtelenséggel kapcsolatos lengyel jogszabályok értelmében nincs
olyan további jogszabályi alap, amely lehetővé tenné a TB számára, hogy a leányvállalataival szemben igényt érvényesítsen
azon összegek visszatérítése iránt, amelyeket ő maga fizetett meg.
A Bizottság a 2008. április 4‑i levelében – kifejezve sajnálkozását amiatt, hogy a lengyel hatóságok a „kétszeres visszatérítés”
problémájára nem javasoltak semmilyen megoldást – a 2008/344 határozat oly módon történő ideiglenes alkalmazását indítványozta,
hogy nyissanak olyan zárolt bankszámlát, amelyre a szóban forgó támogatás tényleges kedvezményezettjei átutalhatják az e határozatban
megjelölt összegeket és az utánuk járó kamatokat, e megoldást azonban azon feltételtől tette függővé, hogy az említett hatóságoknak
biztosítaniuk kell, hogy a TB vagyonfelügyelője a HB‑vel szemben megtérítési igényt érvényesíthessen.
A lengyel hatóságok 2008. június 13‑i levelükben tájékoztatták a Bizottságot, hogy a TB felszámolásával megbízott vagyonfelügyelő
2008 áprilisában elvégezte bizonyos aktív eszközök felosztását, az ezen időpontig e társaságtól behajtott teljes összeg megközelítőleg
13 millió PLN volt, ezzel együtt pedig ismét hangsúlyozták, hogy a TB részére nyújtott támogatás visszatérítésére irányuló
kötelezettség alapját a lengyel fizetésképtelenségi jogszabályok képezik. Ezenkívül a Bizottságot olyan további összegekről
tájékoztatták, amelyeket egyes közhitelezőknek kell a HB‑vel és a BA‑val visszatéríttetniük.
A Bizottság 2008. július 18‑i levelében részletes jelentést kért a szóban forgó támogatás tényleges visszatéríttetésének állásáról,
és a különböző hitelezők által követelt összegekkel kapcsolatban számos konkrét kérdést tett fel. A „kétszeres visszatérítés”
kérdésével kapcsolatban a Bizottság ragaszkodott ahhoz, hogy bármi is legyen a lengyel hatóságok által tervezett megoldás,
az nem sértheti a 2008/344 határozatban világosan meghatározott kötelezettségeket, és figyelmeztette a Lengyel Köztársaságot,
hogy amennyiben nem hajtja végre e határozatot, a Bizottság megindíthatja az EK 88. cikk (2) bekezdése szerinti eljárást.
A lengyel hatóságok 2008. szeptember 5‑i levelükben arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy a TB elleni fizetésképtelenségi
eljárást a vagyonfelosztási terv ellen benyújtott kereset következtében felfüggesztették. Ami a TB leányvállalatait illeti,
velük szemben bírósági úton egyetlen szervezet érvényesített igényt, e végrehajtási kérelem azonban nem felelt meg az alaki
feltételeknek, vagyis ezzel összefüggésben semmilyen határozatot nem lehetett hozni. A Lengyel Köztársaság e levélben ezenkívül
azt kérte, hogy a képviselői közvetlenül találkozhassanak a Bizottság képviselőivel.
A Bizottság 2008. október 29‑i válaszában ismét emlékeztette e tagállamot arra, hogy az EK 88. cikk (2) bekezdése szerint
eljárást indíthat ellene. Azzal együtt, hogy további kérdéseket tett fel, a fenti találkozó lehetőségét attól tette függővé,
hogy e tagállam előbb javaslatot terjeszt elő a „kétszeres visszatérítés” problémájának megoldására.
A lengyel hatóságok 2008. december 22‑i levelükben tájékoztatták a Bizottságot, hogy a TB‑vel visszatéríttetendő támogatás
összege magasabbnak bizonyult annál, amit a 2008/344 határozat kidolgozása során a Bizottsággal közöltek, továbbá hogy intézkedéseket
fognak tenni e magasabb összeg visszatéríttetése érdekében. Másfelől a Bizottság tudomására hozták, hogy egy lengyel bíróság
ítéletet hozott a BA fizetésképtelenségével kapcsolatban. A lengyel hatóságok bejelentették egyrészt a támogatást nyújtó különböző
szervekkel a „kétszeres visszatérítés” problémájának megvitatása érdekében tartandó találkozó szervezését, másrészt pedig
azt, hogy ezzel összefüggésben további információkat fognak közölni. A lengyel hatóságok csatolták valamennyi hitelezőnek
a TB aktív vagyontömegére vonatkozó követelésbejelentéseinek másolatát, valamint bejelentették, hogy 2009 januárjára [megoldási]
javaslatot fognak előterjeszteni.
A lengyel hatóságok 2009. január 30‑i levelükben a TB‑nek az állami szervekkel szemben 2004. december 31‑én fennálló tartozásainak
a 2006. augusztus 15‑ig, vagyis a TB fizetésképtelenségének megállapítását megelőző napig terjedő időszakra vonatkozó kamatokkal
együtt történő visszafizetését javasolták, amelyre az e társasággal szembeni fizetésképtelenségi eljárásból származó bevételekből
került volna sor, az állami szervekkel szemben fennálló szerződéses tartozásokra vonatkozó fizetési haladékról szóló nemzeti
jogszabályi rendelkezésekkel összhangban. Ezzel szemben sem a HB, sem pedig a BA nem felelne a fenti tartozásokért, hanem
a tartozások behajtásának elmaradásából származó azon gazdasági előnyt, más szóval „egyenértéki támogatást” lennének kötelesek
visszatéríteni, amely az e társaságok által ténylegesen megfizetett kamatok, és azon kamatok közötti különbözetnek felel meg,
amelyeket piaci feltételek mellett kellett volna fizetniük, figyelembe véve többek között a nehéz helyzetüket. A tulajdonképpeni
értelemben vett „egyenértéki támogatáson” kívül a HB és a BA az ezen egyenértékre vonatkozó kamatokat is megfizetné, amelyeket
a BA esetében a 2005. január 1‑jétől 2008. június 24‑ig, vagyis a BA‑t érintő fizetésképtelenség megállapítását megelőző napig
terjedő időszakra, a HB esetében pedig a kifizetés időpontjáig kellene számítani.
