CELEX: 62010TJ0436
Konkurencija
Karteliai
Europos įtempiamosios plieninės armatūros rinka
Kainų nustatymas, rinkos pasidalijimas ir keitimasis jautria komercine informacija
Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio pažeidimas
Dukterinės bendrovės antikonkurencinių veiksmų inkriminavimo patronuojančiajai bendrovei taisyklės
Faktinės lemiamos įtakos prezumpcija
Protingas terminas

)
(Praleista)
Procesas ir šalių reikalavimai
Ši byla buvo pradėta 2010 m. rugsėjo 15 d.
Hit Groep
Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu ieškiniu.
2010 m. gruodžio 24 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu
Nedri
paprašė leisti įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų; šis prašymas buvo patenkintas 2011 m. vasario 28 d. Bendrojo Teismo pirmosios kolegijos pirmininko nutartimi. Vis dėlto 2013 m. spalio 28 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu laišku
Nedri
pranešė šiam teismui, kad atsisako įstoti į bylą. Todėl 2013 m. gruodžio 4 d. Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos pirmininko nutartimi ji buvo pašalinta iš bylos T‑436/10 kaip įstojusi į ją šalis.
2011 m. gegužės 6 d. laišku
Hit Groep
, atsižvelgdama į informaciją, kuri pirmą kartą buvo nurodyta atsiliepime į ieškinį, paprašė leidimo pateikti naują ieškinio pagrindą.
2011 m. birželio 6 d. nutartimi Bendrasis Teismas paprašė Komisijos pateikti jam antrąjį keičiantį sprendimą. Komisija šį prašymą įvykdė 2011 m. birželio 16 d.
2011 m. liepos 26 d. laiške
Hit Groep
patvirtino, kad prašo galimybės pakoreguoti savo pagrindus po to, kai buvo priimtas antrasis keičiantis sprendimas.
2011 m. liepos 29 d. laišku Bendrasis Teismas patenkino šį prašymą.
Komisijai pateikus tripliką proceso kalba, rašytinė proceso dalis buvo užbaigta 2011 m. spalio 20 d.
Triplike Komisija pateikė nuomonę dėl ieškovės dublike pateikto prašymo leisti pakoreguoti pagrindus, taip pat dėl pastabų, kurias ieškovė pateikė po to, kai buvo priimtas antrasis keičiantis sprendimas.
2013 m. rugsėjo 23 d. pakeitus Bendrojo Teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į šeštąją kolegiją, kuriai 2013 m. spalio 3 d. atitinkamai paskirta ši byla.
1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 52 straipsnio 2 dalyje numatytas preliminarus pranešimas šeštajai kolegijai buvo perduotas 2013 m. lapkričio 8 d.
Taikydamas 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones 2013 m. gruodžio 17 d. Bendrasis Teismas pateikė Komisijai rašytinius klausimus. Komisija į juos atsakė 2014 m. vasario 6 d. Ieškovė pastabas dėl Komisijos atsakymo pateikė rašte, jis Bendrojo Teismo kanceliarijai buvo pateiktas 2014 m. kovo 14 d.
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, 2014 m. gegužės 14 d. Bendrasis Teismas nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.
Per 2014 m. birželio 27 d. posėdį buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Bendrojo Teismo rašytinius ir žodinius klausimus.
Hit Groep
Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jis su ja susijęs, būtent 1 straipsnio 9 punkto b papunktį, 2 straipsnio 9 punktą ir 4 straipsnio 22 punktą,
—
jei šis prašymas nebūtų patenkintas, panaikinti ar sumažinti jai ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 9 punkte skirtą baudą tiek, kiek Bendrasis Teismas manytų tikslinga,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš
Hit Groep
bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Grįsdama savo prašymą panaikinti ginčijamą sprendimą
Hit Groep
nurodo tris pagrindinius ir pateikia du subsidiarius pagrindus, kuriais grindžia savo prašymą panaikinti arba sumažinti jai skirtą baudą.
Vykstant rašytinei proceso daliai
Hit Groep
papildomai pateikė šeštąjį pagrindą.
Pirmasis pagrindas siejamas su, pirma, SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimu ir, antra, motyvų nenurodymu, nes ginčijamame sprendime konstatuota, kad
Hit Groep
darė pažeidimą laikotarpiu nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d.
Antrasis pagrindas siejamas su tuo, kad baudos skyrimas
Hit Groep
, kuri ekonominės veiklos nebevykdo nuo 2004 m. lapkričio 1 d., prieštarauja SESV 101 straipsnio tikslams, Europos politikai baudų skyrimo klausimu ir proporcingumo principui, nes ši bauda neadekvati ir nebūtina.
Trečiasis pagrindas siejamas su tuo, kad buvo padaryta klaida, kai
Hit Groep
pripažinta solidariai atsakinga už
Nedri
padarytą pažeidimą.
Ketvirtasis pagrindas siejamas su tuo, kad skiriant baudą
Hit Groep
buvo padaryta klaida, nes Komisija:
—
atsižvelgusi į
Hit Groep
2003 m. apyvartą pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį ir proporcingumo principą (pirma dalis),
—
atsižvelgdama į prašymą sumažinti baudą arba atleisti nuo jos baudą
Hit Groep
turėjo sumažinti tiek pat, kiek
Nedri
, nes jos atsakomybė neviršija
Nedri
atsakomybės (antra dalis),
—
atskirai apskaičiavo jai skirtos baudos dydį, nors turėjo jį apriboti
Nedri
skirtos baudos dalimi, nes
Hit Groep
buvo pripažinta tik solidariai atsakinga už
Nedri
skirtos baudos sumokėjimą (trečia dalis),
—
pažeidė vienodo požiūrio principą, kai pritaikiusi 10 % maksimalią ribą neatsižvelgė į ribotą laikotarpį, dėl kurio
Hit Groep
pripažinta atsakinga už
Nedri
padarytą pažeidimą (ketvirta dalis).
Subsidiariai pateiktas penktasis pagrindas siejamas su tuo, kad Komisija nesilaikė protingo laikotarpio.
Šeštasis pagrindas siejamas su tuo, kad bazinis baudos dydis buvo apskaičiuotas atsižvelgiant į
Nedri
veiklos laikotarpį, kuris ilgesnis už laikotarpį, dėl kurio
Hit Groep
buvo pripažinta solidariai atsakinga už savo dukterinės bendrovės veiksmus.
Galiausiai per teismo posėdį ieškovė pateikė septintąjį pagrindą, siejamą su tuo, kad Bendrasis Teismas nesilaikė protingo laikotarpio.
Dėl pirmųjų trijų ieškinio pagrindų
Ginčijamo sprendimo santrauka
Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d. ieškovei visiškai priklausė
Nedri
, todėl galima preziumuoti lemiamos įtakos darymą; anot Komisijos, ieškovė šios prezumpcijos nepaneigė (ginčijamo sprendimo 804–812 konstatuojamosios dalys).
Todėl Komisija manė, kad
Nedri
turi būti pripažinta atsakinga už pažeidimą, darytą laikotarpiu nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., ir konstatavo, kad ieškovė solidariai su
Nedri
atsakinga už laikotarpį nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d. (ginčijamo sprendimo 813 konstatuojamoji dalis).
Pagal ginčijamo sprendimo 1 straipsnį:
„Šios įmonės pažeidė SESV 101 straipsnį, o nuo 1994 m. sausio 1 d. EEE susitarimo 53 straipsnį, nes per nurodytus laikotarpius dalyvavo sudarant visus susitarimus ir derinant veiksmus įtempiamosios plieninės armatūros sektoriuje vidaus rinkoje, o nuo 1994 m. sausio 1 d. – EEE:
<…>
9.
Nedri
grupės įmonės:
a)
Nedri Spanstaal BV
– nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. ir
b)
Hit Groep BV
– nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d.“
Galiausiai ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje Komisija skyrė, pirma, solidariai mokėtiną 5056500 EUR baudą
Nedri
ir
Hit Groep
ir, antra, 1877500 EUR baudą
Hit Groep
.
Šalių argumentai
– Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, siejamo su, pirma, SESV 101 straipsnio ir EEE susitarimo 53 straipsnio pažeidimu, nes ginčijamame sprendime konstatuota, kad
Hit Groep
darė pažeidimą laikotarpiu nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d., ir, antra, motyvų nenurodymu
Hit Groep
iš esmės teigia, kad tiek pranešime apie kaltinimus, tiek ginčijamame sprendime Komisija ją solidariai atsakinga pripažino tik dėl to, kad ji buvo akcininkė, kontroliavusi
Nedri
ir dariusi jai lemiamą įtaką.
Vis dėlto, anot ieškovės, Komisija kartu padarė išvadą, kad ji pati pažeidė SESV 101 straipsnį, tačiau nepagrindė ir nemotyvavo savo sprendimo šiuo klausimu.
Hit Groep
teigia, kad nors jai tam tikromis aplinkybėmis gali būti inkriminuotas pažeidimas, tai nereiškia, kad ji iš tikrųjų jį padarė. Ji mano, kad iš tiesų ji pati nedarė pažeidimo ir nedalyvavo jį darant, tačiau paprasčiausiai prisiima atsakomybę už
Nedri
elgesį.
Anot
Hit Groep
, tokia atsakomybė nėra tokio paties dydžio kaip pažeidimą iš tikrųjų dariusios įmonės atsakomybė, o tai turėtų turėti įtakos baudos dydžiui.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
– Dėl antrojo ieškinio pagrindo, siejamo su tuo, kad baudos skyrimas
Hit Groep
, kuri ekonominės veiklos nebevykdo nuo 2004 m. lapkričio 1 d., prieštarauja SESV 101 straipsnio tikslams, Europos politikai baudų skyrimo klausimu ir proporcingumo principui, nes ši bauda neadekvati ir nebūtina
Pateikdama nuorodą į 2007 m. gruodžio 11 d. Sprendimą
ETI ir kt
. (C‑280/06, Rink.,
EU:C:2007:775
) ir generalinės advokatės J. Kokott išvadą toje byloje (
EU:C:2007:404
)
Hit Groep
iš esmės teigia, kad nors nei ji, nei
Nedri
neišnyko ir nebuvo perduotos juridiniam asmeniui ar trečiajai įmonei, pati ji rinkoje veiklos nevykdo nuo 2004 m. lapkričio 1 d. (t. y. daugiau nei penkerius metus iki tada, kai Komisijai skyrė baudą), kad jai buvo skirta bauda tik kaip
Nedri
, kuri viena padarė pažeidimą, patronuojančiajai bendrovei, todėl ji neturės jokio atgrasomojo poveikio.
Taigi, anot ieškovės, ši sankcija neatitinka konkurencijos politikos tikslų ir yra neproporcinga, nes neadekvati ir nebūtina siekiant SESV 101 straipsnio tikslo.
Ieškovė iš esmės mano, kad tokiomis aplinkybėmis pagal ekonominio tęstinumo principą nubaustas turėjo būti tik pažeidimą padaręs juridinis asmuo, t. y.
Nedri
, nes būdama tik kontroliuojančioji bendrovė ji tebuvo tuščias kiautas.
Anot jos, jei tokia kontroliuojančioji bendrovė kaip ji perduoda filialą, padariusį pažeidimą, paskui ši bendrovė nebevykdo ekonominės veiklos, buvusios grupės ekonominis tęstinumas grindžiamas subjektu, padariusiu pažeidimą, ir būtent šiam subjektui, o ne ekonominės veiklos nevykdančiai kontroliuojančiajai bendrovei turi būti skirta bauda.
Hit Groep
taip pat teigia, kad, remiantis teismo praktika, galėdama rinktis, ar bausti patronuojančiąją, ar dukterinę bendrovę Komisija siekdama veiksmingumo turėjo bausti tik
Nedri
.
