CELEX: 62013CJ0035
Kmetijstvo
Kmetijski proizvodi in živila
Uredba (EGS) št. 2081/92
Člen 2
Zaščita geografskih označb in označb porekla
Stvarno področje uporabe
Zaščita na nacionalnem ozemlju
Neobstoj registracije Skupnosti
Posledice
Zaščita označb proizvodov, za katere ne obstaja posebna povezava med njihovimi značilnostmi in njihovim geografskim poreklom
Pogoji

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2 Uredbe Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 13, str. 4), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 535/97 z dne 17. marca 1997 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 20, str. 352, v nadaljevanju: Uredba št. 2081/92).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med združenjem Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi (v nadaljevanju: Assica) in Kraft Foods Italia SpA (v nadaljevanju: Kraft Foods) na eni strani ter združenjem Associazioni fra produttori per la tutela del „Salame Felino“ (v nadaljevanju: Associazioni fra produttori), La Felinese Salumi SpA, Salumificio Monpiù srl, Salumi Boschi Fratelli SpA Gualerzi SpA, Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc, Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco e C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA, Fereoli Mario & Figlio Snc, Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini, Fereoli Gino & Figlio Snc, Ronchei srl in Salumificio B.R.B. Snc na drugi, pri čemer je vsaka od dvanajst družb članica Associazioni fra produttori, zaradi pogojev, v katerih se geografsko ime lahko uporabi za označitev proizvoda, izdelanega zunaj ustreznega območja, kadar to ime ni priznano kot zaščitena označba porekla ali zaščitena geografska označba v smislu Uredbe št. 2081/92.
Pravni okvir
Pravo Unije
V sedmi, deveti in dvanajsti uvodni izjavi Uredbe št. 2081/92 je navedeno:
„ker so nacionalne prakse pri implementaciji registriranih označb porekla in geografskih označb raznolike; ker je treba predvideti pristop na ravni Skupnosti; ker bo okvir predpisov Skupnosti o zaščiti omogočil razvoj geografskih označb in označb porekla, saj bo takšen okvir s poenotenim pristopom zagotovil lojalno konkurenco med proizvajalci proizvodov, ki nosijo takšne označbe in povečal verodostojnost teh proizvodov v očeh potrošnika;
[…]
ker je področje uporabe te uredbe omejeno na določene kmetijske proizvode in živila, za katere obstaja povezava med značilnostmi proizvodov ali živil in geografskim poreklom; ker je to področje uporabe mogoče razširiti, da bi zajemalo tudi druge proizvode ali živila;
[…]
ker morajo biti zaradi uživanja zaščite v vsaki državi članici geografske označbe in označbe porekla registrirane na ravni Skupnosti; ker naj bi vnos v register nudil informacije tistim, ki se ukvarjajo s trgovino, in tudi potrošnikom“.
Člen 2(1) in (2) Uredbe št. 2081/92 je določal:
„1.   Zaščita Skupnosti za označbe porekla in geografske označbe kmetijskih proizvodov in živil se pridobi v skladu s to uredbo.
2.   Za namene te uredbe:
(a)
označba porekla: pomeni ime regije, posebnega kraja ali, v izjemnih primerih, državo, ki se uporablja za opis kmetijskega proizvoda ali živila:
—
s poreklom iz navedene regije, posebnega kraja ali države, in
—
katerega kakovost ali značilnosti so bistveno ali izključno posledica posebnega geografskega okolja z njegovimi lastnimi naravnimi in človeškimi faktorji ter katerega proizvodnja, predelave in priprava za trg, potekajo znotraj definiranega geografskega območja;
(b)
geografska označba: pomeni ime regije, posebnega kraja ali, v izjemnih primerih, državo, ki se uporablja za opis kmetijskega proizvoda ali živila:
—
s poreklom iz navedene regije, posebnega kraja ali države, in
—
ki ima posebno kakovost, sloves ali druge značilnosti, ki jih je mogoče pripisati navedenemu geografskemu poreklu in katerega proizvodnja in/ali predelava in/ali priprava za trg se opravlja znotraj definiranega geografskega območja.“
Člen 13(1) te uredbe je določal:
„1.   Registrirana imena so zaščitena proti:
(a)
vsaki neposredni ali posredni komercialni uporabi registriranega imena za proizvode, ki niso zajeti v registraciji, če so ti proizvodi primerljivi s proizvodi, registriranimi pod tistim imenom ali če uporaba imena izkorišča ugled zaščitenega imena;
(b)
vsaki zlorabi, posnemanju ali navajanju, četudi je pravo poreklo proizvoda označeno ali če je zaščiteno ime prevedeno ali mu je dodan izraz, kot je ‚slog‘, ‚tip‘, ‚metoda‘, ‚kakor se proizvaja v‘, ‚imitacija‘ in podobno;
(c)
vsaka druga napačna ali zavajajoča označba izvora, porekla, vrste ali bistvenih lastnosti proizvoda na notranji ali zunanji embalaži, reklamnem materialu ali dokumentih, ki se nanašajo na zadevni proizvod in pakiranje proizvoda v posode, ki lahko dajejo lažen vtis o poreklu;
(d)
vsaka druga praksa, ki lahko zavaja javnost glede pravega porekla proizvoda.
