CELEX: 62014CJ0030
Řízení o předběžné otázce
Směrnice 96/9/ES
Právní ochrana databází
Databáze, která není chráněná autorským právem ani zvláštním právem
Smluvní omezení práv uživatelů databáze

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (
Úř. věst. L 77, s. 20
; Zvl. vyd. 13/15, s. 459).
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi společnostmi Ryanair Ltd (dále jen „Ryanair“) a PR Aviation BV (dále jen „PR Aviation“) ve věci využití společností PR Aviation k obchodním účelům údajů z webových stránek společnosti Ryanair.
Právní rámec
Unijní právní předpisy
Směrnice 96/9 obsahuje čtyři kapitoly.
Kapitola I směrnice 96/9 nadepsaná „Oblast působnosti“ obsahuje článek 1 se stejným názvem, který v prvním a druhém odstavci stanoví:
„1.   Tato směrnice se vztahuje na právní ochranu databází nezávisle na jejich formě.
2.   Pro účely této směrnice se ‚databází‘ rozumí soubor děl, údajů nebo jiných nezávislých prvků, které jsou systematicky nebo metodicky uspořádány a které jsou jednotlivě přístupné elektronickými nebo jinými prostředky.“
Článek 3 nadepsaný „Předmět ochrany“ obsažený v kapitole II této směrnice nadepsané „Autorské právo“ stanoví v prvním odstavci:
„Podle této směrnice jsou databáze, které způsobem výběru nebo uspořádáním obsahu představují vlastní duševní výtvor autora, chráněny jako takové podle autorského práva. Pro určení, zda podléhají této ochraně, se neuplatní žádná další kritéria.“
Článek 5 uvedené směrnice nadepsaný „Vyhrazené činnosti“, který je součástí této kapitoly II, zní následovně:
„V souvislosti se způsobem vyjádření databáze, která může být předmětem ochrany autorského práva, má autor databáze výlučné právo provádět nebo povolovat:
a)
dočasné nebo trvalé rozmnožování celé databáze nebo její části jakýmikoli prostředky a v jakékoli podobě;
b)
překlad, zpracování, úpravu a jakoukoli jinou změnu;
c)
jakoukoli formu rozšiřování databáze nebo jejích rozmnoženin na veřejnost. [...]
d)
jakékoli sdělování, zobrazování nebo předvádění na veřejnosti;
e)
jakékoli rozmnožování a rozšiřování, sdělování, zobrazování nebo předvádění na veřejnosti výsledků činností uvedených v písmenu b).“
Článek 6 této směrnice nadepsaný „Výjimky z vyhrazených činností“ obsažený v kapitole II, v prvním odstavci stanoví:
„Oprávněný uživatel databáze nebo jejích rozmnoženin může vykonávat všechny činnosti uvedené v článku 5, které jsou nezbytné pro přístup k obsahu databáze a pro její obvyklé užívání tímto uživatelem, bez souhlasu autora databáze. Je-li uživatel oprávněn užívat pouze část databáze, vztahuje se toto ustanovení jen na tuto část.“
Článek 7 nazvaný „Předmět ochrany“ a obsažený v kapitole III směrnice 96/9 nadepsané „Zvláštní právo“ stanoví v prvním a pátém odstavci následující:
„1.   Členské státy stanoví pro pořizovatele databáze právo zabránit vytěžování a/nebo zužitkování celého obsahu databáze nebo jeho kvalitativně nebo kvantitativně podstatné části, pokud pořízení, ověření nebo předvedení tohoto obsahu potvrzuje kvalitativně a/nebo kvantitativně podstatný vklad.
[...]