Be to,
Hit Groep
tvirtina, kad, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, dukterinei bendrovei skirtos baudos dydžio Komisija negali nustatyti remdamasi buvusios patronuojančiosios bendrovės apyvarta, jei sprendimo priėmimo momentu įmonė buvo suskaidyta, nes buvusios patronuojančiosios bendrovės apyvarta nebeatspindi šios įmonės faktinio ekonominio pajėgumo. Todėl Komisija turėjo nustatyti tokį baudos dydį, kuris atitiktų įmonės faktinį ekonominį pajėgumą, o jis, atsižvelgiant į šios įmonės ribotą apyvartą ir ekonominės veiklos nevykdymą, buvo (ir yra) labai menkas. Dėl šios priežasties nubausta turėjo būti tik
Nedri
.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
– Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, siejamo su tuo, kad buvo padaryta klaida, kai
Hit Groep
pripažinta solidariai atsakinga už
Nedri
padarytą pažeidimą
Hit Groep
buvo pripažinta solidariai atsakinga už
Nedri
darytą pažeidimą laikotarpiu nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d.
Vis dėlto
Hit Groep
pabrėžia, kad Komisija nepateikė nuomonės dėl laikotarpio nuo 1987 m. gegužės 1 d. iki 1994 m. gegužės 1 d., kuriuo ji taip pat turėjo 100 % savo dukterinės bendrovės kapitalo. Dėl laikotarpio nuo 1994 m. gegužės 1 d. iki 1997 m. gruodžio 31 d. Komisija manė neturėjusi įrodymų, kad
Nedri
buvo daroma lemiama įtaka.
Hit Groep
iš esmės mano per administracinę procedūrą įrodžiusi, kad paneigė prezumpciją, jog patronuojančioji bendrovė, kuriai priklauso visas pažeidimą padariusios dukterinės bendrovės kapitalas, daro lemiamą įtaką savo dukterinės bendrovės elgesiui.
Ji primena, kad laikotarpiu nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d. ji buvo kontroliuojančioji bendrovė.
Ieškovė mano, kad atsižvelgiant į tokios bendrovės pobūdį, jos veikimo būdą ir turimų akcijų kiekį negali būti laikoma, kad toks juridinis asmuo daro lemiamą įtaką dukterinei bendrovei, net jeigu turi 100 % jos akcijų, nebent Komisija įrodytų priešingai.
Hit Groep
šiuo klausimu pažymi, kad, pirma, Komisija remiasi 1994 m. gegužės mėn. nurodymu (
directie-instructie
). Šis nurodymas buvo duotas likus ketveriems metams iki laikotarpio, dėl kurio Komisija įrodė lemiamos įtakos darymą. Be to, ji iš esmės mano, kad šis nurodymas nesusijęs su dukterinės bendrovės kasdieninės veiklos administravimu ar komercine politika ir kad tai yra paprasčiausiai pasinaudojimas teisėmis, kurias įstatymai ir įstatai suteikia turinčiai akcijų kontroliuojančiajai bendrovei. Galiausiai, anot
Hit Groep
, tiek
Nedri
, tiek ji pati teigė, kad šio nurodymo pobūdis nebuvo aiškus, ir
Nedri
, nepaisant jos teiginių šiuo atžvilgiu, šiam nurodymui nesuteikė tokios reikšmės, kokią suteikė Komisija.
Antra,
Hit Groep
pažymi, kad Komisija remiasi vadovų grupės, kuri susirinkdavo maždaug penkis kartus per metus, egzistavimu. Ieškovė nesutinka su tuo, kad ji pripažino, jog ši grupė diskutavo apie bendrus einamuosius reikalus ir kitais svarbiais klausimais. Ji teigia turėjusi tik du darbuotojus, nors 1994 m. ji turėjo 11 akcijų, o 2001 m. – 26.
Hit Groep
mano, kad tokiomis aplinkybėmis Komisija negalėjo paprasčiausiai nurodyti, jog ji darė lemiamą įtaką, ir nepateikti papildomų įrodymų šiuo klausimu, net jeigu ji iš tiesų prašė, kad
Nedri
ją informuotų apie bendrus einamuosius reikalus ir klausimus, dėl kurių ji suinteresuota.
Hit Groep
mano, kad Komisija nepateikia nei motyvų, nei įrodymų, susijusių su direktorių grupės susitarimų mastu.
Trečia,
Hit Groep
pažymi, kad Komisija remiasi
Nedri
kaltę patvirtinančiu pareiškimu, kuriame teigiama, kad per direktorių grupės susitikimus buvo diskutuojama visais komerciniais klausimais.
Hit Groep
teigia, kad ji šiuo klausimu jau išsakė savo nuomonę per administracinę procedūrą ir kad šiuos parodymus davė pažeidimą dariusi šalis ir jie nėra pagrįsti rašytiniais įrodymais ar trečiųjų šalių pareiškimais.
Kita vertus,
Hit Groep
mano, kad iš to, kaip klostėsi įvykiai, matyti, jog ji nedarė įtakos savo dukterinei bendrovei. Iš esmės ji mano, kad
Nedri
pradėjo dalyvauti kartelyje 1984 m., t. y. prieš keturiolika metų iki to momento, nuo kurio, kaip nuspręsta, ji darė lemiamą įtaką šiai įmonei, ir kad
Nedri
dalyvavo kartelyje iki 2002 m. rudens, kai
Hit Groep
pati perdavė šią dukterinę bendrovę. Anot jos, taip įrodoma, kad
Nedri
elgėsi savarankiškai.
Galiausiai ieškovė iš esmės mano, kad Komisijos teiginiai, kad ieškovė vykdė veiklą ir plieno sektoriuje, taigi komercinė
Nedri
veikla buvo susijusi su jos pačios veiklos sritimi, yra nepagrįsti. Ji nurodo, kad Komisija niekada neteigė, jog ieškovė žinojo apie
Nedri
daromą pažeidimą ir kad ji pati visada tvirtino nežinojusi apie šį pažeidimą, todėl nereikšmingi yra Komisijos teiginiai, kad ieškovė vykdė veiklą plieno sektoriuje, kuri bet kuriuo atveju nebuvo susijusi su APC sritimi.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
Vieną po kito reikia išnagrinėti trečiąjį, paskui – pirmąjį ir antrąjį ieškinio pagrindus.
– Principų priminimas
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką įmonės sąvoka apima visus subjektus, vykdančius ekonominę veiklą, nepaisant jų teisinio statuso ir finansavimo būdo. Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas taip pat patikslino, kad, pirma, įmonės sąvoka šiomis aplinkybėmis turi būti suprantama kaip reiškianti ūkio subjektą, net jeigu teisiniu požiūriu šį ūkio subjektą sudaro keli fiziniai ar juridiniai asmenys, ir, antra, kai toks ūkio subjektas pažeidžia konkurencijos taisykles, jis pagal asmeninės atsakomybės principą turi atsakyti už šį pažeidimą (žr. 2011 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
, C‑521/09 P, Rink.,
EU:C:2011:620
, 53 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Iš nusistovėjusios teismo praktikos taip pat matyti, kad atsakomybę už dukterinės bendrovės veiksmus galima priskirti patronuojančiajai bendrovei, be kita ko, kai, nors ir turėdama savarankišką teisinį subjektiškumą, ši dukterinė bendrovė savarankiškai nesprendžia dėl savo veiksmų rinkoje, o iš esmės įgyvendina patronuojančiosios bendrovės nurodymus, visų pirma atsižvelgiant į ekonominius, organizacinius ir teisinius šių dviejų teisės subjektų ryšius (žr. 117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 54 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Esant tokiai situacijai, kadangi patronuojančioji bendrovė ir jos dukterinė bendrovė priklauso tam pačiam ekonominiam subjektui, todėl sudaro vieną įmonę, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį, Komisija sprendimą, kuriuo skiriamos baudos, gali skirti patronuojančiajai bendrovei, nesant reikalo nustatyti, kad ši bendrovė pati dalyvavo darant pažeidimą (žr. 117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 55 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką). Kitaip tariant, nebūtinai ta aplinkybė, jog patronuojančioji bendrovė kurstė dukterinę bendrovę padaryti pažeidimą, ir juo labiau tai, kad patronuojančioji bendrovė dalyvavo darant pažeidimą, o būtent tai, kad jos sudaro vieną įmonę, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį, leidžia Komisijai sprendimą, kuriuo skiriamos baudos, adresuoti patronuojančiajai bendrovei (117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 88 punktas).
Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad konkrečiu atveju, kai patronuojančiajai bendrovei priklauso 100 % Sąjungos konkurencijos taisyklių pažeidimą padariusios jos dukterinės bendrovės akcijų, pirma, ši patronuojančioji bendrovė gali daryti lemiamą įtaką šios dukterinės bendrovės veiksmams ir, antra, egzistuoja paneigiama prezumpcija, kad ši patronuojančioji bendrovė realiai daro lemiamą įtaką savo dukterinės bendrovės veiksmams (toliau – faktinės lemiamos įtakos prezumpcija) (žr. 117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 56 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Faktinės lemiamos įtakos prezumpcija, be kita ko, skirta užtikrinti pusiausvyrai tarp, viena vertus, tikslo nutraukti konkurencijos taisyklėms, visų pirma SESV 101 straipsniui, prieštaraujančius veiksmus ir užkirsti kelią jiems atnaujinti svarbos ir, kita vertus, tam tikrų bendrųjų Sąjungos teisės principų, kaip antai nekaltumo prezumpcijos, bausmių individualizavimo ir teisinio saugumo principų, reikalavimų bei teisės į gynybą, įskaitant kovos priemonių lygybės principą. Būtent dėl šios priežasties ši prezumpcija gali būti paneigta (117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 59 punktas). Darytina išvada, kad tokia prezumpcija yra proporcinga siekiamam teisėtam tikslui (2013 m. liepos 18 d. Sprendimo
Schindler Holding ir kt. / Komisija
, C‑501/11 P, Rink.,
EU:C:2013:522
, 108 punktas).
Komisijai pakanka įrodyti, jog patronuojančiajai bendrovei priklauso visas jos dukterinės bendrovės kapitalas, kad būtų preziumuojama, jog patronuojančioji bendrovė faktiškai daro lemiamą įtaką jos ekonominei politikai. Tada Komisija gali pripažinti, kad patronuojančioji bendrovė solidariai atsakinga už jos dukterinei bendrovei skirtos baudos sumokėjimą, nebent ši patronuojančioji bendrovė, kuri turi paneigti šią prezumpciją, pateiktų pakankamai įrodymų, patvirtinančių, kad jos dukterinė bendrovė rinkoje elgiasi savarankiškai (žr. 117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 57 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Reikia pažymėti, kad nors, be to, kad patronuojančioji bendrovė turi turėti 100 % dukterinės bendrovės kapitalo, Teisingumo Teismas savo praktikoje nurodė ir kitas aplinkybes, kaip antai, kad nebuvo nuginčyta, jog patronuojančioji bendrovė darė įtaką savo dukterinės bendrovės prekybos politikai arba kad abiem bendrovėms buvo bendrai atstovaujama per administracinę procedūrą, vis dėlto šias aplinkybes Teisingumo Teismas nurodė ne tam, kad nustatytų, jog minėta prezumpcija taikoma, tik jei pateikta papildomų įrodymų, kad patronuojančioji bendrovė iš tikrųjų darė įtaką. Kitaip tariant, konkrečiu atveju norėdama taikyti faktinės lemiamos įtakos prezumpciją, Komisija neprivalo nurodyti papildomų požymių, be tų, kurie patvirtina galimybę taikyti ir naudoti šią prezumpciją (šiuo klausimu žr. 117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 80 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, faktinės lemiamos įtakos prezumpcija grindžiama nuomone, kad, išskyrus visiškai išimtines aplinkybes, visą dukterinės bendrovės kapitalą turinti bendrovė vien dėl tokios kapitalo dalies gali daryti lemiamą įtaką šios dukterinės bendrovės elgesiui ir kad faktinio nepasinaudojimo šia įtakos galia paprastai prasmingiausia ieškoti subjektams, kurių atžvilgiu ši prezumpcija taikoma. Šiomis aplinkybėmis, jeigu šiai prezumpcijai paneigti suinteresuotajai šaliai pakaktų paprasčiausiai padaryti nepagrįstus teiginius, ji prarastų didelę dalį savo veiksmingumo (117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 60 ir 61 punktai).
Iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad vien aplinkybės, jog patronuojančioji bendrovė yra ir kontroliuojančioji, nepakanka, kad būtų įrodyta, jog ji darė lemiamą įtaką minėtai dukterinei bendrovei. Bendrovių grupės atveju kontroliuojančioji bendrovė, kuri koordinuoja, be kita ko, grupės finansines investicijas, turi užduotį pergrupuoti turimas įvairių bendrovių akcijas ir užtikrinti vientisą valdymą, be kita ko, vykdydama šią biudžetinę kontrolę (šiuo klausimu žr. 2008 m. spalio 8 d. Sprendimo
Schunk ir Schunk Kohlenstoff-Technik / Komisija
, T‑69/04, Rink.,
EU:T:2008:415
, 63 punktą; 2011 m. liepos 13 d. Sprendimo
Shell Petroleum ir kt. / Komisija
, T‑38/07, Rink.,
EU:T:2011:355
, 70 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir 2012 m. birželio 29 d. Sprendimo
E.ON Ruhrgas ir E.ON / Komisija
, T‑360/09, Rink.,
EU:T:2012:332
, 283 punktą).
Be to, siekiant nustatyti, ar dukterinė bendrovė pati sprendžia dėl savo elgesio rinkoje, reikia atsižvelgti į visus reikšmingus duomenis apie ekonominius, organizacinius ir teisinius ryšius, kurie sieja šią dukterinę bendrovę su patronuojančiąja bendrove ir kurie gali skirtis, nelygu konkretus atvejis, todėl negali būti išvardyti kaip baigtinis sąrašas (2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo
Akzo Nobel ir kt. / Komisija
, C‑97/08 P, Rink.,
EU:C:2009:536
74 punktas).
Reikia vertinti ne tik argumentus, susijusius su dukterinės bendrovės komercine politika
stricto sensu
, pavyzdžiui, su platinimo arba kainų strategija. Konkrečiai kalbant, vien parodymo, kad šiuos specifinius savo komercinės politikos aspektus kontroliuoja dukterinė bendrovė, šiuo atžvilgiu negaudama nurodymų, nepakanka, kad būtų paneigta faktinės lemiamos įtakos prezumpcija (žr. 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo
FMC / Komisija
, T‑197/06, Rink,
EU:T:2011:282
, 105 punktą ir jame nurodyta teismo praktiką).
Taip pat aplinkybės, jog dukterinė bendrovė atitinkamoje rinkoje niekada nevykdė specialios patronuojančiosios bendrovės informavimo politikos, nepakanka siekiant įrodyti jos savarankiškumą, nes dukterinės bendrovės savarankiškumas vertinamas atsižvelgiant ne tik į įmonės veiklos valdymo aspektus (127 punkte nurodyto Sprendimo
FMC / Komisija
,
EU:T:2011:282
, 145 punktas).
Be to, aplinkybė, kad iš bylos medžiagos dokumentų nematyti, jog patronuojančioji bendrovė davė nurodymų savo dukterinei bendrovei, neįrodo, kad tokių nurodymų nebuvo (žr. 2011 m. birželio 7 d. Sprendimo
Arkema France ir kt. / Komisija
, T‑217/06, Rink.,
EU:T:2011:251
, 118 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Norint dukterinės bendrovės neteisėtus veiksmus priskirti jos patronuojančiajai bendrovei nereikia įrodyti, kad patronuojančioji bendrovė daro įtaką savo dukterinės bendrovės politikai specifinėje srityje, kurioje buvo padarytas pažeidimas (125 punkte nurodyto Sprendimo
Shell Petroleum ir kt. / Komisija
,
EU:T:2011:355
, 70 punktas ir 2011 m. liepos 13 d. Sprendimo
Eni / Komisija
, T‑39/07, Rink.,
EU:T:2011:356
, 97 punktas).
Be to, patronuojančioji bendrovė gali būti laikoma atsakinga už dukterinės bendrovės padarytą pažeidimą, net kai grupėje yra daug veiklą vykdančių bendrovių (1999 m. balandžio 20 d. Sprendimo
Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija
, T‑305/94–T‑307/94, T‑313/94–T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 ir T‑335/94, Rink.,
EU:T:1999:80
, 989 punktas ir 2012 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo
Shell Petroleum ir kt. / Komisija
, T‑343/06, Rink.,
EU:T:2012:478
, 52 punktas).
Remiantis nusistovėjusia teismo praktika, pagal SESV 296 straipsnį reikalaujamas motyvavimas turi būti pritaikytas prie atitinkamo teisės akto pobūdžio ir aiškiai bei nedviprasmiškai atspindėti tą teisės aktą priėmusios Sąjungos institucijos argumentus, kad suinteresuotosios šalys galėtų susipažinti su priimtos priemonės pagrindimu, o kompetentingas teismas – vykdyti kontrolę. Reikalavimas motyvuoti turi būti vertinamas atsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes, ypač į akto turinį, motyvų, kuriais remiamasi, pobūdį ir į interesą gauti paaiškinimus, kurį asmenys, kuriems šis aktas skirtas, arba kiti asmenys, su kuriais šis aktas tiesiogiai bei konkrečiai susijęs, gali turėti. Nereikalaujama motyvuojant išvardyti visų reikšmingų faktinių ir teisinių aplinkybių, nes klausimas, ar teisės akto motyvavimas atitinka SESV 296 straipsnio reikalavimus, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant ne tik į jo formuluotę, bet ir į aplinkybes bei visas atitinkamą klausimą reglamentuojančias teisės taisykles (1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo
Komisija / Sytraval ir Brink’s France
, C‑367/95 P, Rink.,
EU:C:1998:154
, 63 punktas; 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo
Vokietija / Komisija
, C‑301/96, Rink.,
EU:C:2003:509
, 87 punktas ir 2004 m. birželio 22 d. Sprendimo
Portugalija / Komisija
, C‑42/01, Rink.,
EU:C:2004:379
, 66 punktas).
Dėl proporcingumo principo reikia priminti, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką reikalaujama, kad Sąjungos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina aptariamais teisės aktais siekiamiems teisėtiems tikslams įgyvendinti, todėl kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi siekiamiems tikslams (žr. 2013 m. spalio 17 d. Sprendimo
Schaible
, C‑101/12, Rink.,
EU:C:2013:661
, 29 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
– Dėl trečiojo pagrindo pagrįstumo
Hit Groep
neginčija, kad jai priklausė 100 % jos dukterinės bendrovės
Nedri
kapitalo, tačiau iš esmės teigia, jog atsižvelgiant į tai, kad ji yra kontroliuojančioji bendrovė, 100 % dukterinės bendrovės kapitalo turėjimas neleidžia Komisijai daryti išvados, kad ji darė lemiamą įtaką tai bendrovei.
Komisija turi pateikti tokios įtakos įrodymų, o ji to nepadarė, nes papildomi įrodymai, kuriais ši institucija remiasi, neleidžia daryti tokios išvados.
Kita vertus, ieškovė teigia paneigusi faktinės lemiamos įtakos prezumpciją.
Vis dėlto šiuos argumentus reikia atmesti.
Kadangi
Hit Groep
priklausė 100 % jos dukterinės bendrovės kapitalo per visą pažeidimo laikotarpį, dėl kurio jai pateikti kaltinimai, Komisija turėjo teisę taikyti faktinės lemiamos įtakos prezumpciją ir neturėjo pateikti kitų įrodymų šiuo klausimu (žr. 117 punkte nurodyto Sprendimo
Elf Aquitaine / Komisija
,
EU:C:2011:620
, 63 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Darytina išvada, kad Komisijos pateiktų papildomų įrodymų (t. y. 1994 m. gegužės mėn. nurodymas, vadovų grupės buvimas ir įtaka, taip pat
Nedri
pareiškimai) nereikšmingumas, jei būtų įrodytas, bet kuriuo atveju neturėtų įtakos ieškovės atsakomybei, nes pakanka faktinės lemiamos įtakos prezumpcijos, kad
Hit Groep
būtų pripažinta atsakinga, nebent ji tą prezumpciją paneigtų, o to ji nepadarė.
To, kad
Hit Groep
yra kontroliuojančioji bendrovė, net ir nevykdanti veiklos, nepakanka siekiant paneigti faktinės lemiamos įtakos prezumpciją (šiuo klausimu žr. 125 punkte nurodytų sprendimų
Schunk ir Schunk Kohlenstoff-Technik / Komisija
,
EU:T:2008:415
, 63 punktą;
Shell Petroleum ir kt. / Komisija
,
EU:T:2011:355
, 70 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką ir
E.ON Ruhrgas ir E.ON / Komisija
,
EU:T:2012:332
, 283 punktą) ir tai nelemia įrodinėjimo pareigos perkėlimo, kaip klaidingai teigia
Hit Groep
.
Šiuo klausimu tai, kad patronuojančioji bendrovė apsiribojo savo akcijų valdymu, atsižvelgiant į tai, kad ji yra akcinė bendrovė ir į jos įstatuose numatytą tikslą, neturi reikšmės (šiuo klausimu žr. 125 punkte nurodyto Sprendimo
Schunk ir Schunk Kohlenstoff-Technik / Komisija
,
EU:T:2008:415
, 70 punktą ir 127 punkte nurodyto Sprendimo
FMC / Komisija
,
EU:T:2011:282
, 130 punktą). Be to, norint
Nedri
padarytą pažeidimą inkriminuoti jos patronuojančiajai bendrovei nereikia įrodyti, kad
Hit Groep
darė įtaką savo dukterinės bendrovės politikai konkrečioje srityje, kurioje buvo padarytas pažeidimas (šiuo klausimu žr. 125 punkte nurodyto Sprendimo
Shell Petroleum ir kt. / Komisija
,
EU:T:2011:355
, 70 punktą ir 130 punkte nurodyto Sprendimo
Eni / Komisija
,
EU:T:2011:356
, 97 punktą).
Darytina išvada, kad to, jog patronuojančioji bendrovė pati nevykdė veiklos APC sektoriuje, taip pat nepakanka norint paneigti faktinės lemiamos įtakos darymo prezumpciją, todėl šiuo klausimu pateiktus
Hit Groep
argumentus reikia atmesti.
Be to,
Hit Groep
argumentą, kad iš to, kaip klostėsi įvykiai, matyti, jog ji neturėjo įtakos savo dukterinei bendrovei, taip pat reikia atmesti.
Faktinės lemiamos įtakos prezumpcijos negali paneigti vien tai, kad
Nedri
pati nustatydavo savo komercinę politiką
stricto sensu
, kaip antai tiekimo ar kainų strategiją, negaudama šiuo klausimu nurodymų iš
Hit Groep
. Tuo remiantis darytina išvada, kad dukterinės bendrovės savarankiškumas taip pat negali būti įrodytas vien parodant, jog ji pati nustatydavo specifinius savo prekybos su pažeidimu susijusiais produktais politikos aspektus.
Taip pat, kadangi
Nedri
savarankiškumą reikia vertinti atsižvelgiant ne tik į šios įmonės veiklos valdymo aspektus, to, kad dukterinė bendrovė savo patronuojančiosios bendrovės naudai niekada neįgyvendino specialios informavimo politikos atitinkamoje rinkoje, nepakanka siekiant įrodyti jos savarankiškumą (šiuo klausimu žr. 127 punkte nurodyto Sprendimo
FMC / Komisija
,
EU:T:2011:282
, 105 ir paskesnius punktus ir juose nurodytą teismo praktiką).
Todėl nė vienas
Hit Groep
pateiktas įrodymas negali paneigti faktinės lemiamos įtakos prezumpcijos, o trečiasis pagrindas turi būti atmestas.
– Dėl pirmojo ir antrojo pagrindų pagrįstumo
Kadangi pagal šio sprendimo 119 punkte primintą nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką nereikia įrodyti asmeninio patronuojančiosios bendrovės dalyvavimo darant pažeidimą, kad būtų galima adresuoti sprendimą, kuriuo jai skiriama bauda už minėto pažeidimo padarymą, negalima sutikti su
Hit Groep
argumentu, kad pažeidimo negalima jai inkriminuoti, nes ji pati nedarė pažeidimo ir nedalyvavo jį darant.