Kadar registrirano ime znotraj vsebuje ime kmetijskega proizvoda ali živila, ki se šteje kot generično, se uporaba navedenega generičnega imena na ustreznem kmetijskem proizvodu ali živilu ne šteje, kot da je v nasprotju z (a) ali (b) v prvem pododstavku.“
Uredba št. 2081/92 je bila razveljavljena z Uredbo Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (
UL L 93, str. 12
). Vendar se za spor o glavni stvari ob upoštevanju nastanka dejstev tega spora uporablja Uredba št. 2081/92.
Italijansko pravo
Člen 31(1) in (2) zakonske uredbe št. 198 o pravilih za prilagoditev nacionalne zakonodaje na področju industrijske lastnine obveznim določbam Sporazuma o trgovinskih vidikih pravic intelektualne lastnine – Urugvajski krog (decreto legislativo n. 198 – Adeguamento della legislazione interna in materia di proprietà industriale alle prescrizioni obbligatorie dell’accordo relativo agli aspetti dei diritti di proprietà intellettuale concernenti il commercio – Uruguay Round) z dne 19. marca 1996 (redni dodatek h GURI št. 64), ki je veljala na dan nastanka dejstev v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: zakonska uredba št. 198/1996), določa:
„1.   Z geografsko označbo je opisan vsak izraz, ki opredeljuje državo, regijo ali kraj, kadar je uporabljen za opis proizvoda, ki izvira iz njih in katerega kakovost, sloves ali lastnosti je mogoče izključno ali v glavnem pripisati geografskemu poreklu, vključno z naravnimi, človeškimi in tradicionalnimi dejavniki.
2.   Brez poseganja v določbe člena 2598.2 civilnega zakonika in posebne določbe ter ob upoštevanju pravic iz znamke, pridobljenih dobroverno, pomeni uporaba geografskih označb in uporaba vsakršnega imena pri opisu ali predstavitvi proizvoda, ki navaja ali napeljuje na to, da proizvod prihaja iz drugega kraja, kot je resnični kraj porekla, ali da ima proizvod lastnosti, ki so značilne za proizvode, ki prihajajo iz kraja, opisanega z geografsko označbo, nelojalno konkurenco, če lahko to javnost zapelje v zmoto.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
„Salame Felino“ je salama iz svinjine. Njeno ime izvira iz mesta Felino (Italija), naselja v pokrajini Parma (Italija).
Associazione fra produttori je 30. januarja 1998 pri Tribunale di Parma vložilo tožbo zoper družbo Kraft Jacobs Suchard SpA (v nadaljevanju: Kraft Jacobs Suchard) zaradi nelojalne konkurence, ker je ta družba prodajala salamo z imenom „Salame Felino“, čeprav je bila izdelana zunaj ozemlja pokrajine Parma, in sicer v Lombardiji, v Cremoni (Italija).
Družbe La Felinese Salumi SpA, Salumificio Monpiù Srl, Salumi Boschi Fratelli SpA, Gualerzi SpA, Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc, Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco & C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA, Fereoli Mario & Figlio Snc, Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini, Fereoli Gino & Figlio Snc, Ronchei Srl, Salumificio B.R.B. Snc so intervenirale v podporo predlogom tega združenja.
Assica, katerega članica je družba Kraft Jacobs Suchard, je interveniralo v postopku v podporo predlogom te družbe.
