CELEX: 62010CJ0338
Dumping
Taxă antidumping impusă la importurile de anumite citrice preparate sau conservate originare din China
Regulamentul (CE) nr. 1355/2008
Validitate
Regulamentul (CE) nr. 384/96
Articolul 2 alineatul (7) litera (a)
Determinarea valorii normale
Țară care nu are economie de piață
Obligația Comisiei de a da dovadă de diligență pentru a stabili valoarea normală pe baza prețului sau a valorii calculate într-o țară terță cu economie de piață

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește validitatea Regulamentului (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (
JO L 350, p. 35
, denumit în continuare „regulamentul definitiv”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Grünwald Logistik Service GmbH (denumită în continuare „GLS”), pe de o parte, și Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Biroul vamal principal al orașului Hamburg), pe de altă parte, în legătură cu perceperea de către autoritatea fiscală a unei taxe antidumping provizorii asupra conservelor de mandarine importate din China de reclamanta din acțiunea principală.
Cadrul juridic
Dispozițiile care reglementează aplicarea unor măsuri antidumping de către Uniunea Europeană sunt cuprinse în Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (
JO 1996, L 56, p. 1
, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2117/2005 al Consiliului din 21 decembrie 2005 (
JO L 340, p. 17
, Ediție specială, 11/vol. 44, p. 15, denumit în continuare „regulamentul de bază”).
Articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază prevede:
„În cazul importurilor care provin din țări terțe care nu au economie de piață […], valoarea normală se stabilește pe baza prețului sau a valorii calculate într-o țară terță care are economie de piață, pe baza prețului de export dintr-o astfel de țară terță către alte țări, inclusiv către Comunitate, sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil, în orice alt mod rezonabil, inclusiv pe baza prețului plătit efectiv sau care urmează să fie plătit în Comunitate pentru produsul similar, ajustat în mod corespunzător, în cazul în care este necesar, pentru ca acesta să includă o marjă de profit rezonabilă.
O țară terță cu economie de piață adecvată se alege în mod rezonabil, ținând seama de toate informațiile utile disponibile în momentul efectuării alegerii. Se ține de asemenea seama de termene și, după caz, se alege o țară terță cu economie de piață care face obiectul aceleiași anchete.
Părțile care participă la anchetă sunt informate rapid după începerea anchetei cu privire la țara terță cu economie de piață respectivă și au la dispoziție zece zile pentru a-și prezenta comentariile.”
Potrivit considerentului (42) al Regulamentului (CE) nr. 642/2008 al Comisiei din 4 iulie 2008 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (
JO L 178, p. 19
, rectificare în
JO L 258, p. 74
, denumit în continuare „regulamentul provizoriu”), s-a decis cu titlu provizoriu să se determine valoarea normală pentru toți producătorii-exportatori cuprinși în eșantion pe orice altă bază rezonabilă, în cazul de față pe baza prețurilor plătite sau care pot fi plătite în Uniune pentru produsul similar, în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.
Considerentul (58) al regulamentului provizoriu conține statisticile următoare privind volumele de import ale produsului în cauză, originar din China:
„Volume de import
2002/03
2003/04
2004/05
2005/06
PA
RPC în tone-
51 193
65 878
49 584
61 456
56 108”
Astfel cum rezultă din considerentul (12) al regulamentului provizoriu, perioada de anchetă a fost cuprinsă între 1 octombrie 2006 și 30 septembrie 2007.
În considerentul (18) al regulamentului definitiv s-a concluzionat că, în lipsa oricăror alte observații, se confirmă considerentele (38)-(45) ale regulamentului provizoriu cu privire la stabilirea valorii normale. Pe de altă parte, considerentul (26) al regulamentului definitiv confirmă constatările referitoare la volumele de import ale produsului în cauză, efectuate în considerentul (58) al regulamentului provizoriu.
