CELEX: 62009CJ0327
Az EK 249. cikk negyedik bekezdése
Intézmények jogi aktusai
Bizottsági határozat, amelynek címzettje magánszemély
258/97/EK rendelet
Új élelmiszer, illetve új élelmiszer-összetevő
2000/196/EK határozat
»Stevia rebaudiana Bertoni: növények és szárított levelek«
A forgalomba hozatal engedélyezésének megtagadása
A címzetten kívüli személyekre gyakorolt joghatás

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EK 249. cikk negyedik bekezdésének, az új élelmiszerekről és az új élelmiszer‑összetevőkről
szóló, 1997. január 27‑i 258/97/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 43., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet,
18. kötet, 244. o.), valamint a „
Stevia rebaudiana Bertoni
: növények és szárított levelek” 258/97 rendelet szerinti új élelmiszerként, illetve új élelmiszer‑összetevőként történő forgalomba
hozatala engedélyezésének megtagadásáról szóló, 2000. február 22‑i 2000/196/EK bizottsági határozat (HL L 61., 14. o.) értelmezésére
irányul.
A kérelmet a Mensch und Natur AG (a továbbiakban: Mensch und Natur) és a Freistaat Bayern (bajor tartomány) közötti azon peres
eljárásban terjesztették elő, amelynek tárgya az említett cég által értékesített egyes termékek németországi forgalomba hozatalának
azon indok miatti megtiltása volt, hogy e termékek összetevői között megtalálható volt a „
Stevia rebaudiana Bertoni
: növények és szárított levelek” (a továbbiakban: sztívia [más néven: jázminpakóca, édesfű vagy édeslevél]).

Jogi háttér

Az uniós jog
A 258/97 rendelet
A 258/97 rendelet (1) és (2) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„(1)      mivel az új élelmiszerekre, illetve az új élelmiszer‑összetevőkre vonatkozó nemzeti jogszabályok eltérései akadályozhatják
az élelmiszerek szabad mozgását; mivel ezek az eltérések tisztességtelen versenyfeltételeket teremthetnek, ezáltal közvetlenül
befolyásolhatják a belső piac működését;
(2)      mivel a közegészség védelmében szükség van annak biztosítására, hogy az új élelmiszereket és az új élelmiszer‑összetevőket
közösségi eljárás keretében egységes biztonsági vizsgálatnak vessék alá, mielőtt azokat a Közösség területén forgalomba hozzák;
[…]”
A 258/97 rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Ez a rendelet az új élelmiszereknek és az új élelmiszer-összetevőknek a Közösségen belüli forgalomba hozatalára vonatkozik.
(2)      Ezt a rendeletet az olyan élelmiszerek és élelmiszer-összetevők Közösségen belüli forgalomba hozatalára kell alkalmazni, amelyek
emberi fogyasztás céljából történő felhasználása a Közösségen belül mindeddig elhanyagolható volt, és amelyek a következő
kategóriákba tartoznak:
[…]
e)      a növényekből álló vagy azokból izolált élelmiszerek és élelmiszer-összetevők, valamint az állatokból izolált élelmiszer-összetevők,
a hagyományos szaporítási vagy tenyésztési gyakorlat alapján előállított élelmiszerek és élelmiszer-összetevők kivételével,
amelyek korábbi, élelmiszerként történő biztonságos felhasználása adatokkal igazolható;
[…]
(3)      Adott esetben, a 13. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően meg lehet állapítani, hogy az élelmiszerek vagy az élelmiszer‑összetevők
valamely típusa az e cikk (2)  bekezdésében foglaltak hatálya alá tartozik‑e.”
Ugyanezen rendelet 3. cikke kimondja:
„(1)      Az e rendelet hatálya alá tartozó élelmiszerek és élelmiszer‑összetevők:
–      nem veszélyeztethetik a fogyasztót,
–      nem vezethetik félre a fogyasztót,
–      nem térhetnek el olyan mértékben azoktól az élelmiszerektől vagy élelmiszer‑összetevőktől, amelyeknek a helyettesítésére szolgálnak,
hogy a szokásos fogyasztásuk táplálkozási hátrányokat okozzon a fogyasztónak.