Tribunale di Parma je s sodbo z dne 9. februarja 2011 presodilo, da se Associazioni fra produttori ne more sklicevati na Uredbo št. 2081/92, saj ime „Salame Felino“ ni niti zaščitena označba porekla niti zaščitena geografska označba v smislu navedene uredbe. Tribunale di Parma pa je vseeno priznalo, da se Associazioni fra produttori lahko sklicuje na določbe člena 31 zakonske uredbe št. 198/1996. Zato je Tribunale di Parma na podlagi ugotovitve, da proizvodi, ki jih prodaja družba Kraft Jacobs Suchard, ne izvirajo iz ozemlja Parme, medtem ko je „Salame Felino“ zaradi svojih lastnosti, ki izhajajo iz posebnosti, povezane z geografskim področjem, pridobila sloves pri potrošnikih, družbo Kraft Jacobs Suchard obsodilo za dejanje nelojalne konkurence.
Družba Kraft Jacobs Suchard, ki je postala Kraft Foods, in Assica sta zoper to sodbo vložila pritožbo.
Corte d’Appello di Bologna je s sodbo z dne 12. januarja 2006 zavrnilo to pritožbo zlasti z obrazložitvijo, da zaščita, ki jo zagotavlja zakonska uredba št. 198/1996, ni v nasprotju z Uredbo št. 2081/92 in da je registracija imena kot zaščitene označbe porekla ali zaščitene geografske označbe potrebna le za zaščito, ki jo zagotavlja ta uredba.
Assica in družba Kraft Foods sta vložila kasacijsko pritožbo.
Assica in družba Kraft Foods v utemeljitev pritožbe navajata, da sistem zaščite označb porekla, določenih z Uredbo št. 2081/92, nasprotuje temu, da bi nacionalna zakonodaja lahko priznala izključno pravico uporabe označbe porekla, ki ni registrirana v Skupnosti. Vsekakor menita, da obstoj zaščite, priznane označbi porekla, predpostavlja obstoj natančne ureditve, ki pa v postopku v glavni stvari ne obstaja.
V teh okoliščinah je Corte suprema di cassazione prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
1.
Ali je treba člen 2 Uredbe št. 2081/1992 razlagati tako, da izključuje možnost, da bi združenje proizvajalcev uveljavljalo pravico do izključne uporabe označbe geografskega porekla, ki se uporablja na ozemlju države članice za označevanje določene vrste salame, na območju [Unije], ne da bi prej od te države članice pridobilo pravno zavezujoč akt, ki določa meje geografskega območja proizvodnje, ureditev proizvodnje in morebitne zahteve, ki jih morajo izpolnjevati proizvajalci, zato da lahko uveljavljajo pravico do uporabe te označbe?
2.
Katero ureditev je treba v zvezi z določbami Uredbe Skupnosti št. 2081/1992 uporabljati za geografsko označbo, ki nima ustrezne registracije, na trgu [Unije] in katero na trgu države članice?
Vprašanji za predhodno odločanje
Dopustnost
Associazioni fra produttori meni, da predlog za sprejetje predhodne odločbe ni dopusten, ker postavljeni vprašanji nista objektivno potrebni za rešitev spora o glavni stvari. V postopku v glavni stvari namreč to združenje nikoli ni trdilo, da je imetnik izključne pravice do geografskega imena „Salame Felino“, ampak je le predlagalo, naj se družbo Kraft Foods obsodi na podlagi določb o nelojalni konkurenci.
V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse izhaja, da lahko v okviru postopka na podlagi člena 267 PDEU, ki temelji na jasni delitvi nalog med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, le nacionalno sodišče, ki odloča o sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločitev, ob upoštevanju okoliščin zadeve presodi potrebnost in upoštevnost vprašanj, ki jih predloži Sodišču (sodba Aziz, C‑415/11,
EU:C:2013:164
, točka 34).
Kadar se predlog za sprejetje predhodne odločbe nanaša na razlago ali veljavnost prava Unije, lahko Sodišče ta predlog zavrže, samo če je očitno, da zahtevana razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora v postopku v glavni stvari, če je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo pravnih in dejanskih elementov, da bi lahko na zastavljena vprašanja dalo koristne odgovore (sodba Aziz,
EU:C:2013:164
, točka 35).
V obravnavani zadevi pa ni tako. Associazione fra produttori trditev, da je družba Kraft Foods storila dejanje nelojalne konkurence z uporabo geografskega imena „Salame Felino“, utemeljuje s predpostavko, da imajo le proizvajalci salame na območju pokrajine Parma, ki jih zastopa, izključno pravico, da se sklicujejo na to ime. Predložitveno sodišče mora za preizkus utemeljenosti tožbe, ki jo je vložilo Associazione fra produttori, preveriti, ali se lahko to združenje sklicuje na obstoj izključne pravice proizvajalcev, ki izpolnjujejo nekatere pogoje, do geografskega imena „Salame Felino“.
