CELEX: 62009CJ0288
Gemensamma tulltaxan
Tullklassificering
Kombinerade nomenklaturen
Mottagare och dekodrar för digital-tv via satellit vilka har en kommunikationsfunktion
Gemenskapens tullkodex
Artikel 12.5 a i och 12.6
Bindande klassificeringsbesked och deras giltighet i tiden

Respektive begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av undernumren 8521 90 00 och 8528 71 13 i Kombinerade nomenklaturen,
som utgör bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och
om Gemensamma tulltaxan (EGT L 256, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22), i dess lydelse enligt kommissionens
förordning (EG) nr 1549/2006 av den 17 oktober 2006 (EUT L 301, s. 1) och kommissionens förordning (EG) nr 1214/2007 av den
20 september 2007 (EUT L 286, s. 1) (nedan kallad KN), och tolkningen av artikel 12.5 a i och 12.6 i rådets förordning (EEG)
nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, s. 1; svensk specialutgåva, område
2, volym 16, s. 4), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 82/97 av den 19 december 1996 (EGT L 17,
1997, s. 1, och rättelse EGT L 179, 1997, s. 11) (nedan kallad tullkodexen).
Respektive begäran har framställts i två olika mål mellan, å ena sidan, British Sky Broadcasting Group plc (nedan kallat Sky)
respektive Pace plc (nedan kallat Pace) och, å andra sidan, Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (nedan kallade
Commissioners) angående tullklassificering av olika modeller av set‑top boxar med kommunikationsfunktion och hårddisk samt
betalning av tull avseende nämnda varor.

Tillämpliga bestämmelser

Tullklassificeringen
Den internationella tullklassificeringen
Den internationella konvention genom vilken systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering (nedan kallat HS) inrättades,
vilken ingicks i Bryssel den 14 juni 1983, samt ändringsprotokollet därtill av den 24 juni 1986 (nedan kallad HS‑konventionen),
godkändes i Europeiska ekonomiska gemenskapens namn genom rådets beslut 87/369/EEG av den 7 april 1987 (EGT L 198, s. 1; svensk
specialutgåva, område 11, volym 12, s. 5).
Enligt artikel 3.1 a i HS-konventionen förbinder sig varje fördragsslutande part att se till att dess tulltaxenomenklatur
och statistiska nomenklaturer överensstämmer med HS, att använda alla nummer och undernummer i HS, utan tillägg eller förändring,
samt därtill hörande nummerkoder, och att följa den numeriska ordningsföljden i HS. I samma bestämmelse föreskrivs en skyldighet
för de fördragsslutande parterna att tillämpa de allmänna reglerna för tolkningen av HS och alla anmärkningar till dess avdelningar,
kapitel och undernummer samt att inte ändra omfattningen av avdelningar, kapitel, nummer eller undernummer i HS.
Tullsamarbetsrådet, sedermera Världstullorganisationen, som inrättades genom en konvention undertecknad i Bryssel den 15 december 1950,
godkänner, i enlighet med villkoren i artikel 8 i HS-konventionen, de förklarande anmärkningar och klassificeringsutlåtanden
som antagits av HS-kommittén. Organisationen av denna kommitté regleras i artikel 6 i HS-konventionen. Enligt artikel 7.1
i HS‑konventionen ska kommittén bland annat ha till uppgift att föreslå ändringar i nämnda konvention och utarbeta förklarande
anmärkningar, uttalanden i klassificeringsfrågor samt andra anvisningar till ledning vid tolkningen av HS.
I de förklarande anmärkningarna till nummer 8521 i HS föreskrivs bland annat följande:
”...
A.-      Apparater för inspelning och kombinerad inspelning och återgivning
Detta är apparater som, när de är anslutna till en televisionskamera eller en televisionsmottagare, på ett medium spelar in
elektriska impulser (analoga signaler) eller analoga signaler som omvandlats till digitala koder (eller en kombination av
dessa) ... . Inspelningsmetoden kan vara magnetisk eller optisk och inspelningsmediet är oftast band eller skivor.
...
Numret omfattar inte:
...
c)      televisionsmottagare (även med inbyggd rundradio-mottagare eller inbyggd utrustning för inspelning eller återgivning av ljud
eller videosignaler) och videomonitorer och videoprojektorer (nr 8528).”
I de förklarande anmärkningarna till nr 8528 i HS anges bland annat följande:
”...
D.-      Televisionsmottagare
Denna grupp omfattar televisionsmottagare, även utformade för att innehålla en videoskärm, t.ex.:
1)      mottagare för tv-sändningar (markbunden sändning, kabel eller satellit) som inte innehåller någon bildskärm (CRT, LCD etc.).
Dessa apparater tar emot signaler och omvandlar dessa till en signal som fungerar för återgivning. De kan också innehålla
ett modem för internetanslutning.
Dessa mottagare är avsedda att användas tillsammans med utrustning för inspelning eller återgivning av videosignaler, monitorer,
projektorer eller televisionsapparater. Anordningar som enbart isolerar högfrekventa televisionssignaler (vilka ibland kallas
’videotuners’) skall klassificeras som delar enligt nr 8529:
...
3)      televisionsmottagare av alla slag (LCD, plasma, CRT etc.) som används i hem (televisionsapparater), även med inbyggd rundradiomottagare,
videobandspelare, dvdspelare, dvd-inspelare, satellitmottagare etc.
...
Numret omfattar inte:
a)      apparater för inspelning eller återgivning av videosignaler (nr 8521);
...”
KN
KN bygger på HS. I KN återges nummer och undernummer med sex siffror från HS. Med hjälp av de sjunde och åttonde siffrorna
bildas undergrupper som uteslutande förekommer i KN.
Europeiska kommissionen ska enligt artikel 12.1 i förordning nr 2658/87, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 254/2000
av den 31 januari 2000 (EGT L 28, s. 16) (nedan kallad förordning nr 2658/87), varje år genom en förordning anta en fullständig
version av KN samt tullsatserna, i enlighet med de åtgärder som har vidtagits av Europeiska unionens råd eller kommissionen.
