CELEX: 62012CJ0359
Ennakkoratkaisupyyntö
Kuluttajansuoja
Direktiivi 2003/71/EY
14 artiklan 2 kohdan b alakohta
Asetus (EY) N:o 809/2004
22 artiklan 2 kohta ja 29 artiklan 1 kohta
Ohjelmaesite
Esitteen täydennykset
Lopulliset ehdot
Vaadittujen tietojen julkistamisen päivämäärä ja tapa
Sähköisessä muodossa tehtävälle julkistamiselle asetetut vaatimukset

Ennakkoratkaisupyyntö koskee arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/71/EY (
EUVL L 345, s. 64
; jäljempänä esitedirektiivi) 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja direktiivin 2003/71/EY täytäntöönpanosta esitteiden sisältämien tietojen, esitteiden muodon, viittauksina esitettävien tietojen, julkistamisen ja mainonnan osalta 29.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 809/2004 (
EUVL L 149, s. 1
; jäljempänä esiteasetus) 22 artiklan 2 kohdan ja 29 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisia ovat Michael Timmel ja Aviso Zeta AG (jäljempänä Aviso Zeta) ja joka koskee Timmelin 40000 Dragon FX Garant -arvopaperin yksikön merkinnästä tekemän sopimuksen peruuttamista; arvopaperin yksiköt oli tarjottu hänelle myytäväksi Aviso Zetan välityksellä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Esitedirektiivi
Esitedirektiivin johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan muun muassa, että sillä ”edistetään sijoituspääoman mahdollisimman laajaa saatavuutta yhteisön laajuisesti – – yritysten osalta, antamalla liikkeeseenlaskijoille mahdollisuus yhdessä jäsenvaltiossa hyväksytyn esitteen käyttämiseen koko yhteisössä”.
Direktiivin johdanto-osan kymmenennen perustelukappaleen mukaan direktiivin ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden tarkoituksena on varmistaa sijoittajansuoja ja markkinoiden tehokkuus kansainvälisesti vahvistettuja korkeatasoisia sääntelynormeja noudattaen.
Direktiivin johdanto-osan 31 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Esitteen muodostavien asiakirjojen levittämisen helpottamiseksi olisi edistettävä sähköisten viestintäkeinojen kuten internetin käyttöä. Esite olisi aina toimitettava vastikkeetta paperiversiona sitä pyytäville sijoittajille.”
Esitedirektiivin johdanto-osan 34 perustelukappale kuuluu seuraavasti:
”Sijoittajien olisi voitava arvioida asiamukaisesti jokainen uusi seikka, jolla saattaa olla vaikutusta sijoitusta koskevaan arviointiin ja joka tulee esille esitteen julkistamisen jälkeen mutta ennen tarjouksen päättymistä tai kaupankäynnin aloittamista säännellyillä markkinoilla. Tämä edellyttää esitteen täydennyksen hyväksymistä ja levittämistä.”
Kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan r alakohdan mukaan ohjelmaesitteellä ”tarkoitetaan asiakirjaa, joka sisältää kaikki tarvittavat 5 ja 7 artiklassa, sekä jos kyse on täydennyksestä, 16 artiklassa yksilöidyt tiedot liikkeeseenlaskijasta ja yleisölle tarjottavista tai kaupankäynnin kohteeksi otettavista osakkeista sekä liikkeeseenlaskijan halutessa tarjouksen lopullisista ehdoista”.
Kyseisen direktiivin 5 artiklan 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Esite voi liikkeeseenlaskijan, tarjoajan tai säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakevan osapuolen halutessa koostua ohjelmaesitteestä, joka sisältää kaikki tarvittavat tiedot liikkeeseenlaskijasta ja yleisölle tarjottavista tai kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla otettavista osakkeista, seuraavien arvopapereiden osalta:
a)
pääoman ehtoiset arvopaperit, kaikentyyppiset warrantit mukaan lukien;
b)
muut kuin oman pääoman ehtoiset arvopaperit, joita luottolaitokset laskevat liikkeeseen jatkuvasti tai toistuvasti – –
– –
Ohjelmaesitteessä annettuja tietoja on tarvittaessa täydennettävä 16 artiklan mukaisesti toimittamalla ajantasaistetut tiedot liikkeeseenlaskijasta sekä yleisölle tarjottavista tai kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla otettavista arvopapereista.
Jos tarjouksen lopulliset ehdot eivät sisälly ohjelmaesitteeseen eivätkä sen täydennyksiin, ne on arvopapereita yleisölle tarjottaessa aina annettava sijoittajille ja toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman pian, ja mikäli mahdollista, ennen arvopapereiden tarjoamisen aloittamista. Tässä tapauksessa sovelletaan aina 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännöksiä.”
Esitedirektiivin 8 artiklan 1 kohdan sanamuoto on seuraava:
”Jos yleisölle tarjottavien arvopapereiden lopullista tarjoushintaa ja määrää ei voida ilmoittaa esitteessä, jäsenvaltioiden on varmistettava
a)
että esitteessä ilmoitetaan ne perusteet ja/tai ehdot, joiden mukaisesti edellä mainitut tekijät määräytyvät, tai hinnan osalta enimmäishinta; tai
b)
että arvopapereiden hankinta- tai merkintäpäätöksen voi peruuttaa vähintään kahden työpäivän kuluessa siitä, kun lopullinen tarjoushinta ja yleisölle tarjottavien arvopapereiden määrä on ilmoitettu.