5.   Opakované a systematické vytěžování a/nebo zužitkování nepodstatných částí obsahu databáze, které předpokládá činnost v rozporu s obvyklým užíváním databáze nebo které neodůvodněně poškozuje oprávněné zájmy pořizovatele databáze, není dovoleno.“
Článek 8 uvedené směrnice nadepsaný „Práva a povinnosti oprávněného uživatele“ obsažený v této kapitole III stanoví:
„1.   Pořizovatel databáze, která je jakýmkoli způsobem zpřístupněna veřejnosti, nesmí bránit oprávněnému uživateli databáze ve vytěžování a/nebo zužitkování kvalitativně nebo kvantitativně nepodstatných částí jejího obsahu nezávisle na účelu využití. Je-li oprávněný uživatel oprávněn vytěžovat a/nebo zužitkovat pouze část databáze, uplatní se tento odstavec pro tuto část.
2.   Oprávněný uživatel databáze, která je zpřístupněna jakýmkoli způsobem veřejnosti, nesmí provádět úkony, které jsou v rozporu s obvyklým užíváním databáze nebo které neodůvodněně poškozují oprávněné zájmy pořizovatele databáze.
3.   Oprávněný uživatel databáze, která je zpřístupněna jakýmkoli způsobem veřejnosti, nesmí způsobit újmu nositeli autorského práva nebo práva s ním souvisejícího k dílům nebo jiným předmětům ochrany obsaženým v databázi.“
Článek 15 nadepsaný „Závaznost některých ustanovení“, který je součástí kapitoly IV směrnice 96/9 s názvem „Společná ustanovení“ stanoví:
„Smluvní ustanovení v rozporu s čl. 6 odst. 1 a s článkem 8 jsou od počátku neplatná.“
Nizozemské právní předpisy
Směrnice 96/9 byla provedena do nizozemského práva zákonem ze dne 8. července 1999, kterým se nizozemské právní předpisy přizpůsobují směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Wet houdende aanpassing van de Nederlandse wetgeving aan richtlijn 96/9/EG van het Europees Parlement en de Raad van 11 maart 1996 betreffende de rechtsbescherming van databanken) (Stb. 1999, s. 303, dále jen „zákon o databázích“).
Zákon o autorském právu (Auteurswet, dále jen „Aw“) stanoví v článku 1:
„Autorské právo je s výhradou zákonných omezení výlučným právem autora literárního, vědeckého nebo uměleckého díla nebo jeho právních nástupců, ke zveřejňování nebo rozmnožování tohoto díla.“
Článek 10 Aw stanoví:
„1.   Literárními, vědeckými nebo uměleckými díly ve smyslu tohoto zákona jsou:
1° knihy, brožované publikace, noviny, časopisy, a všechna další písemná díla;
[...]
3.   Soubory děl, údajů nebo jiných nezávislých prvků, které jsou systematicky nebo metodicky uspořádány a které jsou jednotlivě přístupné elektronickými nebo jinými prostředky, jsou chráněné jako nezávislá díla, aniž jsou dotčena jiná práva k souboru a autorské právo nebo jiná práva k dílům, údajům nebo jiným nezávislým prvkům obsaženým v souboru.
[...]“
Podle článku 24a Aw:
„1.   Porušením autorského práva k souboru ve smyslu čl. 10 odst. 3 není rozmnožování souboru jeho oprávněným uživatelem, které je nezbytné k získání přístupu k souboru údajů a jeho běžnému používání.
[...]
3.   Od prvního a druhého odstavce se nelze smluvním ujednáním odchýlit k újmě oprávněného uživatele.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
Společnost PR Aviation provozuje webové stránky, na kterých mohou spotřebitelé vyhledávat údaje o letech nízkonákladových leteckých společností, srovnávat ceny a za poplatek si zarezervovat let. Údaje, které jsou potřebné k vyřízení konkrétního požadavku na vyhledání, získává PR Aviation automatickým způsobem mimo jiné ze souboru údajů, který je propojený s webovými stránkami společnosti Ryanair, jež jsou rovněž přístupné spotřebitelům.
