CELEX: 62012CJ0523
Преюдициално запитване
Свободно предоставяне на услуги
Бюджетни субсидии, финансирани съвместно с Европейския социален фонд, в полза на студенти, записани за специализация след придобита бакалавърска степен
Регионална правна уредба за укрепване на местното образование, която за предоставянето на стипендии въвежда условия, свързани с операторите, които организират специализациите след придобита бакалавърска степен
Условие за непрекъснат опит в продължение на 10 години

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на членове 56 ДФЕС, 101 ДФЕС и 107 ДФЕС, на членове 9 и 10 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г. (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), на член 2 от Допълнителния протокол към нея, както и на членове 11 и 14 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
Запитването е отправено в рамките на спор между Dirextra Alta Formazione srl (наричано по-нататък „Dirextra“), организация, предоставяща образователни услуги на лица, придобили бакалавърска степен, и Regione Puglia (регион Пулия), възникнал по повод решенията на последния да въведе определени условия за предоставянето на университетски стипендии, финансирани по-конкретно от Европейския социален фонд (ЕСФ), свързани по-специално с опита на учебното заведение, в което студентите, които кандидатстват за такива стипендии, желаят да се запишат.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съгласно съображение 22 от Регламент (EO) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999 (
ОВ L 210, стр. 25
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64 и поправка в
ОВ L 301, 2008 г., стр. 40
) дейностите на фондовете и операциите, които те помагат да бъдат финансирани, следва да бъдат в съответствие с другите общностни политики и да се извършват при спазване на законодателството на Общността.
Съгласно член 9, параграф 5 от Регламент № 1083/2006:
„Финансираните от фондовете операции са в съответствие с разпоредбите на Договора и на приетите в съответствие с него актове“.
Правна уредба на Regione Puglia
Мерките за подкрепа за обучение след придобита бакалавърска степен съгласно предвиденото в регионалната оперативна програма на Regione Puglia по отношение на ЕСФ се конкретизират с Регионален закон № 12 относно стипендиите за обучение за повишаването на квалификацията на студенти от региона, придобили бакалавърска степен (legge regionale n
o
12 — Misure in tema di borse di studio a sostegno della qualificazione delle laureate e dei laureati pugliesi) от 26 май 2009 г. (Bollettino Ufficiale della Regione Puglia n
o
78, 29 май 2009 г., стр. 9856, наричан по-нататък „Регионалният закон“).
Член 2 от Регионалния закон предвижда различни условия, които следва да бъдат изпълнени от заведенията, провеждащи обучение на лица, придобили бакалавърска степен, за да може участието в съответните курсове да се финансира с предлаганите стипендии за обучение.
Условията се определят отделно, от една страна, за държавните или частни италиански или чуждестранни университети, признати по националното право, за държавните или частни висши училища, които издават дипломи по акредитирани магистърски програми, от друга страна, и накрая, за другите висши училища, отговарящи на конкретни условия, свързани по-специално с продължителността на опита, придобит в провеждането на обучение след завършена бакалавърска степен.
Що се отнася до последната посочена категория, член2, параграф 3 от Регионалния закон гласи следното:
„Избраните от заинтересуваните лица магистърски програми трябва да се провеждат от висши училища, частни или държавни, които без прекъсване през последните 10 календарни години преди публикуването на обявлението за предоставянето на стипендии за обучение са осъществявали доказана дейност по провеждането на обучение след придобита бакалавърска степен. Под „дейност по провеждането на обучение след придобита бакалавърска степен“ се имат предвид единствено курсове, предназначени изключително за лица, притежаващи бакалавърска степен по програма, чиято продължителност е не по-малка от 800 часа. Дейността по провеждане на обучение трябва да е била осъществявана в качеството на изпълнител, а не единствено на съдружник. В този случай избраните от заинтересуваните лица магистърски програми трябва освен това да са с обща продължителност от поне 800 часа, от които най-малко 500 в учебна зала, като при всички положения най-малко 30 процента от общата продължителност, предвидена за магистърската програма, трябва да бъде под формата на практическо обучение“.
С решение от 2 декември 2009 г. ръководителят на службата за професионално обучение на Regione Puglia одобрява обявлението за откриване на процедура за предоставянето на стипендиите за обучение, предвидени в Регионалния закон.
Това обявление уточнява, че стипендиите могат да се предоставят специално за обучение в магистърски програми след придобита бакалавърска степен, провеждано от частни или държавни висши училища с доказана непрекъсната дейност по провеждане на обучение след придобита бакалавърска степен в периода между 3 декември 1999 г. и 3 декември 2009 г. (наричано по-нататък „условието за 10-годишен опит“).
Спорът по главното производство и преюдициалният въпрос
Dirextra е частно висше училище, което е с доказана дейност по провеждане на обучение след придобита бакалавърска степен с продължителност над 8000 часа, но в продължение само на пет години преди обявлението за откриване на процедурата за предоставяне на стипендии, а не на изискваните от Регионалния закон 10 години.