Arvopaperien lopullinen tarjoushinta ja määrä on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ja se on julkistettava 14 artiklan 2 kohdassa säädettyjä järjestelyjä noudattaen.”
Esitedirektiivin 13 artiklan 1 kohdan mukaan ”esitettä ei saa julkistaa ennen kuin kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt sen”.
Saman direktiivin 14 artiklan 2, 5, 7 ja 8 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.   Esite katsotaan annetuksi yleisön saataville, kun se on julkistettu
– –
b)
painetussa muodossa, joka on annettava yleisön saataville vastikkeetta niiden markkinoiden toimipaikoissa, joilla arvopaperit otetaan kaupankäynnin kohteeksi, tai liikkeeseenlaskijan rekisteröidyssä toimipaikassa ja niiden rahoituksenvälittäjien toimipaikoissa, jotka sijoittavat tai myyvät arvopapereita, maksuasiamiehet mukaan luettuna; tai
c)
sähköisessä muodossa liikkeeseenlaskijan verkkosivustossa ja mahdollisten arvopapereita sijoittavien tai myyvien rahoituksenvälittäjien verkkosivustoissa, maksuasiamiehet mukaan luettuna; tai
d)
sähköisessä muodossa niiden säänneltyjen markkinoiden verkkosivustoilla, joilla kaupankäynnin kohteeksi ottamista haetaan; tai
e)
sähköisessä muodossa kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen verkkosivustossa, jos toimivaltainen viranomainen on päättänyt tällaisen palvelun tarjoamisesta.
– –
5.   Jos esite koostuu useasta asiakirjasta ja/tai jos se sisältää viittauksin esitettyjä tietoja, voidaan asiakirjat ja tiedot, jotka muodostavat esitteen, julkistaa ja levittää erikseen, jos kyseiset asiakirjat annetaan vastikkeetta yleisön saataville 2 kohdassa vahvistettuja järjestelyjä noudattaen. – –
– –
7.   Jos esite asetetaan saataville siten, että se julkistetaan sähköisessä muodossa, liikkeeseenlaskijan, tarjoajan, kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakevan osapuolen tai arvopapereita sijoittavien tai myyvien rahoituksenvälittäjien on tästä huolimatta toimitettava sijoittajalle tämän pyynnöstä vastikkeetta paperiversio.
8.   Jotta voidaan ottaa huomioon tekniikan kehitys rahoitusmarkkinoilla ja varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen yhteisössä, komissio hyväksyy 24 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat 1, 2, 3 ja 4 kohtaa. Ensimmäiset täytäntöönpanotoimenpiteet vahvistetaan 1 päivään heinäkuuta 2004 mennessä.”
Saman direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kaikki esitteen sisältämiin tietoihin liittyvät merkitykselliset uudet seikat, olennaiset asiavirheet tai epätarkkuudet, jotka voivat vaikuttaa arvopapereista muodostettavaan arvioon ja jotka ilmenevät tai havaitaan esitteen hyväksymisen jälkeen mutta ennen yleisölle tehdyn tarjouksen voimassaoloajan lopullista päättymistä tai, soveltuvissa tapauksissa, säännellyillä markkinoilla tapahtuvan kaupankäynnin aloittamista sen mukaan, kumpi näistä tapahtuu myöhemmin, on mainittava esitteen täydennyksessä. Tämä täydennys on hyväksyttävä seitsemän työpäivän kuluessa samoin menettelyin kuin alkuperäinen esite ja julkistettava noudattamalla vähintään niitä järjestelyjä, joita on noudatettu alkuperäistä esitettä julkistettaessa. Tiivistelmää ja sen mahdollisia käännöksiä on myös tarpeen mukaan täydennettävä täydennykseen sisältyvien uusien tietojen huomioon ottamiseksi.”
Esiteasetus
Esiteasetuksen johdanto-osan 21 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Ohjelmaesitteen ja sen lopullisten ehtojen olisi sisällettävä samat tiedot kuin esitteen. Kaikkia esitteeseen sovellettavia yleisperiaatteita sovelletaan myös lopullisiin ehtoihin. Jos lopullisia ehtoja ei kuitenkaan esitetä ohjelmaesitteessä, niiden ei tarvitse olla toimivaltaisen viranomaisen hyväksymiä.”
Esiteasetuksen johdanto-osan 25 perustelukappaleessa todetaan, että vaikka ohjelmaesitteen ja sen lopullisten ehtojen esitystapaan sovelletaan joustavampaa lähestymistapaa kuin yhdellä kertaa julkaistuun esitteeseen, tämän ei pitäisi estää sitä, että sijoittajat saavat helposti käyttöönsä olennaiset tiedot.
