CELEX: 62010CJ0553
Pritožba
Koncentracija podjetij na trgu založništva knjig
Razglasitev ničnosti odločbe glede potrditve investicijskega podjetja kot kupca sredstev, ki se prodajo
Obseg morebitnega neobstoja neodvisnosti pooblaščenca

Evropska komisija in družba Lagardère SCA (v nadaljevanju: Lagardère) s pritožbama predlagata razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 13. septembra 2010 v zadevi Éditions Jacob proti Komisiji (
T-452/04, ZOdl., str. II-4713
, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je bila Odločba Komisije (2004) D/203365 z dne 30. julija 2004 o potrditvi družbe Wendel Investissement SA kot kupca sredstev, ki se prodajo, v skladu z Odločbo Komisije 2004/422/ES z dne 7. januarja 2004 o razglasitvi koncentracije za združljivo s skupnim trgom in učinki sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (Zadeva COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (
UL L 125, str. 54
, v nadaljevanju: sporna odločba) razglašena za nično.
Komisija je v zadevi COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP s sporno odločbo družbo Wendel Investissement SA (v nadaljevanju: Wendel Investissement) potrdila kot kupca sredstev, ki se prodajo, v skladu z odstavkom 14 zavez, priloženih Odločbi 2004/422, objavljeni v
Uradnem listu Evropske unije
z dne 28. aprila 2004 v obliki povzetka, ki je bila sprejeta na podlagi člena 8(2) Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru koncentracij podjetij (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 31), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1310/97 z dne 30. junija 1997 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 164, v nadaljevanju: Uredba št. 4064/89).
Združeni zadevi spadata med pritožbe, ki so jih vložili različni udeleženci pri prodaji založniških sredstev, ki jih ima v Evropi družba Vivendi Universal Publishing SA (v nadaljevanju: VUP) in so bila prodana družbama Lagardère in Wendel Investissement, med katerimi sta zadeva, v kateri je bila izdana sodba z dne 28. junija 2012, Komisija proti Éditions Odile Jacob (C-404/10 P), ki se nanaša na dostop do dokumentov med postopkom koncentracije, in zadeva, v kateri je bila izdana današnja sodba Éditions Odile Jacob proti Komisiji (C-551/10 P), ki se nanaša na zakonitost same koncentracije.
Dejansko stanje
Dejansko stanje, navedeno v točkah od 1 do 47 izpodbijane sodbe, je mogoče povzeti tako:
„1
Družba Vivendi Universal SA […] se je 25. septembra 2002 odločila prodati založniška sredstva, ki jih ima v Evropi njena odvisna družba [VUP].
Družba [Lagardère] je izrazila svoj interes za nakup teh sredstev, sestavljenih iz upravljavskih deležev in sredstev družbe VUP (v nadaljevanju: ciljna sredstva).
[…]
Družba [Vivendi Universal SA] je 29. oktobra 2002 potrdila prodajo ciljnih sredstev družbi Lagardère.
Družba Investima 10 SAS [(v nadaljevanju: Investima 10)], odvisna družba v 100-odstotni lasti družbe Ecrinvest 4 SA [(v nadaljevanju: Ecrinvest 4)], ki je odvisna družba v 100-odstotni lasti družbe Segex Sarl [(v nadaljevanju: Segex)], ki je sama v 100-odstotni lasti družbe [Natexis Banques Populaire SA (v nadaljevanju: NBP)], je 3. decembra 2002 v korist družbe VUP podpisala zavezo o nakupu ciljnih sredstev.
Družbi Segex in Ecrinvest 4 sta istega dne z družbo Lagardère sklenili pogodbo o prodaji […], ki družbi Lagardère (prek družbe Ecrinvest 4) – potem ko Komisija dovoli načrtovano koncentracijo – omogoča nakup celotnega kapitala družbe Investima 10, imetnice ciljnih sredstev, s pridržkom, da družba VUP sprejme zgoraj navedeno zavezo o nakupu. Kupnino za te vrednostne papirje je družba Lagardère vnaprej plačala družbi Segex, imetnici vsega delniškega kapitala družbe Ecrinvest 4.
Družba VUP je 20. decembra 2002 sprejela zavezo družbe Investima 10 o nakupu in ta je istega dne z družbo VUP sklenila pogodbo o nakupu ciljnih sredstev.
Družba NBP je istega dne objavila to sporočilo za javnost:
‚Družba NBP kupuje vsa sredstva, ki se prodajo, da bi jih ponovno prodala [družbi Lagardère] takoj po pridobitvi dovoljenja organov za varstvo konkurence.
Od današnjega dne je imetnica sredstev družbe VUP družba Investima 10, ki je v 100-odstotni posredni lasti družbe NBP.
Ta delniška družba z upravo in nadzornim svetom postane matična družba tistih družb, ki imajo v lasti sredstva, ki se prodajo.
[…]‘
[…]
Uprava družbe Investima 10 se je oblikovala 20. decembra 2002, oseba B., predsednik podjetja S., pa je bila imenovana za člana uprave kot ‚neodvisna tretja oseba‘ v smislu člena 4(1)(ii)(e) pogodbe o prodaji [ki sta jo družbi Segex in Ecrinvest 4 sklenili z družbo Lagardère].
Člen 2(2) pogodbe, ki sta jo 19. decembra 2002 podpisali družba Ecrinvest 4 in podjetje S., v prvem pododstavku določa, da oseba B. v okviru svojih pooblastil ravna v interesu družbe Investima 10 in ciljnih sredstev in zlasti skrbi za ohranitev njihove trajnosti, ekonomske vrednosti in konkurenčnosti.