Considerentul (17) al regulamentului definitiv prevede:
„După impunerea de măsuri provizorii, toți cei trei producători-exportatori chinezi care au făcut parte din eșantion și doi importatori din CE neafiliați au pus sub semnul întrebării folosirea prețurilor industriei comunitare la calcularea valorii normale. S-a afirmat că valoarea normală ar fi trebuit să fie calculată pe baza costurilor de producție din [China], luându-se în considerare orice ajustare corespunzătoare diferențelor între piața [Uniunii] și cea a [Chinei]. În această privință, se observă că folosirea informațiilor dintr-o economie care nu funcționează după regulile pieței și în special a celor provenite de la societăți cărora nu li s-a acordat TEP [tratamentul de societate care funcționează în condițiile economiei de piață] ar fi contrară dispozițiilor articolului 2 alineatul (7) [litera (a)] din regulamentul de bază. Prin urmare, argumentul se respinge. S-a afirmat, de asemenea, că datele cu privire la prețurile din toate celelalte țări importatoare sau informații relevante publicate ar fi putut să fie soluții rezonabile, având în vedere lipsa cooperării de țară analogă. Cu toate acestea, astfel de informații generale, spre deosebire de datele folosite de Comisie, nu ar fi putut să fie verificate și confirmate în ceea ce privește acuratețea lor, în conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatul (8) din regulamentul de bază. Prin urmare, argumentul se respinge. Nu s-a adus niciun alt argument care ar fi putut să pună la îndoială faptul că metodologia folosită de către Comisie este conformă cu dispozițiile articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază și, în mod special, faptul că, în acest caz particular, aceasta constituie singura bază rezonabilă pentru calculul valorii normale avută la dispoziție.”
Articolul 1 alineatele (1) și (2) din regulamentul definitiv prevede:
„(1)   Se impune o taxă antidumping definitivă asupra importurilor de mandarine preparate sau conservate (inclusiv tangerine și satsuma), clementine, wilking și alți hibrizi similari de citrice fără adaos de alcool, cu sau fără adaos de zahăr sau alți îndulcitori și astfel cum sunt definite la poziția 2008 din NC, originare din Republica Populară Chineză, care sunt încadrate la codurile NC 2008 30 55, 2008 30 75 și ex 2008 30 90 (coduri TARIC 2008 30 90 61, 2008 30 90 63, 2008 30 90 65, 2008 30 90 67, 2008 30 90 69).
(2)   Nivelul taxei antidumping definitive aplicabile produselor descrise la alineatul (1), fabricate de societățile următoare, se stabilește după cum urmează:
Societatea
EUR/tonă greutate netă a produsului
Cod adițional TARIC
Yichang Rosen Foods Co., Ltd, Yichang, Zhejianf
531,2
A886
Huangyan No.1 Canned Food Factory, Huangyan, Zhejiang
361,4
A887
Zhejiang Xinshiji Foods Co., Ltd, Sanmen, Zhejiand și producătorul său afiliat Hubei Xinshiji Foods Co., Ltd, Dangyang City, Hubei Province
490,7
A888
Producători-exportatori cooperanți care nu au fost incluși în eșantion, astfel cum se stabilește în anexă
499,6
A889
Toate celelalte societăți
531,2
A999
Articolul 3 alineatul (1) din regulamentul definitiv prevede:
„Sumele asigurate prin taxa antidumping provizorie în temeiul [r]egulamentului [provizoriu] se percep cu titlu definitiv la nivelul taxei provizorii.”
Acțiunea principală și întrebarea preliminară
GLS este o societate importatoare în Uniune de conserve de mandarine originare din China.