Így e javaslat a lengyel hatóságok szerint késedelmi kamatokkal együtt 22 130 829 PLN összeg visszatéríttetését irányozta
elő, amelyből 13 491 124,77 PLN‑et már visszafizettek, vagyis még 7 789 272,01 PLN összeget kellett visszatéríttetni, amely
– figyelembe véve a HB‑t és a BA‑t terhelő összegeket – meghaladta a 2008/344 határozatban megjelölt visszatérítendő összegeket.
A Bizottság vitatta e számítást, és kifejtette, hogy szerinte a TB‑vel visszatéríttetendő teljes összeg 14 570 608,06 PLN
volt. Ami a másik két társaságot illeti, a HB‑vel és a BA‑val 180 678,22 PLN összeget kellett visszatéríttetni, amelyből a
HB‑re 118 163,55 PLN, a BA‑ra pedig 62 514,67 PLN esett, azzal, hogy ezen összegek mindegyike után kamat jár.
Következésképpen a Bizottság szervezeti egységei 2009. február 27‑i levelükben ismét emlékeztették a Lengyel Köztársaságot
arra, hogy ezek az intézkedések ellentétesek a 2008/344 határozatban foglalt rendelkezésekkel, amennyiben a szóban forgó támogatás
visszatéríttetésével járó teher legnagyobb része továbbra is a TB‑re hárulna, nem pedig a HB‑re és a BA‑ra, ahogy ezt e határozat
előírja. A Bizottság ugyanezen levélben ezenkívül hangsúlyozta, hogy már elutasította azt a lehetőséget, hogy részben a TB‑vel
téríttessék vissza azt a támogatást, amelyet a HB‑vel és a BA‑val kellett visszatéríttetni, vagyis megteszi az EK 88. cikk
(2) bekezdése szerinti eljárás megindításához szükséges intézkedéseket.
A lengyel hatóságok 2009. október 26‑án levelet küldtek a Bizottságnak, amelyben a 2008/344 határozatnak megfelelően tájékoztatták
őt a HB‑vel kapcsolatos fizetésképtelenségi eljárás megindításáról és az összes hitelező általi követelésbejelentésekről,
annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a hitelezők számára, hogy a HB és a BA elleni fizetésképtelenségi eljárások keretében
kielégíthessék követeléseiket.
E levélváltást és néhány további emlékeztetőt követően a Bizottság, mivel úgy ítélte meg, hogy a Lengyel Köztársaság még mindig
nem hajtotta megfelelően végre a 2008/344 határozatot, a jelen kereset benyújtása mellett döntött.

A keresetről

A felek érvei
A Bizottság a 2008/344 határozat késedelem nélküli és hatékony végrehajtásának elmaradására alapítja a keresetét, amely végrehajtásnak
e határozat 3. és 4. cikke szerint kellett volna történnie, amelyek a szóban forgó támogatás visszatéríttetésére a határozat
közlésétől számított négy hónapos határidőt biztosítanak. Ezzel összefüggésben a Bizottság azt állítja, hogy több mint huszonegy
hónappal azt követően, hogy a Lengyel Köztársaság megkapta e határozatot, a HB és a BA semmilyen támogatást nem térített vissza,
mindamellett pedig a Bizottságot nem tájékoztatták ugyanezen határozat 5. cikkének megfelelően az e tagállam által tett intézkedésekről.
A Bizottság másodlagosan arra hivatkozik, hogy a TB a GTB‑től követelhető teljes összegnek csak egy részét térítette vissza.
Végül azt állítja, hogy a Lengyel Köztársaság nem hivatkozott olyan kivételes körülményekre, amelyek megakadályozták volna
őt a határozat megfelelő végrehajtásában.
A 2008/344 határozat késedelem nélküli és hatékony végrehajtásának elmaradásával összefüggésben a Bizottság hangsúlyozza,
hogy a BA‑nak és a HB‑nek nyújtott támogatást még a 2008/344 határozat Lengyel Köztársasággal való közlésének időpontja után
több mint huszonegy hónappal sem térítteték vissza, vagyis a HB továbbra is részesül az e támogatásból származó előnyökben.
Ahhoz, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a BA‑nak nyújtott előnyt megszüntették, az állandó ítélkezési gyakorlat, valamint
„A tagállamokat a jogellenes és [a közös piaccal] összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetésére felszólító
bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról” című, 2007. november 15‑i bizottsági közlemény (HL 2007. C 272., 4. o.; a
továbbiakban: 2007. évi közlemény) 64. pontja alapján az szükséges, hogy a BA által visszatérítendő állami támogatást az e
társaság elleni fizetésképtelenségi eljárás során nyilvántartásba vegyék, ami a Bizottság rendelkezésére álló információk
szerint nem történt meg.