Přístup na uvedené webové stránky předpokládá souhlas návštěvníka se všeobecnými podmínkami společnosti Ryanair zaškrtnutím příslušného políčka. V době rozhodné z hlediska skutkového stavu věci v původním řízení obsahovaly tyto podmínky následující ustanovení:
„2.
Výlučná distribuce. Tyto webové stránky a centrum pro telefonické dotazy společnosti Ryanair jsou výlučnými distributory služeb poskytovaných touto společností. Letenky společnosti Ryanair jsou oprávněny prodávat pouze webové stránky Ryanair.com. Ryanair neopravňuje žádné jiné webové stránky k prodeji svých letenek bez ohledu na to, zda se jedná o prodej samotných letenek nebo souborů služeb či pobytových zájezdů (package). [...]
3.
Povolená užívání. Tyto webové stránky lze používat výlučně k těmto soukromým a neobchodním účelům: (i) zobrazování těchto webových stránek; (ii) uskutečňování objednávek; (iii) kontrola/změna objednávek; (iv) kontrola informací o času příletu/odletu; (v) provádění odbavení po internetu; (vi) přecházení na jiné webové stránky pomocí odkazů na těchto stránkách; (vii) používání dalších funkcí, které mohou být zpřístupněny na těchto webových stránkách.
Používání automatizovaných systémů nebo softwaru za účelem získávání údajů z těchto webových stránek nebo stránek www.bookryanair.com pro obchodní účely (‚screen scraping‘) je zakázáno, ledaže třetí osoba uzavřela přímo se společností Ryanair písemnou licenční smlouvu, kterou je dotyčné straně povolen přístup k informacím společnosti Ryanair o cenách, letech a letových řádech výlučně pro účely srovnání cen.“
Společnost Ryanair tvrdila, že PR Aviation porušila její práva k jejímu souboru údajů a že jednala v rozporu se všeobecnými podmínkami používání této webové stránky, přestože je akceptovala, a dovolává se přitom směrnice 96/9, zákona o databázích, jakož i Aw. V této souvislosti požadovala, aby byla společnosti PR Aviation uložena povinnost zdržet se veškerého porušování jejích práv pod hrozbou pokuty, jakož i povinnost k náhradě škody.
Rozsudkem ze dne 28. července 2010 zamítl Rechtbank Utrecht (soud v Utrechtu) žalobu společnosti Ryanair v rozsahu, v němž se dovolávala porušení směrnice 96/9 a zákona o databázích. Této žalobě naopak vyhověl v části, v níž se opírala o Aw, a uložil PR Aviation, aby upustila od veškerého porušování autorských práv společnosti Ryanair k jejím údajům o letech a nahradila jí způsobenou škodu.
PR Aviation podala proti tomuto rozsudku odvolání. Společnost Ryanair rovněž podala odvolání namířené proti závěru Rechtbank Utrecht, podle něhož nemůže požívat ochrany upravené směrnicí 96/9 a zákona o databázích.
Rozsudkem ze dne 13. března 2012 Gerechtshof te Amsterdam (odvolací soud v Amsterdamu) zrušil rozsudek Rechtbank Utrecht a zamítl odvolání společnosti Ryanair.
Stran autorského práva spočívala podstata jeho rozhodnutí v tom, že i za předpokladu, že by se na číselné údaje zveřejněné společností Ryanair vztahovala ochrana písemností („geschriftenbescherming“) ve smyslu čl. 10 odst. 1 bodu 1 Aw, neporušila PR Aviation práva společnosti Ryanair, vzhledem k tomu, že její jednání odpovídalo běžnému užívání webových stránek společnosti Ryanair ve smyslu článku 24a odst. 1 Aw, které je tudíž legitimní. K tomu dodal, že předcházející závěr nemůže být zejména s ohledem na čl. 24a odst. 3 Aw, který odpovídá článku 15 směrnice 96/9, vyvrácen zákazem používat webové stránky společnosti Ryanair pro obchodní účely obsaženým v jejích všeobecných podmínkách.