Todėl Komisija neturėjo specialiai motyvuoti ginčijamo sprendimo dėl pažeidimo inkriminavimo
Hit Groep
kaip
Nedri
patronuojančiajai bendrovei.
Taigi visas pirmasis pagrindas turi būti atmestas.
Dėl antrojo pagrindo reikia priminti, kad, siekiant veiksmingai įgyvendinti konkurencijos taisykles, išimtiniais atvejais gali būti reikalinga kartelį priskirti ne pirminiam, o naujajam jame dalyvavusios įmonės valdytojui, jeigu jis tikrai gali būti laikomas pirminio valdytojo perėmėju, t. y. jeigu toliau valdo kartelyje dalyvavusią įmonę (šiuo klausimu žr. generalinės advokatės J. Kokott išvados 98 punkte nurodytam Sprendimui
ETI ir kt
.,
EU:C:2007:404
, 75 ir 76 punktus). Jeigu nebūtų numatyta jokios kitos galimybės skirti sankciją kitam subjektui nei tas, kuris padarė pažeidimą, įmonės galėtų išvengti sankcijų paprasčiausiai pakeisdamos savo tapatybę restruktūrizavimu, perdavimu arba kitomis teisinėmis arba organizacinėmis reformomis (šiuo klausimu žr. 98 punkte nurodyto Sprendimo
ETI ir kt
.,
EU:C:2007:775
, 41 punktą).
Kaip yra nusprendęs Teisingumo Teismas, „ekonominio tęstinumo“ kriterijus taikomas tik tuo atveju, kai už įmonės valdymą atsakingas juridinis asmuo padarius pažeidimą nustoja teisiškai egzistuoti (1999 m. liepos 8 d. Sprendimo
Komisija / Anic Partecipazioni
, C‑49/92 P, Rink.,
EU:C:1999:356
, 145 punktas ir 2002 m. kovo 20 d. Sprendimo
HFB ir kt. / Komisija
, T‑9/99, Rink.,
EU:T:2002:70
, 104 punktas); arba vidinio įmonės restruktūrizavimo atvejais, kai pirminis valdytojas nenustoja teisiškai egzistuoti, bet nebevykdo ekonominės veiklos atitinkamoje rinkoje; arba atsižvelgiant į struktūrinius pradinio įmonės valdytojo ir naujo valdytojo ryšius (šiuo klausimu žr. 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo
Aalborg Portland ir kt. / Komisija
, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, Rink.,
EU:C:2004:6
, 359 punktą ir 98 punkte nurodyto Sprendimo
ETI ir kt
.,
EU:C:2007:775
, 41 punktą).
Vis dėlto konstatuotina, kad, kaip pažymi Komisija,
Hit Groep
atvejis nepriklauso vienam iš dviejų Teisingumo Teismo nurodytų atvejų.
Nei
Nedri
, nei
Hit Groep
nenustojo egzistuoti – nors jos ir nebepriklauso tai pačiai grupei – ir nebuvo vidinio restruktūrizavimo, kurį vykdant
Hit Groep
turėtų struktūrinių ryšių su koncesininku.
Darytina išvada, kad ekonominio tęstinumo kriterijus, kuris pateisintų pažeidimo inkriminavimą tik dukterinei bendrovei, netaikomas šiuo atveju ir kad
Hit Groep
negali remtis šia teismo praktika nesutikdama su tuo, kad ji turi būti pripažinta solidariai atsakinga už
Nedri
padarytą pažeidimą, nors kontroliavo 100 % šios kapitalo.
Be to, Komisija teisingai primena, kad nubaudimas už konkurencijos teisės pažeidimus ir su tuo susijusi bauda turi tiek atgrasomąjį, tiek represinį poveikį ir kad sankcija taip pat taikoma patronuojančiajai bendrovei, net jeigu ši, kaip šiuo atveju, apribojo savo ekonominę veiklą, tačiau toliau teisiškai egzistuoja, dėl ko yra galimybė ją nubausti.
Todėl negalima sutikti su
Hit Groep
argumentais, susijusiais su jai skirtos sankcijos neveiksmingumu.
Hit Groep
nubaudimas nėra savaime neveiksmingas ar prieštaraujantis SESV 101 straipsnio tikslui.
Galiausiai, anot ieškovės, iš 2011 m. kovo 24 d. Sprendimo
Pegler / Komisija
(T‑386/06, Rink.,
EU:T:2011:115
) matyti, kad Komisija negali dukterinei bendrovei skirtos baudos dydžio nustatyti remdamasi jos buvusios patronuojančiosios bendrovės apyvarta, jei priimant sprendimą įmonė buvo suskaidyta, nes buvusios patronuojančiosios bendrovės apyvarta nebeatspindi šios įmonės faktinio ekonominio pajėgumo.
Anot
Hit Groep
, darytina išvada, kad Komisija turėjo nustatyti baudos dydį, atitinkantį ieškovės faktinį ekonominį pajėgumą, kuris, atsižvelgiant į ribotą jos apyvartą ir tai, kad ginčijamo sprendimo priėmimo momentu ji nevykdė ekonominės veiklos, buvo labai menkas, todėl Komisija turėjo skirti sankciją tik
Nedri
.
Vis dėlto su tokiais argumentais (reikia pažymėti, kad pirmą kartą jie buvo nurodyti tik dublike (2.14 punktas)) negalima sutikti.
Pirma, 157 punkte nurodyto Sprendimo
Pegler / Komisija
(
EU:T:2011:115
) 133 punkte, į kurį ieškovė pateikia nuorodą, kalbama apie faktinę ir teisinę situaciją, kuri skiriasi nuo
Nedri
ir
Hit Groep
situacijos. Iš tiesų ji susijusi su Pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį ir 65 straipsnio 5 dalį skirtų baudų apskaičiavimo gairių (OL 1998 C, p. 3) 1.A punkto ketvirtos ir penktos pastraipų, susijusių su baudos padidinimu siekiant atgrasyti, taikymu.
Antra, tiesa, kad pagal teismo praktiką, jei paaiškėja, jog įmonę, kaip už baudžiamą pažeidimą atsakingą ekonominį vienetą, sudaro keli sprendimo, kuriuo skiriama bauda, adresatai ir jei tokia padėtis išlieka ir šio sprendimo priėmimo momentu, maksimali riba gali būti apskaičiuojama remiantis šios įmonės bendra, t. y. visų jos sudedamųjų dalių, apyvarta. Kita vertus, jei per tą laiką šis ekonominis vienetas iširo, kiekvienas sprendimo adresatas turi teisę į tai, kad ši riba jam būtų taikoma individualiai (2005 m. birželio 15 d. Sprendimo
Tokai Carbon ir kt. / Komisija
, T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 ir T‑91/03,
EU:T:2005:220
, 390 punktas).
Vis dėlto 10 % maksimalią ribą Komisija apskaičiavo remdamasi
Hit Groep
apyvarta, nors ši ginčijamo sprendimo priėmimo momentu nebesudarė vienos įmonės su
Nedri
.
Kiek ieškovė savo argumentais ginčija referencinius metus, į kuriuos atsižvelgė Komisija, reikia konstatuoti, kad šie argumentai sutampa su ketvirtojo pagrindo pirma dalimi, kuri susijusi būtent su šiuo klausimu ir į kurią reikia pateikti nuorodą.
Todėl šį kaltinimą reikia atmesti kaip nereikšmingą, nesant reikalo nuspręsti dėl jo priimtinumo.
Taigi visas antrasis pagrindas turi būti atmestas.
Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, siejamo su įvairiomis klaidomis, padarytomis kai nustatant Hit Groep skirtos baudos dydį buvo atsižvelgta į tam tikras aplinkybes
Dėl pirmos dalies, siejamos su tuo, kad Komisija klaidingai atsižvelgdama į
Hit Groep
2003 m. apyvartą pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį, taip pat proporcingumo ir gero administravimo principus
– Šalių argumentai
Hit Groep
iš esmės teigia, kad Komisija klaidingai rėmėsi praktika, suformuota 2007 m. birželio 7 d. Sprendime
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(C‑76/06 P, Rink.,
EU:C:2007:326
), kuriame kalbama apie situaciją, kai įmonė nevykdė jokios veiklos ir neturėjo jokios apyvartos finansiniais metais iki ginčijamo sprendimo priėmimo, tam, kad jos atveju atsižvelgtų į 2003 m. apyvartą, kuri šiais finansiniais metais buvo 69345000 EUR, o ne į jos 2009 m. apyvartą, kuri siekė 152257 EUR.
Hit Groep
mano, kad šiuo atžvilgiu reikia atsižvelgti į tai, kad ji yra kontroliuojančioji bendrovė, kuri paprastai vykdo tokią veiklą: įgyja akcijų, jų turi, gauna palūkanas ir parduoda šias akcijas. Šiuo aspektu jos situacija skiriasi nuo buvusios byloje, kurioje priimtas 166 punkte nurodytas Sprendimas
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
, (
EU:C:2007:326
), kai įmonė buvo ne kontroliuojančioji bendrovė, o veiklą vykdanti įmonė.
Anot ieškovės, kartu su kontroliuojančiosios bendrovės finansine veikla besikeičianti jos apyvarta ir sąlyginai riboto finansinio rezervo ir nedidelės apyvartos išlaikymas bėgant metams turi būti laikomi įprasta tokios bendrovės veikla.
Hit Groep
nurodo, kad jos situacija taip pat skiriasi nuo situacijos byloje, kurioje priimtas 166 punkte nurodytas Sprendimas
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
), nes, priešingai nei toje byloje, jos veiklos mastas beveik septynerius metus buvo gerokai sumažėjęs, tačiau ją reikia laikyti įprasta jos veikla.
Todėl Komisija suklydo, kai netaikė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies.
Be to, anot jos, iš 166 punkte nurodyto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
) matyti, kad Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje nustatytos 10 % maksimalios ribos tikslas yra išvengti to, kad bauda būtų neproporcinga įmonės dydžiui, ir tai, kad atitinkama įmonė turi vykdyti komercinę veiklą tą dieną, kai jai skiriama bauda.
Anot
Hit Groep
, tai reiškia, kad Komisija turėjo patikrinti, ar bauda yra proporcinga, o ji to nepadarė, nors turėjo visus tam reikalingus įrodymus, taip pažeisdama proporcingumo ir gero administravimo principus.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
– Bendrojo Teismo vertinimas
Taikydama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį Komisija gali savo sprendimu skirti baudas įmonėms ir įmonių asociacijoms, kai šios tyčia ar dėl neatsargumo pažeidžia SESV 101 ir 102 straipsnio nuostatas. Kiekvienai pažeidimą padariusiai įmonei ar įmonių asociacijai skiriama bauda negali viršyti 10 % jos bendrosios praėjusių ūkinių metų apyvartos.
Teisingumo Teismas pažymėjo, kad Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje numatyta maksimalia apyvartos riba siekiama išvengti, kad Komisijos skiriamos baudos būtų neproporcingos atitinkamos įmonės dydžiui (166 punkte nurodyto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:C:2007:326
, 24 punktas).
Tai yra vienodai visoms įmonėms taikoma ir apskaičiuojama atsižvelgiant į kiekvienos įmonės dydį viršutinė riba, kurios tikslas yra skirtingas ir savarankiškas, palyginti su pažeidimo sunkumo ir trukmės kriterijais. Vienintelė įmanoma jos pasekmė – kad remiantis šiais kriterijais apskaičiuotas baudos dydis būtų sumažintas iki leistino maksimalaus lygio. Jos taikymas lemia, kad atitinkama įmonė nemoka baudos, kurią iš principo turėtų mokėti atlikus vertinimą pagal minėtus kriterijus (2005 m. birželio 28 d. Sprendimo
Dansk Rørindustri ir kt. / Komisija
, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P ir C‑213/02 P, Rink.,
EU:C:2005:408
, 281–283 punktai).