(2) A 4., 6., 7. és 8. cikkben az e rendelet hatálya alá tartozó élelmiszereknek és élelmiszer‑összetevőknek a Közösségen
belül történő forgalomba hozatala céljából elfogadott eljárásokat az e cikk (1) bekezdésében meghatározott követelmények,
valamint a fenti cikkekben említett egyéb idevágó tényezők alapján kell alkalmazni.
[…]”
A 258/97 rendelet 4. cikke értelmében:
„(1)      A termék Közösségen belüli forgalomba hozataláért felelős személy (továbbiakban »a kérelmező«) abban a tagállamban nyújtja
be a kérelmét, ahol a terméket első alkalommal forgalomba hozzák. A kérelem egy másolatát ezzel egy időben benyújtja a Bizottsághoz.
(2)      A 6. cikkben meghatározott elsődleges értékelést el kell végezni.
Az (1) bekezdésben említett tagállam a 6. cikk (4) bekezdésében meghatározott eljárás befejeztével haladéktalanul tájékoztatja
a kérelmezőt:
–      arról, hogy forgalomba hozhatja az élelmiszert vagy az élelmiszer‑összetevőt, amennyiben a 6. cikk (3) bekezdésében említett
kiegészítő értékelés elvégzése nem szükséges, továbbá a 6. cikk (4) bekezdésében foglaltaknak megfelelően nem merült fel ellene
megalapozott kifogás, vagy
–      arról, hogy a 7. cikkben foglaltaknak megfelelően engedélyezési határozatra van szükség.
(3)      Minden tagállam megküldi a Bizottságnak a területén a 6. cikk (2) bekezdésében említett elsődleges értékelésekért felelős
élelmiszer‑értékelő testületek nevét és címét.
(4)       E rendelet hatálybalépése előtt a Bizottság ajánlásokat tesz közzé:
–      a kérelmek alátámasztásához szükséges információk és az ilyen információk benyújtásának,
–      a 6. cikkben meghatározott elsődleges értékelési jelentések elkészítésének tudományos vonatkozásai tekintetében.
[…]”
Az említett rendelet 6. cikke a következőket írja elő:
„(1)      A 4. cikk (1) bekezdésében említett kérelemnek tartalmaznia kell a szükséges információkat, köztük az elvégzett vizsgálatokról
készült jelentések másolatát, és minden egyéb olyan rendelkezésre álló anyagot, amely bizonyítja, hogy az élelmiszer vagy
az élelmiszer‑összetevő megfelel a 3. cikk (1) bekezdésében rögzített követelményeknek, továbbá a 8. cikkben foglalt követelményeknek
megfelelően tartalmaz egy, az élelmiszer vagy az élelmiszer‑összetevő kiszerelésére és címkézésére vonatkozó megfelelő javaslatot.
A kérelemhez csatolni kell a dokumentáció összefoglalását.
(2)      A kérelem beérkezése után a 4. cikk (1) bekezdésében említett tagállam gondoskodik az elsődleges értékelés elvégzéséről. E
célból közli a Bizottsággal az elsődleges értékelési jelentés elkészítéséért felelős illetékes élelmiszer‑értékelő testület
nevét, vagy felkéri a Bizottságot arra, hogy valamely másik tagállamnál tegyen lépéseket annak érdekében, hogy a 4. cikk (3) bekezdésében
meghatározott, illetékes élelmiszer‑értékelő testület valamelyike készítsen ilyen jelentést.
A Bizottság haladéktalanul eljuttatja a tagállamoknak a kérelmező által átadott dokumentáció egy‑egy másolatát, valamint az
elsődleges értékelés elvégzéséért felelős illetékes szerv nevét.
(3)      Az elsődleges értékelési jelentésnek az (1) bekezdésben megállapított feltételeknek megfelelő kérelem kézhezvételétől számított
három hónapon belül kell elkészülnie a 4. cikk (4) bekezdésében említett ajánlásoknak megfelelően, valamint meg kell határoznia,
hogy az élelmiszert vagy az élelmiszer‑összetevőt a 7. cikknek megfelelően alá kell‑e vetni további értékelésnek.