[…]
Družba Lagardère je 14. aprila 2003 v skladu s členom 4(1) Uredbe [št. 4064/89] Komisiji priglasila svoj načrtovani nakup ciljnih sredstev družbe VUP.
Ker je Komisija ugotovila, da obstaja resen dvom o združljivosti načrtovane koncentracije s skupnim trgom, je na podlagi člena 6(1)(c) Uredbe št. 4064/89 z odločbo z dne 5. junija 2003 uvedla poglobljen nadzor nad to koncentracijo.
Iz dopisov strank je razvidno, da je družba Investima 10 14. oktobra 2003 postala družba Éditis SA [(v nadaljevanju: Éditis)].
Komisija je 27. oktobra 2003 družbi Lagardère poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v katerem ji je pojasnila težave v zvezi s konkurenco, ki jih povzroča priglašena transakcija, in na katero je družba Lagardère odgovorila 17. novembra 2003.
Družba Lagardère je zato Komisiji 2. decembra 2003 predložila vrsto korektivnih ukrepov v obliki zavez o prodaji ciljnih sredstev.
Odločba [2004/422], sprejeta na podlagi člena 8(2) Uredbe št. 4064/89, določa:
‚Člen 1
Priglašena transakcija, kakor je bila spremenjena z vrsto zavez z dne 21. decembra 2003, s katero družba Lagardère pridobi izključen nadzor nad [ciljnimi sredstvi] družbe VUP, odslej družbe Éditis, se razglasi za združljivo s skupnim trgom in učinki sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru [z dne 2. maja 1992 (
UL 1994, L 1, str. 3
)].
Člen 2
Člen 1 se uporablja, če družba Lagardère v celoti spoštuje zaveze, navedene [v] Prilogi II.
Člen 3
Ta odločba je pogojena s tem, da družba Lagardère v celoti spoštuje druge zaveze, opisane v Prilogi II.‘
Družba Lagardère se je v skladu z odstavkom 1 svojih zavez iz Priloge II zavezala, da bo prodala vsa sredstva družbe Éditis (v nadaljevanju: sredstva, ki se prodajo) razen sredstev, ki so izrecno našteta v tem odstavku (v nadaljevanju: obdržana sredstva).
Sredstva, ki se prodajo, obsegajo približno od 60 do 70 % svetovnega prometa družbe VUP in od 70 do 80 % prometa, ki ga je družba VUP ustvarila na francosko govorečih založniških trgih, ki jih zadeva dovoljena koncentracija […]
V odstavku 2 zavez družbe Lagardère je pojasnjeno, da so obdržana sredstva podrobno opredeljena v Prilogi 1 k tem zavezam.
Družba Lagardère se v skladu z odstavkom 3 teh zavez zavezuje, da bo sklenila nepreklicne sporazume o prodaji v zaupnem roku od dneva prejema odločbe o pogojnem dovoljenju in da bo dejansko prodajo opravila v zaupnem roku od dneva sklenitve sporazuma.
Družba Lagardère je lahko izbrala kupca sredstev, ki se prodajo, glede na merila izbire, ki so v odstavku 10 njenih zavez opredeljena tako:
‚Priglasiteljica se za ohranitev učinkovite konkurence na zadevnih trgih zavezuje, da bo sredstva, ki se prodajo, prodala enemu ali več kupcem, ki so neodvisni od priglasiteljice in izpolnjujejo te pogoje:
[…]‘
V odstavku 14 zavez družbe Lagardère je pojasnjeno, da izbiro kupca ali kupcev odobri Komisija in da predlog za odobritev zainteresiranih strank vsebuje potrebne informacije, da lahko Komisija preveri, ali njihova kandidatura izpolnjuje pogoje, opredeljene v odstavku 10, navedenem v točki 27 zgoraj.
Družba Lagardère je morala imenovati pooblaščenca, ki izpolnjuje te pogoje iz odstavka 15 njenih zavez:
‚Priglasiteljica imenuje pooblaščenca za opravljanje spodaj opredeljenih nalog. Pooblaščenec mora biti neodvisen od družb Lagardère in Éditis, imeti mora potrebne kvalifikacije za izpolnitev svojega pooblastila, kot na primer svetovalna banka, svetovalec ali revizor, in pri njem ne sme biti navzkrižja interesov. Pooblaščenca plačuje družba Lagardère tako, da nista ogrožena dobro izvrševanje njegovega pooblastila in njegova neodvisnost.‘
V odstavku 9 zavez družbe Lagardère je imenovanje upravljavca ločenih sredstev (‚Hold Separate Manager‘) določeno tako:
‚Priglasiteljica imenuje [upravljavca ločenih sredstev], odgovornega za upravljanje sredstev, ki se prodajo, pod nadzorom pooblaščenca. Upravljavec ločenih sredstev mora sredstva, ki se prodajo, upravljati neodvisno in v običajnem okviru poslovanja, da bi se zagotovila ohranitev njihove ekonomske trajnosti, njihova prodajnost, konkurenčnost in samostojnost glede na obdržana sredstva in druge dejavnosti družbe Lagardère. Če član uprave podružnice družbe Éditis, na katero se nanaša zaveza o prodaji, preneha opravljati svoje naloge, lahko [upravljavec ločenih sredstev] imenuje njegovega naslednika pod nadzorom pooblaščenca.‘
Naloge pooblaščenca so v zavezah družbe Lagardère opredeljene tako:
‚20.