Förordningen ska tillämpas från och med den 1 januari påföljande år.
I artikel 8 i förordning nr 2658/87 preciseras att den kommitté som avses i artikel 247 i tullkodexen får undersöka varje
fråga som ordföranden tar upp på begäran av en företrädare för en medlemsstat beträffande bland annat KN.
I mål C‑289/09 är den tillämpliga lydelsen av KN den som följer av förordning nr 1549/2006, vilken trädde i kraft den 1 januari 2007.
I mål C‑288/09 är den tillämpliga lydelsen av KN den som följer av förordning nr 1214/2007, vilken trädde i kraft den 1 januari 2008.
De allmänna bestämmelserna för tolkning av KN återfinns i avsnitt I A i del 1 i KN. Dessa bestämmelser har samma lydelse i
KN enligt förordning nr 1549/2006 som i KN enligt förordning nr 1214/2007. I bestämmelserna föreskrivs följande:
”Vid klassificering av varor enligt [KN] skall följande gälla:
1.      Benämningarna på avdelningar, kapitel och underavdelningar av kapitel är endast vägledande. Klassificeringen ska bestämmas
med ledning av lydelsen av HS-numren (med fyrställig sifferkod), av anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och,
om inte annat föreskrivs i HS-numren eller i anmärkningarna, med ledning av följande bestämmelser.
...
3.      När vid tillämpning av regel 2 b, eller i annat fall, två eller flera HS-nummer kan komma i fråga för en vara gäller följande:
...
b)      Blandningar, varor som består av olika material eller är sammansatta av olika beståndsdelar samt varor i satser för försäljning
i detaljhandeln vilka inte kan klassificeras med ledning av regel 3 a, skall såvitt möjligt klassificeras som om de bestod
av det material eller den beståndsdel som ger blandningen, varan eller satsen dess huvudsakliga karaktär.
...
...
6.      Klassificeringen av varor enligt de olika undernumren till ett HS‑nummer skall bestämmas med ledning av undernumrens lydelse,
av anmärkningarna till dessa undernummer och av ovanstående regler i tillämpliga delar, varvid gäller att endast varubeskrivningar
på samma siffernivå skall jämföras med varandra. Vid tillämpningen av denna regel skall anmärkningarna till den berörda avdelningen
och det berörda kapitlet också beaktas, om inte omständigheterna kräver annat.”
Del 2 av KN innehåller avdelning XVI. Denna avdelning omfattar kapitel 85, som rör elektriska maskiner och apparater samt
mekaniska redskap, elektrisk materiel samt delar till sådana varor, apparater för inspelning eller återgivning av ljud, apparater
för inspelning eller återgivning av bilder och ljud för television samt delar och tillbehör till sådana apparater.
Anmärkning nr 3 i avdelning XVI i KN har följande lydelse:
”Om inte annat föreskrivs skall maskinkombinationer som består av två eller flera maskiner som sammanfogats till en enhet
samt andra maskiner som kan utföra två eller flera kompletterande eller alternativa arbetsuppgifter klassificeras som om de
bestod enbart av den komponent eller utgjorde en sådan maskin som utför den huvudsakliga arbetsuppgiften.”
Nr 8521 och nr 8528 är identiska i de lydelser av KN som följer av förordning nr 1549/2006 respektive förordning nr 1214/2007.
I dessa förordningar föreskrivs vidare inte någon tidsfrist, från och med dagen för offentliggörandet eller delgivningen,
under vilken innehavaren av bindande besked som har upphört att gälla fortfarande får använda dessa.
Nr 8521 i KN har följande lydelse:
”8521 Apparater för inspelning eller återgivning av videosignaler, även med inbyggd videotuner:
8521 10 – Arbetande med magnetband:
...
8521 90 00 − Andra slag”.
Nr 8528 i KN har följande lydelse:
”8528 Monitorer och projektorer utan inbyggd televisionsmottagare; televisionsmottagare, även med inbyggd rundradiomottagare eller
inbyggd utrustning för inspelning eller återgivning av ljud eller videosignaler:
...
–        Televisionsmottagare, även med inbyggd rundradiomottagare eller inbyggd utrustning för inspelning eller återgivning av ljud
eller videosignaler:
8528 71 − − Inte utformade för att innehålla en videoskärm:
...
8528 71 13 − − − − Apparater med en mikroprocessorbaserad anordning med inbyggt modem för uppkoppling till Internet, med ett
system för interaktivt informationsutbyte, med möjlighet till televisionsmottagning (set-top boxes med kommunikationsfunktion)”.
De förklarande anmärkningarna till KN
Kommissionen antar, med stöd av artikel 9.1 a andra strecksatsen i förordning nr 2658/87, förklarande anmärkningar till KN.
Dessa offentliggörs regelbundet i
Europeiska unionens officiella tidning
. I de anmärkningar som offentliggjordes den 7 maj 2008 (EUT C 112, s. 8) preciseras följande beträffande numren 8521 och
8528:
”8521 90 00 Andra slag
I detta undernummer ingår apparater utan bildskärm med möjlighet till mottagning av televisionssignaler (så kallade set-top
boxar) som innehåller en anordning för inspelning eller återgivning (t.ex. en hårddisk eller DVD-enhet).
...
8528 71 13 Apparater med en mikroprocessorbaserad anordning med inbyggt modem för uppkoppling till Internet, med ett system för interaktivt
informationsutbyte, med möjlighet till televisionsmottagning (set-topboxar med kommunikationsfunktion).
Detta undernummer omfattar apparater utan bildskärm, så kallade ’set‑topboxar med kommunikationsfunktion’, som består av följande
huvudsakliga delar:
–        En mikroprocessor.
–        En videotuner.
En RF-kontakt är en indikation på att det kan finnas en videotuner.
–        Ett modem.
...
Set-top boxar som innehåller en anordning för inspelning eller återgivning (t.ex. en hårddisk eller DVD-enhet) omfattas inte
av detta undernummer (undernr [8521 90 00]).
...”
Vid tiden för händelserna i målen vid den nationella domstolen gällde en tullsats på 13,9 procent för import av apparater
klassificerade enligt undernummer 8521 90 00 medan apparater klassificerade enligt undernummer 8528 71 13 var befriade från
tull.