Pokud jde o zvláštní právo, měl Gerechtshof te Amsterdam za to, že Ryanair neprokázala existenci „podstatného vkladu“ do vytvoření jejího souboru údajů ve smyslu směrnice 96/9 a zákona o databázích.
Ryanair podala proti rozsudku Gerechtshof te Amsterdam kasační opravný prostředek k Hoge Raad der Nederlanden (Nejvyšší soud Nizozemska). Na jeho podporu uplatňuje jeden důvod kasačního opravného prostředku sestávající ze dvou částí.
V rámci první části tohoto kasačního opravného prostředku kritizuje Ryanair posouzení odvolacího soudu, podle něhož nemůže požívat ochrany písemností ve smyslu čl. 10 odst. 1 bodu 1 Aw.
V této souvislosti má však předkládající soud za to, že pro účely ochrany autorským právem se nemůže uplatnit jiné kritérium než kritérium originality. Tento soud zdůraznil, že z rozsudku Gerechtshof te Amsterdam vyplývá, že soubor údajů společnosti Ryanair toto kritérium nesplňuje, a dospěl k závěru, že tato část důvodu kasačního opravného prostředku uplatněného společností Ryanair nemůže vést ke zrušení tohoto rozsudku.
V rámci druhé části kasačního opravného prostředku, kterou vznáší podpůrně, společnost Ryanair tvrdí, že Gerechtshof te Amsterdam měl nesprávně za to, že skutečnost, že PR Aviation překročila smluvní zákaz spočívající v získávání údajů z databáze společnosti Ryanair pro obchodní účely, aniž s touto posledně uvedenou společností uzavřela písemnou licenční smlouvu, nepředstavuje porušení práva ze strany PR Aviation.
V této souvislosti si předkládající soud klade otázku, zda oblast působnosti směrnice 96/9 zahrnuje databáze, které nejsou chráněné ani na základě kapitoly II této směrnice autorským právem, ani na základě kapitoly III uvedené směrnice zvláštním právem, a zda tedy omezení smluvní svobody, která vyplývají z čl. 6 odst. 1, článků 8 a 15 této směrnice, platí i u těchto databází.
Za těchto podmínek se Hoge Raad der Nederlanden rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Vztahují se účinky směrnice [96/9] i na online databáze, které nejsou chráněny na základě kapitoly II [této] směrnice autorským právem, ani na základě kapitoly III [uvedené směrnice] zvláštním právem, a to v tom smyslu, že v tomto ohledu nemůže být smluvně omezena svoboda používat takové databáze na základě použití (ať již
per analogiam
, či nikoli) čl. 6 odst. 1 a článku 8 ve spojení s článkem 15 směrnice [96/9]?“
K předběžné otázce
Podstatou otázky předkládajícího soudu, jež vychází z předpokladu, že soubor údajů společnosti Ryanair dotčený ve věci v původním řízení představuje databázi ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 96/9, která však není chráněná ani autorským právem na základě kapitoly II této směrnice, ani zvláštním právem na základě kapitoly III uvedené směrnice, což musí ověřit uvedený soud, je to, zda je třeba směrnici 96/9 vykládat v tom smyslu, že svoboda používání takové databáze nemůže být s ohledem na čl. 6 odst. 1 ve spojení s články 8 a 15 této směrnice smluvně omezena.
Úvodem je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury nemůže směrnice sama o sobě zakládat povinnosti jednotlivci, a není tudíž možno se jí jako takové vůči němu dovolávat (viz zejména rozsudky Faccini Dori, C‑91/92,
EU:C:1994:292
, bod 20; Kücükdeveci, C‑555/07,
EU:C:2010:21
, bod 46, a Dominguez, C‑282/10,
EU:C:2012:33
, bod 37).