La 30 iulie 2008, GLS a declarat importul unui lot de conserve de mandarine încadrate la codul 2008 3055 900 din Nomenclatura combinată. Prin declarația din 9 octombrie 2008, GLS a pus acest lot în liberă circulație. După adoptarea regulamentului provizoriu și înainte de adoptarea regulamentului definitiv, Hauptzollamt Hamburg-Stadt a perceput o taxă antidumping provizorie sub formă de garanție. Prin scrisoarea din 1 decembrie 2008, GLS a formulat o contestație împotriva acestei măsuri. Întrucât contestația a fost respinsă, GLS a formulat acțiune la Finanzgericht Hamburg la 30 aprilie 2009.
Finanzgericht Hamburg a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„O reglementare antidumping adoptată de Comisie în cadrul procedurii prevăzute de [r]egulamentul [de bază] este lipsită de efect deoarece Comisia a adoptat-o în temeiul unei valori normale stabilite «în alt mod rezonabil» (în speță, pe baza prețurilor plătite efectiv sau care urmează să fie plătite în Comunitate pentru produse similare), fără a efectua cercetări suplimentare cu privire la valoarea normală, după ce, într-o țară analoagă care a fost luată inițial în considerare ca atare de Comisie, aceasta s-a adresat fără rezultat la două întreprinderi – ocazie cu care una dintre acestea nu s-a manifestat în niciun fel, iar cealaltă și-a manifestat disponibilitatea să coopereze, însă ulterior nu a mai răspuns la chestionarul transmis –, iar părțile la procedură au indicat Comisiei o altă posibilă țară analoagă?”
Prin Ordonanța din 15 iunie 2011, Curtea a solicitat Comisiei să depună, printre altele, statisticile Eurostat pentru intervalul 2005-2008, disponibile la 18 decembrie 2008, referitoare la importurile în Comunitate de produse „încadrate la codurile NC [Nomenclatura combinată] 2008 30 55, 2008 30 75 și ex 2008 30 90”, menționate la articolul 1 din regulamentul definitiv.
Conformându-se acestei măsuri de cercetare judecătorească, Comisia a comunicat Curții statisticile următoare referitoare la importurile produselor respective (în tone):
„Volumul imp.
2002/2003
2003/2004
2004/2005
2005/2006
2006/2007 (PA)
RPC
51 282,60
65 895,00
49 590,20
61 456,30
56 157,20
Israel
4 247,00
3 536,20
4 045,20
3 634,90
4 674,00
Swaziland
3 903,10
3 745,30
3 785,70
3 841,00
3 155,50
Turcia
2 794,30
3 632,30
3 021,40
2 273,80
2 233,60
Thailanda
235,80
457,90
485,10
532,50
694,80”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă regulamentul definitiv este lipsit de validitate, în măsura în care Comisia a stabilit valoarea normală a produsului în cauză pe baza prețurilor plătite efectiv sau care urmează să fie plătite în Uniune pentru produsul similar, fără să fi făcut dovada întregii diligențe necesare pentru a stabili această valoare pornind de la prețurile practicate pentru același produs într-o țară terță care are economie de piață, nerespectând cerințele prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.
Trebuie amintit că, în temeiul articolului 3 alineatul (1) din regulamentul definitiv, sumele asigurate prin taxa antidumping provizorie impusă prin regulamentul provizoriu se percep cu titlu definitiv la nivelul taxei provizorii. Din moment ce, în aceste condiții, GLS nu poate invoca niciun efect juridic care rezultă din regulamentul provizoriu (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 iulie 1990, Neotype Techmashexport/Comisia și Consiliul,
C-305/86 și C-160/97, Rec., p. I-2945
, punctul 13 și jurisprudența citată), trebuie să se considere că întrebarea preliminară privește numai validitatea regulamentului definitiv.
În primul rând, trebuie subliniat că, în materia dumpingului, stabilirea valorii normale constituie una dintre etapele esențiale care trebuie să permită stabilirea existenței unui eventual dumping. Articolul 2 alineatul (1) din regulamentul de bază enunță principiul general potrivit căruia valoarea normală se stabilește de obicei pe baza prețurilor plătite sau care urmează să fie plătite, în cadrul operațiunilor comerciale normale, de către cumpărători independenți din țările exportatoare.