Allmänna tull- och handelsavtalet 1994 och avtalet om handel med informationsteknikprodukter
Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) från år 1994 (nedan kallat GATT 1994) och, särskilt, överenskommelsen om tolkningen
av artikel II.1(b) i GATT, ingår i avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), som ingicks den 15 april 1994
i Marrakech och godkändes genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående på gemenskapens vägnar – vad beträffar
frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan
(1986–1994) (EGT L 336, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 38, s. 1).
Avtalet om handel med informationsteknikprodukter, som utgörs av den ministerförklaring om handel med informationsteknikprodukter
som antogs den 13 december 1996 vid WTO:s första konferens i Singapore, med bilagor och tillägg (nedan kallat ITA), godkändes
tillsammans med meddelandet om dess genomförande på gemenskapens vägnar genom rådets beslut 97/359/EG av den 24 mars 1997
om avskaffande av tullar på informationsteknikprodukter (EGT L 155, s. 1). I ITA i punkt 1 preciseras att varje avtalsparts
handelsordning bör utvecklas på ett sådant sätt att möjligheterna för informationsteknikprodukter att vinna inträde på marknaden
förstärks.
I punkt 2 i ITA stadgas att varje avtalspart ska binda och avskaffa tullar och andra avgifter av vilket slag det vara må,
i betydelsen enligt artikel II.1 (b) i GATT 1994, avseende vissa produkter, bland annat ”set‑topboxar med kommunikationsfunktion:
Apparater med en mikroprocessorbaserad anordning med inbyggt modem för uppkoppling till Internet, med en funktion för interaktivt
informationsutbyte”.
Den 16 november 2000 antogs rådets förordning (EG) nr 2559/2000 om ändring av bilaga I till förordning nr 2658/87 (EGT L 293,
p. 1), i syfte att genomföra ITA, vilket framgår av skäl 2 i den förstnämnda förordningen.