Namen delovanja pooblaščenca je zagotovitev izpolnitve teh zavez. Komisija po uradni dolžnosti ali na predlog pooblaščenca ali priglasiteljice pooblaščencu daje različna navodila, da bi se zagotovila izpolnitev teh zavez.
[…]‘
Poleg tega je v odstavku 24 zavez pojasnjeno:
‚Če družbi Lagardère in Éditis ne soglašata glede ukrepov prestrukturiranja, potrebnih za izpolnitev teh zavez, lahko katera koli od strank o tem obvesti pooblaščenca s priporočenim dopisom, katerega kopija mora biti naslovljena na drugo stranko. Pooblaščenec po seznanitvi s stališči obeh strank in v skladu z načelom kontradiktornosti nato čim prej da priporočilo glede obsega potrebnih ukrepov prestrukturiranja. Pooblaščenec na Komisijo naslovi poročilo, v katerem jo seznani s svojim priporočilom. Če družbi Lagardère in Éditis še vedno ne soglašata, lahko katera koli od strank Komisiji predlaga, da po seznanitvi s stališči strank in v skladu z načelom kontradiktornosti določi obseg potrebnih ukrepov prestrukturiranja.‘
Nazadnje je v zavezah družbe Lagardère v oddelku ‚Sprememba ustanovne oblike družbe Éditis‘ določeno:
‚30.
Priglasiteljica preoblikuje družbo Éditis v poenostavljeno delniško družbo, potem ko Komisija potrdi njen nov statut. Po tem preoblikovanju so organi družbe Éditis […] generalni direktor, ki ima funkcije [upravljavca ločenih sredstev], in […] odbor delničarjev, ki ga sestavljajo trije […] predstavniki pooblaščenca iz odstavka 15 zgoraj in dva […] predstavnika družbe Lagardère.
31.
Poenostavljena delniška družba je organizirana v skladu s temi načeli:
[…]
32.
Družbo Éditis med obdobjem od sprejetja odločbe Komisije o odobritvi priglašene koncentracije do preoblikovanja družbe Éditis v poenostavljeno delniško družbo še naprej vodijo trenutno obstoječi organi, usklajeno s pooblaščencem. V tem obdobju je družba Lagardère kot delničarka družbe Éditis upravičena do prejemanja vseh informacij o obdržanih sredstvih. Pooblaščenec v zvezi s sredstvi, ki se prodajo, zagotavlja, da se družbi Lagardère sporočajo informacije iz odstavka 31(c) zgoraj.‘
Komisija je 5. februarja 2004:
—
za upravljavca ločenih sredstev potrdila A. K. in potrdila osnutek opredelitve njegovih nalog, predložen 30. januarja 2004;
—
za pooblaščenca imenovala podjetje S., ki ga zastopa njegov predsednik B., in potrdila osnutek opredelitve pooblastila, predložen 30. januarja 2004.
Družba Lagardère je 9. februarja 2004 imenovala podjetje S. za pooblaščenca.
Družba Éditis je bila 25. marca 2004 v skladu z odstavkom 30 zavez družbe Lagardère preoblikovana v poenostavljeno delniško družbo, katere organ je od takrat poleg generalnega direktorja, ki opravlja funkcije upravljavca ločenih sredstev, odbor delničarjev, ki ga sestavljajo trije predstavniki pooblaščenca in dva predstavnika družbe Lagardère.
Družba Lagardère je navezala stike z več podjetji, vključno z [družbo Éditions Odile Jacob SAS (v nadaljevanju: Odile Jacob)], zmožnimi kupiti sredstva, ki se prodajo.
[Družba Odile Jacob] je izrazila svoj interes za to transakcijo. Svojo ponudbo za nakup je družbi Lagardère poslala s faksom z dne 28. aprila 2004.
Družba Lagardère je v sporočilu z dne 19. maja 2004 izjavila, da je prejela ponudbe petih morebitnih kupcev za nakup, vključno s ponudbo [družbe Odile Jacob], in da se bo do 25. maja 2004 opolnoči pogajala izključno z enim od njih, in sicer [družbo Wendel Investissement].
Družbi Lagardère in [Wendel Investissement] sta se 28. maja 2004 dogovorili glede osnutka sporazuma o nakupu sredstev, ki se prodajo.
Družba Lagardère je z dopisom z dne 4. junija 2004 Komisiji predlagala, naj potrdi družbo [Wendel Investissement] kot kupca teh sredstev.
Podjetje S. je 5. julija 2004 Komisiji predložilo svoje zbirno poročilo z ugotovitvijo, da kandidatura družbe [Wendel Investissement] izpolnjuje merila za potrditev, opredeljena v odstavku 10 zavez družbe Lagardère.
Komisija je s [sporno odločbo] potrdila družbo [Wendel Investissement] kot kupca sredstev, ki se prodajo, potem ko je ugotovila, da izpolnjuje merila za potrditev, določena v odstavku 10 zavez družbe Lagardère.
Ta odločba je bila sprejeta v skladu z odstavkom 14 zavez družbe Lagardère in na podlagi zgoraj navedenega predloga za potrditev, osnutka sporazuma o prodaji, ki mu je bil priložen, poročila podjetja S., pisnih odgovorov družb Lagardère in [Wendel Investissement] na zahtevo Komisije za informacije ter na podlagi izmenjave mnenj o kandidaturi družbe [Wendel Investissement] z organizacijami, ki predstavljajo osebje družbe Éditis, in zainteresiranimi tretjimi osebami.
[Družba Odile Jacob] je 8. julija 2004 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo za razglasitev ničnosti odločbe [2004/422] (zadeva T-279/04).