Kitaip tariant, 23 straipsnio 2 dalyje nustačius 10 % kiekvienos įmonės, dalyvavusios darant pažeidimą, apyvartos maksimalią ribą siekiama būtent išvengti, kad baudos, kuri yra didesnė nei ši riba, paskyrimas viršytų įmonės galėjimo mokėti pajėgumą tą dieną, kai Komisija ją pripažįsta atsakinga už pažeidimą ir skiria piniginę sankciją (2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo
YKK ir kt. / Komisija
, C‑408/12 P, Rink.,
EU:C:2014:2153
, 63 punktas).
Kalbant apie sąvoką „praėję ūkiniai metai“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, reikia pažymėti, kad ji iš principo susijusi su paskutiniais ištisais atitinkamos įmonės veiklos metais, turint omenyje sprendimo priėmimo dieną (2010 m. balandžio 28 d. Sprendimo
Gütermann ir Zwicky / Komisija
, T‑456/05 ir T‑457/05, Rink.,
EU:T:2010:168
, 80 punktas; taip pat šiuo klausimu žr. 166 punkte nurodyto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:C:2007:326
, 32 punktą).
Tiek iš sistemos, kuriai priklauso Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antros pastraipos nuostatos, tikslų, tiek iš šio sprendimo 166 punkte minėtos teismo praktikos matyti, kad 10 % maksimalios ribos taikymas suponuoja, kad, pirma, Komisija turi duomenų apie iki sprendimo priėmimo ėjusių ūkinių metų apyvartą ir, antra, šie duomenys atspindi ištisus 12 mėnesių įprastos ekonominės veiklos metus (2005 m. lapkričio 29 d. Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
, T‑33/02, Rink.,
EU:T:2005:428
, 38 punktas ir 178 punkte nurodyto Sprendimo
Gütermann ir Zwicky / Komisija
,
EU:T:2010:168
, 95 punktas).
Nors iš 166 punkte nurodyto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
, 32 punktas) matyti, kad apskaičiuodama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje numatytą maksimalią baudos ribą Komisija iš principo turi atsižvelgti į atitinkamos įmonės apyvartą paskutiniais ištisais ūkiniais metais iki sprendimo, kuriuo skiriama bauda, priėmimo, vis dėlto iš teisės akto, kuriam priklauso minėta nuostata, konteksto ir tikslų matyti, kad kai iki Komisijos sprendimo priėmimo ėjusių ūkinių metų apyvarta neatspindi ištisų 12 mėnesių įprastos ekonominės veiklos metų ir nesuteikia jokios naudingos informacijos apie realią atitinkamos įmonės ekonominę situaciją ir nepadeda nustatyti šiai įmonei skirtinos baudos dydžio, į šią apyvartą negali būti atsižvelgta siekiant nustatyti maksimalią baudos ribą. Tokiu atveju, kuris gali atsirasti tik esant išimtinėms aplinkybėms, apskaičiuodama maksimalią baudos ribą Komisija privalo atsižvelgti į paskutinius ištisus ūkinius metus, atspindinčius ištisus įprastos ekonominės veiklos metus (2012 m. gruodžio 12 d. Sprendimo
1. garantovaná / Komisija
, T‑392/09,
EU:T:2012:674
, 86 punktas, apeliacine tvarka patvirtintas 2014 m. gegužės 15 d. Sprendimu
1. garantovaná / Komisija
, C‑90/13 P,
EU:C:2014:326
).
Nagrinėjamu atveju neginčytina, kad 2009 m. rugsėjo mėn.
Hit Groep
atsakydama į Komisijos klausimą pastarajai nurodė, kad pardavė
Nedri
2002 m. sausio 17 d., o visas kitas turimas akcijas – 2004 m. lapkričio 1 d., todėl nuo pastarosios datos ji nebevykdė jokios veiklos (ieškinio A 13 priedas, p. 223 ir 224). Be to,
Hit Groep
jai perdavė duomenis apie savo 2003 ir 2004 m. apyvartą.
Todėl atsižvelgiant į šio sprendimo 179 ir 168 punktuose primintą teismo praktiką reikia konstatuoti, kad Komisija nepadarė klaidos, kai priėjo prie išvados, kad dėl to, jog 2009 ūkinių metų apyvarta nesuteikia jokios naudingos informacijos apie realią atitinkamos įmonės ekonominę situaciją, apskaičiuojant Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje numatytą 10 % maksimalią ribą reikia atsižvelgti į apyvartą, pasiektą 2003 m., kurie buvo paskutiniai ištisi 12 mėnesių įmonės įprastos ekonominės veiklos metai.
Be to, reikia atmesti ieškovės argumentus dėl jos, kaip kontroliuojančiosios bendrovės, statuso ir to, kad sąlyginai riboto finansinio rezervo ir labai nedidesnės apyvartos turėjimas kelerius metus (nuo 2005 m. iki 2009 m.) gali būti laikomas įprasta kontroliuojančiosios bendrovės veikla, o tai esą pateisina atsižvelgimą į jos 2009 m. apyvartą.
Šie teiginiai prieštarauja pačios ieškovės pareiškimams dėl jos veiklos nutraukimo 2004 m., kurie iš tikrųjų patvirtina, kad įmonės 12 mėnesių „paskutiniai ištisi įprastos veiklos metai“ yra 2003 m., o ne 2009 m.
Be to, ieškovė primena, kad įprastą kontroliuojančiosios bendrovės veiklą sudaro akcijų įsigijimas, jų turėjimas, palūkanų gavimas ir akcijų pardavimas. Konstatuotina, kad ji pardavė visas savo akcijas 2004 m. ir po šios datos, kaip pati teigia, ji apsiribojo riboto finansinio rezervo ir labai nedidelės apyvartos turėjimu, o to nepakanka įrodyti, kad ši bendrovė vykdė įprastą ekonominę veiklą (šiuo klausimu žr. 179 punkte nurodyto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:T:2005:428
, 48 ir paskesnius punktus ir 178 punkte nurodyto Sprendimo
Gütermann ir Zwicky / Komisija
,
EU:T:2010:168
, 102 punktą).
Todėl Komisija nepažeidė Teisingumo Teismo išaiškintų Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antros pastraipos nuostatų.
Darytina išvada, kad remdamasi 2003 ūkiniais metais tam, kad apskaičiuotų Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje nustatytą 10 % maksimalią ribą, Komisija nepažeidė nei proporcingumo, nei gero administravimo principų, nes atsižvelgė, kaip ir turėjo padaryti, į paskutinius ištisus 12 mėnesių ieškovės įprastos ekonominės veiklos metus.
Todėl reikia atmesti ketvirtojo pagrindo pirmą dalį.
Dėl antros dalies, siejamos su tuo, kad
Hit Groep
bauda turėjo būti sumažinta dėl
Nedri
baudos sumažinimo pagal Pranešimą dėl atleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo
– Šalių argumentai
Hit Groep
iš esmės mano, kad dėl to, jog ji pripažinta tik solidariai atsakinga už buvusiai dukterinei bendrovei skirtos baudos sumokėjimą, nes pastaroji dalyvavo darant pažeidimą, jai savaime turėjo būti sumažinta bauda kaip ir
Nedri
pagal Pranešimą dėl atleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo, o Komisija neteisėtai to nepadarė. Tuo metu įvykęs
Nedri
pardavimas negali turėti įtakos šiuo klausimu, juo labiau kad šis pardavimas neturi padarinių solidariai jos atsakomybei.
Ji teigia, kad jei atsakomybės už pažeidimą pripažinimas grindžiamas įmonės sąvoka ir ji yra solidariai atsakinga, nes turėjo 100 %
Nedri
kapitalo, tokiu pačiu būdu turi būti nustatyta šios atsakomybės padarinių įtaka nustatant baudos dydį. Šiuo atžvilgiu ji nesutinka su Komisijos argumentais, kad toks požiūris būtų nesuderinamas su Pranešimo dėl atleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo logika, ir teigia, jog, priešingai, nei tvirtina Komisija, ji nėra „kita įmonė“, kiek tai susiję su baudos dydžio nustatymu.
Be to, ji mano, kad Komisija negali remtis 2009 m. rugsėjo 30 d. Sprendime
Hoechst / Komisija
(T‑161/05, Rink.,
EU:T:2009:366
) suformuota teismo praktika, susijusia su kitokia situacija nei jos.
Šiuo atveju pažeidimą darė ne paeiliui ji pati ir
Nedri
, o tik
Nedri
laikotarpiu nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d.
Hit Groep
taip pat mano, kad jos negalima kaltinti tuo, jog ji nepateikė prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, nes ji apie nieką nežinojo, todėl neturėjo jokios svarbios informacijos.
Tai, kad, Komisijai pateikus prašymus pateikti informacijos, ji galėjo žinoti apie atitinkamą procedūrą 2003 m. ir 2004 m., šiuo atžvilgiu neturi reikšmės, nes ji pati pardavė
Nedri
2002 m. ir tuo to laiko nebeturėjo jokios informacijos.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
– Bendrojo Teismo vertinimas
Iš teismo praktikos matyti, kad tik įmonei, bendradarbiavusiai su Komisija pagal Pranešimą dėl atleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo, remiantis šiuo pranešimu gali būti suteiktas baudos, kuri jai būtų skirta nesant tokio bendradarbiavimo, sumažinimas. Toks sumažinimas negali būti taikomas bendrovei, dalį atitinkamo pažeidimo laikotarpio priklausiusiai ekonominiam vienetui, kurį sudarė įmonė, tačiau jam nebepriklausiusiai tuo momentu, kai ta įmonė bendradarbiavo su Komisija. Atsižvelgiant į Pranešimu dėl atleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo siekiamą tikslą – skatinti atskleisti Sąjungos konkurencijos teisei prieštaraujantį elgesį ir siekiant užtikrinti, kad ši teisė būtų taikoma veiksmingai, nėra pagrindo vienai įmonei dėl jos bendradarbiavimo su Komisija taikytą baudų sumažinimą taikyti ir įmonei, kuri praeityje kontroliavo veiklos sektorių, su kuriuo susijęs atitinkamas pažeidimas, tačiau pati neprisidėjo jį atskleidžiant (2014 m. balandžio 30 d. Sprendimo
FLSmidth / Komisija
, C‑238/12 P, Rink.,
EU:C:2014:284
, 83 ir 85 punktai ir 191 punkte nurodyto Sprendimo
Hoechst / Komisija
,
EU:T:2009:366
, 76 punktas).
Nagrinėjamu atveju
Hit Groep
nebekontroliavo
Nedri
tuo momentu, kai ši paprašė taikyti Pranešimą dėl atleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo, ir nepadėjo atskleisti pažeidimo. Ieškovė pati pažymi, kad jai apie nieką nebuvo pranešama, todėl ji neturėjo jokios reikšmingos informacijos, kurią būtų galėjusi atskleisti Komisijai.
Todėl jai negali būti taikomas baudos sumažinimas, kuris buvo suteiktas
Nedri
.
Be to, reikia priminti, kad
Hit Groep
buvo teisėtai (žr. šio sprendimo 119 ir 147 punktus) pripažinta atsakinga už pažeidimo darymą nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d., nes darė lemiamą įtaką savo dukterinei bendrovei, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 9 punkto b papunkčio. Tada abi bendrovės, sudarančios vieną įmonę, kaip tai suprantama pagal konkurencijos teisę, buvo pripažintos solidariai atsakingomis už joms skirtos baudos dalies sumokėjimą.
Taigi
Hit Groep
argumentas, kad tik
Nedri
padarė pažeidimą, o ji pati buvo pripažinta tik solidariai atsakinga, kyla iš klaidingo ginčijamo sprendimo aiškinimo.
Todėl reikia atmesti ketvirtojo pagrindo antrą dalį.