Kyseisen asetuksen johdanto-osan 26 perustelukappaleessa todetaan, että ”ohjelmaesitteessä olisi esitettävä selkeästi, minkä tyyppisiä tietoja on sisällytettävä lopullisiin ehtoihin. Tämä vaatimus olisi voitava täyttää monin tavoin, esimerkiksi jättämällä ohjelmaesitteeseen tyhjiä kohtia täytettäväksi lopullisissa ehdoissa tai liittämällä siihen luettelo puuttuvista tiedoista”.
Saman asetuksen 22 artiklan 1, 2, 4, 5 ja 7 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Ohjelmaesite on laadittava käyttäen yhtä 4–20 artiklassa tarkoitettua luetteloa tai 4–20 artiklassa tarkoitettujen luetteloiden ja lisätietoosien yhdistelmää liitteessä XVIII erityyppisille arvopapereille määritetyn yhdistelmätaulukon mukaisesti.
Ohjelmaesitteen on sisällettävä liikkeeseenlaskijan ja arvopaperien ominaisuuksista riippuen liitteissä I–XVII vaaditut tiedot, jotka sisältyvät 4–20 artiklassa säädettyihin luetteloihin ja lisätieto-osiin. Toimivaltainen viranomainen ei saa vaatia, että ohjelmaesitteen on sisällettävä muita kuin liitteissä I–XVII edellytettyjä tietoja.
Hyväksyessään esitettä [esitedirektiivin] 13 artiklan nojalla kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun velvoitteen noudattamisen varmistamiseksi vaatia liikkeeseenlaskijaa, tarjoajaa tai säännellyllä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakevaa osapuolta tarvittaessa täydentämään toimitettuja tietoja liitteiden vaatimusten mukaisesti.
2.   Liikkeeseenlaskija, tarjoaja tai säännellyllä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakeva osapuoli voi jättää pois tiedot, jotka eivät ole saatavilla ohjelmaesitettä hyväksyttäessä ja jotka voidaan määrittää vasta liikkeeseenlaskun yhteydessä.
– –
4.   Ohjelmaesitteeseen liitettyihin lopullisiin ehtoihin saa sisältyä tietoja ainoastaan ohjelmaesitteen laadinnassa käytettyjä arvopaperiliitteitä koskevista luetteloista.
5.   Ohjelmaesitteeseen on sisällytettävä 4–20 artiklassa tarkoitettujen luetteloiden ja lisätieto-osien mukaisten tietojen lisäksi seuraavat tiedot:
1)
ilmoitus lopullisiin ehtoihin sisällytettävistä tiedoista;
2)
lopullisten ehtojen julkistamismenetelmä; jos liikkeeseenlaskija ei esitteen hyväksymisen ajankohtana pysty määrittämään lopullisten ehtojen julkistamismenetelmää, ilmoitus tavasta, jolla yleisölle tiedotetaan lopullisten ehtojen julkistamismenetelmästä;
– –
7.   [Esitedirektiivin] 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tapahtuman sattuessa ohjelmaesitteen hyväksymisen jälkeen mutta ennen ohjelmaesitteen alla tapahtuvan yksittäisen arvopaperien liikkeeseenlaskua koskevan tarjouksen voimassaolon lopullista päättymistä tai, soveltuvissa tapauksissa, kyseisillä arvopapereilla säännellyillä markkinoilla käytävän kaupan aloittamista, liikkeeseenlaskijan, tarjoajan tai kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla ottamista hakevan osapuolen on julkaistava täydennys ennen tarjouksen voimassaolon lopullista päättymistä tai kyseisten arvopaperien ottamista kaupankäynnin kohteeksi.”
Esiteasetuksen 26 artiklan 5 kohdassa todetaan, että ”ohjelmaesitteeseen liittyvät lopulliset ehdot on esitettävä erillisenä asiakirjana, joka sisältää ainoastaan lopulliset ehdot, tai ne on liitettävä ohjelmaesitteeseen”.
Kyseisen asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Julkistettaessa esitettä tai ohjelmaesitettä sähköisessä muodossa joko [esitedirektiivin] 14 artiklan 2 kohdan c, d ja e alakohdan mukaisesti tai muulla tavoin [oikeammin: yleisön saataville antamisen täydentävänä keinona] on noudatettava seuraavia vaatimuksia:
1)
esitteen tai ohjelmaesitteen on oltava verkkosivustolla helposti saatavilla;
– –
4)
sijoittajilla on oltava mahdollisuus ladata esite tai ohjelmaesite sähköisesti ja tulostaa se.
– –”
Itävallan oikeus
Itävallassa 6.12.1991 annetun pääomamarkkinalain (Kapitalmarktgesetz; BGBl. 625/1991) 5 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos esitettä tai 6 §:ssä tarkoitettuja tietoja ei ole julkistettu ennen esitettä edellyttävän tarjouksen tekemistä, sijoittajat, jotka ovat kuluttajansuojalain (Konsumentenschutzgesetz) 1 §:n 1 momentin 2 kohdassa tarkoitettuja kuluttajia, voivat peruuttaa tarjouksensa tai sopimuksen.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Timmel, jonka kotipaikka oli Wienissä (Itävalta), merkitsi 30.10.2006 Aviso Zetassa, jonka kotipaikka oli myös Wienissä, 40000 Dragon FX Garant -arvopaperin, jonka nimellisarvo oli alle 50000 euroa, yksikköä; arvopaperin liikkeeseenlaskija oli Lehman Brothers Treasury Co. BV, jonka kotipaikka oli Amsterdamissa (Alankomaat).