Tullagstiftningen
Tullagstiftningen omfattar tullkodexen och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter
för förordning nr 2913/92 (EGT L 253, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 10, s. 1), i dess lydelse enligt kommissionens
förordning (EG) nr 12/97 av den 18 december 1996 (EGT L 9, 1997, s. 1) (nedan kallad tillämpningsförordningen).
Tullkodexen
Artikel 4 i tullkodexen har följande lydelse:
”I denna kodex används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
...
5)
beslut
: varje förvaltningsåtgärd av tullmyndigheterna i fråga om tullagstiftningen för att ta ställning i ett visst fall, då denna
åtgärd får rättslig verkan för en eller flera särskilda eller identifierbara personer. Denna term täcker bl.a. bindande besked
enligt artikel 12.
...”
Artikel 12.1–12.6 i tullkodexen har följande lydelse:
”1.      Tullmyndigheterna skall på skriftlig begäran utfärda bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked och därvid
handla i överensstämmelse med kommittéförfarandet.
2.      Bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked skall endast vara bindande för tullmyndigheterna gentemot mottagaren
beträffande en varas klassificering enligt tulltaxan eller bestämningen av en varas ursprung.
[...]
5.      Bindande besked skall upphöra att gälla i följande fall:
a)      Klassificeringsbesked skall upphöra att gälla
i)      när en förordning har antagits och beskeden inte längre överensstämmer med den rätt som därmed fastställs,
ii)      när de inte längre är förenliga med tolkningen av en av de nomenklaturer som avses i artikel 20.6
–        antingen på gemenskapsnivå, på grund av ändringar i de förklarande anmärkningarna till Kombinerade nomenklaturen eller på
grund av en dom från Europeiska gemenskapernas domstol,
...
6.      Innehavaren av bindande besked som upphör att gälla i enlighet med punkt 5 a ii, 5 a iii, 5 b ii eller 5 b iii får fortfarande
använda dessa under sex månader från dagen för offentliggörandet eller delgivningen ....
I de fall som avses i punkt 5 a i och 5 b i får i förordningen eller avtalet fastställas en frist, som skall gälla för första
stycket.
...”
I artikel 243 i tullkodexen föreskrivs följande:
”1.      Varje person skall ha rätt att överklaga beslut som fattats av tullmyndigheterna i fråga om tillämpningen av tullagstiftningen
och som berör denne direkt och personligen.
...
Överklagandet skall ges in i den medlemsstat där beslutet fattats eller framställningen gjorts.
2.      Överklagandet sker
a)      i första instans hos de tullmyndigheter som utsetts för detta av medlemsstaterna, och
b)      i andra instans hos ett oberoende organ som kan vara en rättslig myndighet eller ett motsvarande specialiserat organ enligt
gällande bestämmelser i medlemsstaterna.”
Det framgår av artiklarna 247 och 247a i tullkodexen att kommissionen ska biträdas av en tullkodexkommitté vid genomförandet
av tullkodexen.
Tillämpningsförordningen
I artikel 11 i tillämpningsförordningen föreskrivs följande:
”Bindande klassificeringsbesked som utfärdats av tullmyndigheterna i en medlemsstat från och med den 1 januari 1991, skall
vara bindande för de behöriga myndigheterna i alla medlemsstater på samma villkor.”
I artikel 12 i förordningen görs följande preciseringar:
”1.      Vid antagande av en av de rättsakter eller bestämmelser som anges i artikel 12.5 i [tull]kodexen, skall tullmyndigheterna
vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att bindande besked från och med denna dag endast utfärdas i överensstämmelse
med rättsakten eller bestämmelsen i fråga.
2.      a)     Vad gäller bindande klassificeringsbesked skall vid tillämpningen av punkt 1 följande dagar beaktas:
...
–        För de förordningar som avses i artikel 12.5 a ii i [tull]kodexen om ändringar i de förklarande anmärkningarna till Kombinerade
nomenklaturen, dagen då de offentliggörs i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning
, serie C.
...”

Målen vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna

Mål C‑288/09
Sky tillhandahåller digital-tv via satellit. Sky importerar en digitalbox (
set‑top box
) med kommunikationsfunktion och hårddisk till Förenade kungariket. Boxen kallas Sky+boxen, modell DRX 280 (nedan kallad Sky+boxen).
Sky+boxen är en satellit-tv-mottagare. En sådan mottagare tar emot och avkodar digitala tv-signaler som sänds via en satellit-tv-plattform
som innehas av ett programföretag såsom Sky. Signalen avkodas först när den överförs för att visas på en tv-skärm.
Programföretaget sänder ut digitala tv-signaler via satellit som tas emot genom ett så kallat mikrovågshuvud (
low noise block converter)
som sitter på privatkundens parabolantenn. Den digitala signalen leds sedan genom en sladd till tv‑mottagaren.
Sky+boxen är speciellt utformad och programmerad för att bara ta emot och avkoda de digitala tv-signaler som kommer från Skys
satellitplattform.
Sky+boxen har ingen bildskärm. Den har ett inbyggt modem för uppkoppling till Internet och har således en funktion för interaktivt
informationsutbyte.
Sky+boxen har en inbyggd hårddisk. Hälften av utrymmet på boxens hårddisk används av Sky för tjänsten
video on demand
. Den återstående hälften kan användaren förfoga över för att spela in tv‑program som sänds från Skys satellitplattform. Boxen
i fråga kan inte användas för att spela in videoinnehåll från någon annan extern källa, som till exempel en tv‑mottagare,
en kamera eller en videobandspelare. Den kan inte spela upp videoinnehåll från externa mediebärare som till exempel DVD-skivor
eller videoband. Den kan heller inte användas för att spela in videoinnehåll på sådana externa mediebärare.
Användaren behöver inte Sky+boxens hårddisk för att enbart titta på tv. Boxen fungerar i sådana fall bara som en vanlig tv‑mottagare.
Den kan däremot inte användas med enbart hårddisken utan någon digital tv‑signal, eftersom den bara fungerar under förutsättning
att den tar emot en sådan signal från Skys satellitplattform. Detta gäller även om den spelar upp innehållet på hårddisken.
Den 12 juni 2008 ansökte Sky hos Commissioners om ett bindande klassificeringsbesked avseende Sky+boxen. Den 9 juli 2008 utfärdade
Commissioners ett sådant besked avseende Sky+boxen. Enligt beskedet skulle boxen klassificeras enligt undernummer 8521 90
00 i KN.
Sky överklagade klassificeringen i klassificeringsbeskedet och hävdade att Sky+boxen skulle klassificeras enligt undernummer
8528 71 13 i KN som en set-topbox med kommunikationsfunktion, det vill säga som en ”televisionsmottagare” under nummer 8528.
Customs and International Reviews and Appeals Team avslog överklagandet genom beslut av den 29 september 2008.
Den 28 oktober 2008 överklagade Sky detta beslut till VAT and Duties Tribunal, London, som den 1 april 2009 blev First Tier
Tribunal (Tax Chamber).
First Tier Tribunal (Tax Chamber) beslutade mot denna bakgrund att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor
till domstolen:
”1)      Ska en set-topbox med de specifikationer som [Sky+boxen] har klassificeras enligt undernummer 8528 71 13 [i KN], i enlighet
med … förordning nr 1214/2007 om ändring av bilaga I till förordning nr 2658/87, trots det som anges i de förklarande anmärkningarna
till KN som antagits av kommissionen den 7 maj 2008 … angående KN-undernumren 8521 90 00 och 8528 71 13?
2)      Medför artikel 12.5 a i [tullkodexen] … att nationella tullmyndigheter är skyldiga att utfärda bindande klassificeringsbesked
som överensstämmer med de förklarande anmärkningarna till KN, om inte, eller till dess att, dessa förklarande anmärkningar
har befunnits oförenliga med ordalydelsen i de aktuella bestämmelserna i KN, inkluderande de allmänna bestämmelserna för tolkning
av KN, eller får nationella tullmyndigheter bilda sig en egen uppfattning i frågan och bortse från de förklarande anmärkningarna
om de nationella myndigheterna anser att det föreligger en sådan oförenlighet?
3)      För det fall en set-topbox med de specifikationer som Sky+boxen … har ska klassificeras enligt KN-undernummer 8521 90 00,
skulle tillämpningen av tull med en högre tullsats än noll procent vara olaglig enligt [unions]rätten, som en följd av att
det strider mot [Europeiska unionens] åtaganden enligt [ITA] och artikel II.1 (b) i [GATT 1994] eller medför klassificering
enligt nummer 8521 att varan i fråga är undantagen från tillämpningsområdet för de aktuella bestämmelserna i ITA?”

