CELEX: 62011CJ0500
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Reglamentas (EB) Nr. 2200/96
Reglamentas (EB) Nr. 1432/2003
Žemės ūkis
Bendras rinkų organizavimas
Vaisiai ir daržovės
Gamintojų organizacijos
Nacionalinių valdžios institucijų suteikiamo pripažinimo sąlygos
Techninių priemonių, reikalingų prekėms sandėliuoti, pakuoti ir parduoti, suteikimas
Organizacijos pareiga perduodant trečiosioms bendrovėms savo užduotis jas kontroliuoti

Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo (
OL L 297, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 20 t., p. 55), iš dalies pakeisto 2000 m. gruodžio 4 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2699/2000 (
OL L 311, p. 9
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 31 t., p. 31; toliau – Reglamentas Nr. 2200/96), 11 straipsnio ir 2003 m. rugpjūčio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1432/2003, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 taikymo taisykles dėl sąlygų gamintojų organizacijų pripažinimui ir gamintojų grupių preliminariam pripažinimui (
OL L 203, p. 18
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 39 t., p. 424), 6 straipsnio 2 dalies aiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant
Fruition Po Ltd
(toliau –
Fruition
) ginčą su
Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health
(tvaraus ūkininkavimo, maisto saugos ir gyvulių sveikatos ministras, toliau – Ministras) dėl jo sprendimo atimti iš įmonės gamintojų organizacijos statusą, kuris jai buvo pripažintas Reglamento Nr. 2200/96 pagrindu.
Teisinis pagrindas
Pagrindinėje byloje nagrinėjamam ginčui taikytinos Sąjungos teisės nuostatos yra įtvirtintos Reglamente Nr. 2200/96 ir Reglamente Nr. 1432/2003. Reglamentas Nr. 2200/96 buvo panaikintas ir pakeistas 2008 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 361/2008, iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatančiu bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (
OL L 121, p. 1
). Reglamentas Nr. 1432/2003 savo ruožtu buvo panaikintas ir pakeistas 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1580/2007, nustatančiu Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles (
OL L 350, p. 1
), o šis buvo panaikintas ir pakeistas 2011 m. birželio 7 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 543/2011, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės (
OL L 157, p. 1
).
Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.   Šiame reglamente „gamintojų organizacija“ – tai juridinis asmuo:
a)
kurį savo iniciatyva sukuria 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų šių kategorijų produktų augintojai:
i)
vaisių ir daržovių,
ii)
vaisių,
iii)
daržovių,
iv)
perdirbimui skirtų produktų,
v)
citrusinių vaisių,
vi)
riešutų,
vii)
grybų,
b)
kuris visų pirma turi tikslą:
1)
užtikrinti, kad gamyba būtų planuojama ir pritaikoma prie paklausos, ypač kokybės ir kiekybės atžvilgiais;
2)
skatinti savo narių pagamintų produktų pasiūlos koncentraciją ir pateikimą rinkai;
3)
mažinti gamybos sąnaudas ir stabilizuoti gamintojo kainas;
4)
skatinti auginimo praktikos, gamybos metodų ir aplinkos apsaugos atžvilgiu patikimos atliekų tvarkymo praktikos panaudojimą, ypač siekiant apsaugoti vandens, dirvožemio ir kraštovaizdžio kokybę, išsaugoti ir (arba) puoselėti biologinę įvairovę;
c)
kurio įstatai iš savo gamintojų narių visų pirma reikalauja:
1)
taikyti gamintojų organizacijos priimtas taisykles, susijusias su duomenų apie gamybą teikimu, pačia gamyba, pardavimu ir aplinkos apsauga;
2)
priklausyti tik vienai iš a punkte nurodytų gamintojų organizacijų pagal turimame ūkyje vienos iš a punkte išvardytų produktų kategorijų produkciją;
3)
per gamintojų organizaciją parduoti visą atitinkamą produkciją.