(4)      Az érintett tagállam haladéktalanul eljuttatja a Bizottságnak az illetékes élelmiszer‑értékelő testület jelentését, amely
továbbítja azt a többi tagállamnak. A Bizottság által történt továbbítást követően a tagállamoknak, illetve a Bizottságnak
60 nap áll a rendelkezésére arra, hogy megtegyék észrevételeiket vagy indokolt kifogással éljenek az érintett élelmiszer vagy
élelmiszer‑összetevő forgalomba hozatalával kapcsolatban. Észrevétel vagy kifogás az élelmiszer vagy az élelmiszer‑összetevő
kiszerelésével vagy címkézésével kapcsolatban is tehető.
Az észrevételeket, illetve kifogásokat a Bizottsághoz kell eljuttatni, amely az első albekezdésben szereplő 60 napon belül
továbbítja azokat a tagállamokhoz.
A kérelmező – bármely tagállam kérelmére – másolatot ad a kérelemben szereplő hasznos információkról.”
Ugyanezen rendelet 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Ha a 6. cikk (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően kiegészítő értékelésre van szükség, vagy a 6. cikk (4) bekezdésében
foglaltaknak megfelelően kifogást emelnek, úgy a 13. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően engedélyezési határozat meghozatalára
kerül sor.
(2)      A határozat megállapítja az engedély hatályát, és, ahol szükséges, megállapítja:
–        az élelmiszer vagy az élelmiszer‑összetevő felhasználásának a feltételeit,
–        az élelmiszer vagy az élelmiszer‑összetevő megjelölését és a részletes leírását,
–        a 8. cikkben meghatározott, címkézéssel kapcsolatos különleges előírásokat.
(3)      A Bizottság késedelem nélkül tájékoztatja a kérelmezőt a meghozott határozatról. A Bizottság a határozatait az
Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
hirdeti ki.”
A 258/97 rendelet 13. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Ha az e cikkben megállapított eljárást kell követni, a Bizottságot az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság – a továbbiakban a
»bizottság« – segíti.
(2)      Az elnök saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam képviselőjének a kérésére az ügyet a bizottság elé terjeszti.
(3)      A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnöke által az ügy
sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés [205.]
cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni.
A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem
szavaz.
(4)      a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
[…]”
A 258/97 rendelet 15. cikkének megfelelően a rendelet az
Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
való kihirdetését követő 90. napon lépett hatályba.
A 2000/196 határozat
A 2000/196 határozat harmadik preambulumbekezdése utal „a J. Geuns professzor (KUL Növénytani Laboratórium) által az illetékes
belga hatóságokhoz 1997. november 5‑én benyújtott, a »
Stevia rebaudiana Bertoni:
növények és szárított levelek« új élelmiszerként vagy új élelmiszer‑összetevőként történő forgalomba hozatalának engedélyezése
iránti kérelemre”.
A 2000/196 határozat preambulumbekezdéseinek szövege a következő:
„(1)      Az illetékes belga hatóságok által elkészített első értékelő jelentés szerint a szolgáltatott információk alapján a termék
nem kaphat forgalomba hozatali engedélyt.
(2)      Az első értékelő jelentésre adott válaszában a kérelmező kiegészítő dokumentációt küldött a Bizottság részére, amely információkról
a Bizottság tájékoztatta a tagállamokat és a humánélelmezési tudományos bizottságot.
(3)      A [258/97] rendelet 7. cikkének megfelelően kiegészítő értékelés elvégzésére került sor. A humánélelmezési tudományos bizottság
1999. június 17‑én adta ki a véleményét, amely lényegét tekintve megerősíti az első értékelési jelentést.
(4)      A »
Stevia rebaudiana Bertoni:
növények és szárított levelek« megnevezésű termék a 258/97 […] rendelet értelmében új élelmiszernek minősül, és mivel nem
bizonyított, hogy a termék megfelel a rendelet 3. cikke (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek, ezért nem hozható forgalomba
a közösségi piacon.