Mål C‑289/09
Pace tillverkar och importerar digitalboxar med kommunikationsfunktion (STB) och hårddisk (HDD) (nedan kallade STB‑HDD-boxarna)
och säljer dessa till företag som tillhandhåller betal‑tv-tjänster. Pace importerar nämnda boxar till Förenade kungariket,
särskilt modellen TDS 470NB SD PVR (också kallad Sky+boxen). Denna tillverkas av Sky, som benämner den modell DRX 280.
STB‑HDD-boxarna har de egenskaper som beskrivits ovan i punkterna 33–38.
Pace tillverkar också ett stort antal olika digitalboxar med kommunikationsfunktion men utan hårddisk, bland annat modellerna
DS 430NB och DS 250NV. Dessa modeller är klassificerade enligt undernummer 8528 71 13.
Den 8 april 2005 utfärdade Commissioners ett bindande klassificeringsbesked till Pace enligt vilket Sky+boxen klassificerades
enligt undernummer 8528 12 91 i KN, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1810/2004 av den 7 september 2004
om ändring av bilaga I till förordning nr 2658/87 (EUT L 327, s. 1). Till följd av att förordning nr 1549/2006 trädde i kraft
den 1 januari 2007, blev detta undernummer i stället undernummer 8528 71 13. De mindre skillnaderna mellan de olika STB‑HDD-boxarna
såvitt avser tekniska specifikationer eller beskrivningar av produkten påverkar inte klassificeringen av dem.
Genom skrivelser av den 4 december 2006 respektive den 29 januari 2007 informerade Commissioners Pace om att ”KN‑numren skulle
undergå stora förändringar med verkan från och med den 1 januari 2007” och att ”det bindande klassificeringsbeskedet [av den
8 april 2005] till följd av dessa förändringar skulle upphöra att gälla den 31 december 2006”. Enligt den nationella domstolen
fick Pace aldrig kännedom om dessa skrivelser.
I en skrivelse av den 8 augusti 2008 bekräftade Commissioners att set‑topboxmodellen STB-HDD TDS 460, som finns i två olika
typer, närmare bestämt TDS 460NV och TDS 460NS, också omfattades av det bindande klassificeringsbeskedet av den 8 april 2005
så länge som detta fortsatte att gälla.
I en separat skrivelse av den 8 augusti 2008 bekräftade Commissioners att det bindande klassificeringsbeskedet av den 8 april 2005
i enlighet med artikel 12.5 a i i tullkodexen hade upphört att gälla från och med den 1 januari 2007, till följd av de ändringar
av koderna som berodde på ändringen i HS och den årliga uppdateringen av tulltaxorna.
Den 17 november 2008 begärde Commissioners att Pace i efterhand skulle betala tull avseende samtliga STB-HDD‑boxar, inklusive
Sky+boxen, som importerats mellan januari 2007 och april 2008. Denna begäran framställdes med motiveringen att STB‑HDD‑boxarna
hade klassificerats enligt fel KN‑nummer, nämligen undernummer 8528 71 13. Enligt Commissioners borde varorna rätteligen ha
klassificerats enligt undernummer 8521 90 00.
Den 4 december 2008 överklagade Pace detta beslut. Den 16 januari 2009 fastställde The Customs and International Reviews and
Appeals Team beslutet att klassificera de aktuella STB-HDD‑boxarna enligt nummer 8521 90 00.
Den 10 februari 2009 överklagade Pace The Customs and International Reviews and Appeals Teams beslut till VAT and Duties Tribunal
Manchester. Den 27 mars 2009 överfördes överklagandet till First Tier Tribunal (Tax Chamber).
I överklagandet hävdade Pace att de förklarande anmärkningarna till KN inte överensstämmer med KN. Pace menar att det bindande
klassificeringsbeskedet avseende de berörda boxarna fortsatte att gälla under sex månader från och med det att förordning
nr 1549/2006 trädde i kraft och att artikel 12.5 a i i tullkodexen ska tolkas på så sätt att förordning nr 1549/2006 inte
ska anses vara en ”förordning” vid tillämpning av denna bestämmelse.
First Tier Tribunal (Tax Chamber) beslutade mot denna bakgrund att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor
till domstolen:
”1)      Ska en set-topbox med kommunikationsfunktion (STB) och hårddisk (HDD) klassificeras enligt … undernummer 8528 71 13 i [KN],
i enlighet med [förordning nr 1549/2006] och [förordning nr 1214/2007], trots det som anges i de förklarande anmärkningarna
till KN … som antagits av kommissionen den 7 maj 2008 … angående KN‑undernumren 8521 90 00 och 8528 71 13?
2)      För det fall en STB med en HDD och med specifikationer som en STB‑HDD ska klassificeras enligt KN-undernummer 8521 90 00,
skulle tillämpningen av tull med en högre tullsats än noll procent vara olaglig enligt [unions]rätten, som en följd av att
det strider mot [unionens] åtaganden enligt [ITA] och artikel [II.1 (b)] i [GATT 1994], eller medför klassificering enligt
nummer 8521 att varan i fråga är undantagen från tillämpningsområdet för de aktuella bestämmelserna i ITA?
3)      Ska bestämmelserna i artikel 12.5 a i [i tullkodexen] tolkas så, att det bindande klassificeringsbeskedet av den 8 april 2005
som [Pace] åberopat automatiskt upphörde att gälla efter den 31 december 2006 till följd av att det inte längre överensstämde
med de bestämmelser som infördes genom [förordning nr 1549/2006]? Ska artikel 12.5 a i [i tullkodexen] tolkas på så sätt att
[förordning nr 1549/2006] inte utgör en ’förordning’ i denna artikels mening, antingen på grund av att den är en årlig uppdatering
av KN eller på grund av att den inte är en specifik klassificeringsförordning?
4)      Ska bestämmelserna i artikel 12.6 i tullkodexen tolkas på så sätt att när det antas en årlig uppdatering av KN som inte innefattar
någon bestämmelse om att det finns en övergångsperiod för innehavare av bindande klassificeringsbesked, så har sådana innehavare
inte rätt till någon övergångsperiod, eller ska de ha rätt till den vanliga övergångsperioden på sex månader för kommissionens
klassificeringsförordningar enligt principen om skydd för berättigade förväntningar?”
Målen C‑288/09 och C‑289/09 har genom beslut av domstolens ordförande av den 22 september 2009 förenats vad gäller det skriftliga
och det muntliga förfarandet.
På grund av sambandet mellan nämnda mål ska de enligt artikel 43 i rättegångsreglerna, i förening med artikel 103 i samma
rättegångsregler, förenas även vad gäller domen.