Komisija je [družbi Odile Jacob] na njeno prošnjo s faksom z dne 27. avgusta 2004 poslala [sporno odločbo].
Lastninska pravica nad temi sredstvi, imenovanimi ‚Nouvel Éditis‘, je bila 30. septembra 2004 prenesena na družbo [Wendel Investissement].“
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Družba Odile Jacob je 8. novembra 2004 na podlagi člena 230 ES vložila tožbo za razglasitev ničnosti sporne odločbe.
Družba Odile Jacob v utemeljitev tožbe navaja štiri razloge, in sicer, da Komisija, prvič, ni izpolnila obveznosti nadzora nad izborom kandidatov za prevzem sredstev, ki se prodajo, drugič, da je družbo Wendel Investissement potrdila na podlagi poročila pooblaščenca družb Éditis, Lagardère in Wendel Investissement, ki ni bi bil neodvisen, tretjič, da je kršila obveznost obrazložitve, in četrtič, da je storila očitno napako pri presoji skladnosti kandidature družbe Wendel Investissement s pogoji za potrditev prevzemnika sredstev, ki se prodajo, opredeljenimi v odstavku 10(b) zavez družbe Lagardère.
Splošno sodišče je v odgovoru na drugi tožbeni razlog, ki ga je preučilo najprej, navedlo, da je družba Investima 10, ki je postala družba Éditis, 20. decembra 2002 imenovala B., predsednika podjetja S., za člana svoje uprave kot neodvisno tretjo osebo, poleg tega pa je družba Lagardère 9. februarja 2004 imenovala to podjetje S. za pooblaščenca, ki je na podlagi odstavka 21(g) zavez, navedenih v Prilogi II k Odločbi 2004/422, odgovoren za „nadzor nad zadovoljivo izvedbo“ prodaje sredstev, ki se prodajo. Tega pooblaščenca kot takega plačuje družba Lagardère.
Podjetje S. je bilo tako imenovano za pooblaščenca v smislu odstavka 15 zavez družbe Lagardère, B., ki je bil takrat njegov predsednik, pa je opravljal dolžnosti, povezane s to nalogo, čeprav je bil član uprave družbe Investima 10, ki je postala družba Éditis. Poleg tega je B. od 9. februarja 2004 do 25. marca 2004, ko je bila družba Éditis preoblikovana v poenostavljeno delniško družbo, hkrati opravljal dolžnosti člana uprave družbe Éditis in pooblaščenca.
V tem okviru je Splošno sodišče menilo, da je bil B. odvisen od družbe Éditis, kar je povzročilo dvom o nevtralnosti, ki bi jo moral kot član uprave družbe Investima 10, ki je postala družba Éditis, izkazovati pri opravljanju naloge podjetja, katerega predsednik je bil in ki je bilo imenovano za pooblaščenca. Zato naj naloga pooblaščenca, da skrbi za zadovoljivo izpolnjevanje zavez družbe Lagardère, med katere spada prodaja sredstev, ki se prodajo, ter na podlagi tega pripravlja priporočila za potrebne ukrepe prestrukturiranja in sestavi poročilo za seznanitev Komisije s temi priporočili, ne bi bila opravljana popolnoma neodvisno. Dejstvo, da je B. opravljal dolžnosti člana uprave družbe, ki je bila imetnica vseh sredstev družbe Éditis, naj bi vplivalo na neodvisnost, ki bi jo moral kot predsednik podjetja S. izkazati pri pripravi priporočil za potrebne ukrepe prestrukturiranja in poročila za seznanitev Komisije s temi priporočili.
Splošno sodišče je navedlo, da je od podjetja S. kot pooblaščenca zahtevalo, da Komisiji predloži ocenjevalno poročilo o kandidaturi družbe Wendel Investissement kot kupca sredstev, ki se prodajo, glede na merila za potrditev iz odstavka 10 zavez družbe Lagardère, priloženih Odločbi 2004/422.
Splošno sodišče je v točki 107 izpodbijane sodbe navedlo, da je ocenjevalno poročilo o kandidaturi družbe Wendel Investissement pripravil pooblaščenec, ki ni izpolnjeval pogoja neodvisnosti od družbe Éditis, ki se zahteva v odstavku 15 zavez družbe Lagardère, opredeljenih v Prilogi II k Odločbi 2004/422.
Vendar je sporna odločba temeljila zlasti na poročilu pooblaščenca, ki je po mnenju Splošnega sodišča, izraženega v točki 110 izpodbijane sodbe, „odločilno vplival“ na to odločbo.
Zato je Splošno sodišče v točkah 118 in 119 ugotovilo, da je neobstoj neodvisnosti pooblaščenca, ki je pripravil to poročilo, povzročil takšno nezakonitost, da je vplivala na zakonitost sporne odločbe, in je tako to odločbo razglasilo za nično, ne da bi preizkusilo druge tožbene razloge, ki jih je družba Odile Jacob navajala v utemeljitev predloga za razglasitev ničnosti.
Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
Predsednik sodišča je s sklepom z dne 29. marca 2011 zadevi C-553/10 P in C-554/10 P združil za ustni postopek in izdajo sodbe.
Komisija v okviru pritožbe v zadevi C-553/10 P Sodišču predlaga, naj:
—
razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je bila sporna odločba razglašena za nično;
—
če je potrebno, dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe, in zavrne ničnostno tožbo, in
—
družbi Odile Jacob naloži plačilo stroškov na obeh stopnjah.
Družba Lagardère podpira pritožbo Komisije.
Družba Wendel Investissement Sodišču predlaga, naj:
—
razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je bila sporna odločba razglašena za nično;
—
dokončno odloči o vprašanjih, ki so predmet te pritožbe, in zavrne ničnostno tožbo družbe Odile Jacob ter
—
družbi Odile Jacob naloži plačilo stroškov.
Družba Odile Jacob Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne;
—
podredno, če se pritožbi ugodi in če stanje postopka to dovoljuje, sporno odločbo razglasi za nično in
—
Komisiji naloži plačilo stroškov.
Družba Lagardère v okviru pritožbe v zadevi C-554/10 P predlaga Sodišču, naj:
—
razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je bila sporna odločba razglašena za nično;
—
zavrne tožbo družbe Odile Jacob, vloženo pri Splošnem sodišču zoper to odločbo, in
—
družbi Odile Jacob naloži plačilo vseh stroškov tega postopka, nastalih na prvi stopnji in v zvezi s pritožbo.
Komisija in družba Wendel Investissement v odgovorih na tožbo predlagata Sodišču, naj:
—
razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem je sporna odločba razglašena za nično;
—
zavrne ničnostno tožbo družbe Odile Jacob zoper to odločbo, in
—
naloži družbi Odile Jacob plačilo vseh stroškov tega postopka, nastalih na prvi stopnji in v zvezi s pritožbo.
Družba Odile Jacob predlaga Sodišču, naj:
—
pritožbo zavrne;
—
podredno, če se pritožbi ugodi in če stanje postopka to dovoljuje, sporno odločbo razglasi za nično in
—
naloži Komisiji plačilo stroškov.
Pritožbi
Komisija v okviru pritožbe v zadevi C-553/10 P navaja tri razloge. Prvi se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj Splošno sodišče ne bi preučilo vpliva morebitnega neobstoja neodvisnosti pooblaščenca od družbe Éditis na njegovo nalogo v zvezi z družbo Wendel Investissement. Komisija z drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, podalo protislovno obrazložitev in izkrivilo dejstva z ugotovitvijo, da je poročilo pooblaščenca odločilno vplivalo na sporno odločbo. Tretji pritožbeni razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava glede priznanja upoštevnosti tožbenega razloga in kršitev obveznosti obrazložitve v tem smislu, se deli na dva dela. Prvi del tega pritožbenega razloga je povezan s tem, da naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, saj naj bi sporno odločbo razglasilo za nično na podlagi tožbenega razloga, ki bi ga bilo treba šteti za neupoštevnega. Drugi del tega pritožbenega razloga se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, saj naj Splošno sodišče ne bi navedlo razlogov, na katere se je oprlo pri ugotovitvi, da bi bila sporna odločba lahko drugačna, če bi bil pooblaščenec neodvisen.
Družba Lagardère se v okviru pritožbe v zadevi C-554/10 P navaja dva razloga. Prvi se nanaša na napačno uporabo prava, ker naj bi Splošno sodišče razglasitev ničnosti sporne odločbe utemeljilo z ugovorom nezakonitosti odločbe o potrditvi pooblaščenca. Družba Lagardère z drugim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker naj bi napačno razsodilo, da bi bilo mogoče ničnost sporne odločbe upravičiti s pripadnostjo pooblaščenca kot tretje neodvisne osebe upravi družbe Éditis. Ta pritožbeni razlog, ki ima štiri dele, se v bistvu ujema s prvim pritožbenim razlogom v zadevi C-553/10 P.
Ker se prvi trije pritožbeni razlogi v zadevi C-553/10 P in drugi pritožbeni razlog v zadevi C-554/10 P prekrivajo, jih je treba obravnavati skupaj.
Prvi trije pritožbeni razlogi v zadevi C-553/10 P in drugi pritožbeni razlog v zadevi C-554/10 P
Trditve strank
Komisija meni, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni preizkusilo, kako bi lahko neobstoj neodvisnosti pooblaščenca vplival na njegovo oceno o odlikah družbe Wendel Investissement kot prevzemnice sredstev družbe Éditis niti zakaj bi se lahko pooblaščenca sumilo, da je sestavil poročilo, ki je Komisijo pri sprejemanju sporne odločbe zavedlo k napaki. Tako stališče naj bi bilo v nasprotju s sodno prakso Splošnega sodišča, v skladu s katero ima neobstoj neodvisnosti osebe, odgovorne za oceno kandidata, pravne učinke, le če se ugotovi, da je ta oseba pri svoji oceni upoštevala drugačen interes od tistega, ki se nanaša na učinkovito opravljanje te naloge. Splošno sodišče naj ne bi preučilo, ali bi lahko neobstoj neodvisnosti pooblaščenca od družbe Éditis vplival na objektivnost vsebine njegovega poročila in zato na oceno družbe Wendel Investissement kot prevzemnice. Tako naj bi Splošno sodišče sprejelo neupošteven tožbeni razlog za razglasitev ničnosti sporne odločbe.
Komisija navaja, da končno odločitev o potrditvi kupca sredstev, ki se prodajo, v okviru koncentracije vedno sprejme Komisija, ki se ne opira le na poročilo pooblaščenca, ampak zbere informacije na lastno pobudo.
Družba Wendel Investissement se v podporo Komisiji strinja z očitki zoper izpodbijano sodbo in poudarja, da Splošno sodišče ni dokazalo, kako bi lahko povezava med družbo Éditis in pooblaščencem vplivala na vsebino ocenjevalnega poročila o kandidaturi družbe Wendel Investissement.