(5)      A jelen határozatban foglalt intézkedések megfelelnek az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság véleményének.”
A 2000/196 határozat 1. és 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1. cikk
A »
Stevia rebaudiana Bertoni:
növények és szárított levelek« megnevezésű termék nem hozható forgalomba a közösségi piacon élelmiszerként vagy élelmiszer‑összetevőként.
2. cikk
E határozat címzettje J. Geuns professzor, KUL Növénytani Laboratórium, Kardinal Mercierlaan 92, 3001 Heverlee, Belgium.”

A nemzeti jog
Az élelmiszer‑felügyeletről szóló, 1997. november 11‑i bajorországi tartományi törvény (Bayerisches Lebensmittelüberwachungsgesetz)
2. §‑a (1) bekezdésének 1. pontja szerint a hatóságok a feladataik gyakorlása során egyedi határozatot hozhatnak annak érdekében,
hogy megelőzzék vagy megakadályozzák az élelmiszerekre vonatkozó jogszabályok rendelkezéseinek megsértését.
Az új élelmiszerekről és élelmiszer‑összetevőkről szóló rendelet (Neuartige Lebensmittel‑ und Lebensmittelzutaten‑Verordnung)
3. §‑ának (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a 258/97 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése értelmében vett élelmiszereket és
élelmiszer‑összetevőket a forgalomba hozatalért felelős személy az említett rendelet 3. cikkének (2) bekezdésében megjelölt
eljárásokban kiadott engedély nélkül nem hozhatja forgalomba.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A Mensch und Natur különféle teákat gyárt és forgalmaz. Bizonyos teafajtákban a sztívia leveleinek kivonatát alkalmazzák édesítőszerként.
A 2000/196 határozatával a Bizottság úgy döntött, hogy a sztívia nem hozható forgalomba az Unió piacán élelmiszerként vagy
élelmiszer‑összetevőként. E határozatot a Geuns professzor által előterjesztett kérelem alapján hozták, annak címzettje ő.
A Mensch und Naturnak címzett 2003. április 8‑i határozatával a Landratsamt Bad Tölz‑Wolfratshausen (Bad Tölz‑Wolfratshausen
körzetének közigazgatási szolgálata) betiltotta többféle tea forgalmazását, szabálysértési bírságot helyezve kilátásba a tilalom
megszegése esetére.
E hatóság az említett határozatban megállapította, hogy a 2000/196 határozat megtagadta a sztívia új élelmiszerkénti engedélyezését,
ami valamennyi tagállamot arra kötelez, hogy betiltsa annak forgalmazását. Azt is hangsúlyozta, hogy a Mensch und Natur nem
bizonyította, hogy a 258/97 rendelet 1997. május 15‑i hatálybalépését megelőzően az érintett teafajtából már nem elhanyagolható
nagyságrendű mennyiségeket értékesítettek emberi fogyasztásra az Európai Unióban.
A Mensch und Natur a Landratsamt Bad Tölz‑Wolfratshausen 2003. április 8‑i határozatával szemben keresetet indított a Bayerisches
Verwaltungsgericht München (a müncheni elsőfokú közigazgatási bíróság) előtt arra való hivatkozással, hogy a sztíviát tartalmazó
termékeket az 1990‑es évek elejétől kezdődően az ő jogelődei fejlesztették ki, és 1997. május 15‑ét megelőzően e termékeket
igen jelentős nagyságrendben értékesítették az Unióban csomagküldő kereskedelem és természetes élelmiszereket forgalmazó üzletek
útján. Ezenfelül a Mensch und Natur szerint a 2000/196 határozatnak rá nézve nincs semmiféle kötőereje.
A Verwaltungsgericht München 2004. május 13‑án hozott ítéletével helyt adott a keresetnek.
A Freistaat Bayern fellebbezést terjesztett elő az ítélettel szemben a Bayerischer Verwaltungsgerichtshofhoz (a bajorországi
másodfokú közigazgatási bírósághoz).