Prövning av tolkningsfrågorna

Den första frågan i mål C‑288/09 och den första frågan i mål C‑289/09
Den nationella domstolen har ställt dessa frågor för att få klarhet i huruvida KN ska tolkas på så sätt att set-topboxar med
kommunikationsfunktion och hårddisk – såsom Sky+boxen – omfattas av undernummer 8528 71 13 i KN trots det som anges i de förklarande
anmärkningar till KN som offentliggjordes den 7 maj 2008, av vilka det framgår att nämnda boxar omfattas av undernummer 8521
90 00.
I de allmänna bestämmelserna för tolkning av KN föreskrivs det att klassificeringen av varor ska bestämmas med ledning av
lydelsen av HS-numren och anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och att benämningarna på avdelningar eller kapitel
endast är vägledande.
Domstolen erinrar härvid om att det framgår av fast rättspraxis att det avgörande kriteriet för tullklassificering av varor
i allmänhet, av hänsyn till rättssäkerheten och i syfte att underlätta kontroll, ska vara deras objektiva kännetecken och
egenskaper, såsom de definieras i rubriken till numret i KN och i anmärkningarna till avdelningen eller kapitlet (se, bland
annat, dom av den 19 oktober 2000 i mål C‑339/98, Peacock, REG 2000, s. I‑8947, punkt 9, av den 15 september 2005 i mål C‑495/03,
Intermodal Transports, REG 2005, s. I‑8151, punkt 47, av den 18 juli 2007 i mål C‑142/06, Olicom, REG 2007, s. I‑6675, punkt 16,
och av den 19 februari 2009 i mål C‑376/07, Kamino International Logistics, REG 2009, s. I‑1167, punkt 31).
I de förklarande anmärkningarna till KN, offentliggjorda den 7 maj 2008, anges det att set-topboxar som innehåller en anordning
för inspelning eller återgivning (till exempel en hårddisk) inte omfattas av undernummer 8528 71 13 utan ska klassificeras
enligt undernummer 8521 90 00.
I de förklarande anmärkningar till HS som var i kraft vid tiden för de faktiska omständigheterna i målen vid den nationella
domstolen angavs det emellertid att televisionsmottagare, även med inbyggd utrustning för inspelning, inte omfattas av nummer
8521 utan av nummer 8528.
Det ska dessutom erinras om att de förklarande anmärkningar som har utarbetats av kommissionen (vad beträffar KN) och av Världstullorganisationen
(vad beträffar HS), enligt domstolens fasta praxis utgör viktiga tolkningsdata vid bedömningen av vad som inbegrips under
olika tullnummer, likväl utan att vara rättsligt bindande (se dom av den 16 juni 1994 i mål C‑35/93, Develop Dr. Eisbein,
REG 1994, s. I‑2655, punkt 21, av den 11 januari 2007 i mål C‑400/05, B.A.S. Trucks, REG 2007, s. I‑311, punkt 28, och av
den 27 november 2008 i mål C‑403/07, Metherma, REG 2008, s. I‑8921, punkt 48).
Innehållet i de förklarande anmärkningarna till KN, vilka inte ersätter de förklarande anmärkningarna till HS utan ska betraktas
som ett komplement till dem (se, för ett liknande resonemang, dom av den 6 december 2007 i mål C‑486/06, Van Landeghem, REG 2007,
s. I‑10661, punkt 36) och konsulteras parallellt med dessa, ska därför överensstämma med bestämmelserna i KN och kan inte
ändra deras räckvidd (se, bland annat, domen i det ovannämnda målet Kamino International Logistics, punkt 48).
Detta innebär att om de förklarande anmärkningarna till KN strider mot lydelsen i KN‑numren och anmärkningarna till avdelningarna
eller kapitlen, så ska de förklarande anmärkningarna till KN lämnas utan avseende (se, för ett liknande resonemang, dom av
den 19 april 2007 i mål C‑229/06, Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, REG 2007, s. I‑3251, punkt 31, och av den 5 juni 2008
i mål C‑312/07, JVC France, REG 2008, s. I‑4165, punkt 34, samt domen i det ovannämnda målet Kamino International Logistics,
punkterna 49 och 50).
Undernummer 8521 90 00 omfattar, såsom framgår av dess lydelse, apparater för inspelning eller återgivning av videosignaler,
även om dessa apparater har en inbyggd videotuner och även om inspelningen görs på en annan bärare än ett magnetband. Apparater
i vilka inspelningen sker på magnetband omfattas av undernummer 8521 10.
Nummer 8528 omfattar bland annat televisionsmottagare, även med inbyggd utrustning för inspelning av ljud eller videosignaler.
Undernummer 8528 71 13 omfattar televisionsmottagare, även med inbyggd utrustning för inspelning av ljud eller videosignaler,
inte utformade för att innehålla en videoskärm, med en mikroprocessorbaserad anordning som har ett inbyggt modem för uppkoppling
till Internet och ett system för interaktivt informationsutbyte, med möjlighet till televisionsmottagning.
Det ska härvid preciseras att, såsom kommissionen har medgett under förhandlingen, uttrycken ”videotuner” och ”televisionsmottagning”
täcker två identiska begrepp.
Av ovannämnda definitioner framgår att varor som omfattas av dessa två undernummer både kan ta emot tv-signaler och spela
in dem. Skillnaden mellan de två undernumren ligger i frågan om vilken av funktionerna som ska anses utgöra huvudfunktion
och vilken som ska anses underordnad. Undernummer 8521 90 00 avser apparater för inspelning som även fungerar som televisionsmottagare,
medan undernummer 8528 71 13 avser televisionsmottagare som även har en inspelningsfunktion.
I anmärkning nr 3 till avdelning XVI i KN, i vilken de berörda undernumren ingår, preciseras det att ”maskinkombinationer
som består av två eller flera maskiner som sammanfogats till en enhet samt andra maskiner som kan utföra två eller flera kompletterande
eller alternativa arbetsuppgifter [skall] klassificeras som om de bestod enbart av den komponent eller utgjorde en sådan maskin
som utför den huvudsakliga arbetsuppgiften”.
Den i de nationella målen berörda Sky+boxen, vars funktionssätt har beskrivits ovan i punkterna 33–38, har tveklöst både en
inspelningsfunktion och en televisionsmottagarfunktion. Den utgör således en maskin som kan utföra två eller flera kompletterande
eller alternativa arbetsuppgifter, i den mening som avses i anmärkning nr 3 i avdelning XVI i KN.
Domstolen ska således utreda vilken av de två ovannämnda funktionerna, det vill säga inspelningsfunktionen eller televisionsmottagarfunktionen,
som är huvudfunktion och vilken som är underordnad.
Domstolen konstaterar inledningsvis att kommissionens inställning i det skriftliga yttrandet, närmare bestämt att klassificeringen
enligt det ena eller andra undernumret kan göras beroende av det antal inspelade programtimmar som ryms på Sky+boxens hårddisk,
inte kan läggas till grund för domstolens bedömning. Med hänsyn till att antal programtimmar inte finns klart angivet, vare
sig i KN eller i de förklarande anmärkningarna till KN, vore ett sådant kriterium inte förenligt med rättssäkerhetsprincipen.
Inte heller kan apparatens huvudfunktion fastställas med utgångspunkt från den omständigheten att Sky+boxen inte kan fungera
enbart med den hårddisk som den är utrustad med, att hårddisken inte är nödvändig för att användaren ska kunna titta på tv‑programmen
och att boxen följaktligen inte fungerar om den inte kan ta emot tv‑signaler. Den omständigheten att en viss funktion i en
apparat är nödvändig innebär nämligen inte i sig, i likhet med vad kommissionen har anfört, att denna funktion är huvudfunktion,
eftersom en funktion kan vara nödvändig trots att den är en bifunktion eller en underordnad funktion.
Det framgår av beslutet om hänskjutande att Sky+boxen inte kan användas för att spela in videoinnehåll från någon annan extern
källa, som till exempel en tv‑mottagare, en kamera eller en videobandspelare. Den kan inte heller spela upp videoinnehåll
från externa mediebärare som till exempel DVD-skivor eller videoband eller användas för att spela in videoinnehåll på sådana
externa mediebärare. Även om dessa omständigheter inte utgör objektiva kännetecken och egenskaper hos boxen, i den mening
som avses i ovan i punkt 60 nämnda rättspraxis, utan snarare ett samspel mellan inspelningsfunktionen och televisionsmottagarfunktionen,
tillför de användbar information om Sky+boxens avsedda ändamål.
Domstolen erinrar om att varans avsedda ändamål i sig kan utgöra ett objektivt kriterium för klassificering. Detta förutsätter
att ändamålet är oupplösligen förenat med varan, vilket ska kunna konstateras med ledning av varans objektiva kännetecken
och egenskaper (se, bland annat, dom av den 28 mars 2000 i mål C‑309/98, Holz Geenen, REG 2000, s. I‑1975, punkt 15, av den
5 april 2001 i mål C‑201/99, Deutsche Nichimen, REG 2001, s. I‑2701, punkt 20, och av den 15 februari 2007 i mål C‑183/06,
RUMA, REG 2007, s. I‑1559, punkt 36).
Härvid är det, såsom kommissionen tillstod vid förhandlingen, nödvändigt att beakta konsumentens uppfattning i frågan om vilken
funktion som utgör huvudfunktion respektive underordnad funktion.
Det framgår såväl av besluten om hänskjutande som av de yttranden som har inkommit till domstolen att set-topboxar som Sky+boxen
säljs till tv‑leverantörer som Sky, vilka därefter ställer dem till sina kunders förfogande i syfte att ge dem tillgång till
de tv‑program som leverantören erbjuder.
Konsumenter som tecknar abonnemang hos en leverantör som Sky motiveras följaktligen huvudsakligen av möjligheten att få tillgång
till de tv-program som leverantören erbjuder. För att få tillgång till programmen krävs det att konsumenten införskaffar en
set-topbox som Sky+boxen. Möjligheten att spela in tv‑program med hjälp av nämnda box är bara en kompletterande tjänst som
den erbjuder.
Det samspel mellan Sky+boxens funktioner som beskrivits ovan i punkt 75, av vilket framgår att inspelningsfunktionen är beroende
av televisionsmottagarfunktionen, visar att konsumenter som väljer denna vara i första hand inte är ute efter en inspelningsfunktion
utan snarare en funktion för avkodning av tv‑signaler, även om inspelningsmöjligheten eller antalet timmar inspelningstid
kan inverka på valet av box.
Det framgår av en helhetsbedömning av dessa omständigheter att det avsedda ändamålet med Sky+boxen först och främst är att
ta emot tv‑signaler och att denna funktion är oupplösligen förenad med apparaten. Televisionsmottagning utgör alltså huvudfunktionen,
medan inspelningsfunktionen bara är sekundär.
Härav följer att de förklarande anmärkningarna till KN på denna punkt inte överensstämmer med KN. Enligt den rättspraxis som
nämnts ovan i punkterna 63–65 ska anmärkningarna således lämnas utan avseende.
Dessutom ska det erinras om att det framgår av fast rättspraxis att även om bestämmelserna i ett avtal som ITA inte är av
sådan beskaffenhet att de medför rättigheter för enskilda som dessa kan göra gällande direkt vid domstol i enlighet med unionsrätten,
om det finns unionslagstiftning på det berörda området, så medför den omständigheten att av unionen ingångna internationella
avtal har företräde framför sekundärrätten att sekundärrätten så långt som möjligt ska tolkas i överensstämmelse med nämnda
avtal (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 september 1996 i mål C‑61/94, kommissionen mot Tyskland, REG 1996, s. I‑3989,
punkt 52, och av den 6 juli 2010 i mål C‑428/08, Monsanto Technology, REU 2010, s. I‑0000, punkt 72).
Av det anförda följer att KN ska tolkas på så sätt att set-topboxar med kommunikationsfunktion och hårddisk – såsom Sky+boxen
– omfattas av undernummer 8528 71 13 i KN trots det som anges i de förklarande anmärkningarna till KN.