În al doilea rând, trebuie arătat că, potrivit articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, în cazul unor importuri care provin din țări care nu au economie de piață, prin derogare de la normele cuprinse la alineatele (1)-(6) ale aceluiași articol, valoarea normală se stabilește, în principiu, pe baza prețului sau a valorii calculate într-o țară terță care are economie de piață. Astfel, dispoziția menționată urmărește evitarea luării în considerare a prețurilor și a costurilor aplicate în țările care nu au economie de piață, dacă acești parametri nu reprezintă rezultanta normală a forțelor care se exercită asupra pieței (a se vedea Hotărârea din 29 mai 1997, Rotexchemie,
C-26/96, Rec., p. I-2817
, punctul 9).
În temeiul articolului 2 alineatul (7) litera (a) al doilea paragraf din regulamentul de bază, o țară terță cu economie de piață adecvată se alege în mod rezonabil, ținând seama de toate informațiile utile disponibile în momentul efectuării alegerii. Astfel, instituțiile Uniunii au obligația, ținând seama de alternativele prezentate, de a încerca să identifice o țară terță în care prețul unui produs similar este stabilit în împrejurări comparabile pe cât posibil cu cele din țara de export, cu condiția să fie vorba despre o țară cu economie de piață.
Exercitarea de către instituțiile Uniunii a puterii de apreciere este supusă controlului jurisdicțional. În ceea ce privește alegerea țării analoage, trebuie să se verifice în special dacă aceste instituții nu au omis să ia în considerare elemente esențiale în vederea stabilirii caracterului adecvat al țării pentru care s-a optat și dacă elementele din dosar au fost examinate cu toată diligența necesară pentru a se putea considera că valoarea normală a fost stabilită în mod adecvat și rezonabil (Hotărârea din 22 octombrie 1991, Nölle,
C-16/90, Rec., p. I-5163
, punctele 12 și 13).
În al treilea rând, potrivit modului de redactare a articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, valoarea normală a importurilor care provin din țări terțe care nu au economie de piață se stabilește pe baza prețului sau a valorii calculate într-o țară terță care are economie de piață pe baza prețului de export dintr-o astfel de țară terță către alte țări, inclusiv către Uniune, sau, în cazul în care acest lucru nu este posibil, în orice alt mod rezonabil.
Astfel, din textul și din economia dispoziției menționate reiese că metoda principală de stabilire a valorii normale în cazul unor importuri care provin din țări care nu au economie de piață este cea „a prețului sau a valorii calculate într-o țară terță care are economie de piață” sau „a prețului de export dintr-o astfel de țară terță către alte țări, inclusiv către [Uniune]”. În cazul în care acest lucru nu este posibil, o metodă subsidiară de stabilire a valorii normale este definită astfel încât această valoare se stabilește „în orice alt mod rezonabil, inclusiv pe baza prețului plătit efectiv sau care urmează să fie plătit în [Uniune] pentru produsul similar, ajustat în mod corespunzător, în cazul în care este necesar, pentru ca acesta să includă o marjă de profit rezonabilă”.
Utilizarea acestor expresii la articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază demonstrează că obiectivul acestei priorități acordate metodei principale prevăzute de această dispoziție este de a stabili în mod rezonabil valoarea normală în țara de export prin alegerea unei țări terțe în care prețul produsului similar este format în circumstanțe cât mai comparabile posibil cu cele din țara de export, cu condiția să fie vorba despre o țară cu economie de piață.
Rezultă că puterea de apreciere de care dispun instituțiile Uniunii în alegerea țării analoage nu le dă dreptul de a înlătura cerința de a alege o țară terță cu economie de piață într-un caz în care există această posibilitate. Într-adevăr, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 97 din concluzii, ele pot înlătura aplicarea normei generale prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază în scopul stabilirii valorii normale a produselor originare din țări care nu au economie de piață în orice alt mod rezonabil numai în cazul în care această normă generală nu poate fi aplicată.