Dėl ketvirtojo pagrindo trečios dalies, siejamos su tuo, kad, pirma, būdama solidariai atsakinga už
Nedri
skirtos baudos sumokėjimą
Hit Groep
neturėjo būti pripažinta
prorata temporis
atsakinga už baudos dalies, kuri jai skirta, sumokėjimą ir, antra, Komisija suklydo, kai
Hit Groep
skirtos baudos dydį apskaičiavo atskirai, ir dėl ketvirtojo pagrindo ketvirtos dalies, siejamos su proporcingumo ir vienodo požiūrio principų pažeidimu
– Šalių argumentai
Hit Groep
iš esmės teigia, kad ji buvo pripažinta atsakinga kaip
Nedri
patronuojančioji bendrovė, o ne dėl jos pačios padaryto SESV 101 straipsnio pažeidimo. Ji mano, kad iš ginčijamo sprendimo matyti, jog Komisija ją pripažino atsakinga tik už
Nedri
skirtos baudos dėl laikotarpio nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d. sumokėjimą.
Hit Groep
teigia, kad šiai išvadai prieštarauja tai, jog skirta bauda didesnė už skirtąją
Nedri
, nes jos atsakomybė negali viršyti
Nedri
atsakomybės pagal 2011 m. kovo 24 d. Sprendimą
Tomkins / Komisija
(T‑382/06, Rink.,
EU:T:2011:112
).
Anot ieškovės, ji turėjo būti pripažinta solidariai
prorata temporis
atsakinga sumokėti 48/224
Nedri
skirtos baudos. Toks proporcingas apskaičiavimas esą atitinka teismo praktiką (126 punkte nurodytas Sprendimas
Akzo Nobel ir kt. / Komisija
,
EU:C:2009:536
). Todėl jai skirta bauda yra neproporcinga.
Anot ieškovės, žinoma, Komisija savo nuomonę grindžia įvairiais Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo sprendimais (2000 m. lapkričio 16 d. sprendimai
Stora Kopparbergs Bergslags / Komisija
, C‑286/98 P, Rink.,
EU:C:2000:630
ir
Cascades / Komisija
, C‑279/98 P, Rink., EU:C:2000:626; 1991 m. gruodžio 17 d. Sprendimas
Enichem Anic / Komisija
, T‑6/89, Rink.,
EU:T:1991:74
ir 151 punkte nurodytas Sprendimas
HFB ir kt. / Komisija
,
EU:T:2002:70
), tačiau ši teismo praktika, jos manymu, nereikšminga, nes tose bylose patronuojančioji bendrovė, skirtingai nei jos atveju, taip pat darė pažeidimą.
Be to
Hit Groep
iš esmės teigia, kad 10 % apyvartos maksimalios ribos taikymo nepakanka tam, kad šiuo atveju baudos dydis būtų proporcingas, ir kad pritaikius šią ribą turėjo būti atsižvelgta į laikotarpį, už kurį ji atsakinga asmeniškai. Šiuo klausimu ji pažymi, kad 2011 m. kovo 3 d. Sprendimas
Siemens ir VA Tech Transmission & Distribution / Komisija
(T‑122/07–T‑124/07, Rink.,
EU:T:2011:70
) patvirtina, jog baudos dydžio apskaičiavimas nesibaigia pritaikius 10 % maksimalią ribą ir kad Komisija šiuo etapu dar privalo įvertinti galutinį skirtų baudų dydį atsižvelgdama į proporcingumo principą.
Hit Groep
tvirtina, kad jai skirta bauda, susijusi su ketverius metus trukusiu pažeidimu, yra 27 % didesnė už skirtąją
Nedri
, kuri buvo pripažinta atsakinga už pažeidimo darymą 18 metų ir 8 mėnesių laikotarpiu.
Anot
Hit Groep
, vien 10 % maksimalios ribos taikymo nepakanka, kad būtų panaikinta jos diskriminacija
Nedri
atžvilgiu ar kad jos būtų išvengta.
Šią korekciją Komisija galėjo taikyti vertindama
Hit Groep
pajėgumą sumokėti baudą, tačiau Komisija taip pat turėjo galimybę išspręsti šią problemą taikydama proporcingumo ir vienodo požiūrio principus.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
– Bendrojo Teismo vertinimas
Pirma, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 9 punkto b papunkčio,
Hit Groep
teisėtai buvo pripažinta atsakinga už pažeidimo darymą nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d. dėl jos darytos lemiamos įtakos savo dukterinei bendrovei. Abi bendrovės, sudarančios vieną įmonę, kaip tai suprantama pagal konkurencijos teisę, buvo pripažintos solidariai atsakingomis už 5056500 EUR baudos sumokėjimą, o
Hit Groep
buvo skirta papildoma 1877500 EUR bauda.
Dėl šio sprendimo 146 ir 187 punktuose išdėstytų motyvų reikia atmesti klaidingu ginčijamo sprendimo aiškinimu grindžiamą
Hit Groep
argumentą, kad vien
Nedri
darė pažeidimą, o ji buvo pripažinta atsakinga tik solidariai.
Antra, pagal teismo praktiką, jei patronuojančioji bendrovė faktiškai nedalyvavo kartelyje ir jos atsakomybė grindžiama tik dukterinės bendrovės dalyvavimu šiame kartelyje, patronuojančiosios bendrovės atsakomybė vertintina tik kaip išvestinė, papildoma ir priklausanti nuo dukterinės bendrovės atsakomybės, todėl negali būti didesnė nei pastarosios atsakomybė (203 punkte nurodyto Sprendimo
Tomkins / Komisija
,
EU:T:2011:112
, 38 punktas, apeliacine tvarka patvirtintas 2013 m. sausio 22 d. Sprendimo
Komisija / Tomkins
, C‑286/11 P, Rink.,
EU:C:2013:29
, 39 punktu).
Vis dėlto apskaičiuojant baudos dydį, kai du atskiri juridiniai asmenys, kaip antai patronuojančioji bendrovė ir jos dukterinė bendrovė, nebesudaro vienos įmonės, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį, ši teismo praktika nedraudžia sprendimo, kuriuo jiems skiriama bauda, priėmimo dieną atsižvelgti į kiekvienam jų būdingus elementus.
Taigi, kai du atskiri juridiniai asmenys, kaip antai patronuojančioji bendrovė ir jos dukterinė bendrovė, priimant sprendimą, kuriuo jiems skiriama bauda už konkurencijos taisyklių pažeidimą, nebesudaro vienos įmonės, kaip tai suprantama pagal SESV 101 straipsnį, jie turi teisę į tai, kad 10 % apyvartos maksimali riba būtų taikoma atskirai (2013 m. lapkričio 26 d. Sprendimo
Kendrion / Komisija
, C‑50/12 P, Rink.,
EU:C:2013:771
, 57 punktas).
Tas pats pasakytina apie galimą atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą, kurio negali prašyti bendrovė, dalį atitinkamo pažeidimo laikotarpio priklausiusi ekonominiam vienetui, kurį sudaro įmonė, tačiau jam nebepriklausė tuo metu, kai ši įmonė bendradarbiavo su Komisija (žr. šio sprendimo 196 punkte nurodytą teismo praktiką).
Trečia, reikia konstatuoti, kad šiuo atveju Komisija iš pradžių nustatė bazinį baudos dydį (ginčijamo sprendimo 19.1 skirsnis). Tai darydama ji manė, kad reikia atsižvelgti į atskirus pažeidimo laikotarpius, kiek tai susiję su
Nedri
(18 metų ir 8 mėnesiai) ir
Hit Groep
(4 metai) (ginčijamo sprendimo 956 konstatuojamoji dalis).
Tuo remdamasi ji padarė išvadą, kad
Nedri
turi būti skirta 113000000 EUR bauda, o
Hit Groep
–29000000 EUR bauda (ginčijamo sprendimo redakcijos, įtvirtintos pirmajame keičiančiame sprendime, 963 konstatuojamoji dalis).
Nesant sunkinančių ar lengvinančių aplinkybių, ji priėjo prie išvados, kad turi būti palikta 113000000 EUR dydžio bauda
Nedri
ir 29000000 EUR dydžio bauda
Hit Groep
(ginčijamo sprendimo redakcijos, įtvirtintos pirmajame keičiančiame sprendime, 1057 konstatuojamoji dalis).
Tada ji teisingai pritaikė 10 % apyvartos maksimalią ribą kiekvienai iš šių dviejų įmonių (ginčijamo sprendimo 1060 konstatuojamoji dalis; taip pat žr. šio sprendimo 215 punkte nurodytą teismo praktiką).
Taigi ji konstatavo, kad
Nedri
turi būti skirta 6742000 EUR bauda (t. y. 10 % 2009 m.
Nedri
apyvartos), o
Hit Groep
–6934000 EUR bauda (t. y. 10 % 2003 m.
Hit Groep
apyvartos) (ginčijamo sprendimo redakcijos, įtvirtintos pirmajame keičiančiame sprendime, 1071 konstatuojamoji dalis).
Toliau ji teisingai sumažino
Nedri
skirtą baudą 25 % dėl jos bendradarbiavimo, o ieškovei šis sumažinimas negalėjo būti taikomas (ginčijamo sprendimo 1087 konstatuojamoji dalis; taip pat žr. šio sprendimo 196 punkte nurodytą teismo praktiką).
Tuo remdamasi ji padarė išvadą, kad
Nedri
turi būti skirta 5056000 EUR bauda, o
Hit Groep
–6934000 EUR bauda (ginčijamo sprendimo 1057 konstatuojamoji dalis) ir
Hit Groep
su
Nedri
buvo pripažintos solidariai atsakingomis už pirmosios 5056000 EUR baudos sumokėjimą (ginčijamo sprendimo 2 straipsnis).
Hit Groep
iš esmės mano, kad jai skirta bauda, kuri didesnė už skirtąją
Nedri
, teisingai neatspindi pažeidimo laikotarpių, dėl kurių jos kaltinamos, t. y. atitinkamai 18 metų ir 8 mėnesiai
Nedri
atveju ir tik 4 metai
Hit Groep
atveju.
Vis dėlto reikia atsižvelgti į tai, kad galutiniai šioms dviem bendrovėms skirtų baudų dydžiai gauti, pirma, pritaikius 10 % jų apyvartos maksimalią ribą (215 punkte nurodyto Sprendimo
Kendrion / Komisija
,
EU:C:2013:771
, 57 ir 58 punktai) ir, antra,
Nedri
baudą sumažinus pagal Pranešimą dėl atkleidimo nuo baudų ar jų sumažinimo.
Prieš pritaikant šią maksimalią ribą kiekvienai iš šių dviejų bendrovių skirtinoje baudoje buvo atsižvelgta į atitinkamą jų atsakomybės trukmę ir teisingai – į skirtingus referencinius metus, kiek tai susiję su apyvarta, į kurią reikia atsižvelgti taikant 10 % maksimalią ribą.
Todėl Komisija nepažeidė vienodo požiūrio principo, nes tinkamai atsižvelgė į abiejų bendrovių atitinkamų situacijų skirtumus (šiuo klausimu žr. 176 punkte nurodyto Sprendimo
Dansk Rørindustri ir kt. / Komisija
,
EU:C:2005:408
, 321–323 punktus).
Dėl proporcingumo principo pažeidimo reikia konstatuoti ne tik tai, kad Komisija atsižvelgė į kiekvienos bendrovės pažeidimo laikotarpio atitinkamą trukmę siekdama užtikrinti joms skirtinų sankcijų proporcingumą, bet ir tai, kad šio pažeidimo negali lemti vien teiginys, jog dviem bendrovėms buvo skirtos skirtingos galutinės baudos (šiuo klausimu žr. 2006 m. liepos 4 d. Sprendimo
Hoek Loos / Komisija
, T‑304/02, Rink.,
EU:T:2006:184
, 85 ir 86 punktus).
Todėl reikia atmesti trečią ir ketvirtą ketvirtojo pagrindo dalis, taigi visas šis pagrindas turi būti atmestas.
Dėl penktojo subsidiariai pateikto ieškinio pagrindo, siejamo su tuo, kad Komisija nesilaikė protingo termino
Šalių argumentai
Hit Groep
teigia, kad protingo termino laikymasis per administracines procedūras dėl konkurencijos yra bendrasis teisės principas.