<…>
4)
teikti gamintojų organizacijos statistikos tikslams reikalaujamą informaciją, ypač apie auginimo plotus, užauginamus kiekius, derlingumą ir tiesioginius pardavimus;
5)
mokėti įstatuose numatytus finansinius įnašus 15 straipsnyje numatytam veiklos fondui sukurti ir papildyti;
d)
kurio įstatai numato:
1)
c punkto 1 papunktyje nurodytų taisyklių nustatymo, priėmimo ir pakeitimo tvarką;
2)
gamintojų organizacijai finansuoti reikalingų finansinių įnašų nustatymą nariams;
3)
taisykles, įgalinančias gamintojus narius demokratiškai kontroliuoti savo organizaciją ir jos sprendimus;
4)
nuobaudas už įsipareigojimų pagal įstatus pažeidimus, ypač už finansinių įnašų nesumokėjimą arba gamintojų organizacijos nustatytų taisyklių pažeidimus;
5)
naujų narių priėmimo taisykles, ypač minimalų narystės laikotarpį;
6)
organizacijos veikimui reikalingas apskaitos ir biudžeto taisykles;
e)
kuris buvo atitinkamos valstybės narės pripažintas pagal 2 dalį.
2.   Šio reglamento tikslams valstybės narės gamintojų organizacijomis pripažįsta visas tokio pripažinimo prašančias gamintojų grupes su sąlyga, kad:
a)
jos atitinka 1 dalyje išdėstytus reikalavimus ir pateikia atitinkamus įrodymus, įskaitant tuos, kurie patvirtina, kad jos turi minimalų narių skaičių ir minimalią parduodamos produkcijos apimtį, nustatytinus 46 straipsnyje numatyta tvarka;
b)
yra pakankamai įrodymų, kad jos gali tinkamai atlikti savo veiklą ir laiko, ir efektyvumo atžvilgiu;
c)
jos veiksmingai įgalina savo narius gauti techninę pagalbą naudojant aplinkos apsaugos atžvilgiu patikimus auginimo būdus;
d)
jos veiksmingai aprūpina savo narius techninėmis jų produktų laikymo, pakavimo ir pardavimo priemonėmis ir užtikrina tinkamą jų veiklos komercinį ir biudžetinį valdymą.
<...>“
Reglamento Nr. 2200/96 15 straipsnis reglamentavo Bendrijos finansinės paramos teikimo veiklos fondą įsteigusioms gamintojų organizacijoms sąlygas. Šio reglamento 48 straipsnis suteikė Europos Komisijai teisę priimti šio reglamento taikymo taisykles. Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinas Komisijos reglamentas buvo Reglamentas Nr. 1432/2003.
Reglamento Nr. 1432/2003 6 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.   Valstybės narės įsitikina, kad gamintojų organizacijos disponuoja personalu, infrastruktūra ir įranga, reikalinga pasiekti tikslams, nustatytiems Reglamento (EB) Nr. 2200/96 11 straipsnyje, ir užtikrinti jų esminiam funkcionavimui, o būtent:
—
žinioms apie savo narių produkciją,
—
savo narių produkcijos rūšiavimui, saugojimui ir pakavimui,
—
prekybinei ir biudžeto vadybai,
—
centralizuotai buhalterijai ir sąskaitų faktūrų sistemai.
2.   Valstybės narės nustato sąlygas, pagal kurias gamintojų organizacija gali patikėti trečiosioms šalims vykdymą užduočių, nustatytų Reglamento <...> Nr. 2200/96 11 straipsnyje.“
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė nepriėmė nuostatų, nustatančių sąlygas, pagal kurias gamintojų organizacija gali patikėti tretiesiems asmenims atlikti Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnyje numatytas užduotis.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2003 m. pabaigoje
Fruition
paprašė kompetentingų Didžiosios Britanijos valdžios institucijų pripažinti ją gamintojų organizacija kategorijoje „Visi vaisiai“. Prašyme pripažinti ją gamintojų organizacija
Fruition,
be kita ko, pateikė tokią informaciją apie savo struktūrą, sprendimų priėmimą ir turtą:
„[
Fruition
] neturi patronuojančiosios įmonės ar dukterinių įmonių, tačiau yra sudariusi tiekimo rinkai susitarimą su bendrove
Northcourt Group Ltd
[toliau –
Northcourt
], kurios sudėtis labai panaši į [
Fruition
], nors ir nėra tokia pati. [
Northcourt
] naudojasi
Worldwide Fruit
[toliau – WWF] (ji turi 20 % šios bendrovės akcijų) kaip pardavimo atstovės paslaugomis. WWF samdo rinkodaros, technikos, kokybės užtikrinimo, kompiuterių, planavimo ir administravimo specialistus, kurie teikia paslaugas [
Fruition
].