În aceste condiții, în conformitate cu jurisprudența amintită la punctul 22 din prezenta hotărâre, în cadrul examinării validității regulamentului definitiv, Curtea are obligația să verifice dacă instituțiile Uniunii nu au omis să ia în considerare elemente esențiale și dacă aceste elemente esențiale din dosar au fost examinate cu toată diligența necesară.
În speță, niciunui producător-exportator din China nu i s-a acordat statutul de societate care funcționează în condițiile economiei de piață, iar valoarea normală este stabilită pentru toți acești producători-exportatori în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază în orice alt mod rezonabil, și anume din datele verificate la sediile producătorilor din Uniune care au cooperat în cadrul anchetei. Considerentele (17) și (18) ale regulamentului definitiv, care confirmă concluziile regulamentului provizoriu, precizează că nu s-a prezentat niciun argument care ar fi putut să pună la îndoială metoda pentru stabilirea valorii normale. În special, s-a concluzionat că utilizarea unor date privind prețurile din toate celelalte țări de import sau a unor informații publicate care să fie pertinente nu ar fi putut constitui o soluție rezonabilă în lipsa cooperării unei țări analoage, din cauză că aceste informații nu ar fi putut să fie verificate în conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 6 alineatul (8) din regulamentul de bază. Potrivit considerentului (40) al regulamentului provizoriu, Comisia a continuat să identifice țări analoage potențiale și, în acest scop, a solicitat fără succes cooperarea a două societăți thailandeze.
În această privință, în avizul de inițiere a unei proceduri antidumping privind importurile anumitor citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză (
JO 2007, C 246, p. 15
) Comisia a arătat că, potrivit informațiilor cuprinse în plângere, produsul în cauză nu este fabricat în cantități importante în afara Uniunii și a Chinei și că părțile interesate erau invitate să își prezinte comentariile privind alegerea țării analoage în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (a) al treilea paragraf din regulamentul de bază. Considerentul (41) al regulamentului provizoriu menționează că doi producători-exportatori din China și o asociație de importatori nu s-au declarat de acord cu calcularea valorii normale pe baza prețurilor plătite sau care pot fi plătite în Uniune, însă nu au oferit nicio altă soluție adecvată.
Cu toate acestea, articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază, potrivit căruia se acordă prioritate metodei principale prevăzute de această dispoziție, care constă în stabilirea valorii normale pe baza prețurilor sau a valorii calculate într-o țară terță cu economie de piață, impune instituțiilor Uniunii să examineze cu toată diligența necesară informațiile de care dispun, printre care se numără în special statisticile Eurostat, în vederea cercetării posibilității de a fi reținută o țară analoagă în sensul dispoziției menționate.
În special, obiectivul aceleiași dispoziții de a încerca să identifice o țară analoagă în care prețul unui produs similar este stabilit în circumstanțe comparabile pe cât posibil cu cele din țara de export ar fi compromis dacă noțiunea „informații fiabile disponibile”, în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (a), din regulamentul de bază ar fi limitată la informațiile furnizate de autorul plângerii în cuprinsul acesteia sau la informațiile comunicate ulterior, de părțile interesate, în cadrul anchetei.
Astfel cum avocatul general a arătat la punctele 101 și 102 din concluzii, Comisia are obligația de a examina din oficiu toate informațiile disponibile, din moment ce rolul acesteia într-o anchetă antidumping nu este acela al unui arbitru, a cărui competență s-ar limita la a decide numai pe baza informațiilor și a elementelor de probă furnizate de părțile implicate în anchetă. În această privință, trebuie arătat că regulamentul de bază, în articolul 6 alineatele (3) și (4), autorizează Comisia să solicite statelor membre să îi furnizeze informații, precum și să efectueze toate verificările și controalele necesare.