Timmel ilmoitti sen jälkeen haluavansa perua merkinnän 6.12.1991 annetun pääomamarkkinalain 5 §:n mukaisesti sillä perusteella, että tarjous oli tehty ilman, että siihen liittyviä tietoja olisi julkistettu asianmukaisesti. Sen osalta ei ollut julkistettu International Securities Identification Number (ISIN) -koodia, valuuttaa, jossa liikkeeseenlasku tapahtui, tietoja perustana olleen tuotteen aiemmasta ja tulevasta arvokehityksestä eikä selvitystä tuotonlaskemismenetelmästä.
Timmelin mukaan ohjelmaesite ja sen kolme täydennystä julkistettiin 9.8. ja 29.8.2006 ja 6.9. ja 26.9.2006. Luonnos lopullisiksi ehdoiksi julkistettiin 19.9.2006 ja tämän asiakirjan lopullinen versio julkistettiin 4.12.2006.
Kyseistä esitettä ei ollut kuitenkaan julkistettu asianmukaisesti pörssin kotipaikassa eikä liikkeeseenlaskijan tai sen rahoituksenvälittäjän kotipaikassa. Useista eri asiakirjoista koostuva esite oli saatavilla ainoastaan Wienissä. Arvopapereiden myyntitarjoukseen liittyvät asiakirjat olivat kuitenkin olleet jonkin aikaa saatavilla Luxemburgin pörssin verkkosivustolla, mutta niiden hakeminen edellytti rekisteröitymistä ja maksun maksamista siten, että erityisesti pakollisen täydennyksen, joka sisälsi tarjouksen lopulliset ehdot, tutustuttavaksi saamisesta oli maksettava maksu.
Timmel saattoi asian tällaisessa tilanteessa Handelsgericht Wienin käsiteltäväksi. Kyseinen tuomioistuin katsoo, että asiasta annettava ratkaisu riippuu erityisesti siitä, oliko Aviso Zeta velvollinen julkistamaan esiteasetuksen 22 artiklan 2 kohdan mukaisesti tiedot, joiden julkistamista lähtökohtaisesti vaaditaan mutta jotka siitä huolimatta, etteivät ne olleet vielä saatavilla ohjelmaesitettä hyväksyttäessä, olivat kuitenkin saatavilla esitteen täydennyksen julkistamisajankohtana.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin korostaa, että esitedirektiivin 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan kieliversiot eroavat toisistaan siltä osin kuin kyse on siitä, onko velvollisuus antaa esite yleisön saataville toteutettava kumulatiivisesti vai vaihtoehtoisesti liikkeeseenlaskijan sääntömääräisessä kotipaikassa ja rahoituksenvälittäjien toimipaikoissa.
Handelsgericht Wien päätti tällaisessa tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [esiteasetuksen] 22 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että lähtökohtaisesti pakolliset tiedot, jotka eivät olleet saatavilla ohjelmaesitettä hyväksyttäessä mutta jotka ovat saatavilla esitteen täydennyksen julkistamisajankohtana, on sisällytettävä täydennykseen?
2)
Sovelletaanko [esiteasetuksen] 22 artiklan 2 kohtaan sisältyvää poikkeussäännöstä, jonka nojalla 22 artiklan 1 kohdan [toisessa alakohdassa] tarkoitetut tiedot voidaan jättää pois, myös silloin, kun kyseiset lähtökohtaisesti pakolliset tiedot olivat saatavilla ennen liikkeeseenlaskupäivää mutta vasta sen jälkeen, kun ohjelmaesite oli julkistettu ilman kyseisiä tietoja?
3)
Onko kyseessä asianmukainen julkistaminen, jos julkistettiin ainoastaan ohjelmaesite, joka ei sisällä [esiteasetuksen 22 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa], erityisesti (nimellisarvoltaan alle 50000 euron arvopaperien yhteydessä) liitteessä V, tarkoitettuja pakollisia tietoja, eikä lopullisia ehtoja julkistettu?
4)
Täyttyykö [esiteasetuksen] 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa säädetty vaatimus, jonka mukaan esitteen tai ohjelmaesitteen on oltava helposti saatavilla verkkosivustolla, jossa se asetetaan saataville,
a)
jos hakeminen, lataaminen ja tulostaminen edellyttävät rekisteröitymistä verkkosivustolle, jossa haku voidaan tämän jälkeen suorittaa, ja jos rekisteröidyttäessä on hyväksyttävä vastuuvapausilmoitus ja annettava sähköpostiosoite tai
b)
jos siitä on maksettava vastiketta tai
c)
jos esitteen osien vastikkeeton hakumahdollisuus on rajoitettu kahteen asiakirjaan kuukaudessa mutta kaikkien [esiteasetuksen] 22 artiklan 1 kohdan [toisessa alakohdassa] tarkoitettujen pakollisten tietojen saamiseksi on ladattava vähintään kolme asiakirjaa?