Den tredje frågan i mål C‑288/09 och den andra frågan i mål C‑289/09
Med hänsyn till svaret på den första frågan i respektive mål saknas det anledning att besvara den tredje frågan i mål C‑288/09
och den andra frågan i mål C‑289/09.

Den andra frågan i mål C‑288/09
Den nationella domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida artikel 12.5 a i tullkodexen ska tolkas på så
sätt att tullmyndigheterna är skyldiga att utfärda bindande klassificeringsbesked som överensstämmer med de förklarande anmärkningarna
till KN, åtminstone så länge som anmärkningarna inte har förklarats oförenliga med KN, eller huruvida bestämmelsen tvärtom
ska tolkas på så sätt att nämnda myndigheter inte är skyldiga att rätta sig efter nämnda anmärkningar om de anser dem oförenliga
med KN.
I artikel 12.5 a ii första strecksatsen i tullkodexen föreskrivs att bindande klassificeringsbesked ska upphöra att gälla
när de, till följd av en ändring av de förklarande anmärkningarna till KN, inte längre är förenliga med tolkningen av KN.
I denna bestämmelse behandlas inte strikt tullmyndigheternas skyldigheter vid utfärdande av bindande klassificeringsbesked,
utan frågan om upphörande av giltigheten av dessa handlingar.
Det ska härvid erinras om att det följer av fast rättspraxis att även om den nationella domstolen rent formellt har begränsat
sin fråga till tolkningen av artikel 12.5 a ii första strecksatsen i tullkodexen, vad gäller tullmyndigheternas agerande för
det fall de förklarande anmärkningarna till KN ändras, utgör denna omständighet inget hinder för EU-domstolen att tillhandahålla
den nationella domstolen alla uppgifter om unionsrättens tolkning som kan vara användbara för att avgöra målet vid den nationella
domstolen, oavsett om sistnämnda domstol har hänvisat till dessa uppgifter i sin fråga eller ej (se, bland annat, dom av den
25 januari 2007 i mål C‑321/03, Dyson, REG 2007, s. I‑687, punkt 24, av den 26 april 2007 i mål C‑392/05, Alevizos, REG 2007,
s. I‑3505, punkt 64 och där angiven rättspraxis, liksom av den 12 januari 2010 i mål C‑229/08, Wolf, REU 2010, s. I‑0000,
punkt 32). Det ankommer härvid på EU‑domstolen att av samtliga uppgifter som den nationella domstolen tillhandahållit, framför
allt skälen i beslutet om hänskjutande, utläsa vilka förhållanden som omfattas av unionsrätten och som påkallar en tolkning,
med hänsyn tagen till tvisteföremålet (se domen i det ovannämnda målet Wolf, punkt 32).
Tolkningsfrågan ska således förstås på så sätt den nationella domstolen vill få klarhet i huruvida den omständigheten att
de bindande klassificeringsbeskeden upphör att gälla till följd av en ändring i de förklarande anmärkningarna till KN medför
att tullmyndigheterna är skyldiga att utfärda bindande klassificeringsbesked som överensstämmer med nämnda anmärkningar.
I artikel 12.1 och 12.2 a tredje strecksatsen i tillämpningsförordningen preciseras att tullmyndigheterna vid ändring av de
förklarande anmärkningarna till KN ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att bindande klassificeringsbesked endast
utfärdas i överensstämmelse med nämnda anmärkningar från och med den dag då anmärkningarna offentliggörs i
Europeiska unionens officiella tidning
.
I likhet med vad domstolen erinrat om i punkt 63 ovan är de förklarande anmärkningarna emellertid inte rättsligt bindande,
även om de utgör ett viktigt medel för att säkerställa att medlemsstaternas tullmyndigheter tolkar KN på ett enhetligt sätt
(domen i det ovannämnda målet Develop Dr. Eisbein, punkt 21, och dom av den 3 december 1998 i mål C‑259/97, Clees, REG 1998,
s. I‑8127, punkt 12).
Av det anförda framgår att tullmyndigheter som mottar en begäran om utfärdande av ett bindande klassificeringsbesked ska rätta
sig efter de förklarande anmärkningarna till KN för att säkerställa att tullagstiftningen i unionen tillämpas enhetligt. Om
nämnda myndigheter och de ekonomiska aktörerna skulle vara oeniga angående huruvida anmärkningarna överensstämmer med KN och
angående varuklassificeringen, ankommer det på de ekonomiska aktörerna att överklaga beslutet till behörig myndighet.
Den domstol till vilken tullklassificeringen av en vara har överklagats med stöd av artikel 243 i tullkodexen ska besluta
om klassificeringen av varan i enlighet med KN, vid behov efter att ha framställt en begäran om förhandsavgörande till EU‑domstolen
i enlighet med villkoren i artikel 267 FEUF.
Domstolen delar även den av kommissionen förordade uppfattningen, nämligen att om tullmyndigheterna i en medlemsstat ställs
inför ett fall där tillämpningen av de förklarande anmärkningarna förefaller leda till ett resultat som strider mot KN, så
kan medlemsstaten i fråga vända sig till den kommitté som avses i artikel 247 i tullkodexen i enlighet med förfarandet i artikel 8
i förordning nr 2658/87.
Den andra tolkningsfrågan i mål C‑288/09 ska följaktligen besvaras enligt följande: Artikel 12.5 a i tullkodexen och artikel 12.1
och 12.2 a tredje strecksatsen i tillämpningsförordningen ska tolkas på så sätt att tullmyndigheterna är skyldiga att utfärda
bindande klassificeringsbesked som överensstämmer med de förklarande anmärkningarna till KN. Om nämnda myndigheter och de
ekonomiska aktörerna skulle vara oeniga angående huruvida nämnda anmärkningar överensstämmer med KN och angående varuklassificeringen,
ankommer det på de ekonomiska aktörerna att överklaga beslutet till behörig myndighet enligt artikel 243 i tullkodexen. Den
domstol som har att avgöra frågan ska besluta om klassificering av varan, vid behov efter att ha framställt en begäran om
förhandsavgörande till EU‑domstolen i enlighet med villkoren i artikel 267 FEUF. Den medlemsstat som tullmyndigheterna är
underordnade kan dessutom vända sig till den kommitté som avses i artikel 247 i tullkodexen i enlighet med förfarandet i artikel 8
i förordning nr 2658/87.

Den tredje frågan i mål C‑289/09
Den nationella domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida artikel 12.5 a i i tullkodexen ska tolkas på
så sätt att förordning nr 1549/2006 ska anses utgöra en förordning i den mening som avses i nämnda bestämmelse. Den nationella
domstolen vill närmare bestämt få klarhet i huruvida ett bindande klassificeringsbesked, som inte längre överensstämde med
KN på grund av att förordning nr 1549/2006 hade trätt i kraft, upphörde att gälla från och med nämnda förordnings ikraftträdande.
Enligt artikel 12.5 a i i tullkodexen ska ett bindande klassificeringsbesked upphöra att gälla när en förordning har antagits
och beskedet inte längre överensstämmer med den rätt som därmed fastställs.
I likhet med vad kommissionen har påpekat avser artikel 12.5 a i i tullkodexen inte bara förordningar som, såsom förordning
nr 1549/2006, antas med tillämpning av artikel 12.1 i förordning nr 2658/87, utan varje förordning som påverkar eller är avgörande
för klassificeringen av varor i KN.
Från och med den 1 januari 2007 ersattes bilaga I till förordning nr 2658/87, i vilken KN återfinns, av texten i bilagan till
förordning nr 1549/2006, såsom framgår av artikel 1 i sistnämnda förordning.
I skäl 4 i förordning nr 1549/2006 anges att bilaga I till förordning nr 2658/87 ska ersättas av en fullständig version av
KN med verkan från och med den 1 januari 2007, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 12 i sistnämnda förordning.
I texten i den KN som återfinns i bilagan till förordning nr 1549/2006 nämns inte längre undernummer 8528 12 91. Ett bindande
klassificeringsbesked enligt vilket en vara skulle klassificeras enligt detta undernummer överensstämde således inte längre
med KN och hade således per automatik upphört att gälla från och med den 1 januari 2007, enligt bestämmelserna i artikel 12.5 a
i i tullkodexen.
Av det ovan anförda följer att den tredje tolkningsfrågan i mål C‑289/09 ska besvaras enligt följande: Artikel 12.5 a i i
tullkodexen ska tolkas på så sätt att förordning nr 1549/2006 ska anses utgöra en förordning i den mening som avses i nämnda
bestämmelse. Ett bindande klassificeringsbesked som inte längre överensstämde med KN på grund av att förordning nr 1549/2006
hade trätt i kraft upphörde att gälla från och med nämnda förordnings ikraftträdande.