<…>
Einamuosius politikos sprendimus priima direktorių valdyba, kurios nariai skiriami ir renkami iš bendrovės narių. <...> Narių balsavimo teisės nustatomos pagal [
Fruition
] narių gamybos apimtį, tačiau nė vienam nariui negali tekti daugiau kaip 10 % visų balsavimo teisių.
<…>
Saugojimo, pakavimo ir tiekimo rinkai planus sudaro WWF darbuotojai, o
Northcourt Group
ir [
Fruition
] juos tarpusavyje suderina. Daugiau nei 100 narių prekės saugomos ir pakuojamos maždaug 30 didžiausių saugojimo ir 10 didžiausių pakavimo vietų, kurios visos priklauso atskiriems nariams <…>
<…>
[
Fruition
] neturi žemės ar pastatų – visa sandėliavimo ir pakavimo veikla vykdoma narių patalpose <...> [
Fruition
] suteikė tokiems nariams tam tikrų pakavimo įrengimų ir sandėliavimą pagerinančių priemonių. <…>“
Gavusios pripažinimo prašymą kompetentingos Didžiosios Britanijos valdžios institucijos atliko
Fruition
patikrinimą vietoje. Jos taip pat surašė patikrinimo ataskaitą, kurioje konstatuojama, kad su
Northcourt
buvo sudarytas tiekimo rinkai susitarimas, siekiant pasinaudoti WWF paslaugomis, ir kad
Fruition
turi tik du tiesioginius darbuotojus: sekretorių ir jo asmeninį padėjėją, kurie dirba ne visą darbo dieną.
2003 m. gruodžio mėn. šios valdžios institucijos, remdamosi Reglamentu Nr. 2200/96, pripažino
Fruition
gamintojų organizacijos statusą. Dėl to
Fruition
galėjo gauti Bendrijos paramą, kurios ji prašė ir kurią tos institucijos administravo ir skyrė tik tiems gamintojams, kurie priklauso gamintojų organizacijoms.
2004 ir 2005 m. šios valdžios institucijos parengė dvi kitas patikrinimo ataskaitas, kuriose pažymima, kad
Fruition
gamintojų organizacijos veikla yra patenkinama.
2006 m. liepos 10 d. Ministras atšaukė
Fruition
pripažinimą gamintojų organizacija, motyvuodamas, be kita ko, tuo, kad beveik visos funkcijos, kurias ji turi atlikti, yra perkeltos į išorę ir kad ji, be to, nepateikė pakankamų perduotų funkcijų kontrolės įrodymų. Toks sprendimas buvo priimtas po to, kai Komisija atliko auditą ir nustatė, kad daug Britanijos gamintojų organizacijų, įskaitant
Fruition
, neatitinka Reglamente Nr. 2200/96 numatytų pripažinimo sąlygų. Konkrečiai dėl
Fruition
Komisija iš esmės padarė tokią išvadą:
„101 [
Fruition
] nariui priklauso beveik 100 % [
Northcourt
] akcijų. Pastarajai bendrovei priklauso 50 %
Worldwide Fruit
(WWF) akcijų. Kiti 50 % priklauso Naujosios Zelandijos ūkininkų bendrovei. [
Fruition
] ir minėta bendrovė nėra sudariusios jokio susitarimo.
WWF rinkai tiekia beveik 100 % [
Fruition
] produkcijos. WWF taip pat atsakinga už produkcijos judėjimo, rūšiavimo, pakavimo ir kokybės užtikrinimo organizavimą, įskaitant visos [
Fruition
] produkcijos kontrolę. WWF taip pat atlieka techninius darbus ir išrašo sąskaitas. Šios WWF paslaugos [
Fruition
] kainuoja maždaug 150000 [svarų sterlingų (GBP)]. Aišku, kad WWF organizacijoje atlieka labai svarbų vaidmenį ir vykdo visą veiklą, kurią paprastai turėtų vykdyti gamintojų organizacija.
Komisijos tarnybos mano, kad [
Fruition
] neatitiko pripažinimo sąlygų, nes gamintojų organizacijos veiklą vykdo WWF, nors
Fruition
nėra jai patikėjusi to daryti. Be to, yra dar viena problema, susijusi su struktūra:
Fruition
nariai gamintojai neturi balsų daugumos priimant sprendimus, susijusius su WWF, o tai prieštarauja Reglamento (EB) Nr. 2200/96 11 straipsnio 1 dalies d punkto 3 papunkčiui.“
2008 m. balandžio 7 d. laišku Ministras patvirtino savo 2006 m. liepos 10 d. sprendimą dėl statuso atšaukimo ir atmetė
Fruition
skundą dėl šio sprendimo, paduotą pagal Jungtinėje Karalystėje taikomą vidaus administracinę procedūrą.
2008 m. liepos 2 d.
Fruition
pareiškė ieškinį dėl šio sprendimo teisėtumo kontrolės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Grįsdama savo ieškinį
Fruition
ginčija teiginį, kad pagal Reglamentą Nr. 2200/96 gamintojų organizacija privalo vykdyti veiklos, kurią ji perkėlė į išorę, kontrolę, ir teigia, kad pagrindinėje byloje ji įvykdė šiame reglamente nustatytus pripažinimo kriterijus.
Išklausęs šalis ir išnagrinėjęs jam pateiktus įrodymus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, be kita ko, konstatavo toliau nurodomus faktus.
Dėl sutartinių santykių tarp
Fruition
ir
Northcourt
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad egzistuoja neįsigaliojęs 2004 m. sausio mėn. tiekimo rinkai susitarimo projektas, kuriuo siekiama leisti Reglamento Nr. 2200/96 sąlygas atitinkančiai gamintojų organizacijai veikti,
Northcourt
suteikiant išimtinę kontrolės teisę. Kadangi nebuvo formalaus rašytinio susitarimo, šis teismas nusprendė, kad realų sutartinį ryšį tarp
Fruition
ir
Northcourt
reikia nustatyti pagal sudarytus tarp šių dviejų subjektų sandorius. Šis teismas taip pat pažymėjo, kad nėra jokio formalaus rašytinio susitarimo tarp
Fruition
ir WWF.
Dėl santykių tarp
Northcourt
ir WWF prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatavo, kad susitarimas buvo sudarytas 2000 m. ir jis leido pastarajai bendrovei kontroliuoti pirmąją, taip pat kaip 2004 m. susitarimo projekte buvo numatyta, kad
Northcourt
kontroliuoja
Fruition
.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymėjo, kad
Northcourt
praktiškai privalėjo laikytis
Fruition
nurodymų, nes jos nariai turėjo 93 %
Northcourt
akcijų ir visi
Northcourt
direktoriai buvo
Fruition
nariai. Jis taip konstatavo, kad
Northcourt
savo ruožtu kontroliuoja WWF sprendimus, nes yra žinoma, kad pripažinimo atšaukimo sprendimo priėmimo momentu ji turėjo 50 %, o nebe 20 % jos akcijų, kaip pažymėta
Fruition
prašyme dėl pripažinimo, ir kad sprendimai turėjo būti priimami vienbalsiai. Be to, teismas pažymėjo, jog nėra jokių įrodymų, kad
Northcourt
ar WWF sutartimi būtų išreiškusios sutikimą, kad
Fruition
joms duotų nurodymus, nes tokios valios išraiškos, jo teigimu, nepatvirtina nei rašytinis susitarimas, nei kokie nors byloje pateikti dokumentai.
Galiausiai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pripažino, kad ryšys, siejantis
Fruition
su
Northcourt
ir WWF, yra toks, kad šie subjektai veiklą vykdo konsensuso pagrindu ir kad greičiausiai egzistuoja abipusės nuolaidos. Teismas pažymėjo, kad pastaroji bendrovė sutikdavo su
Fruition
sprendimais, net kai jie galėjo būti laikomi prieštaraujančiais jos pačios komerciniams interesams. Galiausiai, teismo nuomone, turint omenyje akcijų persipynimą, kai
Fruition
turi 93 %
Northcourt
akcijų, o ši 50 % WWF akcijų, jos veikė konsensuso pagrindu, o tai, aišku, negali reikšti, kad
Fruition
visada galėdavo primesti savo nuomonę.
Remdamasis šiais faktais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas manė, kad pagrindinėje byloje keliamas klausimas dėl Sąjungos teisės iš esmės yra nustatyti, ar Reglamentas Nr. 2200/96 implicitiškai reikalauja, kad gamintojų organizacija duotų nurodymus išorės paslaugų teikėjams, ar priešingai, pakanka, kad šių subjektų kapitalo persipynimas leidžia joms veikti konsensuso pagrindu. Jis mano, kad Ministro argumentas, jog šio reglamento 11 straipsnis yra pažeidžiamas, kai gamintojų organizacija visą valdymą, įskaitant ir valdymo kontrolę, perduoda išorės subjektui, yra svarus, bet jam sunku nustatyti, kokios apimties ir kokia ta kontrolė turi likti ir ar kapitalo dalių persipynimas pagrindinėje byloje atitinka Sąjungos teisės reikalavimus.
Tokiomis aplinkybėmis
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar tokiomis aplinkybėmis, kai:
a)
valstybė narė svarstė galimybę pripažinti subjektą gamintojų organizacija pagal Tarybos reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnį;
b)
subjekto tikslai ir įstatai atitiko 11 straipsnio reikalavimus;
c)
subjekto nariai gamintojai gavo visas paslaugas, kurias pagal 11 straipsnį jiems turi teikti gamintojų organizacija, ir
d)
subjektas sudarė sutartis su rangovais dėl didelės tokių paslaugų dalies teikimo,
atsižvelgiant į teisinio saugumo principą, 11 straipsnį reikia aiškinti taip, kad juo reikalaujama, kad subjektas kažkiek kontroliuotų rangovus?
2.
Jei atsakymas į 1 klausimą yra teigiamas, kokio kontrolės lygio turi būti reikalaujama pagal 11 straipsnį?
3.
Konkrečiai tariant, ar tokiomis aplinkybėmis, kai:
a)
rangovai buvo:
—
bendrovė, kurios 93 % akcijų turėjo subjekto nariai, ir
—
bendrovė, kurios 50 % akcijų turėjo pirmoji bendrovė ir kurios įstatuose numatyta, jog bendrovės sprendimai turi būti priimami vienbalsiai;
b)
nė viena bendrovė neturėjo sutartinės prievolės laikytis su nagrinėjama veikla susijusių subjekto nurodymų joms, bet
c)
dėl nurodytos kapitalo struktūros subjektas ir rangovai veikė konsensuso pagrindu,
subjektas apskritai vykdė kokią nors 11 straipsnyje reikalaujamą kontrolę?
4.
Ar atsakant į šiuos klausimus svarbu tai, kad:
a)
Komisijos reglamento Nr. 1432/2003 <...> 6 straipsnio 2 dalyje bylos faktinių aplinkybių atsiradimo metu buvo aiškiai numatyta, kad valstybės narės nustato sąlygas, pagal kurias gamintojų organizacija gali patikėti trečiosioms šalims savo užduočių vykdymą;
b)
1 klausime minima valstybė narė bylos faktinių aplinkybių atsiradimo metu nebuvo nustačiusi tokių sąlygų?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad gamintojų organizacija, patikėjusi tretiesiems asmenims atlikti veiklą, laikomą būtina gaunant pripažinimą pagal šią nuostatą, kad tenkintų šioje nuostatoje numatytas pripažinimo sąlygas, turi kontroliuoti, kaip ji atliekama, ir, jei taikoma, kokia turi būti tokios kontrolės apimtis.
Iš karto reikia pasakyti, kad jokia šio reglamento nuostata nedraudžia šio reglamento 11 straipsnyje nustatytą veiklą perkelti į išorę.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 1432/2003 7 konstatuojamojoje dalyje yra numatyta, kad gamintojų organizacijos gali būti nepajėgios tiesiogiai ir veiksmingai vykdyti visą savo veiklą, o šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje aiškiai numatyta, kad gamintojų organizacija gali patikėti tretiesiems asmenims vykdyti 11 straipsnyje nustatytas užduotis.
Vis dėlto toks užduočių perkėlimas į išorę jokiu būdu neleidžia gamintojų organizacijoms nesilaikyti sąlygų, kurios joms taikomos pripažįstant jas tokiomis organizacijomis pagal Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnį. Kaip matyti iš šio straipsnio, valstybės narės gamintojų organizacijomis, kaip jos suprantamos pagal šį reglamentą, pripažįsta tik tokias organizacijas, kurios atitinka šio straipsnio pirmosiose dalyse nustatytas pripažinimo sąlygas. Tarp šių sąlygų yra šio straipsnio 2 dalies b punkte tokioms organizacijoms numatyta sąlyga tinkamai – laiku ir efektyviai – atlikti savo veiklą.
Prašydamos pripažinti jas gamintojų organizacijomis, kaip jos suprantamos pagal šį reglamentą, jos iš tikrųjų įsipareigoja laikytis šių sąlygų per visą pripažinimo laikotarpį ir, be kita ko, veiksmingai atlikti esminę veiklą, kuri joms privaloma pagal šio reglamento 11 straipsnį. Todėl, norint išlaikyti gamintojų organizacijos statusą, būtina nuo pripažinimo momento per visą šį laikotarpį visada atitikti pripažinimo sąlygas, ypač veiksmingai vykdyti savo veiklą.
Jei gamintojų organizacija galėtų tretiesiems asmenims patikėti savarankiškai ir nekontroliuojamiems vykdyti esminę veiklą, ji nebegalėtų nuolat užtikrinti, kad laikomasi minėtame 11 straipsnyje nustatytų pripažinimo sąlygų, įskaitant sąlygą užtikrinti, kad veikla visada būtų vykdoma veiksmingai.
Dėl Reglamento Nr. 2200/96 reikalaujamos kontrolės lygio, kai gamintojų organizacija patiki tretiesiems asmenims atlikti veiklą, laikomą būtina gaunant pripažinimą pagal šio reglamento 11 straipsnį, reikia pažymėti, kad, kadangi organizacija turi nuolat užtikrinti, kad būtų tenkinamos pripažinimo sąlygos, įskaitant sąlygą nuolat užtikrinti, kad būtų veiksmingai atliekama jos veikla, šis kontrolės reikalavimas gali būti tenkinamas tik tada, jei tokia kontrolė leidžia gamintojų organizacijai laiku ir valdingai įsikišti dėl tokios veiklos.
Toks kontrolės reikalavimas yra tenkinamas, kai sutartis leidžia gamintojų organizacijai likti atsakingai už perkeltą į išorę veiklą ir už bendrą valdymo kontrolę taip, kad per visą sutarties galiojimo laikotarpį ji kaip galutinė instancija išlaiko kontrolės teisę, o prireikus ir teisę laiku įsikišti dėl veiklos atlikimo.
Paprasčiausia praktika, kai sprendimus gamintojų organizacija su trečiuoju asmeniu, kurio paslaugomis ji naudojasi, priima konsensuso pagrindu, negali užtikrinti, kad yra tenkinamas kontrolės reikalavimas.
Vis dėlto, kadangi kartais faktinė ir teisinė situacija yra sudėtinga, nacionalinis teismas kiekvienu atveju, atsižvelgęs į visas reikšmingas bylos aplinkybes, įskaitant į išorę perkeltos veiklos pobūdį ir apimtį, turi patikrinti, ar gamintojų organizacija išsaugojo pagal Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnį reikalaujamą kontrolę.
Todėl remiantis pirmiau pateiktais svarstymais darytina išvada, kad Reglamento Nr. 2200/96 11 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad gamintojų organizacija, patikėjusi tretiesiems asmenims atlikti veiklą, laikomą būtina gaunant pripažinimą pagal šią nuostatą, kad tenkintų šioje nuostatoje numatytas pripažinimo sąlygas, turi sudaryti sutartį, kuri leistų jai likti atsakingai už tokią veiklą ir bendrą valdymo kontrolę taip, kad per visą sutarties galiojimo laikotarpį ji kaip galutinė instancija išlaikytų kontrolės teisę, o prireikus ir teisę laiku įsikišti dėl veiklos atlikimo. Kompetentingas nacionalinis teismas kiekvienu atveju atsižvelgęs į visas reikšmingas bylos aplinkybes, įskaitant į išorę perkeltos veiklos pobūdį ir apimtį, turi patikrinti, ar gamintojų organizacija išsaugojo tokią kontrolę.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo, iš dalies pakeisto 2000 m. gruodžio 4 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2699/2000, 11 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad gamintojų organizacija, patikėjusi tretiesiems asmenims atlikti veiklą, laikomą būtina gaunant pripažinimą pagal šią nuostatą, kad tenkintų šioje nuostatoje numatytas pripažinimo sąlygas, turi sudaryti sutartį, kuri leistų jai likti atsakingai už tokią veiklą ir bendrą valdymo kontrolę taip, kad per visą sutarties galiojimo laikotarpį ji kaip galutinė instancija išlaikytų kontrolės teisę, o prireikus ir teisę laiku įsikišti dėl veiklos atlikimo. Kompetentingas nacionalinis teismas kiekvienu atveju atsižvelgęs į visas reikšmingas bylos aplinkybes, įskaitant į išorę perkeltos veiklos pobūdį ir apimtį, turi patikrinti, ar gamintojų organizacija išsaugojo tokią kontrolę.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.