Mivel a Bayerischer Verwaltungsgerichtshof az uniós jog értelmezését illetően bizonyos kérdések tisztázását ítélte szükségesnek
ahhoz, hogy ítéletet tudjon hozni, felfüggesztette az eljárását, és a következő kérdéseket terjesztette előzetes döntéshozatalra
a Bíróság elé:
„1)       Kizárja‑e az EK 249. cikk negyedik bekezdésének szövege azt, hogy a Bizottságnak a szövegezése alapján meghatározott címzettre
vonatkozó határozata más olyan vállalkozások számára is kötelező erővel bírjon, mely vállalkozásokat [e] határozat értelme
és célja szerint azonos módon kell kezelni?
2)      Kötelező erővel bír‑e a [2000/196] határozat – amelynek 1. cikke értelmében a [sztívia] új élelmiszerként vagy új élelmiszer‑összetevőként
való forgalmazása nem megengedett a Közösségen belül – a [Mensch und Natur nevű céggel] szemben is, amely azt a Közösségben
jelenleg forgalmazza?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Két kérdésével, amelyeket célszerű együtt vizsgálni, az előterjesztő bíróság lényegében arra kéri a Bíróságot, hogy határozza
meg pontosan a 258/97 rendelet 7. cikke alapján hozott olyan bizottsági határozatok joghatásait, amelyek megtagadják valamely
terméknek az Unió piacán új élelmiszerként vagy új élelmiszer‑összetevőként történő forgalomba hozatalának engedélyezését.
Az EK 249. cikk negyedik bekezdése értelmében „[a] határozat teljes egészében kötelező azokra nézve, akiket címzettként megjelöl”.
E rendelkezés jelenleg az EUMSZ 288. cikk negyedik bekezdésében található, amely úgy rendelkezik, hogy: „[a] határozat teljes
egészében kötelező. Amennyiben külön megjelöli, hogy kik a címzettjei, a határozat kizárólag azokra nézve kötelező, akiket
címzettként megjelöl”.
A 258/97 rendeletben megállapított eljárás jellege is kizárja az e jogi aktus alapján hozott határozat címzettjeit illetően
a kiterjesztő értelmezést.
E tekintetben egyrészt hangsúlyozni kell, hogy ez a rendelet csak a rendelet 1. cikke (2) bekezdése értelmében vett új élelmiszerekre
és új élelmiszer‑összetevőkre alkalmazandó. Az ekkénti minősítés attól függ, hogy ezeket az élelmiszereket vagy élelmiszer‑összetevőket
az Unióban emberi fogyasztásra nem elhanyagolható nagyságrendben alkalmazták‑e már az említett rendelet hatálybalépését megelőzően
is.
A 258/97 rendelet 1. cikkének (3) bekezdése csak „adott esetben” – az e rendelet 13. cikkében meghatározott ún. „komitológiai”
eljárás útján – teszi lehetővé annak megállapítását, hogy valamely élelmiszer‑ vagy élelmiszerösszetevő‑típus e rendelet hatálya
alá tartozik‑e (lásd a C‑383/07. sz. M‑K Europa ügyben 2009. január 15‑én hozott ítélet [EBHT 2009., I‑115. o.] 40. pontját).
Ugyanakkor nem a vállalkozóra hárul az említett 13. cikkben meghatározott eljárás kezdeményezése (a fent hivatkozott M‑K Europa
ügyben hozott ítélet 43. pontja).
Másrészt, a valamely élelmiszer forgalomba hozatalának engedélyezését megtagadó bizottsági határozatok alapvetően az érintett
terméket forgalomba hozni kívánó személy kérelmén és az általa szolgáltatott információkon alapulnak, miként az többek között
a 258/97 rendelet 4. cikkének (1) bekezdéséből és 6. cikkének (1) bekezdéséből következik.
A 2000/196 határozat szövegéből nem derül ki egyértelműen, hogy a Bizottság megvizsgálta volna azt a kérdést, hogy a szóban
forgó termék az Unióban a rendelet hatálybalépését megelőzően már – nem elhanyagolható nagyságrendben – emberi fogyasztásra
került‑e.