V teh okoliščinah ni očitno, da zaprošena razlaga prava Unije nima nobene zveze z dejanskim stanjem ali predmetom spora o glavni stvari.
Ker iz spisa ni razvidno, da bi bil problem hipotetičen ali da Sodišče ne bi imelo potrebnih dejanskih in pravnih elementov, da bi ustrezno odgovorilo na zastavljeni vprašanji, predloga za sprejetje predhodne odločbe ni mogoče šteti za nedopustnega.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem, ki ga je treba obravnavati najprej, sprašuje, ali je treba Uredbo št. 2081/92 razlagati tako, da zagotavlja zaščito geografskega imena, ki ni registrirano v Skupnosti.
Najprej je treba glede ureditve geografskega imena, ki ni registrirano, ki jo je treba uporabiti na trgu Unije, navesti, da je bila ob nastanku dejstev v postopku v glavni stvari edina ureditev zaščite geografskih imen, določena s pravom Unije, ureditev iz Uredbe št. 2081/92.
Kot izhaja iz dvanajste uvodne izjave in člena 13(1) te uredbe, je bila z njo uvedena obveznost registracije Skupnosti za geografske označbe, da bi bile te lahko upravičene do zaščite, določene z navedeno uredbo (glej v tem smislu sodbo Chiciak in Fol, C‑129/97 in C‑130/97,
EU:C:1998:274
, točki 25 in 26).
Iz tega izhaja, da geografsko ime, ki ni registrirano, na trgu Skupnosti glede na določbe Uredbe št. 2081/92 ni upravičeno do zaščite, določene s to uredbo.
Dalje, glede ureditve, ki se uporablja na trgu države članice, iz sodne prakse izhaja, da čeprav je cilj Uredbe št. 2081/92 določitev enotne in izčrpne ureditve zaščite (glej sodbo Budějovický Budvar, C‑478/07,
EU:C:2009:521
, točka 114), ta izključnost ne nasprotuje temu, da se uporabi sistem zaščite geografskih imen, ki je zunaj področja njene uporabe (glej v tem smislu sodbo Warsteiner Brauerei, C‑312/98,
EU:C:2000:599
, točka 54).
V zvezi s tem iz devete uvodne izjave in člena 2(2)(b) Uredbe št. 2081/1992 izhaja, da je ureditev zaščite iz te določbe omejena le na imena proizvodov, za katere obstaja povezava med njihovimi značilnostmi in njihovim geografskim poreklom (glej v tem smislu sodbo Budějovický Budvar, C‑216/01,
EU:C:2003:618
, točka 76).
Dalje, označbe geografskega porekla, ki služijo edino navedbi geografskega porekla proizvoda, neodvisno od njegovih posebnih značilnosti, ne spadajo na področje uporabe Uredbe št. 2081/92 (glej v tem smislu sodbo Warsteiner Brauerei,
EU:C:2000:599
, točka 44).
Zato je ureditev, ki se glede na primer lahko uporablja na trgu države članice za geografsko označbo, ki nima registracije Skupnosti, ureditev, določena za geografske označbe proizvodov, za katere ne obstaja posebna povezava med njihovimi značilnostmi in njihovim geografskim poreklom.
V obravnavani zadevi mora predložitveno sodišče preveriti, ali ureditev zaščite geografskih imen, določena z zakonsko uredbo št. 198/1996, izpolnjuje ta pogoj.
Če bo predložitveno sodišče ugotovilo, da je cilj te ureditve zaščita geografskih imen proizvodov, za katere ne obstaja posebna povezava med njihovimi značilnostmi in njihovim geografskim poreklom, je treba opozoriti, da mora ta ureditev, da se lahko uporabi, izpolnjevati zahteve, določene s pravom Unije. V zvezi s tem morata biti izpolnjena dva pogoja, in sicer, prvič, njena uporaba ne sme posegati v cilje Uredbe št. 2081/92 (glej v tem smislu sodbo Warsteiner Brauerei,
EU:C:2000:599
, točka 49), in drugič, ne sme biti v nasprotju s prostim pretokom blaga iz člena 28 ES (glej v tem smislu zlasti sodbo Budějovický Budvar,
EU:C:2003:618
, točke od 95 do 97).