Dirextra оспорва законосъобразността на условието за 10-годишен опит в жалбата, с която сезира запитващата юрисдикция и с която иска отмяна на решението от 2 декември 2009 г., както и на обявлението за откриване на процедурата.
Дружеството жалбоподател твърди, че това изискване е несъвместимо с правото на Съюза, и по-точно с принципите на свободна конкуренция, пропорционалност и недопускане на дискриминация, и че нарушава член 56 ДФЕС и сл., член 101 ДФЕС и сл., както и разпоредбите на Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (
ОВ L 134, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3 и поправка в
ОВ L 182, 2008 г., стр. 169
), на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (
ОВ L 134, стр. 14
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в
ОВ L 182, 2008 г., стр. 282
) и на Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (
ОВ L 376, стр. 36
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).
Въпреки че отхвърля приложимостта на тези директиви в настоящия случай, запитващата юрисдикция по същество застъпва становището, че ограниченията на свободното предоставяне на услуги, произтичащи от условието за 10-годишен опит, разкриват неравно третиране, което е несъвместимо с целите на провежданите от ЕСФ действия, насочени към цялостно подобряване на качеството на образователната система. Според запитващата юрисдикция въвеждането на това условие при подбора на заведенията изпълнители се явява непропорционално и неподходящо с оглед на конкретната продължителност на курсовете, които могат да се финансират, тоест поне 800 часа годишно, и дори прекомерно с оглед на самата структура на дейността на Европейския съюз.
Подборът можел да се извърши при условия, водещи до по-слабо ограничителни за конкуренцията последици, които са съразмерни с продължителността на магистърските програми, предлагани от организации, които все пак се отличават с висока степен на професионализъм, без да се нарушава конкуренцията и да се засяга качеството на образованието, като същевременно се гарантират свободата на обучение и плурализмът на идеите, закриляни в членове 9 и 10 ЕКПЧ и в членове 11 и 14 от Хартата.
При тези условия Tribunale amministrativo regionale per la Puglia решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Съвместима ли е с член 56 [ДФЕС] и сл. и с член 101 [ДФЕС] и сл. […], както и с член 107 [ДФЕС] и сл. и с принципите на конкуренцията, на пропорционалност, на недопускане на дискриминация и на равно третиране, закрепени в посочените по-горе норми, както и във връзка с членове 9 и 10 от [ЕКПЧ], с член 2 от допълнителния протокол към нея и с членове 11 и 14 от [Хартата], разпоредба като съдържащата се в член 2, параграф 3 от [Регионалния закон], който се прилага в регионален мащаб и въвежда ограничения за достъпа до пазара на някои специфични, предварително определени услуги за укрепване на образованието на местно ниво (за провеждането на магистърски програми след придобиване на бакалавърска степен), като въвежда условие за такъв достъп, изразяващо се единствено в изискване (за определен брой часове през необосновано дълъг период от време), избрано и формулирано произволно от гледна точка на разума на общностната мярка (подобряване на качеството на образованието, а оттам и подбор на субекти, притежаващи подходящи квалификации), което не се изменя в зависимост от конкретната продължителност на отделната услуга?“.
По преюдициалния въпрос
Предварителни бележки
Следва да се припомни, че в рамките на преюдициалното производство Съдът не следва да се произнася относно съвместимостта на норми на вътрешното право с разпоредбите на правото на Съюза. За сметка на това Съдът е компетентен да предостави на запитващата юрисдикция всички тълкувателни елементи, свързани с правото на Съюза, които могат да ѝ позволят да прецени тази съвместимост при постановяването на решение по делото, по което е сезирана (вж. в този смисъл Решение от 8 септември 2009 г. по дело Liga Portuguesa de Futebol Profissional и Bwin International,
C-42/07, Сборник, стр. I-7633
, точка 37).
Като формулира въпроса дали с оглед на правото на Съюза е прекомерно въвеждането на условие, в резултат от което определени висши училища се оказват лишени от възможността да предоставят услуги на студенти, които кандидатстват за регионална стипендия, финансирана по-специално от ЕСФ, по същество запитващата юрисдикция иска от Съда да установи дали изискванията във връзка със свободното предоставяне на услуги, закрепено в член 56 ДФЕС, се противопоставят на това условие. Поради това нейните доводи относно принципите на пропорционалност и недопускане на дискриминация трябва да се считат за свързани с доводите ѝ относно посочените изисквания и във връзка с тях не следва да се формулира отделен отговор.
Освен това позоваването във въпроса на запитващата юрисдикция на член 101 ДФЕС и сл., отнасящи се до конкуренцията, и на член 107 и сл., отнасящи се до държавните помощи, както и позоваването на членове 11 и 14 от Хартата не са достатъчно обосновани в акта за преюдициално запитване, поради което Съдът не е в състояние да прецени релевантността му и съответно да се произнесе по въпроса на запитващата юрисдикция в частта относно тези разпоредби.