A tagállamoknak viszont, akiket az EK 10. cikkben (jelenleg az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében) foglalt lojális együttműködés
kötelezettsége terhel, tiszteletben kell tartaniuk a 258/97 rendeletet, és ennek következtében ügyelniük kell arra, hogy az
e rendelet 1. cikke (2) bekezdése értelmében vett és a rendelet hatálya alá tartozó „új” élelmiszer vagy élelmiszer‑összetevő
ne kerülhessen forgalomba anélkül, hogy az érintett tagállam illetékes hatósága megállapítaná, hogy az említett rendelet 4. cikke
értelmében nincs szükség engedélyre, illetve adott esetben a rendelet 7. cikke szerint a Bizottság engedélye nélkül.
A 258/97 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerint az e cikk alapján hozott határozatokat az
Európai Unió Hivatalos Lapjában
teszik közzé.
E körülményekre tekintettel, amikor valamely tagállam hatóságai olyan információk birtokában vannak, amelyek alapján az ő
területükön olyan termékeket forgalmaznak, amelyeknek a jellemzői megfelelni látszanak azon termékek jellemzőinek, amelyek
forgalomba hozatalának engedélyezését a Bizottság megtagadta, akkor e rendelet rendelkezései alapján meg kell vizsgálniuk
e forgalmazás körülményeit, és adott esetben meg kell akadályozniuk e termékek forgalmazását.
Először is, e hatóságok feladata eldönteni, hogy a szóban forgó termék a 258/97 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése értelmében
új élelmiszernek vagy új élelmiszer‑összetevőnek minősül‑e, megadva a lehetőséget az érintett személynek annak bizonyítására,
hogy e terméket az említett rendelet hatálybalépését megelőzően már – nem elhanyagolható nagyságrendben – forgalmazták az
Unióban.
Ezt követően, amennyiben megállapítják, hogy e termék új élelmiszernek vagy új élelmiszer-összetevőnek minősül, az érintett
tagállam illetékes hatóságának meg kell tennie az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy a 258/97 rendelet rendelkezései ténylegesen
érvényesüljenek, ami azt is magában foglalhatja, hogy fel kell szólítania az érintett személyt arra, hogy e rendelet 4. cikkének
megfelelően nyújtson be kérelmet az említett termék további forgalmazásának lehetővé tétele iránt.
Az előzőekre való figyelemmel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 258/97 rendelet 7. cikke alapján
hozott olyan bizottsági határozat, amely megtagadja valamely élelmiszernek vagy élelmiszer‑összetevőnek az Unió piacán történő
forgalombahozatalának engedélyezését, csak azon személyre vagy személyekre nézve kötelező erejű, akit vagy akiket címzettként
megjelöl. A tagállam illetékes hatóságainak ugyanakkor meg kell vizsgálniuk, hogy az e tagállam területén forgalmazott olyan
termék, amelynek a jellemzői megfelelni látszanak az e bizottsági határozat tárgyát képező termék jellemzőinek, új élelmiszernek
vagy új élelmiszer‑összetevőnek minősül‑e az említett rendelet 1. cikke (2) bekezdésének értelmében, és adott esetben kötelezniük
kell az érintett személyt e rendelet rendelkezéseinek betartására.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
Az új élelmiszerekről és az új élelmiszer‑összetevőkről szóló, 1997. január 27‑i 258/97/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet
7. cikke alapján hozott olyan bizottsági határozat, amely megtagadja valamely élelmiszernek vagy élelmiszer‑összetevőnek az
Unió piacán történő forgalomba hozatalának engedélyezését, csak azon személyre vagy személyekre nézve kötelező erejű, akit
vagy akiket annak címzettjeként megjelöl. A tagállam illetékes hatóságainak ugyanakkor meg kell vizsgálniuk, hogy az e tagállam
területén forgalmazott olyan termék, amelynek a jellemzői megfelelni látszanak az e bizottsági határozat tárgyát képező termék
jellemzőinek, új élelmiszernek vagy új élelmiszer‑összetevőnek minősül‑e az említett rendelet 1. cikke (2) bekezdésének értelmében,
és adott esetben kötelezniük kell az érintett személyt e rendelet rendelkezéseinek betartására.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.