Družba Odile Jacob meni, da Splošnemu sodišču ni mogoče očitati, da se je sklicevalo na francoski zakon, da bi preverilo, ali je bilo dejstvo, da je B. sočasno opravljal funkcijo člana uprave družbe Éditis in kot predsednik podjetja S. dolžnosti pooblaščenca, v skladu z merilom neodvisnosti od te družbe, saj gre le za uporabo
lex societatis
in načela o določitvi prava, ki se uporablja za družbo po načelih mednarodnega zasebnega prava, določenih zlasti v Uredbi (ES) št. 593/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 2008 o pravu, ki se uporablja za pogodbena obligacijska razmerja (Rim I) (
UL L 177, str. 6
).
Družba Lagardère meni, da Splošno sodišče ne bi moglo ugotoviti samodejnega neobstoja neodvisnosti pooblaščenca zaradi povezav B. z družbo Éditis, ampak bi moralo presoditi, ali je pooblastilo B. oviralo pooblaščenca pri neodvisnem in preglednem opravljanju dolžnosti. Nasprotno, pooblastilo, ki ga ima B., in naloga, ki jo opravlja pooblaščenec, naj ne bi predstavljala navzkrižja interesov, ampak naj bi bil njun cilj neodvisnost družbe Éditis in naj bi tako pomenila dopolnjujoči se nalogi.
Družba Odile Jacob glede obsega neobstoja neodvisnosti pooblaščenca meni, da trditev Komisije ni upoštevna, ker je nezakonitost, ki jo je ugotovilo Splošno sodišče, posledica kršitve bistvene pogodbene zaveze, ki je z Odločbo 2004/422 Komisije postala zavezujoča, in je zaradi nje postopek odločanja v zvezi s prodajo, izvedeno na podlagi zavez družbe Lagardère, v celoti neveljaven.
Komisija v okviru drugega pritožbenega razloga meni, da je v izpodbijani sodbi pravo napačno uporabljeno, da je obrazložitev protislovna, dejstva pa izkrivljena, saj naj bi Splošno sodišče ugotovilo, da je poročilo pooblaščenca odločilno vplivalo na sporno odločbo. Komisija trdi, da Splošno sodišče s to ugotovitvijo ni upoštevalo delitve nalog med njo in pooblaščencem. Samo Komisija naj bi namreč odločala o potrditvi kandidata za kupca. Čeprav Komisija pri pripravi končne odločbe upošteva oceno iz poročila pooblaščenca, naj nikakor ne bi bila vezana na njegovo mnenje, ki ne more nadomestiti njene ocene. Komisija bi morala še naprej voditi potrebno preiskavo, zbirati informacije na lastno pobudo ob pomoči svojih služb in z različnimi zahtevami za informacije, naslovljenimi na zadevna podjetja, v tem primeru na družbi Lagardère in Wendel Investissement.
Iz nekaterih podobnosti med poročilom pooblaščenca in sporno odločbo ni mogoče sklepati, da je zadevno poročilo „odločilno vplivalo“ na to odločbo, kot je navedlo Splošno sodišče v točki 110 izpodbijane sodbe. Komisija meni, da gre le za povzetek objektivnih in preverljivih elementov, ki ne vsebujejo subjektivnih ocen.
Družba Wendel Investissement se strinja z utemeljitvijo Komisije.
Družba Odile Jacob meni, da je Splošno sodišče upoštevalo delitev nalog med Komisijo in pooblaščencem. Zaradi neobstoja neodvisnosti potrjenega pooblaščenca naj bi bil celoten postopek odločanja neveljaven. Komisija naj bi namreč v sporni odločbi dejansko upoštevala poročilo pooblaščenca.
Splošno sodišče naj bi s primerjalno analizo poročila pooblaščenca in sporne odločbe v zvezi s štirimi pogoji, določenimi v odstavku 10 zavez družbe Lagardère glede kakovosti kandidata za kupca sredstev, ki se prodajo, v točkah od 112 do 116 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da so bile ocene Komisije enake ocenam iz poročila pooblaščenca. Zato družba Odile Jacob meni, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da je to poročilo odločilno vplivalo na sporno odločbo.
Družba Odile Jacob v okviru tretjega pritožbenega razloga v zadevi C-553/10 P navaja, da neobstoj neodvisnosti pooblaščenca ne pomeni le nepravilnosti, ampak bistveno kršitev upravnega postopka, katere posledica je lahko razglasitev ničnosti sporne odločbe, ne da bi bilo treba dokazati, da bi bila vsebina te odločbe morda drugačna, če te nepravilnosti ne bi bilo. Pogoj neodvisnosti pooblaščenca je temeljni pogoj iz zavez družbe Lagardère, ki so z Odločbo 2004/422 postale pravno zavezujoče. Zahtevo po neodvisnosti pooblaščenca bi bilo treba preveriti predhodno, in ne naknadno, da bi se izognili presoji subjektivnih razlogov, ki bi lahko vodile pooblaščenca pri njegovi nalogi, kot je razvidno iz priporočila Komisije z dne 16. maja 2002 z naslovom „Neodvisnost zakonitih revizorjev v EU: temeljna načela“ (
UL L 191, str. 22
). Ta zahteva po neodvisnosti naj bi se ujemala z zahtevo po neodvisnosti sodišč in po vtisu neodvisnosti, ki ga morajo dati sodišča.