5)
Onko [esitedirektiivin] 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että ohjelmaesite on annettava saataville liikkeeseenlaskijan ja rahoituksenvälittäjän kotipaikassa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen ja toinen kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa selvittää ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, jotka on tutkittava yhdessä, onko esiteasetuksen 22 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että ohjelmaesitteen täydennykseen on sisällytettävä saman artiklan 1 kohdassa vaaditut tiedot, jotka eivät olleet saatavilla ohjelmaesitettä julkistettaessa mutta jotka ovat kuitenkin saatavilla ohjelmaesitteen täydennyksen julkistamisajankohtana, vai voidaanko nämä tiedot mahdollisesti jättää pois.
Aluksi on muistutettava siitä, että esiteasetuksen 22 artikla koskee tietoja, jotka on sisällytettävä ohjelmaesitteeseen, ja lopullisia ehtoja.
Esiteasetuksen 26 artiklan 5 kohdasta käy ilmi, että kyseisellä asetuksella pyritään tarjoamaan liikkeeseenlaskijoille tiettyä joustoa sallimalla, että lopulliset ehdot on julkistettava joko ohjelmaesitteessä tai erillisessä asiakirjassa.
Tietyn liiketoimen loppuunsaattamiseksi tarvittavien tietojen (kuten kyseisten arvopaperien lopullisen hinnan) ja yleisten tietojen, joiden perusteella sijoittajat voivat arvioida tunnettuja riskejä ennen merkintäpäätöksen tekemistä, välillä on nimittäin ero.
Esiteasetuksen 22 artiklan 5 kohdan 1 kohdassa velvoitetaan liikkeeseenlaskija ilmoittamaan ohjelmaesitteessä lopullisiin ehtoihin sisällytettävät tiedot. Näin ollen katsottiin, että vaikka lopullisiin ehtoihin sisältyviä tietoja ei tarvitse sisällyttää ohjelmaesitteeseen, niiden olemassaolosta on kuitenkin mainittava siinä.
Lisäksi on niin, että esiteasetuksen 22 artiklan 7 kohdassa säädetään, että kun esitedirektiivin 16 artiklassa tarkoitettuja tapahtumia tapahtuu – eli ilmenee ohjelmaesitteen sisältämiin tietoihin liittyviä merkityksellisiä uusia seikkoja, olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia, jotka voivat vaikuttaa arvopapereista muodostettavaan arvioon – muun muassa ohjelmaesitteen hyväksymisen jälkeen mutta ennen tarjouksen voimassaolon lopullista päättymistä, liikkeeseenlaskijan tai tarjoajan on julkaistava ohjelmaesitteen täydennys ennen tarjouksen voimassaolon lopullista päättymistä.
Juuri näiden seikkojen valossa on tulkittava esiteasetuksen 22 artiklan 2 kohtaa, jossa säädetään muun muassa, että liikkeeseenlaskijan tai tarjoajan ei tarvitse toimittaa tiettyjä kyseisen artiklan 1 kohdassa vaadittuja tietoja siinä tapauksessa, että näitä tietoja ei ole saatavilla ohjelmaesitettä hyväksyttäessä ja ne voidaan määrittää vasta liikkeeseenlaskun yhteydessä.
Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 38 kohdassa, näiden säännösten a contrario -tulkinnasta seuraa, että silloin, kun esiteasetuksen 22 artiklan 1 kohdassa vaaditut tiedot ovat tosiasiassa liikkeeseenlaskijan tai tarjoajan saatavilla tai se pystyy määrittämään ne ohjelmaesitettä hyväksyttäessä, kyseiset tiedot on julkistettava ohjelmaesitteessä.
Jos vaaditut tiedot, jotka eivät olleet saatavilla ohjelmaesitteen julkistamisajankohtana ja jotka voidaan määrittää vasta liikkeeseenlaskun yhteydessä, eivät ole sellaisenaan esitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja merkityksellisiä uusia seikkoja, olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia, ne on tarvittaessa julkistettava lopullisissa ehdoissa.
Esiteasetuksen johdanto-osan 21 ja 25 perustelukappaleesta käy nimittäin ilmi, että ohjelmaesitteen, jota täydennetään lopullisilla ehdoilla, on sisällettävä samat tiedot kuin yhdellä ainoalla kerralla julkaistun esitteen. Tämä tarkoittaa muun muassa, että kyseisen asetuksen 22 artiklan 1 kohdassa vaaditut tiedot, jotka eivät ole saatavilla ohjelmaesitettä julkistettaessa ja jotka voidaan määrittää vasta liikkeeseenlaskun yhteydessä, ilmoitetaan lopullisissa ehdoissa.
Jos nämä tiedot päinvastoin ovat yhtäältä merkityksellisiä uusia seikkoja tai niillä korjataan olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia ja ne voivat toisaalta vaikuttaa arvopapereista muodostettavaan arvioon, niistä on julkistettava täydennys esitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdan ja esiteasetuksen 22 artiklan 7 kohdan mukaisesti.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on ratkaista, vaikuttivatko pääasiassa kyseessä olevat tiedot esitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla arvopapereista muodostettavaan arvioon.
Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 43 kohdassa, tähän kysymykseen vastaamiseksi on tarpeen arvioida todisteita, jotka koskevat tietojen luonnetta ja niiden vaikutusta sijoittajan arvopapereiden merkitsemisestä tekemään päätökseen.
Ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava näin ollen, että esiteasetuksen 22 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen artiklan 1 kohdassa vaaditut tiedot, jotka eivät olleet saatavilla ohjelmaesitettä julkistettaessa mutta jotka ovat kuitenkin saatavilla ohjelmaesitteen täydennyksen julkistamisajankohtana, on julkistettava tässä täydennyksessä, jos kyseiset tiedot ovat merkityksellisiä uusia seikkoja, olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia, jotka voivat vaikuttaa arvopapereista muodostettavaan arvioon esitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, minkä tarkistaminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
Kolmas kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy kolmannella kysymyksellään, täyttääkö sellaisen ohjelmaesitteen julkaiseminen, joka ei sisällä esiteasetuksen 22 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja erityisesti liitteessä V tarkoitettuja vaadittuja tietoja, ilman että nämä tiedot julkistettaisiin lopullisissa ehdoissa, esiteasetuksen 22 artiklan vaatimukset.
Kahteen ensimmäiseen kysymykseen annetusta vastauksesta seuraa, että vastatakseen esiteasetuksen 22 artiklassa asetettuja vaatimuksia ohjelmaesitteen on ensinnäkin kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti sisällettävä vaaditut ja liikkeeseenlaskijan saatavilla ohjelmaesitteen julkistamisajankohtana olevat tiedot.
Lisäksi on korostettava, että esitedirektiivin 13 artiklan 1 kohdan ja esiteasetuksen 22 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan ohjelmaesite on julkistettava sen jälkeen kun toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt sen.
Toiseksi sellaiset vaaditut tiedot, jotka ovat tulleet liikkeeseenlaskijan tietoon ohjelmaesitteen julkistamisen jälkeen mutta ennen tarjouksen voimassaoloajan lopullista päättymistä, on sisällytettävä täydennykseen, jos ne ovat esitedirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja merkityksellisiä uusia seikkoja, olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia.
Sellaisen täydennyksen asianmukainen julkistaminen edellyttää myös, että toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt sen sitä ennen direktiivin 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Jos kyseiset tiedot eivät ole direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja merkityksellisiä uusia seikkoja, olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia, ne on julkistettava lopullisissa ehdoissa, jos esiteasetuksen 22 artiklan 4 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja jos tiedoilla ei muuteta tai korvata ohjelmaesitteen tietoja.
Lisäksi esiteasetuksen 22 artiklan 5 kohdan mukaan ohjelmaesitteessä on ilmoitettava lopullisiin ehtoihin sisällytettävät tiedot.
Tästä on todettava, että – kuten esiteasetuksen johdanto-osan 21 perustelukappaleessa mainitaan – lopullisten ehtojen julkistamisen edellytyksenä ei ole, että toimivaltainen viranomainen olisi hyväksynyt ne sitä ennen. Esitedirektiivin 5 artiklan 4 kohdan kolmannesta alakohdasta käy nimittäin ilmi, että jos tarjouksen lopulliset ehdot eivät sisälly ohjelmaesitteeseen eivätkä sen täydennyksiin, ne on annettava sijoittajille ja toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman pian ja, mikäli mahdollista, ennen arvopapereiden tarjoamisen aloittamista.
Kolmanteen kysymykseen on näin ollen vastattava, että sellaisen ohjelmaesitteen julkaiseminen, joka ei sisällä esiteasetuksen 22 artiklan 1 kohdassa ja erityisesti liitteessä V tarkoitettuja vaadittuja tietoja, ei täytä esiteasetuksen 22 artiklan vaatimuksia, jos näitä tietoja ei täydennetä lopullisten ehtojen julkistamisella. Näiden tietojen, joiden on sisällyttävä esiteasetuksen 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti ohjelmaesitteeseen, sisällyttämiseksi lopullisiin ehtoihin on tarpeen, että ohjelmaesitteessä ilmoitetaan lopullisissa ehdoissa olevat tiedot ja että nämä tiedot täyttävät kyseisen asetuksen 22 artiklan 4 kohdassa säädetyt vaatimukset.
Neljäs kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy neljännellä kysymyksellään, onko esiteasetuksen 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohtaa tulkittava siten, että vaatimus, jonka mukaan esitteen on oltava helposti saatavilla verkkosivustolla, jossa se asetetaan yleisön saataville, täyttyy, jos henkilö on velvollinen rekisteröitymään verkkosivustolle, johon liittyy vastuuvapausilmoitus, ja hänen on ilmoitettava kyseisellä sivustolla sähköpostiosoitteensa tai jos tutustuminen sähköisessä muodossa on maksullista taikka vastikkeeton mahdollisuus tutustua esitteen osiin on rajoitettu kahteen asiakirjaan kuukaudessa.