Накрая, следва да се напомни, че правото на Съюза не урежда връзката между ЕКПЧ и правните системи на държавите членки и освен това не посочва какви последици трябва да бъдат изведени от националния съд при противоречие между гарантираните от тази конвенция права и разпоредба на националното право (вж. в този смисъл Решение от 24 април 2012 г. по дело Kamberaj, C‑571/10, точка 62, и Решение от 26 февруари 2013 г. по дело Åkerberg Fransson, C‑617/10, точка 44). При това положение Съдът не следва да се произнася по въпроса на запитващата юрисдикция в частта относно ЕКПЧ и Допълнителния протокол към нея.
По свободното предоставяне на услуги
Съгласно постоянната съдебна практика свободното движение на услуги, предвидено в член 56 ДФЕС, изисква не само премахването на всяка основана на гражданството дискриминация по отношение на установените в друга държава членка доставчици на услуги, но и на всяко ограничение, дори то да се прилага, без да се прави разлика между национални доставчици и доставчици от други държави членки, когато това ограничение може да доведе до забрана, затрудняване или по-слаба привлекателност на дейността на доставчик, установен в друга държава членка, в която той законно предлага аналогични услуги (вж. в този смисъл Решение от 18 юли 2013 г. по дело Citroën Belux, C‑265/12, точка 35 и цитираната съдебна практика).
В случая не би могло да се изключи учебни заведения, установени в държави членки, различни от Италианската република, да се окажат лишени от възможността да предоставят услугите си на студенти, които могат да се ползват от регионалната стипендия, единствено поради това че тези заведения не отговарят на условието за 10-годишен опит, наложено с Регионалния закон.
Освен това разпоредба като разглежданата в главното производство, въвеждайки за предоставянето на стипендия за обучение условието учебното заведение, в което студентът възнамерява да се запише, да има доказан непрекъснат опит с продължителност от 10 години, крие опасността да разубеди студента да се запише в заведения, които не отговарят на това условие, и следователно да направи дейността им по-слабо привлекателна.
Подобно ограничение на свободното предоставяне на услуги не би могло да бъде допуснато, освен ако не преследва легитимна цел, съвместима с Договора, и не е обосновано с императивни съображения от обществен интерес, доколкото в такъв случай може да гарантира осъществяването на преследваната цел и не надхвърля необходимото за постигането ѝ (вж. по-специално Решение по дело Citroën Belux, посочено по-горе, точка 37 и цитираната съдебна практика).
В случая от доказателствата по делото Съдът установява, че преследваната с разглеждания Регионален закон цел е — за да се улесни достъпът до пазара на труда на младите дипломанти, които по-рано никога не са работили или са изгубили работата си — да се осигури, че университетското образование след придобита бакалавърска степен, достъпът им до което се облекчава с предоставянето на стипендия, е на високо ниво. Не би могло да се оспорва, че когато за финансирането на обучение след придобита бакалавърска степен се въвежда условие, което има за цел да гарантира качеството на обучението, това е в отговор на императивно съображение от обществен интерес. Целта да се осигури високо ниво на университетското обучение изглежда легитимна за обосноваването на ограничения на основните свободи (вж. в този смисъл Решение от 13 ноември 2003 г. по дело Neri,
C-153/02, Recueil, стр. I-13555
, точка 46).
Изискването за минимален опит на учебните заведения само по себе си представлява подходяща мярка с оглед на така преследваната цел.
Освен това с оглед данните на разположение на Съда не се установява, че с въведеното изискване за непрекъснат 10-годишен опит за включване сред заведенията, в които съответните студенти ще могат да се записват, това условие надхвърля необходимото за постигане на визираната цел.
Действително, безспорно е, че член 2 от разглеждания регионален закон предоставя на студентите възможност да се записват не само в държавни или частни италиански или чуждестранни университети, признати по националното право, но и в частни или държавни висши училища, които издават дипломи по акредитирани магистърски програми, както и в други заведения, чиито магистърски програми не са акредитирани. От последните, единствени адресати на условието за 10-годишен опит, не е прекомерно да се изиска доказването на достатъчно дълъг опит, който в отсъствието на какъвто и да е държавен контрол и на каквато и да било акредитация позволява да се презумира качеството на предлаганото от тях образование по същия начин както по отношение на предлаганото от университетите, признати по националното право, и от организациите с акредитирани магистърски програми.
В тази връзка не се установява прекомерност на изискваната продължителност от 10 години с оглед на сроковете, след изтичането на които университетите се признават съгласно националното право или след изтичането на които се акредитират магистърските програми, провеждани след придобита бакалавърска степен от останалите учебни заведения.
С оглед на изложеното на въпроса на запитващата юрисдикция следва да се отговори, че член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която изисква висшите училища, в които възнамеряват да се запишат студенти, кандидатстващи за регионална стипендия, финансирана по-специално от ЕСФ, да имат доказан 10-годишен опит, когато тези училища не са нито признати по националното право университети, нито заведения, провеждащи обучение по акредитирани магистърски програми.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (седми състав) реши:

Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която изисква висшите училища, в които възнамеряват да се запишат студенти, кандидатстващи за регионална стипендия, финансирана по-специално от Европейския социален фонд, да имат доказан 10-годишен опит, когато тези училища не са нито признати по националното право университети, нито заведения, провеждащи обучение по акредитирани магистърски програми.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.