Presoja Sodišča
Pritožnici v bistvu trdita, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo, ker ni analiziralo vplivov morebitnega neobstoja neodvisnosti pooblaščenca družbe Éditis na ocenjevanje kandidature družbe Wendel Investissement kot prevzemnice sredstev družbe Éditis in ker je trdilo, da bi lahko poročilo pooblaščenca Komisijo zavedlo k napačni oceni kandidature družbe Wendel Investissement za potrditev kot kupca sredstev, ki se prodajo.
V skladu s členom 1 Odločbe 2004/422 je priglašena koncentracija, s katero družba Lagardère pridobi izključni nadzor nad ciljnimi sredstvi družbe VUP, odtlej družbe Éditis, razglašena za združljivo s skupnim trgom in učinki Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, če družba Lagardère spoštuje zaveze, navedene v Prilogi II k tej odločbi.
V skladu z odstavkoma 15 in 21 Priloge II k Odločbi 2004/422 priglasiteljica imenuje pooblaščenca za opravljanje posebnih in splošnih nalog, ki so mu zaupane, in sicer mora zlasti skrbeti za zadovoljivo izpolnjevanje zavez, ki jih je sprejela družba Lagardère, ter zagotoviti, da se sredstva, ki se prodajo, do dneva dejanske prodaje hranijo in upravljajo v posebni strukturi, ločeno in neodvisno od obdržanih sredstev ter drugih dejavnosti družbe Lagardère.
Če med družbama Lagardère in Éditis ni soglasja, se lahko glede potrebnih ukrepih prestrukturiranja za izpolnitev zavez obrneta na pooblaščenca. Ta bo na podlagi odstavka 24 teh zavez pripravil priporočilo o obsegu teh ukrepov. Pooblaščenec bo o tem obvestil Komisijo, ki bo lahko sama določila obseg potrebnih ukrepov za prestrukturiranje.
Za opravljanje teh nalog je v odstavku 15 navedenih zavez pojasnjeno zlasti, da mora biti pooblaščenec neodvisen od družb Lagardère in Éditis in da pri njem ne sme biti navzkrižja interesov. Pooblaščenca plačuje družba Lagardère tako, da nista ogrožena dobro izvajanje njegovega pooblastila in njegova neodvisnost.
Ta neodvisnost je sestavni del zavez, ki jih je sprejela družba Lagardère in jih je treba v celoti spoštovati. Določena je bila predhodno in zajema vse dejavnosti pooblaščenca.
Iz točk 85 in 87 izpodbijane sodbe je razvidno, da je bil B., predsednik podjetja S., 20. decembra 2002 imenovan za člana uprave družbe Investima 10, ki je postala družba Éditis, in da je bilo podjetje S. 9. februarja 2004 imenovano za pooblaščenca. V točki 89 izpodbijane sodbe je ugotovljeno, da je B. od 9. februarja 2004 do 25. marca 2004, ko je bila družba Éditis preoblikovana v poenostavljeno delniško družbo, hkrati opravljal dolžnosti člana uprave družbe Éditis in pooblaščenca. Po preoblikovanju družbe Éditis je B. ohranil tesne stike z družbo Éditis, saj je imel pooblaščenec tri predstavnike v odboru delničarjev.
V teh okoliščinah je Splošno sodišče v točki 104 izpodbijane sodbe pravilno ugotovilo, da je B. funkcijo člana uprave družbe Investima 10, ki je postala družba Éditis, opravljal tako, da bi to lahko vplivalo na neodvisnost pooblaščenca in da v takem položaju ta oseba ni mogla zagotavljati popolnoma neodvisnega opravljanja dolžnosti neodvisnega pooblaščenca iz odstavka 15 zavez družbe Lagardère.
Prav tako je Splošno sodišče v točki 107 izpodbijane odločbe pravilno odločilo, da je ocenjevalno poročilo o kandidaturi družbe Wendel Investissement za nakup sredstev, ki se prodajo, pripravil pooblaščenec, ki ni izpolnjeval pogoja neodvisnosti od družbe Éditis.
Komisija ne izpodbija ugotovitev Splošnega sodišča glede neobstoja neodvisnosti pooblaščenca, ker naj bi šlo za dejansko vprašanje. Nasprotno, Splošnemu sodišču očita, da ni preučilo, ali je ta neobstoj neodvisnosti dejansko vplival na sporno odločbo oziroma oziroma ali bi bila lahko vsebina sporne odločbe drugačna, če te nepravilnosti ne bi bilo. Komisija meni, da položaj pooblaščenca ni vplival na objektivnost ocene, ki jo je podala v svojem poročilu o prevzemniku sredstev družbe Éditis, in tako na zakonitost sporne odločbe.
To trditev Komisije je treba zavrniti.
V tej zadevi je namreč pooblaščenec, ki mora „skrbeti za zadovoljivo izpolnjevanje“ zavez priglasiteljice, izpolnil dolžnosti, ki mu jih je posredno zaupala Komisija. Gre za dolžnosti, ki bi jih lahko Komisija, če bi imela ustrezno osebje, opravila sama.
To je jasno razvidno iz točk 52, 53, 55 in 56 obvestila Komisije, ki se nanaša na korektivne ukrepe, dopustne v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 4064/89 in Uredbo Komisije (ES) št. 447/98 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 1, str. 284). V točki 56 tega obvestila je navedeno zlasti, da „bo pooblaščenec opravil naloge, katerih namen je zagotoviti vestno izpolnjevanje zavez v imenu Komisije“.
Opozoriti je treba, da odstavek 15 zavez družbe Lagardère tej nalaga, da imenuje pooblaščenca, ki mora poleg izpolnjevanja drugih pogojev biti „neodvisen od družb Lagardère in Éditis“.