Podle ustálené judikatury rovněž platí, že vnitrostátní soudy jsou při použití vnitrostátního práva povinny jej vykládat v co možná největším rozsahu ve světle znění a účelu dotčené směrnice (viz zejména rozsudky Pfeiffer a další, C‑397/01 až C‑403/01,
EU:C:2004:584
, bod 114; Kücükdeveci,
EU:C:2010:21
, bod 48, jakož i Dominguez,
EU:C:2012:33
, bod 24).
Po těchto úvodních upřesněních je třeba uvést, že pojem „databáze“ je definován čl. 1 odst. 2 obsaženým v kapitole I směrnice 96/9. “
Ačkoli uvedené ustanovení, jak uvádí PR Aviation, přiznává tomuto pojmu široký rozsah bez ohledu na formální, technické nebo materiální aspekty (v tomto smyslu viz rozsudek Fixtures Marketing, C‑444/02,
EU:C:2004:697
, body 20 až 32), nemění to nic na tom, že definice obsažená v čl. 1 odst. 2 směrnice 96/9 je podle znění této směrnice zamýšlena „[p]ro účely této směrnice“.
Podle čl. 1 odst. 1 směrnice 96/9 je přitom jejím předmětem „právní ochrana databází“. V tomto ohledu zavádí tato směrnice dvě formy právní ochrany takových databází. První z nich, jež je upravená v článcích 3 až 6 uvedené směrnice obsažených v kapitole II, spočívá v ochraně autorským právem a vztahuje se podle čl. 3 odst. 1 této směrnice na databáze, které způsobem výběru nebo uspořádáním obsahu představují vlastní duševní výtvor autora. Druhá forma, která se řídí články 7 až 11 směrnice obsaženými v kapitole III, spočívá v ochraně prostřednictvím zvláštního práva a vztahuje se podle čl. 7 odst. 1 této směrnice na databáze, u nichž pořízení, ověření nebo předvedení jejich obsahu potvrzuje kvalitativně nebo kvantitativně podstatný vklad. Na obě tyto formy právní ochrany se vztahují společná ustanovení obsažená v článcích 12 až 16, která jsou součástí její kapitoly IV.
Okolnost, že databáze naplňuje znaky definice obsažené v čl. 1 odst. 2 směrnice 96/9, neumožňuje, ačkoli PR Aviation tvrdí opak, dospět k závěru, že spadá pod ustanovení této směrnice, která upravují autorské nebo zvláštní právo, pokud nesplňuje podmínku pro uplatnění ochrany autorským právem uvedenou v čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice ani podmínku pro možnost využití ochrany prostřednictvím zvláštního práva obsaženou v čl. 7 odst. 1 této směrnice.
Pokud jde o ustanovení směrnice 96/9, na něž předkládající soud konkrétně odkázal ve své otázce, je třeba dodat, že čl. 6 odst. 1 této směrnice, který oprávněnému uživateli databáze za určitých podmínek umožňuje, aby bez souhlasu autora této databáze prováděl činnosti stanovené v článku 5 uvedené směrnice, je stejně jako posledně uvedený článek součástí kapitoly věnované autorskému právu, a nevztahuje se tedy na databáze, které nejsou tímto právem chráněny.
Pokud jde o článek 8 směrnice 96/9, který upravuje zejména práva oprávněného uživatele databáze, tento je obsažen v kapitole této směrnice věnované zvláštnímu právu, a nevztahuje se tedy na databáze, jež nejsou tímto právem chráněny.
Pokud jde o článek 15 směrnice 96/9, který stanoví kogentnost některých ustanovení této směrnice tím, že prohlašuje od počátku za neplatné každé smluvní ustanovení, které je s nimi v rozporu, týká se toto ustanovení výlučně samotných čl. 6 odst. 1 a článku 8 uvedené směrnice.