Ji priduria, kad dėl protingo termino nesilaikymo gali būti panaikintas galutinis sprendimas ir kad jei panaikinimas neįmanomas, gali būti sumažintas baudos dydis dėl teisingumo arba siekiant teisingos kompensacijos.
Hit Groep
primena, kad termino protingumas turi būti įvertintas atsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes, visų pirma kontekstą, šalių elgesį per procedūrą, bylos sudėtingumą ir atitinkamų šalių suinteresuotumą byla. Ji taip pat primena, kad terminas pradedamas skaičiuoti nuo pirmosios Komisijos tyrimo priemonės, kuri turi didelės reikšmės atitinkamų įmonių situacijai, priėmimo dienos. Taip pat reikia atsižvelgti į vidutinį terminą panašiose bylose.
Šiuo atveju nuo 2002 m. rugsėjo mėn. tyrimų iki galutinio sprendimo priėmimo 2010 m. birželio mėn. praėjo 94 mėnesiai.
Hit Groep
mano, kad šis terminas yra juo labiau neprotingas atsižvelgiant į tai, kad byla grindžiama prašymais atleisti nuo baudų ar jas sumažinti, leidusiais Komisijai įrodyti pažeidimą. Be to,
Hit Groep
elgesys niekaip nelėmė vėlavimo užbaigti procedūrą. Komisija nesumažino baudos dėl protingo termino viršijimo. Todėl
Hit Groep
prašo Bendrojo Teismo sumažinti baudą, kiek, šio teismo manymu, būtų tinkama.
Galiausiai
Hit Groep
mano neturinti įrodyti, kad buvo pažeista jos teisė į gynybą, nes šis reikalavimas susijęs tik su ginčijamo sprendimo panaikinimu; ji prašė tik sumažinti baudą dėl protingo termino viršijimo.
Anot jos, ji taip pat neturi įrodyti ypatingų aplinkybių, pateisinančių baudos sumažinimą – gal net panaikinimą – nes protingo termino nesilaikymas savaime yra 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnio 1 dalies ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalies pažeidimas. Tai nėra papildomas sumažinimas, palyginti su tuo, kurį suteikė Komisija. Todėl būtent Komisija turi įrodyti, kad yra ypatingų aplinkybių, konkrečiu atveju pateisinančių protingo termino viršijimą.
Galiausiai
Hit Groep
pažymi, kad dėl panašios administracinės procedūros trukmės ankstesnėse bylose Komisija baudą sumažino savo iniciatyva.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
– Principų priminimas
Pirma, protingo termino paisymas vykdant administracines procedūras konkurencijos politikos srityje yra bendrasis Sąjungos teisės principas, kurio laikymąsi užtikrina Sąjungos teismai (žr. 2012 m. gruodžio 19 d. Sprendimo
Heineken Nederland ir Heineken / Komisija
, C‑452/11 P,
EU:C:2012:829
, 97 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Administracinės procedūros protingos trukmės principas dar kartą patvirtintas Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 2 dalyje, kurioje nustatyta, kad „kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai jo reikalus tvarkytų nešališkai, teisingai ir per kuo trumpesnį laiką“ (2012 m. birželio 5 d. Sprendimo
Imperial Chemical Industries / Komisija
, T‑214/06, Rink.,
EU:T:2012:275
, 284 punktas).
Antra, procedūros trukmės protingumas turi būti įvertintas atsižvelgiant į konkrečias kiekvienos bylos aplinkybes, visų pirma į jos kontekstą, šalių elgesį per procedūrą, bylos reikšmę įvairioms suinteresuotoms įmonėms ir jos sudėtingumą (šiuo klausimu žr. 131 punkte nurodyto Sprendimo
Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. / Komisija
,
EU:T:1999:80
, 126 punktą), taip pat atitinkamais atvejais į informaciją ar pateisinimus, kuruos Komisija gali pateikti dėl per administracinę bylą vykdytų tyrimo veiksmų rūpestingumo.
Trečia, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad administracinę procedūrą gali sudaryti du vienas po kito einantys nagrinėjimo etapai, kurių kiekvienas pagrįstas individualia vidaus logika. Pirmas etapas, kuris tęsiasi iki pranešimo apie kaltinimus, prasideda tą dieną, kai Komisija, pasinaudojusi Sąjungos teisės aktų leidėjo suteiktais įgaliojimais, priima priemones, kurios reiškia kaltinimą pažeidimo padarymu, ir turi leisti šiai institucijai suformuluoti poziciją dėl procedūros eigos. Antrasis etapas savo ruožtu trunka nuo pranešimo apie kaltinimus iki galutinio sprendimo priėmimo. Jis turi leisti Komisijai priimti galutinį sprendimą dėl pažeidimo, kuriuo kaltinama (2006 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija
, C‑105/04 P, Rink.,
EU:C:2006:592
, 38 punktas).
Ketvirta, iš teismo praktikos matyti, kad protingo termino principo pažeidimas gali sukelti dvejopas pasekmes.
Pirma, kai protingo termino nepaisymas turi įtakos procedūros baigčiai, toks pažeidimas gali lemti ginčijamo sprendimo panaikinimą (šiuo klausimu žr. 2006 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo
Technische Unie / Komisija
, C‑113/04 P, Rink.,
EU:C:2006:593
, 48 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Reikia pažymėti, kad taikant konkurencijos taisykles protingo termino viršijimas gali būti pagrindas panaikinti tik sprendimus, kuriais konstatuojami pažeidimai, ir tik tuomet, jei įrodoma, kad pažeidus šį principą buvo pažeista ir atitinkamų įmonių teisė į gynybą. Kitais atvejais pareigos priimti sprendimą per protingą terminą nesilaikymas neturi įtakos pagal Reglamentą Nr. 1/2003 vykdomos administracinės procedūros teisėtumui (žr. 2003 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija
, T‑5/00 ir T‑6/00, Rink.,
EU:T:2003:342
, 74 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką; šis punktas apeliacine tvarka patvirtintas 241 punkte nurodyto Sprendimo
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija
,
EU:C:2006:592
, 42 ir 43 punktais).
Vis dėlto teisės į gynybą paisymas – esminis principas, kurio svarba dažnai pabrėžiama Teisingumo Teismo praktikoje (1983 m. lapkričio 9 d. Sprendimo
Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin / Komisija
, 322/81, Rink.,
EU:C:1983:313
, 7 punktas), yra nepaprastai svarbus per tokias procedūras, kaip nagrinėjamoji šioje byloje; labai svarbu išvengti nepataisomo šios teisės pažeidimo dėl pernelyg ilgos tyrimo stadijos trukmės ir to, kad ši ilga trukmė sudarytų kliūtis surinkti įrodymus, paneigiančius atsakomybę užtraukiantį atitinkamų įmonių elgesį. Dėl šios priežasties tyrimą, ar nėra galimų teisės į gynybą apribojimų, reikia atlikti ne tik dėl etapo, kai šia teise naudojamasi plačiausiai, t. y. antrojo administracinės procedūros etapo. Vertinimas dėl teisės į gynybą veiksmingumo galimo apribojimo turi būti atliktas dėl visos šios procedūros, atsižvelgiant į bendrą jos trukmę (241 punkte nurodyto Sprendimo
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied / Komisija
,
EU:C:2006:592
, 50 punktas).
Antra, kai protingo termino nesilaikymas neturi įtakos procedūros baigčiai, dėl tokio pažeidimo Bendrasis Teismas, pasinaudodamas neribota jurisdikcija, gali tinkamai atlyginti už pažeidimą, padarytą viršijus protingą administracinės procedūros trukmę, atitinkamai sumažindamas skirtą baudą (šiuo klausimu žr. 243 punkte nurodyto Sprendimo
Technische Unie / Komisija
,
EU:C:2006:593
, 202–204 punktus ir 2011 m. birželio 16 d. Sprendimo
Heineken Nederland ir Heineken / Komisija
, T‑240/07, Rink.,
EU:T:2011:284
, 429 ir 434 punktus, apeliacine tvarka patvirtintus 238 punkte nurodyto Sprendimo
Heineken Nederland et Heineken / Komisija
,
EU:C:2012:829
, 100 punktu).
– Nagrinėjamo atvejo vertinimas
Iš to, kas išdėstyta, matyti, jog tam, kad ilga administracinė procedūra galėtų lemti ginčijamo sprendimo panaikinimą arba baudos sumažinimą, šios procedūros trukmė turi būti pripažinta per ilga.
Šiuo atveju administracinę procedūrą sudarė keturi vienas paskui kitą einantys etapai.
Pirmas etapas prasidėjo 2002 m. sausio 9 d., tada, kai
Bundeskartellamt
Komisijai perdavė dokumentus, minėtus šio sprendimo 26 punkte, ir baigėsi 2008 m. rugsėjo 30 d. priėmus pranešimą apie kaltinimus.
Tada prasidėjo antras etapas (žr. šio sprendimo 37–42 punktus), kuris baigėsi 2010 m. birželio 30 d. priėmus pirminį sprendimą.
Pareiškus pirmus ieškinius (primintus šio sprendimo 10 punkte), Komisija 2010 m. rugsėjo 30 d. priėmė pirmąjį keičiantį sprendimą (žr. šio sprendimo 4 punktą) siekdama ištaisyti įvairias klaidas, kurias konstatavo pirminiame sprendime; taip buvo užbaigtas trečias administracinės procedūros etapas.
Galiausiai 2011 m. balandžio 4 d. baigėsi ketvirtas administracinės procedūros etapas, Komisijai priėmus antrąjį keičiantį sprendimą, kuriame ji sutiko sumažinti baudą, skirtą, pirma,
ArcelorMittal
,
ArcelorMittal Verderio
,
ArcelorMittal Fontaine
ir
ArcelorMittal Wire France
, antra, SLM ir
Ori Martin
(žr. šio sprendimo 6 punktą).
Iš pradžių reikia pažymėti, kad ieškovės nurodytas pagrindas yra susijęs tik su dviem pirmais administracinės procedūros etapais.
Taikydamas 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones Bendrasis Teismas 2013 m. gruodžio 17 d. Komisijai pateikė rašytinį klausimą, siekdamas išsamiai išsiaiškinti, kokių rūpestingumą parodančių veiksmų ji ėmėsi po patikrinimų, t. y. nuo 2002 m. rugsėjo 19 ir 20 d. iki pirminio sprendimo priėmimo.
Komisija šį prašymą įvykdė 2014 m. vasario 6 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateikdama dokumentą.
Bendrojo Teismo kanceliarija Komisijos atsakymo kopiją ieškovei perdavė 2014 m. vasario 7 d.
Savo atsakyme Komisija išsamiai ir įtikinamai nurodė pareigas, kurias įvykdė per visą administracinę procedūrą, ir priežastis, dėl kurių procedūra tęsėsi nuo 2002 m. iki 2010 m.
Keli veiksniai paaiškina administracinės procedūros trukmę nagrinėjamu atveju.
Šiuo klausimu reikia turėti omeny kartelio trukmę (daugiau kaip 18 metų), jo labai didelę geografinę aprėptį (kartelis buvo susijęs su dauguma valstybių narių), kartelio organizavimą geografiniu ir laiko požiūriais (įvairūs klubai aprašyti 46–58 punktuose), įvairių klubų organizuotų susitikimų skaičių (daugiau kaip 500), susijusių įmonių skaičių (17), prašymų atleisti nuo baudų arba jas sumažinti skaičių (žr. šio sprendimo 27, 32 ir paskesnius punktus), taip pat tai, kad buvo labai daug dokumentų, pateiktų arba gautų per patikrinimus ir parengtų įvairiomis kalbomis, kuriuos Komisija turėjo išnagrinėti, įvairius prašymus pateikti papildomos informacijos, kuriuos Komisija turėjo nusiųsti įvairioms susijusioms bendrovėms tam, kad geriau suprastų kartelį (žr. šio sprendimo 29 ir paskesnius punktus, taip pat 42 ir paskesnius punktus), pranešimo apie kaltinimus adresatų skaičių (daugiau kaip 40), procedūros kalbų skaičių (8) ir įvairius prašymus, susijusius su pajėgumu sumokėti baudas (14).