Ensinnäkin rekisteröitymisvelvollisuudesta, johon on liitetty vastuuvapausilmoitus, ja velvollisuudesta ilmoittaa sähköpostiosoite on todettava, että sellaisilla ehdoilla rajoitetaan pääsyä sähköisessä muodossa julkaistuun esitteeseen eivätkä nämä ehdot ole siten sellaisina yhteensopivia esiteasetuksen 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa asetetun vaatimuksen, jonka mukaan esitteen on oltava helposti saatavilla, kanssa.
Tällaiset vaatimukset voivat nimittäin karkottaa joitakin potentiaalisia sijoittajia. Lisäksi vastuuvapausilmoituksen hyväksymistä koskeva ehto johtaa siihen, että yhtäältä liikkeeseenlaskija tai mahdollinen välittäjä ja toisaalta potentiaalinen sijoittaja asetetaan erilaiseen tilanteeseen, ja kyseinen ehto on sen takia esitedirektiivin johdanto-osan kymmenennessä perustelukappaleessa mieleen palautetun sijoittajansuojan varmistamista koskevan tavoitteen vastainen.
Toiseksi sähköisessä muodossa olevan esitteen saataville antamisen vastikkeellisuuden osalta esiteasetuksen 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohtaa on tulkittava esitedirektiivin 14 artiklan 5 kohdan, jossa säädetään nimenomaisesti, että esite on annettava vastikkeetta yleisön saataville silloinkin, kun sen muodostavat eri osat julkistetaan erikseen, valossa.
Näin ollen sen, että välittäjä julkistaa esitteen sähköisessä muodossa verkkosivustolla, jolle pääsy on maksullista, tai järjestää vastikkeettoman tutustumismahdollisuuden ainoastaan joidenkin esitteen muodostavien asiakirjojen osalta, ei ole katsottava täyttävän esiteasetuksen 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa säädettyä vaatimusta, jonka mukaan esitteen on oltava helposti saatavilla.
Lopuksi on tarkennettava, että esitedirektiivin 14 artiklan 7 kohdalla, jossa säädetään, että kun esite julkistetaan sähköisessä muodossa, sijoittajalle on toimitettava tämän pyynnöstä vastikkeetta paperiversio, ei ole vaikutusta edellä todettuun.
Esitedirektiivin tai esiteasetuksen mistään säännöksestä tai näiden säädösten yleisestä systematiikasta ei nimittäin käy ilmi, että vaatimusta, joka koskee esitteen muodostavien asiakirjojen saatavilla olemista, voitaisiin arvioida eri tavalla sen mukaan, minkä tiedottamistavan liikkeeseenlaskija valitsee.
Unionin lainsäätäjä on päinvastoin täsmentänyt esiteasetuksen 29 artiklan 1 kohdassa, että siinä mainittuja sähköisessä muodossa tehtävän julkistamisen vaatimuksia on noudatettava siitä riippumatta, tehdäänkö julkistaminen esitedirektiivin 14 artiklan 2 kohdan c–e alakohdan mukaisesti vai tehdäänkö se sähköisessä muodossa ainoastaan yleisön saataville antamisen täydentävänä keinona.
Esitedirektiivin johdanto-osan 31 perustelukappaleesta käy lisäksi ilmi, että lainsäätäjä on halunnut edistää esitteiden julkistamista sähköisesti, koska tämä julkistamiskeino helpottaa asiakirjojen levittämistä. Heikomman suojan antaminen sijoittajille niissä tapauksissa, joissa julkistaminen tehdään sähköisellä tavalla, olisi kuitenkin tämän tavoitteen vastaista.
Näin ollen neljänteen kysymykseen on vastattava, että esiteasetuksen 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että vaatimus, jonka mukaan esitteen on oltava helposti saatavilla verkkosivustolla, jossa se asetetaan yleisön saataville, ei täyty, jos henkilö on velvollinen rekisteröitymään verkkosivustolle, johon liittyy vastuuvapausilmoitus, ja hänen on ilmoitettava kyseisellä sivustolla sähköpostiosoitteensa tai jos tutustuminen sähköisessä muodossa on maksullista taikka vastikkeeton mahdollisuus tutustua esitteen osiin on rajoitettu kahteen asiakirjaan kuukaudessa.
Viides kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy viidennellä kysymyksellään, onko esitedirektiivin 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että ohjelmaesite on annettava yleisön saataville sekä liikkeeseenlaskijan kotipaikassa että rahoituksenvälittäjän toimipaikoissa.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa nimittäin, että tämän säännöksen saksankielisen version mukaan ohjelmaesite on annettava yleisön saataville liikkeeseenlaskijan tai rahoituksenvälittäjän kotipaikassa mutta säännöksen espanjan-, englannin- ja ranskankielisten versioiden mukaan esitteen on oltava saatavilla molemmissa kotipaikoissa.
Tästä on palautettava mieliin, että erikielisten versioiden poiketessa toisistaan siten, ettei niistä voida johtaa selvää ja yhtenäistä tulkintaa, kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen tarkoituksen ja systematiikan mukaan (ks. erityisesti tuomio Bouchereau, 30/77,
EU:C:1977:172
, 14 kohta ja tuomio Borgmann, C-1/02,
EU:C:2004:202
, 25 kohta).