Din statisticile Eurostat care au fost comunicate Curții și la care se face referire la punctul 16 din prezenta hotărâre reiese că, în intervalul cuprins între 2002/2003 și 2006/2007, în Uniune se efectuau importuri semnificative de produse încadrate la codurile NC 2008 30 55, 2008 30 75 și ex 2008 30 90, menționate la articolul 1 din regulamentul definitiv, care proveneau din țări terțe cu economie de piață. Este vorba îndeosebi despre importuri care proveneau din Israel, din Swaziland, din Turcia și din Thailanda.
În aceste condiții, întrucât datele Eurostat disponibile pentru perioada anchetei furnizează indicii potrivit cărora produse comparabile cu produsul în cauză sunt fabricate în țări terțe cu economie de piață în cantități semnificative, Comisia avea obligația de a examina din oficiu dacă vreuna dintre aceste țări putea constitui o țară analoagă în sensul articolului 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază. Comisia nu putea să se limiteze la trimiterea unui singur chestionar celor două întreprinderi thailandeze și să deducă din lipsa unui răspuns din partea acestora imposibilitatea de a stabili valoarea normală pe baza prețurilor practicate într-o țară terță care are economie de piață. Pe de o parte, trebuie să se constate că importurile care proveneau din Thailanda erau net inferioare celor care proveneau din Israel, din Swaziland și din Turcia. Refuzul cooperării din partea întreprinderilor thailandeze nu exonera nicidecum Comisia de a examina datele disponibile referitoare la alte țări cu economie de piață. Pe de altă parte, trebuie să se constate că, în considerentul (17) al regulamentului definitiv, se menționează doar afirmația potrivit căreia calcularea valorii normale efectuată pe baza prețurilor în Uniune constituia singura bază de calcul rezonabilă, fără a fi expuse motivele pentru care niciuna dintre țările terțe sus-menționate care au economie de piață, altele decât Thailanda, nu putea fi reținută drept țară analoagă, reieșind că instituțiile Uniunii nu au examinat cu diligența necesară elementele rezultate din datele cuprinse în statisticile Eurostat.
În sfârșit, trebuie respins argumentul Comisiei, invocat în timpul ședinței, potrivit căruia statisticile Eurostat prezentate în urma măsurii Curții de cercetare judecătorească se raportau în mare parte la importurile de grepfrut și de portocale, din moment ce aveau în vedere produsele care se încadrau simultan în cele trei coduri respective ale Nomenclaturii combinate. Astfel, pe de o parte, statisticile a căror prezentare a fost solicitată se raportau la „produsul în cauză”, și anume la produsele menționate la articolul 1 din regulamentul definitiv. Pe de altă parte, o comparație între statisticile reproduse în considerentul (58) al regulamentului provizoriu, referitoare la importurile din China ale „produsului în cauză”, și statisticile comunicate Curții în cursul prezentei proceduri arată că acestea din urmă priveau numai importurile produsului în cauză.
În aceste condiții, trebuie să se constate că, în măsura în care Comisia și Consiliul au stabilit valoarea normală a produsului în cauză din acțiunea principală pe baza prețurilor plătite efectiv sau care urmează a fi plătite în Uniune pentru un produs similar, fără să fi făcut dovada întregii diligențe necesare pentru a stabili această valoare pe baza prețurilor practicate pentru același produs într-o țară terță care are economie de piață, aceste instituții nu au respectat cerințele prevăzute la articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebarea preliminară că regulamentul definitiv este lipsit de validitate.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a treia) declară:

Regulamentul (CE) nr. 1355/2008 al Consiliului din 18 decembrie 2008 de impunere a unei taxe antidumping definitive și de percepere cu titlu definitiv a taxei provizorii impuse la importurile de anumite citrice preparate sau conservate (mandarine etc.) originare din Republica Populară Chineză este lipsit de validitate.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.