Remdamasis Komisijos pateikta informacija, kuri rodo, kad byla buvo labai sudėtinga, Bendrasis Teismas mano, jog, nepaisant labai užsitęsusių dviejų pirmųjų procedūros etapų, šios procedūros negalima laikyti per ilga. Vadinasi, Komisija neviršijo protingo termino, todėl penktąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl šeštojo ieškinio pagrindo, kurį
„Hit Groep
“ pateikė dublike ir kuris siejamas su tuo, kad apskaičiuodama baudą Komisija atsižvelgė į neteisingą laikotarpį
Šalių argumentai
Hit Groep
teigia, kad atsiliepimo į ieškinį 23–25 punktuose Komisija pirmą kartą išsamiai nurodė, kaip apskaičiavo šiai bendrovei skirtą baudą.
Ji mano, kad toks apskaičiavimo būdas nenurodytas nei pranešime apie kaltinimus, nei ginčijamame sprendime.
Hit Groep
tvirtina, kad bazinis dydis, kuriuo Komisija rėmėsi apskaičiuodama jai skirtą baudą, yra 30584561 EUR. Be to, iš atsiliepimo į ieškinį 25 punkte pateiktos išnašos matyti, kad šis dydis atitinka prekių, parduotų nuo 1996 m. sausio 9 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., vertę.
Šioje išnašoje nurodyta:
„Tai yra prekių, parduotų nuo 1996 m. sausio 9 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., vertė. Kiekvienam iš penkių kartelio laikotarpių (nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 1985 m. gruodžio 31 d.; nuo 1986 m. sausio 1 d. iki 1992 m. gruodžio 14 d.; nuo 1992 m. gruodžio 15 d. iki 1993 m. gruodžio 31 d.; nuo 1994 m. sausio 1 d. iki 1996 m. sausio 8 d.; nuo 1996 m. sausio 9 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.) Komisija nustatė pardavimų vertę, tada ją padaugino iš atitinkamo trukmės koeficiento. Siekiant aiškumo keičiančiame sprendime šios vertės taip pat nurodytos lentelėje, pridėtoje prie sprendimo 935 konstatuojamosios dalies.“
Hit Groep
priduria, kad pirmuoju keičiančiu sprendimu prie ginčijamo sprendimo 935 konstatuojamosios dalies buvo pridėta lentelė, tačiau joje nėra jos pavadinimo.
Taigi ji tvirtina, kad šie paaiškinimai buvo pirmą kartą pateikti tik atsiliepime į ieškinį.
Hit Groep
primena, kad ji buvo pripažinta solidariai atsakinga už pažeidimą, kurį
Nedri
darė nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d., o Komisija nustatydama
Nedri
pardavimų vertę atsižvelgė į laikotarpį nuo 1996 m. sausio 9 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d.
Todėl ji mano, kad bauda jai buvo skirta remiantis gerokai ilgesniu laikotarpiu nei tas, už kurį ji turėjo būti pripažinta atsakinga.
Anot jos, apskaičiuojant baudos dydį turi būti atsižvelgta į metų, už kuriuos įmonė pripažinta atsakinga, skaičių.
Galiausiai
Hit Groep
priduria, kad iš antrojo keičiančio sprendimo 5 konstatuojamosios dalies matyti, jog Komisija patronuojančiąsias bendroves pripažįsta solidariai atsakingomis „tik už baudos dalį, atitinkančią laikotarpį, kai patronuojančioji bendrovė sudarė vieną įmonę su atitinkamomis dukterinėmis bendrovėmis“, o jai skirta bauda yra didesnė už skirtąją
Nedri
.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
2011 m. gegužės 6 d. ir liepos 26 d. laiškuose
Hit Groep
Bendrojo Teismo paprašė leidimo papildyti savo pagrindus po to, kai, anot jos, sužinojo informaciją apie baudos apskaičiavimo būdą, kuri pirmą kartą buvo pateikta Komisijos atsiliepime į ieškinį.
2011 m. gegužės 6 d. laiškas buvo atsiųstas per terminą, kuris jai buvo suteiktas dublikui pateikti ir baigėsi 2011 m. gegužės 17 d.
Komisija savo ruožtu iš esmės teigia, kad su šia informacija jau buvo galima susipažinti tiek pirminiame sprendime (927 ir paskesnės konstatuojamosios dalys), tiek pirmajame keičiančiame sprendime (930 ir 932 konstatuojamosios dalys ir pridėta lentelė) ir kad šis pagrindas yra naujas, todėl nepriimtinas.
Pirma, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 930, 932 ir 933 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„930
Remiantis pastabomis dėl dalyvavimo darant pažeidimą trukmės (žr. VI ir VII skyrius), paskutiniai ištisi dalyvavimo darant pažeidimą metai yra 2000 m. DWK atveju ir 2001 m. visų kitų įmonių, šio sprendimo adresačių, atveju.
<…>
Atitinkama geografinė teritorija bėgant laikui kito. Nuo 1984 m. iki 1995 m. (Ciuricho klubo laikotarpis) ji apėmė Vokietiją, Prancūziją, Italiją, Nyderlandus, Belgiją, Liuksemburgą, Ispaniją ir Austriją. Nuo 1992 m. (Ispanijos klubo susitarimai) ji apėmė ir Portugaliją. Nuo 1996 m. iki 2002 m. (Ciuricho klubo krizės laikotarpis, rengiant Europos klubo susitarimą dėl kvotų, Europos klubo laikotarpis ir plėtros laikotarpis) geografinė teritorija apėmė tas pačias šalis kaip ir Ciuricho klubo laikotarpiu, įskaitant Portugaliją, Daniją, Švediją, Suomiją ir Norvegiją (žr. 9.1.1–9.1.5 skirsnius). Į tai atsižvelgta apskaičiuojant pardavimų vertę, nes nebuvo atsižvelgta į pardavimus Portugalijoje iki 1992 m. gruodžio 15 d. ir į pardavimus Danijoje, Švedijoje, Suomijoje ir Norvegijoje iki 1996 m. sausio 9 d.
Be to, Komisija konstatuoja, kad į pardavimų Ispanijoje, Austrijoje, Suomijoje, Švedijoje ir Norvegijoje vertę negalima atsižvelgti dėl viso pažeidimo laikotarpio, nes Ispanija į EB įstojo tik 1986 m. sausio 1 d., o EEE susitarimas įsigaliojo tik 1994 m. sausio 1 d. Todėl į pardavimus šiose šalyse iki atitinkamai 1986 m. sausio 1 d. ir 1994 m. sausio 1 d. neatsižvelgta apskaičiuojant pardavimų vertę. Ši aplinkybė nagrinėjama 19.1.6 skirsnyje.“
Be to, pirmajame keičiančiame sprendime Komisija nurodė:
„5)
Siekiant išaiškinti pardavimų vertės apskaičiavimą, kuriuo grindžiamas sprendimas dėl įvairių laikotarpių, nurodytų 19.1.2 skirsnyje, 935 konstatuojamosios dalies pabaigoje turėjo būti pateikta ši informacija:
<...>
—
9.
Nedri
(2009 m. birželio 30 d. atsakymas):
—
1984 m. sausio 1 d.–1985 m. gruodžio 31 d.: 30157611 EUR,
—
1986 m. sausio 1 d.–1992 m. gruodžio 14 d.: 30389997 EUR,
—
1992 m. gruodžio 15 d.–1993 m. gruodžio 31 d.: 30389997 EUR,
—
1994 m. sausio 1 d.–1996 m. sausio 8 d.: 30389997 EUR,
—
1996 m. sausio 9 d.–2002 m. rugsėjo 19 d.: 30584561 EUR.“
Iš pirmojo keičiančio sprendimo 3 straipsnio 22 punkto taip pat matyti, kad jis buvo skirtas
Hit Groep
.
Taigi Komisija teisingai teigia, kad atitinkama informacija
Hit Groep
pirmą kartą perduota ne atsiliepime į ieškinį.
Hit Groep
galėjo prašyti patikslinti savo reikalavimus po to, kai buvo priimtas pirmasis keičiantis sprendimas, tačiau tai turėjo padaryti per du mėnesius.
Kad būtų priimtinas, prašymas patikslinti reikalavimus turi būti pateiktas per SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje numatytą ieškinio pareiškimo terminą (2011 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
Enviro Tech Europe ir Enviro Tech International / Komisija
, T‑291/04, Rink.,
EU:T:2011:760
, 96 punktas ir 2013 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo
Bank Melli Iran / Taryba
, T‑35/10 ir T‑7/11, Rink.,
EU:T:2013:397
, 55 punktas).
Nagrinėjamu atveju terminas ieškiniui dėl pirmojo keičiančio sprendimo pareikšti jau buvo pasibaigęs, kai ieškovė 2011 m. gegužės 6 d. laiške pateikė prašymą.
Darytina išvada, kad šis ieškinio pagrindas nepriimtinas.
Bet kuriuo atveju jis dar ir nepagrįstas, nes Komisija nesuklydo, kai apskaičiuodama
Hit Groep
skirtą baudą padarė išvadą, kad pardavimų vertė buvo 30584561 EUR ir tada šią sumą padaugino iš koeficiento 4 tam, kad atsižvelgtų į pažeidimo, kuris inkriminuojamas
Hit Groep
, trukmę. Priešingai, nei teigia ieškovė, ji nebuvo nubausta už ilgesnį laikotarpį nei tas, dėl kurio ji buvo pripažinta atsakinga (žr. šio sprendimo 217 ir 226 punktus).
Todėl reikia atmesti šį ieškinio pagrindą.
Dėl septintojo ieškinio pagrindo, siejamo su tuo, kad Bendrasis Teismas nepaisė protingo termino
Per teismo posėdį ieškovė iš esmės teigė, kad Bendrasis Teismas nepaisė protingo termino, per kurį turėjo išnagrinėti jos ieškinį, ir kad tai turėjo turėti įtakos baudos, kurią ji turi sumokėti, dydžiui.
Konstatuotina, kad toks kaltinimas, kai jis pateikiamas tame pačiame ieškinyje kaip ir dėl procedūros, kurią vykdant, kaip teigiama, buvo pažeistas protingo termino principas, yra nepriimtinas.
Jei priimdamas sprendimą dėl ieškinio teismas nagrinėtų šį kaltinimą, jis turėtų nuspręsti dėl to, ar jo paties elgesys yra klaidingas arba neteisėtas, o tai galėtų sukelti ieškovui teisėtų abejonių dėl šio teismo objektyvaus nešališkumo (žr. 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo
CEPSA / Komisija
, T‑497/07,
EU:T:2013:438
, dėl kurio pateiktas apeliacinis skundas, 268 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Todėl Sąjungos teismo padarytas pažeidimas, susijęs su Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnio antra pastraipa, reikalaujančia teismui pateiktas bylas išnagrinėti per protingą laikotarpį, turi būti vertinamas pateikus Bendrajam Teismui ieškinį dėl žalos atlyginimo (215 punkte nurodyto Sprendimo
Kendrion / Komisija
,
EU:C:2013:771
, 94 punktas ir 2013 m. lapkričio 26 d. Sprendimo
Groupe Gascogne / Komisija
, C‑58/12 P, Rink.,
EU:C:2013:770
, 83 punktas).
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad septintasis ieškinio pagrindas turi būti atmestas.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad nė vienas ieškovės pateiktas pagrindas negali būti pripažintas pagrįstu. Todėl turi būti atmestas visas ieškinys dėl panaikinimo, nesant reikalo šios bylos aplinkybėmis pasinaudojus neribota jurisdikcija pakeisti jai skirtos baudos dydžio.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi ieškovė bylą pralaimėjo, reikia iš jos priteisti bylinėjimosi išlaidas, kaip to prašė Komisija.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
HIT Groep BV
padengia savo ir Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Paskelbta 2015 m. liepos 15 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano esant tikslinga paskelbti.