Tästä on täsmennettävä, että unionin säädöksen yhdenmukaisen soveltamisen ja näin ollen yhdenmukaisen tulkinnan vaatimus edellyttää, ettei yhtä kieliversiota tarkastella irrallaan muista kieliversioista vaan että sitä tulkitaan sen laatijan todellisen tahdon ja laatijan tavoitteleman päämäärän mukaisesti ottaen huomioon muun muassa kaikilla kielillä laaditut versiot (ks. tuomio Internetportal und Marketing, C-569/08,
EU:C:2010:311
, 35 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Pääasiassa kysymyksessä olevan säännöksen osalta esitedirektiivin johdanto-osan neljännestä kymmenenteen perustelukappaleesta käy selvästi ilmi, että säännöksen tarkoituksena on muun muassa varmistaa sijoittajansuoja ja sijoituspääoman mahdollisimman laaja saatavuus Euroopan unionin laajuisesti yritysten osalta antamalla liikkeeseenlaskijoiden käyttää koko unionissa voimassa olevaa esitettä (ns. single passport).
Kuten julkisasiamies korosti ratkaisuehdotuksensa 81 kohdassa, näiden kahden tavoitteen saavuttaminen vaarantuisi silloin, jos liikkeeseenlaskijan kotipaikka olisi eri jäsenvaltiossa kuin rahoituksenvälittäjän kotipaikka, sillä yksistään paperiversiona yleisön saataville annettu esite olisi silloin yleisön saatavilla ainoastaan yhdessä näistä kahdesta kotipaikasta.
Lisäksi esitedirektiivin systematiikan perusteella on katsottava, että esite on annettava yleisön saataville sekä liikkeeseenlaskijan että rahoituksenvälittäjän kotipaikassa.
Koska kyseisen direktiivin 14 artiklan 7 kohdassa vaaditaan, että jos esite asetetaan yleisön saataville siten, että se julkistetaan sähköisessä muodossa, liikkeeseenlaskijan tai tämän lisäksi rahoituksenvälittäjien on toimitettava sijoittajalle tämän pyynnöstä paperiversio, tämän velvoitteen täyttämiseksi on nimittäin välttämätöntä, että viimeksi mainituilla on versio tästä esitteestä. Kuten komissio korostaa, tämä edellyttää, että esite annetaan saataville sekä liikkeeseenlaskijan kotipaikassa että rahoituksenvälittäjän toimipaikoissa.
Viidenteen kysymykseen on siis vastattava, että esitedirektiivin 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ohjelmaesite on annettava yleisön saataville sekä liikkeeseenlaskijan kotipaikassa että rahoituksenvälittäjän toimipaikoissa.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/71/EY täytäntöönpanosta esitteiden sisältämien tietojen, esitteiden muodon, viittauksina esitettävien tietojen, julkistamisen ja mainonnan osalta 29.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 809/2004 22 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen artiklan 1 kohdassa vaaditut tiedot, jotka eivät olleet saatavilla ohjelmaesitettä julkistettaessa mutta jotka ovat kuitenkin saatavilla esitteen täydennyksen julkistamisajankohtana, on julkistettava tässä täydennyksessä, jos kyseiset tiedot ovat merkityksellisiä uusia seikkoja, olennaisia asiavirheitä tai olennaisia epätarkkuuksia, jotka voivat vaikuttaa arvopapereista muodostettavaan arvioon arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/71/EY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, minkä tarkistaminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.

2)
Sellaisen ohjelmaesitteen julkaiseminen, joka ei sisällä asetuksen N:o 809/2004 22 artiklan 1 kohdassa ja erityisesti liitteessä V tarkoitettuja vaadittuja tietoja, ei täytä kyseisen asetuksen 22 artiklan vaatimuksia, jos näitä tietoja ei täydennetä lopullisten ehtojen julkistamisella. Näiden tietojen, joiden on sisällyttävä asetuksen N:o 809/2004 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti ohjelmaesitteeseen, sisällyttämiseksi lopullisiin ehtoihin on tarpeen, että ohjelmaesitteessä ilmoitetaan lopullisissa ehdoissa olevat tiedot ja että nämä tiedot täyttävät kyseisen asetuksen 22 artiklan 4 kohdassa säädetyt vaatimukset.

3)
Asetuksen N:o 809/2004 29 artiklan 1 kohdan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että vaatimus, jonka mukaan esitteen on oltava helposti saatavilla verkkosivustolla, jossa se asetetaan yleisön saataville, ei täyty, jos henkilö on velvollinen rekisteröitymään verkkosivustolle, johon liittyy vastuuvapausilmoitus, ja hänen on ilmoitettava kyseisellä sivustolla sähköpostiosoitteensa tai jos tutustuminen sähköisessä muodossa on maksullista taikka jos vastikkeeton mahdollisuus tutustua esitteen osiin on rajoitettu kahteen asiakirjaan kuukaudessa.

4)
Direktiivin 2003/71 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ohjelmaesite on annettava yleisön saataville sekä liikkeeseenlaskijan kotipaikassa että rahoituksenvälittäjän toimipaikoissa.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.