Zaščita, ki jo določa nacionalna zakonodaja, mora ob upoštevanju področja uporabe Uredbe št. 2081/92, da ne bi bili ogroženi cilji te uredbe, glede prvega pogoja učinkovati tako, da potrošnikom ne zagotavlja, da imajo proizvodi, ki so tako zaščiteni, posebno kakovost ali značilnost, ampak da izključno zagotavlja, da ti proizvodi res izvirajo iz določenega geografskega območja.
Glede drugega pogoja je treba navesti, da nacionalna ureditev zaščite geografskih imen, kakršna je v postopku v glavni stvari, tudi če se uporablja tako za domače kot za uvožene proizvode na ozemlju zadevne države, lahko daje prednost trženju domačih proizvodov v škodo uvoženih (sodba Pistre in drugi, od C‑321/94 do C‑324/94,
EU:C:1997:229
, točka 45).
Zato je tako zakonodajo treba šteti kot ukrep z enakim učinkom, kot je količinska omejitev pri prostem pretoku blaga iz člena 28 ES.
Če je tako omejitev mogoče upravičiti z nujnim razlogom v splošnem interesu, ki se nanaša na varstvo lojalne konkurence ali varstvo potrošnikov (glej v tem smislu zlasti sodbo Budějovický Budvar,
EU:C:2003:618
, točka 109), se mora neka nacionalna zakonodaja, da bi bila v skladu s pravom Unije, uporabljati nediskriminatorno in zagotoviti uresničitev želenega cilja ter ne sme preseči tega, kar je potrebno za njegovo uresničitev (sodba Corporación Dermoestética, C‑500/06,
EU:C:2008:421
, točka 35, in navedena sodna praksa).
Nacionalno sodišče mora preveriti, ali ni cilj ali posledica uporabe nacionalne zakonodaje zagotavljati potrošnikom, da imajo proizvodi, ki se tržijo pod nekim geografskim imenom, določeno kakovost ali značilnost ter ali uvedba te zakonodaje sledi nujnemu razlogu v splošnem interesu, ali se izvaja nediskriminatorno, ali zagotavlja uresničitev želenega cilja in ne presega tega, kar je potrebno za njegovo uresničitev.
Glede na navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba Uredbo št. 2081/92 razlagati tako, da ne daje zaščite geografskemu imenu, ki ni registrirano v Skupnosti, lahko pa je, odvisno od primera, zaščiteno na podlagi nacionalne zakonodaje o geografskih označbah proizvodov, za katere ne obstaja posebna povezava med njihovimi značilnostmi in njihovim geografskim poreklom, a le če izvajanje te zakonodaje ne posega v cilje Uredbe št. 2081/92 in če ni v nasprotju s prostim pretokom blaga iz člena 28 ES, kar mora preveriti nacionalno sodišče.
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2 Uredbe št. 2081/1992 razlagati tako, da izključuje možnost, da bi združenje proizvajalcev, kakršno je to v postopku v glavni stvari, lahko uveljavljalo pravico do izključne uporabe geografske označbe na ozemlju države članice za označevanje določene vrste salame na območju Unije, ne da bi prej od te države pridobilo pravno zavezujoč akt, ki določa pogoje in omejitve zaščite take označbe.
Ker ni sporno, da zadevno geografsko ime ob nastanku spornih dejstev ni bilo registrirano v Skupnosti, in ob upoštevanju odgovora na drugo vprašanje, je treba ugotoviti, da združenje proizvajalcev iz postopka v glavni stvari na podlagi Uredbe št. 2081/92 nikakor ne more uveljavljati izključne pravice uporabe tega geografskega imena v celotni Uniji.
V teh okoliščinah na prvo vprašanje ni treba odgovoriti.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (deveti senat) razsodilo:

Uredbo Sveta (EGS) št. 2081/92 z dne 14. julija 1992 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 535/97 z dne 17. marca 1997, je treba razlagati tako, da ne daje zaščite geografskemu imenu, ki ni registrirano v Skupnosti, lahko pa je, odvisno od primera, zaščiteno na podlagi nacionalne zakonodaje o geografskih označbah proizvodov, za katere ne obstaja posebna povezava med njihovimi značilnostmi in njihovim geografskim poreklom, a le če izvajanje te zakonodaje ne posega v cilje Uredbe št. 2081/92, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 535/97, in če ni v nasprotju s prostim pretokom blaga iz člena 28 ES, kar mora preveriti nacionalno sodišče.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: italijanščina.