Torej ni sporno, da mora biti tak pooblaščenec najprej neodvisen od strank in delovati neodvisno od njih, tako da neobstoj neodvisnosti zadošča za razglasitev ničnosti odločbe Komisije, kot je sporna odločba. Vprašanje, ali je ta pooblaščenec deloval neodvisno, se postavlja le, če se predhodno ugotovi, da je bil dejansko neodvisen od strank.
Ker je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da pooblaščenec ni bil neodvisen od strank, ni bilo dolžno preveriti, ali je dejansko deloval tako, da bi bil ta neobstoj neodvisnosti izražen.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da Splošno sodišče s tem, da je zaradi neobstoja neodvisnosti pooblaščenca sporno odločbo razglasilo za nično, ni napačno uporabilo prava. Zato trije pritožbeni razlogi Komisije in drugi pritožbeni razlog družbe Lagardère niso utemeljeni in jih je treba zavrniti.
Prvi pritožbeni razlog v zadevi C-554/10 P: ugovor nezakonitosti
Trditve strank
Družba Lagardère trdi, da Splošno sodišče ne bi smelo utemeljiti nezakonitosti sporne odločbe z nezakonitostjo odločbe o potrditvi pooblaščenca, ker ugovora nezakonitosti ni mogoče uveljavljati, kadar gre za posamezni odločbi. Ker družba Odile Jacob v ustreznih rokih ni vložila tožbe zoper odločbo o potrditvi pooblaščenca, naj se v podporo svojemu predlogu za razglasitev ničnosti sporne odločbe ne bi mogla sklicevati na nezakonitost te odločbe o potrditvi, ker naj bi ta glede nje postala dokončna.
Družbi Lagardère in Wendel Investissement menita, da je iz obrazložitve Splošnega sodišča razvidno, da se je z ugovorom uveljavljala nezakonitost odločbe o potrditvi pooblaščenca, ki je posamezna odločba. Splošno sodišče naj bi namesto razlogov, ki so vodili do sporne odločbe, neposredno preučilo razloge, ki so še pred sprejetjem sporne odločbe vodili k imenovanju pooblaščenca.
Družba Lagardère trdi, da so bile stranke o odločbi o potrditvi pooblaščenca obveščene 15. februarja 2005, od takrat pa odločba posega v položaj družbe Odile Jacob in je izpodbojni akt v smislu člena 263 PDEU. To odločbo naj bi bilo zato treba v ustreznih procesnih rokih izpodbijati z ločeno tožbo, in ne z isto kot sporno odločbo. Splošno sodišče naj se zato ne bi moglo veljavno sklicevati na nezakonitost imenovanja pooblaščenca, da bi razglasilo ničnost sporne odločbe.
Družba Odile Jacob zavrača trditve družb Lagardère in Wendel Investissement in trdi, da je treba odločbo o potrditvi pooblaščenca šteti za odločbo, ki je del aktov, ki so pripeljali do sprejetja sporne odločbe, in ne za ločeno odločbo.
Poleg tega družba Odile Jacob trdi, da ni bila naslovnica odločbe o potrditvi pooblaščenca v smislu člena 263 PDEU in sodne prakse in da bi zato težko izpodbijala to odločbo z ločeno tožbo.
Presoja Sodišča
Opozoriti je treba, da je bila družba Odile Jacob o odločbi o potrditvi pooblaščenca obveščena šele 17. februarja 2005.
Družba Odile Jacob je 8. novembra 2004 pri Splošnem sodišču vložila tožbo za razglasitev ničnosti sporne odločbe, v kateri je izpodbijala tudi pogoje za potrditev pooblaščenca. Vendar je treba navesti, da tistega dne družba Odile Jacob še ni bila seznanjena z odločbo o potrditvi pooblaščenca. Zato ji ni mogoče očitati, da je v tožbi zoper sporno odločbo izpodbijala zakonitost odločbe o potrditvi pooblaščenca, ne da bi prej predlagala razglasitev ničnosti te odločbe, čeprav ta spada v isti sklop aktov kot sporna odločba.
Šlo bi za odvečen in nesmiseln formalizem, če bi se od družbe Odile Jacob zahtevalo, da vloži drugo tožbo za izpodbijanje posamezne odločbe, o kateri je bila obveščena po tem, ko je vložila glavno tožbo, in ki je eden od vrste aktov ter se vsekakor izpodbija v okviru te glavne tožbe.
Ta pritožbeni razlog je torej treba zavrniti.
Ker pritožnici nista uspeli z nobenim pritožbenim razlogom, je treba pritožbi v zadevah C-553/10 P in C-554/10 P zavrniti.
Stroški
Sodišče v skladu s členom 184(2) Poslovnika odloči o stroških, če pritožba ni utemeljena. Člen 138(1) in (2) Poslovnika, ki se v skladu s členoma 184(1) in 190(1) uporablja v pritožbenem postopku, določa, da se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker Komisija in družba Lagardère s svojimi predlogi nista uspeli, družba Odile Jacob pa je predlagala, naj se jima naloži plačilo stroškov, jima je treba naložiti plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih je v teh pritožbah priglasila družba Odile Jacob.
Ker družba Odile Jacob ni predlagala, naj se plačilo stroškov naloži družbi Wendel Investissement, ta nosi le svoje stroške.

Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo:

1.
Pritožbi se zavrneta.

2.
Evropska komisija in družba Lagardère SCA nosita svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Éditions Odile Jacob SAS.

3.
Družba Wendel Investissement SA nosi svoje stroške.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.