Másfelől a Bizottság azt állítja, hogy úgy tűnik, hogy bizonyos összegeket továbbra sem határoztak meg, jóllehet a 344/2008
határozat az összes kedvezményezett vonatkozásában világosan megjelöli a visszatéríttetendő támogatásokat, amelyeknek összegét
maguk a lengyel hatóságok által rendelkezésre bocsátott információk alapján állapították meg. Mivel a Bizottság egyetlen esetben
kapott arra utaló információt, hogy a hitelezők bármilyen módon megkísérelték közvetlenül behajtani a támogatást a HB‑től
és a BA‑tól, a határozatban megjelölt összegek e társaságokkal való visszatéríttetésére irányuló kötelezettséget nem tartották
tiszteletben. Ezenkívül a Bizottság szervezeti egységei a TB elleni fizetésképtelenségi eljárás keretében nyilvántartásba
vehető követelések összegével kapcsolatban ellentmondásos információkat kaptak.
Végül a Bizottság emlékeztet arra, hogy mivel az EK 230. cikk második bekezdése szerinti megsemmisítés iránti kereset benyújtásának
a 2008/344 határozat végrehajtására irányuló kötelezettségre, vagyis a jogellenesnek és [a közös piaccal] összeegyeztethetetlennek
ítélt támogatás visszatérítésének kikényszerítésére nincs halasztó hatálya, e határozatot az említett kereset benyújtása ellenére
végre kell hajtani, amennyiben az Elsőfokú Bíróság az EK 242. cikk alapján nem hoz olyan határozatot, amely elrendeli a szóban
forgó támogatás visszatéríttetését előíró határozat végrehajtásának felfüggesztését.
Ami a 2008/344 határozat hatékony végrehajtását illeti, a Bizottság többek között a 106/77. sz. Simmenthal‑ügyben 1978. március
9‑én hozott ítélet (EBHT 1978., 629. o.) 17., 18. és 21–24. pontjára, valamint a C‑119/05. sz. Lucchini‑ügyben 2007. július
18‑án hozott ítélet (EBHT 2007., I‑6199. o.) 60–62. pontjára hivatkozva azt állítja, hogy a lengyel fizetésképtelenségi jogszabályok
rendelkezései okozták a szóban forgó támogatás visszatéríttetésében bekövetkezett jelentős késedelmet, vagyis e rendelkezések
akadályozták meg e határozat késedelem nélküli végrehajtását. Jóllehet igaz, hogy a lengyel hatóságok a Bizottsággal folytatott
levelezésük során, az eljárás korai szakaszában felvetették a „kétszeres visszatérítés” kérdését, e problémára nem javasoltak
olyan megoldást, amely lehetővé tette volna a határozat hatékony végrehajtásának biztosítását. Az e hatóságok által tett javaslatok
azt eredményezték volna, hogy a visszatérítéssel járó terhek elsősorban a TB‑re, nem pedig a HB‑re és a BA‑ra hárulnak, ami
ellentétes lenne a 2008/344 határozatban foglalt, a szóban forgó támogatás visszatérítésével járó gazdasági terhek viselésére
köteles jogalannyal kapcsolatos rendelkezésekkel, és nem eredményezné a versenyfeltételek helyreállítását.
A Bizottság azt is előadja, hogy a lengyel hatóságok a határozat azáltal történő átmeneti végrehajtásáról sem gondoskodtak,
hogy a támogatás kedvezményezettjei számára lehetőséget biztosítanak arra, hogy a megfelelő összegeket zárolt bankszámlára
utalják, mint azt a Bizottság javasolta. Következésképpen, még ha a Lengyel Köztársaság a 2008/344 határozat végrehajtása
során nehézségekkel is szembesült, ez nem változtat azon, hogy nem tett eleget az ésszerű alternatív megoldások előterjesztésére
irányuló kötelezettségének, továbbá hogy nem követte az e határozat átmeneti végrehajtására irányuló javaslatot, valamint
nem ismerte el, hogy a Bizottság egyértelműen elutasította azt a lehetőséget, hogy a TB‑től hajtsák be a szóban forgó támogatás
azon összegeit, amelyeket a TB leányvállalatainak kell visszatéríteniük.
Az arra alapított kifogással kapcsolatban, hogy nem álltak fenn olyan kivételes körülmények, amelyek megakadályozták volna
a Lengyel Köztársaságot a 2008/344 határozat megfelelő végrehajtásában, a Bizottság emlékeztet arra, hogy a támogatás visszatéríttetését
elrendelő határozat végrehajtása elmaradásának igazolásához az érintett tagállam kizárólag olyan érvekre hivatkozhat, amelyek
bizonyítják, hogy e határozat végrehajtása teljes mértékben lehetetlen volt. Ha a tagállam a visszatéríttetést elrendelő határozat
végrehajtása során előre nem látott vagy előre nem látható nehézségekkel szembesül, vagy olyan következményeket észlel, amelyeket
a Bizottság figyelmen kívül hagyott, a 2007. évi közlemény 28. pontja alapján e problémákat a megfelelő módosításokra irányuló
javaslatokkal együtt megfontolás céljából a Bizottság elé kell terjesztenie. Ilyen esetben a Bizottságnak és az érintett tagállamnak
a jóhiszemű együttműködés elve szerint, amely többek között az EK 10. cikkből következik, a nehézségek megoldása érdekében
jóhiszeműen együtt kell működnie, teljes mértékben figyelembe véve az EK‑Szerződés rendelkezéseit, nevezetesen pedig a támogatásokkal
kapcsolatos rendelkezéseket.
A Bizottság egyrészt a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatára, másrészt pedig a 2007. évi közlemény 28. pontjára hivatkozva
azt állítja, hogy jóllehet igaz, hogy a lengyel hatóságok technikai és jogi jellegű nehézségekkel szembesültek, nem hivatkoztak
arra, hogy a 2008/344 határozat végrehajtása „teljes mértékben lehetetlen” lenne. A teljes lehetetlenség kritériuma nem teljesül,
amennyiben a tagállam a szóban forgó határozat végrehajtását akadályozó jogi, politikai vagy gyakorlati körülményekre hivatkozik,
anélkül azonban, hogy a támogatás visszatéríttetését megkísérelte volna, illetve olyan helyettesítő megoldásokat terjesztett
volna a Bizottság elé, amelyek e határozat végrehajtása szempontjából ésszerűnek bizonyulnak, és lehetővé teszik a nehézségek
leküzdését. Márpedig a jelen esetben a lengyel hatóságok a „kétszeres visszatérítés” problémájának megoldására semmilyen kielégítő
megoldást nem javasoltak.
A Lengyel Köztársaság mindenekelőtt előadja, hogy az ellenkérelmének megszövegezése idején a szóban forgó támogatás valamennyi
adósa, vagyis a TB, a HB és a BA ellen is fizetésképtelenségi eljárás volt folyamatban, valamint hogy a 2008/344 határozatban
megjelölt állami támogatással érintett követeléssel rendelkező valamennyi hitelező bejelentette a követelését annak érdekében,
hogy azt e különböző eljárások keretében kielégítsék. E tagállam azt állítja, hogy az említett fizetésképtelenségi eljárásokhoz
kapcsolódó valamennyi szükséges információt közölte a Bizottsággal, vagyis megalapozottan állítható, hogy a határozatot a
tartalmának megfelelően már teljes mértékben végrehajtották.
A Lengyel Köztársaság azt állítja, hogy e következtetést semmilyen módon nem befolyásolja, hogy a 2008/344 határozatban megjelölt
összeget nem teljes egészében hajtották be, mivel valamennyi követelést bejelentették azon hitelezők összességének, akiket
a Bizottság említett, és akik ellen fizetésképtelenségi eljárás van folyamatban, a szóban forgó támogatás visszatéríttetését
pedig a folyamatban lévő fizetésképtelenségi eljárások keretében, a nemzeti jogszabályoknak megfelelően kell lefolytatni.
Ez az érv a 659/1999 rendelet 14. cikke (3) bekezdésének szövegén alapul, mely szerint a visszatéríttetést az érintett tagállam
nemzeti joga szerinti eljárás keretében kell végrehajtani.
A lengyel hatóságok ezenkívül azt állítják, hogy még ha az eddig már teljesített átutalásokat nem is tekintették a szóban
forgó támogatás visszatérítésének, ez nem befolyásolhatja azt a következtetést, mely szerint a 2008/344 határozatot a folyamatban
lévő különböző fizetésképtelenségi eljárások keretében történt hitelezői bejelentéseknél fogva végrehajtották, amely következtetést
a 2007. évi közlemény 64. pontja is megerősíti.
A Lengyel Köztársaság vitatja a Bizottság „kettős visszatérítéssel” kapcsolatos álláspontját is, hangsúlyozva, hogy a 2008/344
határozat végrehajtásával kapcsolatos problémákat nem olyanokként adta elő, amelyek lehetetlenné teszik a szóban forgó támogatás
visszatéríttetését, hanem olyanokként, amelyeknek az a velejárója, hogy a támogatást kétszer térítik vissza, aminek következtében
fizetésképtelenségi eljárás indul azon vállalkozások ellen, amelyek a megszerzett aktív eszközökért piaci árat fizettek, vagyis
a TB rendelkezésére bocsátott állami támogatásból nem származott semmilyen előnyük. E kérdés megfelel az Elsőfokú Bíróság
előtt folyamatban lévő jogvita tárgyának, amelynek keretében a Lengyel Köztársaság részletesen kifejtette, hogy a Bizottság
szerinte miért tévedett, amikor a támogatás visszatérítéséért fennálló felelősséget harmadik személyekre, vagyis a HB‑re és
a BA‑ra is kiterjesztette.
A Lengyel Köztársaság szerint a Bizottsághoz 2008. január 25‑én benyújtott javaslatnak az olyan helyzet elkerülése volt a
célja, amelyben egyfelől a TB aktív vagyontömegének vagyonfelügyelője, aki elegendő forrással rendelkezik az összes bejelentett
követelés kielégítéséhez, nem tagadhatná meg az e társaság elleni fizetésképtelenségi eljárás során neki bejelentett követelések
kifizetését, miközben e kifizetés másfelől semmilyen módon nem befolyásolná azt a kötelezettséget, hogy ugyanezen összegeket
be kellene hajtani a HB‑től és a BA‑tól. E tagállam ezzel összefüggésben a fent hivatkozott Huta Buczek kontra Bizottság ügyben
hozott végzésre hivatkozik, amely egyértelműen megerősíti, hogy a 2008/344 határozat az uniós jogi rendelkezésekre tekintettel
végrehajtható a lengyel hatóságok javaslata szerint.
Ezenkívül a Lengyel Köztársaság megalapozatlannak véli a Bizottság azon érvét, mely szerint a 2008/344 határozatot a 4. cikke
(2) bekezdésében előírt határidőn belül nem hajtották végre, mivel a Bizottság nem tűzött határidőt e határozat végrehajtására.
A határozat közlésétől számított négy hónapos határidő lejártát ugyanis nem lehet úgy tekinteni, hogy az a határozat végrehajtásának
határideje lenne. A 2007. évi közlemény 42. pontjában említett határidő természetesen annak szükségességére utal, hogy a Bizottság
ilyen határozatát a lehető leggyorsabban végre kell hajtani, nem minősül azonban kötelező erejűnek. A jelen ügy sajátos körülményeit
figyelembe véve a Bizottságnak kellett volna olyan másik határidőt tűznie, amelyet kötelező erejűnek lehet tekinteni, ezt
pedig nem tette meg.
A fenti érvekkel szemben a Bizottság a válaszában teljes egészében fenntartja a keresetlevelében kifejtett érvelést. Ezenkívül
azt állítja, hogy a kereset benyújtása, vagyis 2009. augusztus 17. után a Bírósághoz vagy a Bizottsághoz benyújtott valamennyi
dokumentumot mindenképp irrelevánsnak kell tekinteni a Lengyel Köztársaságra háruló kötelezettségek tiszteletben tartása elmulasztásának
mérlegelése szempontjából.
Másfelől a Bizottság vitatja a Lengyel Köztársaság azon érvét, mely szerint ő nem tűzött határidőt a 2008/344 határozat végrehajtására.
A Bizottság a C‑485/03–C‑490/03. sz., Bizottság kontra Spanyolország egyesített ügyekben 2006. december 14‑én hozott ítélet
(EBHT 2006., I‑11887. o.) 53. pontjából kiindulva azt állítja, hogy a határidők e határozatból egyértelműen kiderülnek, továbbá
a mulasztás mérlegelése szempontjából megfelelők voltak.
A Bizottság ezenkívül úgy véli, hogy a Lengyel Köztársaság a kereset benyújtását követő olyan információkra és eseményekre
hivatkozik, amelyek végeredményben kizárólag a TB fizetésképtelenségi eljárásban érintett vagyontömegével szembeni követelések
bejelentését bizonyítják, nem pedig e követelések behajtását.
A Bizottság végül azt állítja, hogy a 2007. évi közlemény 66. és 67. pontján alapuló állandó gyakorlat szerint, amennyiben
a támogatást fizetésképtelennek minősülő kedvezményezettel kell visszatéríttetni, a visszatéríttetési határozat végrehajtásáért
felelős hatóságoknak meg kell fellebbezniük a felszámoló vagy a felszámolási eljárás keretében eljáró bíróság által hozott
bármely olyan határozatot, amely lehetővé teszi a fizetésképtelen kedvezményezett számára, hogy tevékenységét a visszatéríttetési
határozatban foglalt határidőn túl folytassa. A nemzeti bíróságoknak ilyen helyzetben figyelembe kell venniük annak szükségességét,
hogy biztosítsák a szóban forgó határozat késedelem nélküli és hatékony végrehajtását. Következésképpen a Bizottság úgy ítéli
meg, hogy a nemzeti bíróságok nem engedélyezhetik a fizetésképtelen kedvezményezettnek, hogy a tevékenységét tovább gyakorolja,
amennyiben a szóban forgó támogatást nem fizette vissza maradéktalanul. Ezenkívül, ha a kedvezményezett tevékenységének folytatására
vonatkozó tervet terjesztenek a hitelezői választmány elé, az említett hatóságok csak akkor támogathatják e tervet, ha az
biztosítja, hogy a támogatást a visszatéríttetési határozatban megállapított határidőn belül teljes mértékben vissza fogják
fizetni.
A Lengyel Köztársaság a viszonválaszában lényegében fenntartja a Bizottság keresetének teljes egészében történő elutasítására
irányuló érvelését.
E tagállam ezenkívül ismét előadja, hogy minden szükséges információt a Bizottság rendelkezésére bocsátott, még ha ezt az
ellenkérelmében is tette. Mivel a Bizottság a válaszában nem hivatkozott arra, hogy bizonyos információk, amelyek között szerepelt
a HB fizetésképtelenségének megállapítása, korábban nem ismert új körülményeket vagy tényeket vetettek volna fel, a Bizottság
azon állítása, mely szerint a közölt információk a jelen ügy szempontjából nem relevánsak amiatt, hogy e közlésre a kereset
benyújtását követően került sor, megalapozatlan, mivel a Bizottságnak ebben az időpontban már tudomása volt ezen információkról.
Másfelől e tagállam azt állítja, hogy a 2009. augusztus 17‑i időpont, amelyre a Bizottság akként hivatkozik, hogy ekkor járt
le az e tagállamnak a 2008/344 határozat végrehajtására biztosított határidő, egyáltalán nem veszi figyelembe az e határozat
végrehajtásához kapcsolódó sajátos körülményeket, ezt az időpontot pedig inkább úgy kell tekinteni, hogy a Bizottság ekkor
fejezte be a keresetlevelének kidolgozását.

A Bíróság álláspontja
A 2008/344 határozat 3. és 4. cikkének megsértéséről
A Lengyel Köztársaság úgy véli, hogy a Bizottság nem tűzött ki határidőt a 2008/344 határozat végrehajtására. Mivel az e határozat
közlésétől számított négy hónapos határidő nem minősül kötelező erejűnek, az ilyen határidő lejárta nem tekinthető úgy, hogy
az e határozat végrehajtásának határidejét képezné.
Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján benyújtott, kötelezettségszegés megállapítása
iránti kereset mérlegelése szempontjából releváns időpont – ellentétben a Lengyel Köztársaság állításával, valamint amiatt,
hogy e rendelkezés az EK 226. cikktől eltérően nem rendelkezik pert megelőző szakaszról, következésképpen pedig a Bizottság
nem bocsát ki indokolással ellátott véleményt, amelyben határidőt tűz ki a tagállamoknak arra, hogy a határozatában foglaltaknak
megfeleljenek – csak az lehet, amelyet az a határozat tartalmaz, amelynek a végrehajtása elmulasztását állítják, illetve adott
esetben az, amelyet a Bizottság utóbb meghatározott (a C‑378/98. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2001. július 3‑án hozott
ítélet [EBHT 2001., I‑5107. o.] 26. pontja; a C‑499/99. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2002. július 2‑án hozott
ítélet [EBHT 2002., I‑6031. o.] 28. pontja; a C‑207/05. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2006. június 1‑jén hozott
ítélet [EBHT 2006., I‑70. o.] 31. pontja, valamint a C‑232/05. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2006. október 5‑én
hozott ítélet [EBHT 2006., I‑10071. o.] 32. pontja).
A jelen esetben a 2008/344 határozat 4. cikkének (2) bekezdése az e határozat közlésétől számított négy hónapos határidőt
biztosít arra, hogy a Lengyel Köztársaság számára lehetővé váljék a szóban forgó támogatás visszatéríttetéséhez szükséges
intézkedések megtétele. E határidőt tehát, mivel a Bizottság nem határozott meg újabb határidőt, a kifogásolt kötelezettségszegés
mérlegelése szempontjából relevánsnak kell tekinteni.
Az Elsőfokú Bíróság elnöke ugyanakkor 2008. február 13‑i végzéseiben a BA és a HB kérelme alapján elrendelte a 2008/344 határozat
végrehajtásának addig az időpontig történő felfüggesztését, amíg az ideiglenes intézkedés iránti eljárásokat lezáró határozatot
hoz. Az Elsőfokú Bíróság elnöke a fent hivatkozott Buczek Automotive kontra Bizottság ügyben, valamint a fent hivatkozott
Huta Buczek kontra Bizottság ügyben hozott két végzésében elutasította a BA és a HB által előterjesztett ideiglenes intézkedés
iránti kérelmet, ami a BA és a HB vonatkozásában lehetővé tette a 2008/344 határozat 4. cikkének (2) bekezdésében előírt határidő
meghosszabbítását.
A fentiek pontosítása után mindazonáltal meg kell állapítani, hogy a lengyel hatóságok által tett intézkedések az említett
határidő lejártáig nem eredményezték a szóban forgó támogatás kedvezményezettekkel történő visszatéríttetését.
Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy – mint azt a Bizottság is kifejtette – a jogellenes támogatás visszatéríttetés
útján történő megszüntetése a jogellenesség megállapításának logikus következménye, e következmény pedig nem függhet attól,
hogy a támogatást milyen formában nyújtották (lásd többek között a C‑183/91. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1993.
június 10‑én hozott ítélet [EBHT 1993., I‑3131. o.] 16. pontját, a C‑404/97. sz., Bizottság kontra Portugália ügyben 2000.
június 27‑én hozott ítélet [EBHT ,2000., I‑4897. o.] 38. pontját, valamint a C‑507/08. sz., Bizottság kontra Szlovákia ügyben
2010. december 22‑én hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 42. pontját).
Következésképpen az a tagállam, amely jogellenes támogatások visszatéríttetésére kötelező határozat címzettje, az EK 249. cikk
értelmében köteles minden intézkedést megtenni, hogy biztosítsa e határozat végrehajtását (lásd a C‑209/00. sz., Bizottság
kontra Németország ügyben 2002. december 12‑én hozott ítélet [EBHT 2003., I‑11695.o.] 31. pontját, a C‑404/00. sz., Bizottság
kontra Spanyolország ügyben 2003. június 26‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑6695. o.] 21. pontját, valamint a fent hivatkozott
Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 42. pontját). E tagállamnak az esedékes összegek tényleges visszatérítését
kell elérnie (lásd többek között a C‑415/03. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2005. május 12‑én hozott ítélet [EBHT 2005.,
I‑3875. o.] 44. pontját és a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott ítélet 42. pontját).
Ezenkívül állandó ítélkezési gyakorlat, hogy a tagállam azon kötelezettsége, hogy a Bizottság által a közös piaccal összeegyeztethetetlennek
ítélt támogatást megszüntesse, az uniós piacon fennálló korábbi helyzet visszaállítására irányul (a C‑350/93. sz., Bizottság
kontra Olaszország ügyben 1995. április 4‑én hozott ítélet [EBHT 1995., I‑699. o.] 21. pontja, valamint a C‑75/97. sz., Belgium
kontra Bizottság ügyben 1999. június 17‑én hozott ítélet [EBHT 1999., I‑3671. o.] 64. pontja). Amíg a támogatást vissza nem
téríttetik, a támogatás kedvezményezettje megtarthatja a közös piaccal összeegyeztethetetlennek minősített támogatást, és
kihasználhatja az ebből származó illetéktelen versenyelőnyt (a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott
ítélet 47. pontja).
Így az a tagállam, amely a Bizottság határozata értelmében köteles a jogellenes állami támogatás visszatéríttetésére, szabadon
választhatja meg, hogy milyen módon hajtja végre e kötelezettséget, feltéve hogy a választott intézkedések nem sértik az uniós
jog alkalmazási körét és hatékonyságát (a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 34. pontja, a
C‑210/09. sz., Scott és Kimberley Clark ügyben 2010. május 20‑án hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 21. pontja,
valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Szlovákia ügyben hozott ítélet 51. pontja).
A Bíróság azt is megállapította, hogy a tagállam csak akkor tud e visszatéríttetési kötelezettségnek eleget tenni, ha az általa
elfogadott intézkedések alkalmasak a versenynek az azon jogellenes támogatás nyújtása által torzított rendes feltételeinek
helyreállítására, amelynek a visszatéríttetését a Bizottság határozata alapján elrendelték (a fent hivatkozott Bizottság kontra
Németország ügyben hozott ítélet 35. pontja, valamint a fent hivatkozott Scott és Kimberley Clark ügyben hozott ítélet 22. pontja).
Másfelől a 659/1999 rendelet 14. cikke (3) bekezdésével összhangban a jogellenes támogatás bizottsági határozatban előírt
visszatéríttetését késedelem nélkül és az érintett tagállam nemzeti joga szerinti eljárás keretében kell végrehajtani, feltéve
hogy e rendelkezések lehetővé teszik az említett határozat késedelem nélküli és hatékony végrehajtását.
Ezzel szemben emlékeztetni kell arra, hogy a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatásokban részesülő
és fizetésképtelenné vált vállalkozásokkal kapcsolatos ítélkezési gyakorlat szerint a korábbi helyzet főszabály szerint visszaállítható,
és a jogellenesen nyújtott támogatásokból eredő versenytorzulás kiküszöbölhető az érintett támogatások visszatérítésére vonatkozó
követelésnek a követelések jegyzékébe való felvételével (az 52/84. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1986. január 15‑én
hozott ítélet [EBHT 1986., 89. o.] 14. pontja; a C‑142/87. sz., Belgium kontra Bizottság, ún. „Tubemeuse”‑ügyben 1990. március
21‑én hozott ítélet [EBHT 1990., I‑959. o.] 60–62. pontja, valamint a C‑277/00. sz., Németország kontra Bizottság ügyben 2004.
április 29‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑3925. o.] 85. pontja).
A Lengyel Köztársaság érvelését a fenti elvek alapján kell mérlegelni.
Először is, e tagállam azt állítja, hogy a szóban forgó támogatás valamennyi adósa ellen fizetésképtelenségi eljárás indult,
valamint hogy az említett támogatással érintett követelésekkel rendelkező valamennyi hitelező bejelentette e követelését annak
érdekében, hogy azt e különböző eljárások keretében kielégítsék. A lengyel hatóságok tájékoztatták a Bizottságot ezen adósok
fizetésképtelenségének megállapításáról és az ehhez kapcsolódó követelések bejelentéséről, vagyis a 2008/344 határozatot a
tartalmának megfelelően teljes mértékben végrehajtották.
Ezzel kapcsolatban meg kell állapítani, hogy ami a fizetésképtelenségi eljárásokat illeti, a 2008/344 határozat 4. cikkének
(2) bekezdésében előírt határidő lejártakor – figyelembe véve e határidő azáltal történő meghosszabbítását, hogy az Elsőfokú
Bíróság elnöke elrendelte e határozat végrehajtásának felfüggesztését – egyedül a TB ellen volt folyamatban fizetésképtelenségi
eljárás, a fizetésképtelenség megállapítására pedig 2006. augusztus 16‑án került sor. A BA fizetésképtelenségének megállapítása
2008. június 25‑én, a HB fizetésképtelenségének megállapítása pedig 2009. április 29‑én, vagyis az említett határidő lejártát
követően történt.
Ebből következik, hogy a Lengyel Köztársaság az említett határidő lejártáig nem terjesztett elő olyan dokumentumokat, amelyek
alapján a Bizottság megállapíthatta volna, hogy a GTB fizetésképtelen helyzetben, valamint a tevékenységének olyan végleges
és teljes körű megszüntetésével járó állapotban volt, hogy a támogatások visszatéríttetésére vonatkozó követeléseknek az e
csoporthoz tartozó társaságokkal kapcsolatos követelések jegyzékébe történő egyszerű felvétele elegendő lett volna a 2008/344
határozatnak történő megfeleléshez.
Következésképpen a BA‑val és a HB‑vel kapcsolatban a támogatások fizetésképtelennek nyilvánított kedvezményezettjeire vonatkozó
ítélkezési gyakorlat nem alkalmazható, vagyis az említett követeléseknek a fenti határidő lejártát követő nyilvántartásba
vétele nem minősül a 2008/344 határozat 4. és 5. cikke alapján a Lengyel Köztársaságra háruló kötelezettségek megfelelő végrehajtásának.
A TB‑vel kapcsolatban meg kell állapítani, hogy a Lengyel Köztársaság a 2008. június 13‑i levélben tájékoztatta a Bizottságot,
hogy a TB‑től 2008 áprilisában hozzávetőleg 13 millió PLN összeget sikerült behajtani, e behajtásra pedig a 2008/344 határozat
végrehajtásképpen került sor.
Ezzel összefüggésben még ha fel is tételezzük, hogy ez az összeg a szóban forgó támogatásnak a 2008/344 határozat végrehajtásképpen
történő visszatéríttetéseként értékelhető, ez nem változtat azon, hogy ez az összeg nem felel meg az e határozatban megjelölt
visszatéríttetendő összegeknek.
Másodszor, ami a 2008/344 határozat végrehajtása elmulasztásának, következésképpen pedig a GTB‑nek nyújtott szóban forgó támogatás
vissza nem téríttetésének igazolása érdekében a Lengyel Köztársaság által előadott körülményeket illeti, e tagállam azt állítja,
hogy a támogatás visszatéríttetése kapcsán felmerült késedelem lényegében annak következménye, hogy együttesen alkalmazták
mind a fizetésképtelenségre vonatkozó lengyel eljárásjogi rendelkezéseket, mind pedig e határozat rendelkezéseit, ami a követelések
kétszeres behajtásának kockázatához vezetett. E tagállam ezenkívül az említett határozat végrehajtásával előidézett egyéb
jogi, politikai és gyakorlati nehézségekre hivatkozik.
Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra az állandó ítélkezési gyakorlatra, mely szerint a kötelezettségszegés megállapítása
iránt a Bizottság által az EK 88. cikk (2) bekezdése alapján benyújtott keresettel szembeni védekezésként a tagállam egyedül
a visszatéríttetést elrendelő határozat megfelelő végrehajtásának teljes lehetetlenségére alapított érvre hivatkozhat (lásd
a C‑214/07. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2008. november 13‑án hozott ítélet [EBHT 2008., I‑8357. o.] 44. pontját,
valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Szlovákia ügyben hozott ítélet 43. pontját).
Márpedig ugyanezen ítélkezési gyakorlatból következik, hogy a végrehajtás teljes lehetetlenségével kapcsolatos feltétel nem
teljesül, ha az alperes tagállam arra szorítkozik, hogy azokról a jogi, politikai vagy gyakorlati nehézségekről tájékoztatja
a Bizottságot, amelyeket a határozat végrehajtása előidéz, anélkül hogy a támogatások visszatéríttetése érdekében az érintett
társaságokkal szemben ténylegesen eljárna, és a Bizottságnak e határozat végrehajtásának olyan alternatív módozatait javasolná,
amelyek e nehézségek legyőzését lehetővé tennék (lásd többek között a fent hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország ügyben
2006. december 14‑én hozott ítélet 74. pontját, valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2008. november
13‑án hozott ítélet 46. pontját).
A jelen jogvitában meg kell állapítani, hogy a Lengyel Köztársaság annak ellenére, hogy a 2008/344 határozat végrehajtása
során tapasztalt „súlyos nehézségekre”, „problémákra” és „komoly akadályokra” hivatkozik, az írásbeli észrevételeiben ő maga
kifejtette, hogy a fennálló problémákat nem ítéli olyanoknak, amelyek a szóban forgó támogatás visszatéríttetését lehetetlenné
teszik.
Ezenkívül az e tagállam által a kétszeres visszatérítés kockázatának potenciális fennállására alapított érvvel kapcsolatban
emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a közös piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított
állami támogatás visszatéríttetése tárgyában hozott határozat végrehajtása keretében a belső nehézségektől való félelem nem
indokolhatja azt, hogy az adott tagállam nem tartja tiszteletben az uniós jog szerinti kötelezettségeit (lásd ebben az értelemben
többek között a C‑52/95. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1995. december 7‑én hozott ítélet [EBHT 1995., I‑4443. o.]
38. pontját; a C‑265/95. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 1997. december 9‑én hozott ítélet [EBHT 1997., I‑6959. o.]
55. pontját; a C‑280/95. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1998. január 29‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑259. o.]
16. pontját, valamint a C‑441/06. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2007. október 18‑án hozott ítélet [EBHT 2007.,
I‑8887. o.] 43. pontját).
Az eddigiekből következően meg kell állapítani, hogy a 2008/344 határozat 4. cikkének (2) bekezdésében meghatározott határidő
lejártakor – a BA és a HB vonatkozásában figyelembe véve e határidőnek az Elsőfokú Bíróság elnöke által az ideiglenes intézkedés
iránti eljárás keretében hozott határozat folytán történő meghosszabbítását is – a lengyel hatóságok által tett intézkedések
nem vezettek a szóban forgó támogatás tényleges visszatéríttetéséhez, következésképpen pedig a verseny rendes feltételei e
határidőn belül nem álltak helyre.
A 2008/344 határozat 5. cikkének megsértéséről
A Bíróságnak nem szükséges állást foglalnia a 2008/344 határozat 5. cikkére alapított és a Lengyel Köztársaság amiatt történő
elmarasztalására irányuló kereseti kérelmekről, hogy nem tájékoztatta a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében
tett és tervezett intézkedésekről, mivel e tagállam éppen azt mulasztotta el, hogy az előírt határidőn belül teljesítse e
kötelezettségeket (lásd többek között a C‑177/06. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2007. szeptember 20‑án hozott
ítélet [EBHT 2007., I‑7689. o.] 54. pontját, valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben 2008. november
13‑án hozott ítélet 67. pontját).
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Lengyel Köztársaság – mivel az előírt határidőn belül nem tette meg a 2008/344
határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket – nem teljesítette az EK 249. cikk negyedik bekezdéséből, valamint az e
határozat 3. és 4. cikkéből eredő kötelezettségeit.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Lengyel Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Lengyel Köztársaság – mivel az előírt határidőn belül nem tette meg a Lengyelország által a Grupa Technologie Buczek acélgyártó
részére nyújtott C 23/06 (ex NN 35/06) állami támogatásról szóló, 2007. október 23‑i 2008/344/EK bizottsági határozat határozat
végrehajtásához szükséges intézkedéseket – nem teljesítette az EK 249. cikk negyedik bekezdéséből, valamint az e határozat
3. és 4. cikkéből eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a Lengyel Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: lengyel.