Z předmětu a struktury směrnice 96/9 vyplývá, že čl. 6 odst. 1, články 8 a 15 této směrnice, které zavádějí kogentně zaručená práva ve prospěch oprávněných uživatelů databáze, se nevztahují na databázi, která není chráněná autorským právem ani zvláštním právem na základě uvedené směrnice, takže tato směrnice nepředstavuje překážku sjednání smluvních ustanovení, jejichž předmětem jsou podmínky využívání takové databáze.
Tato analýza je podpořena obecnou strukturou směrnice 96/9. Jak zdůraznila společnost Ryanair a Evropská komise, spočívá tato směrnice na rovnováze mezi právy osoby, která vytvoří databázi, na jedné straně, a právy oprávněných uživatelů takové databáze, tedy třetích osob, jimž bylo touto osobou povoleno uvedenou databázi používat, na straně druhé. Použití čl. 6 odst. 1, článků 8 a 15 směrnice 96/9, které přiznávají práva těmto oprávněným uživatelům, a v důsledku toho omezují práva osoby, která ji vytvořila, je zamýšleno pouze v případě databáze, k níž má její tvůrce práva buď z titulu autorského práva zakotveného v článku 5 této směrnice, nebo z titulu zvláštního práva upraveného v článku 7 uvedené směrnice. Tato analýza nemá naopak relevanci pro databázi, jejímuž autorovi nesvědčí žádné z výše uvedených práv na základě směrnice 96/9.
Na rozdíl od toho, co tvrdí PR Aviation, tento výklad směrnice 96/9 není s to omezit zájem na domáhání se právní ochrany zavedené uvedenou směrnicí v tom, že by tvůrce databáze chráněné touto směrnicí nepožíval, na rozdíl od autora databáze touto směrnicí nechráněné, smluvní svobody omezit práva uživatelů své databáze.
Taková argumentace totiž přehlíží právní a ekonomický zájem, který pro osobu, jež investovala do vytvoření databáze, představuje režim automatické ochrany harmonizovaný v členských státech, který se pojí k výlučnému právu vyhradit z titulu autorského práva různé činnosti uvedené v článku 5 směrnice 96/9, jakož i k právu zakázat z titulu zvláštního práva činnosti upravené v čl. 7 odst. 1 a 5, a čl. 8 odst. 2 této směrnice. Jak uvedla Komise na jednání, využití této ochrany nepředpokládá splnění žádné administrativní formality a nevyžaduje žádné předchozí smluvní ujednání.
Jestliže se autor databáze chráněné směrnicí 96/9 rozhodne poskytnout souhlas s využíváním databáze nebo její rozmnoženiny, je oprávněn, jak potvrzuje bod 34 odůvodnění této směrnice, vymezit toto užívání ve smlouvě uzavřené s oprávněným uživatelem, která v souladu s ustanoveními uvedené směrnice upraví „účel a [...] způsob“ jejího užívání či užívání její rozmnoženiny.
Pokud jde naopak o databázi, která nespadá pod směrnici 96/9, nevztahuje se na jejího tvůrce režim právní ochrany zavedený touto směrnicí, takže se její tvůrce může dovolávat ochrany své databáze jen na základě platného vnitrostátního práva.
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že směrnice 96/9 musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na databázi, která není chráněna ani autorským právem, ani zvláštním právem na základě této směrnice, takže čl. 6 odst. 1, články 8 a 15 uvedené směrnice nepředstavují překážku tomu, aby autor takové databáze stanovil smluvní omezení jejího používání ze strany třetích osob, aniž je přitom dotčeno použitelné vnitrostátní právo.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na databázi, která není chráněna ani autorským právem, ani zvláštním právem na základě této směrnice, takže čl. 6 odst. 1, články 8 a 15 uvedené směrnice nepředstavují překážku tomu, aby autor takové databáze stanovil smluvní omezení jejího používání ze strany třetích osob, aniž je přitom dotčeno použitelné vnitrostátní právo.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: nizozemština.