Den fjärde frågan i mål C‑289/09
Den nationella domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida artikel 12.6 i tullkodexen kan tolkas på så
sätt att innehavaren – om det i en förordning om ändring av KN som antas med tillämpning av artikel 12 i förordning nr 2658/87
inte föreskrivs någon tidsfrist inom vilken innehavaren av bindande klassificeringsbesked som har upphört att gälla fortfarande
får använda dessa – inte längre får använda nämnda besked, eller om innehavaren tvärtom, enligt principen om skydd för berättigade
förväntningar, får göra detta under den period på sex månader som normalt gäller för klassificeringsbesked.
I artikel 12.6 andra stycket i tullkodexen föreskrivs det att när ett bindande klassificeringsbesked har upphört att gälla
med tillämpning av artikel 12.5 a i i tullkodexen får det, i den förordning som avses i nämnda bestämmelse, fastställas en
frist inom vilken innehavaren av nämnda besked fortfarande får använda detta i enlighet med villkoren i artikel 12.6 första
stycket i tullkodexen.
Det bindande klassificeringsbesked som utfärdades till Pace den 8 april 2005 har inte upphört att gälla till följd av något
av skälen i artikel 12.5 a ii eller iii i tullkodexen.
I förordning nr 1549/2006 har det inte fastställts någon frist inom vilken innehavare av bindande klassificeringsbesked fortfarande
får använda dessa besked trots att de har upphört att gälla till följd av att nämnda förordning har trätt i kraft.
Såvitt avser principen om skydd för berättigade förväntningar, vilken de ekonomiska aktörerna eventuellt skulle kunna göra
gällande och vilken skulle kunna motivera att aktörerna inom en viss tidsfrist fortfarande fick använda bindande klassificeringsbesked
som har upphört att gälla med tillämpning av artikel 12.5 a i i tullkodexen, erinrar domstolen om att det i artikel 12 i förordning
nr 2658/87 föreskrivs att kommissionen varje år genom en förordning ska anta en fullständig version av KN. Denna förordning
ska offentliggöras i
Europeiska unionens officiella tidning
senast den 31 oktober och ska tillämpas från och med den 1 januari påföljande år.
Omdömesgilla ekonomiska aktörer kan således förutse och känna till såväl att lydelsen eller innehållet i numren eller undernumren
i KN kan komma att ändras, som den efterföljande risken för att de bindande klassificeringsbeskeden upphör att gälla.
Förordning nr 1549/2006, som ingår i den kategori förordningar som avses i artikel 12 i förordning nr 2658/87, offentliggjordes
i
Europeiska unionens officiella tidning
den 31 oktober 2006 och trädde i kraft den 1 januari 2007 i enlighet med bestämmelserna i nämnda artikel 12.
Ekonomiska aktörer kan följaktligen inte med framgång hänvisa till principen om skydd för berättigade förväntningar i syfte
att det ska fastställas en tidsfrist inom vilken de fortfarande får använda bindande klassificeringsbesked som har upphört
att gälla med tillämpning av artikel 12.5 a i i tullkodexen, i sådana fall då den förordning som avses i nämnda bestämmelse
inte innehåller några bestämmelser om en sådan tidsfrist.
Med beaktande av det anförda ska den fjärde tolkningsfrågan i mål C‑289/09 besvaras enligt följande: Artikel 12.6 i tullkodexen
ska tolkas på så sätt att när det i en förordning om ändring av KN vilken antas med tillämpning av artikel 12 i förordning
nr 2658/87 inte föreskrivs någon tidsfrist inom vilken innehavare av bindande klassificeringsbesked som har upphört att gälla
likväl fortfarande får använda dessa, så får innehavaren inte längre använda nämnda besked.

Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målen vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:
1)
Kombinerade nomenklaturen, som utgör bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe‑ och
statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1549/2006 av den
17 oktober 2006, och kommissionens förordning (EG) nr 1214/2007 av den 20 september 2007, ska tolkas på så sätt att set-topboxar
med kommunikationsfunktion och hårddisk – såsom Sky+boxen, modell DRX 280 – omfattas av undernummer 8528 71 13, trots det
som anges i de förklarande anmärkningarna till den ovan nämnda Kombinerade nomenklaturen.
2)
Artikel 12.5 a i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen,
i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 82/97 av den 19 december 1996, och artikel 12.1 och
12.2 a tredje strecksatsen i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för
förordning nr 2913/92, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 12/97 av den 18 december 1996, ska tolkas på
följande sätt: Tullmyndigheterna är skyldiga att utfärda bindande klassificeringsbesked som överensstämmer med de förklarande
anmärkningarna till Kombinerade nomenklaturen. Om nämnda myndigheter och de ekonomiska aktörerna skulle vara oeniga angående
huruvida nämnda anmärkningar överensstämmer med Kombinerade nomenklaturen och angående varuklassificeringen, ankommer det
på de ekonomiska aktörerna att överklaga beslutet till behörig myndighet enligt artikel 243 i förordning nr 2913/92 i dess
ändrade lydelse. Den domstol som har att avgöra frågan ska besluta om klassificering av varan, vid behov efter att ha framställt
en begäran om förhandsavgörande till EU‑domstolen i enlighet med villkoren i artikel 267 FEUF. Den medlemsstat som tullmyndigheterna
är underordnade kan dessutom vända sig till den kommitté som avses i artikel 247 i förordning nr 2913/92, i dess ändrade lydelse,
i enlighet med förfarandet i artikel 8 i förordning nr 2658/87, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 254/2000 av
den 31 januari 2000.
3)
Artikel 12.5 a i i förordning nr 2913/92, i dess lydelse enligt förordning nr 82/97, ska tolkas på så sätt att förordning
nr 1549/2006 ska anses utgöra en förordning i den mening som avses i nämnda bestämmelse. Ett bindande klassificeringsbesked
som inte längre överensstämde med Kombinerade nomenklaturen på grund av att förordning nr 1549/2006 hade trätt i kraft upphörde
att gälla från och med nämnda förordnings ikraftträdande.
4)
Artikel 12.6 i förordning nr 2913/92, i dess lydelse enligt förordning nr 82/97, ska tolkas på så sätt att när det i en förordning
om ändring av Kombinerade nomenklaturen vilken antas med tillämpning av artikel 12 i förordning nr 2658/87, i dess lydelse
enligt förordning nr 254/2000, inte föreskrivs någon tidsfrist inom vilken innehavare av bindande klassificeringsbesked som
har upphört att gälla likväl fortfarande får använda dessa, så får innehavaren inte längre använda nämnda besked.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska.