CELEX: 62013CJ0307
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Vidaus rinka
Direktyva 98/34/EB
8 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa
Informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarka
„Techninio reglamento“ sąvoka
Dedeklės vištos
Iš pradžių numatyto techninio reglamento įgyvendinimo termino sutrumpinimas
Pareiga pranešti
Sąlygos
Skirtingos kalbinės versijos

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos apie techninius standartus, reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką (
OL L 204, p. 37
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 20 t., p. 337), iš dalies pakeistos 1998 m. liepos 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/48/EB (
OL L 217, p. 18
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 21 t., p. 1; toliau – Direktyva 98/34), 8 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos aiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Åklagarkammaren i Helsingborg
(prokuratūra) iškeltą baudžiamąją bylą keturiems kiaušinių gamintojams L. Ivansson, C.-R. Palmgren, K. O. Pehrsson ir H. Rosengren, kurioje siekiama juos nuteisti dėl to, kad tyčia ar dėl neatsargumo patalpino dedekles vištas į auginimo sistemą, neatitinkančią šių gyvūnų poreikių, susijusių su lizdais, laktomis ir smėlio voniomis.
Teisinis pagrindas
Direktyva 98/34
Direktyvos 98/34 1 straipsnio 3, 4 ir 11 punktuose pateiktos šios apibrėžtys:
„<...>
3)
„Techninė specifikacija“ – dokumente pateikti reikalavimai tokioms gaminio charakteristikoms kaip kokybės lygiai, darbiniai parametrai, sauga ar matmenys, taip pat reikalavimai parduodamo gaminio pavadinimui, terminijai, simboliams, bandymams ir bandymų metodams, pakavimui, žymėjimui ar ženklinimui etiketėmis ir atitikties įvertinimo procedūroms.
Sąvoka „techninė specifikacija“ taip pat apima žemės ūkio produktų, nurodytų Sutarties 38 straipsnio 1 dalyje, žmonėms ir gyvūnams vartoti skirtų produktų, taip pat medicinos produktų, apibrėžtų [1965 m. sausio 26 d. Tarybos direktyvos 65/65/EEB dėl su medicinos produktais susijusių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų derinimo (
OL 1965, 22, p. 369
), iš dalies pakeistos 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 93/39/EEB (
OL L 214, p. 22
)] 1 straipsnyje, ir kitų produktų gamybos būdus ir procesus, jeigu jie turi įtakos produktų charakteristikoms.
4)
„Kiti reikalavimai“ – gaminiui keliami kiti nei techninė specifikacija reikalavimai, kuriais siekiama apsaugoti pirmiausia vartotojus ar aplinką ir kurie turi įtakos į rinką patekusio gaminio būvio ciklui, kaip antai jo naudojimo, perdirbimo, pakartotinio naudojimo ar utilizavimo sąlygos, jeigu jos gali žymiai paveikti gaminio sudėtį, esmines savybes ar jo pardavimą.
<...>
11)
„Techninis reglamentas“ – techninės specifikacijos ir [arba] kiti reikalavimai arba paslaugų taisyklės, įskaitant atitinkamas administracines nuostatas, kurių būtina laikytis
de jure
ir [arba]
de facto
parduodant, teikiant paslaugą, steigiant paslaugų verslą arba naudojant valstybėje narėje ar didžiojoje jos dalyje, taip pat valstybių narių įstatymai ir kiti teisės aktai, išskyrus nurodytus 10 straipsnyje, draudžiantys gaminį gaminti, įvežti, parduoti ar naudoti, arba draudžiantys teikti paslaugą arba ja naudotis, arba steigti paslaugų teikėjo verslą.
De facto
techniniais reglamentais laikoma:
—
valstybės narės įstatymai ir kiti teisės aktai, kuriuose yra pateikiama nuoroda į technines specifikacijas arba į kitus reikalavimus, arba į paslaugų taisykles, arba į profesines ar praktikos nuostatas, kuriose savo ruožtu daroma nuoroda į technines specifikacijas, kitus reikalavimus arba į paslaugų taisykles, kurių atitiktis suteikia minėtų įstatymų ir kitų teisės aktų atitikties prielaidą,
—
savanoriški susitarimai, kuriuose valstybės institucija yra susitariančioji šalis, ir kuriuose visuomenės labui yra numatyta laikytis techninių specifikacijų, kitų reikalavimų ar paslaugų taisyklių, išskyrus viešojo pirkimo konkursų specifikacijas,
—
techninės specifikacijos, kiti reikalavimai arba paslaugų taisyklės, susijusios su fiskalinėmis ar finansinėmis priemonėmis, kurių reikalavimų atitiktis turi įtakos gaminių suvartojimui ar paslaugų naudojimui; techninės specifikacijos, kiti reikalavimai, arba paslaugų taisyklės, susijusios su nacionalinėmis socialinės apsaugos sistemomis, šiai grupei nepriklauso.
Tai valstybių narių paskirtų valdžios institucijų priimti techniniai reglamentai, pateikti sąraše, kurį [Europos] Komisija privalo parengti iki 1999 m. rugpjūčio 5 d. 5 straipsnyje nurodytame komitete.
Ta pati tvarka taikoma iš dalies keičiant šį sąrašą.“
Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies pirmoje–trečioje pastraipose nurodyta:
„Laikydamosi 10 straipsnio nuostatų, valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai kiekvieno techninio reglamento projektą, išskyrus tuos atvejus, kai jis tik perima visą tarptautinio ar Europos standarto tekstą, kuomet užtenka pateikti informaciją apie atitinkamą standartą; jos taip pat pateikia Komisijai pagrindimą, kodėl būtina priimti tokį techninį reglamentą, jei priežastys nėra aiškios iš projekto.
Jei reikia ir jeigu nebuvo atsiųsta anksčiau, valstybės narės, perduodamos informaciją, tuo pačiu metu pateikia tiesiogiai ir iš esmės susijusių pagrindinių įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatų tekstą, jei jo prireiktų šio techninio reglamento poveikiui įvertinti.
Valstybės narės iš naujo pateikia projektą pirmiau nurodytomis sąlygomis, jeigu jų atlikti šio projekto pakeitimai, labai keičiantys jo taikymo sritį, sutrumpina iš pradžių numatytą įgyvendinimo terminą, prideda techninių specifikacijų ar reikalavimų arba padaro juos labiau ribojančius.“
Švedijos teisė
1988 m. birželio 2 d. Gyvūnų apsaugos įstatymo (1988:534) [
Djurskyddslagen
(1988:534)] [(SFS 1988, Nr. 534; toliau – Įstatymas (1988:534)] 36 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkte numatyta:
„Taikoma bauda ar daugiausia dvejų metų įkalinimas asmeniui, kuris tyčia ar dėl neatsargumo
<...>
2.
pažeidė remiantis šiuo įstatymu nustatytą reglamentą <...>.“
1988 m. birželio 2 d. Gyvūnų apsaugos dekretas (1988:539) (
Djurskyddsförordning
(1988:539)] (SFS 1988, Nr. 539), iš dalies pakeistas 2003 m. kovo 20 d. Dekretu [SFS 2003, Nr. 105; toliau – Dekretas (1988:539)], buvo priimtas remiantis Įstatymu (1988:534). Šio dekreto 9 straipsnyje nustatyta:
„Dedeklės vištos turi būti laikomos auginimo sistemose, kurios atitinka jų poreikius, susijusius su lizdais, laktomis ir smėlio voniomis. Jos turi būti laikomos taip, kad mirtingumo ir elgesio sutrikimų lygis būtų mažas.
Už gyvūnų apsaugą atsakingas subjektas praneš išsamesnes vištų auginimo sistemų taisykles.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Kaltinamieji pagrindinėje byloje yra kiaušinių gamintojai, patraukti baudžiamojon atsakomybėn prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme dėl Įstatymo (1988:534) 36 straipsnio ir Dekreto (1988:539) 9 straipsnio nuostatų pažeidimo, nes jie tyčia ar dėl neatsargumo augino dedekles vištas auginimo sistemoje, neatitinkančioje šių gyvūnų poreikių, susijusių su lizdais, laktomis ir smėlio voniomis.
Nors kaltinamieji pagrindinėje byloje pripažino faktų, kuriais jie kaltinami, tikrumą, jie ginčijo prokuratūros kaltinimus, kuriuose teigiama, kad šie faktai lemia jų baudžiamąją atsakomybę. Šiuo klausimu jie nurodė, kad apie Dekreto (1988:539) 9 straipsnio įsigaliojimo datos paankstinimą, nustatytos ne 2003 m. gegužės 1 d., kaip numatyta iš pradžių, o 2003 m. balandžio 15 d., nebuvo iš naujo pranešta Komisijai pagal Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje numatytą procedūrą. Todėl kaltinamieji pagrindinėje byloje tvirtino, kad šis 9 straipsnis jiems negali būti taikomas.
Prokuratūra pripažino, kad Dekreto (1988:539) 9 straipsnis yra techninis reglamentas, todėl jis patenka į Direktyvos 98/34 taikymo sritį. Taip pat pripažinusi, kad Komisijai nebuvo pateiktas naujas pranešimas, prokuratūra vis dėlto ginčijo tai, kad šios nuostatos įsigaliojimo datos paankstinimas yra svarbus pakeitimas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą, todėl teigė, kad Švedijos vyriausybei netaikoma pareiga pateikti naują pranešimą Komisijai.
2009 m. spalio 2 d. sprendimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pritarė kaltinamųjų pagrindinėje byloje argumentams ir atmetė prokuratūros ieškinį.
2010 m. gruodžio 21 d.
Högsta domstolen
(Aukščiausiasis Teismas) priėmus nutartį, kurioje nuspręsta, kad nereikia Teisingumo Teismui pateikti prašymo priimti prejudicinį sprendimą,
Hovrätten över Skåne och Blekinge
(Skåne ir Blekingės apeliacinis teismas) panaikino 2009 m. spalio 2 d. priimtą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimą ir grąžino bylą šiam teismui priimti naują sprendimą dėl bylos esmės.
Šiomis aplinkybėmis
Helsingborgs tingsrätt
(Helsingborgo pirmosios instancijos teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Dekreto (1988:539) 9 straipsnio įsigaliojimo datos paankstinimas nuo 2003 m. gegužės 1 d. iki 2003 m. balandžio 15 d. sukelia Švedijos Karalystei, kaip valstybei narei, pareigą iš naujo pateikti projektą pagal Direktyvos 98/34 <...> 8 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą?
2.
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų toks, kad naują pranešimą reikėjo pateikti, kokios būtų fakto, jog šis formalumas neįvykdytas, teisinės pasekmės?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar nacionalinių institucijų
in fine
nustatytai datai dėl nacionalinės priemonės, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurią reikalaujama, kad dedeklės vištos būtų laikomos auginimo sistemose, kurios atitinka jų poreikius, susijusius su lizdais, laktomis ir smėlio voniomis, ir kad būtų išlaikytas mažas jų mirtingumo ir elgesio sutrikimų lygis, taikoma pareiga pranešti Komisijai, kaip numatyta Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje numatyta, jog valstybės narės iš naujo pateikia techninio reglamento projektą, jeigu atlieka reikšmingų pakeitimų, dėl kurių pakeičiama jo taikymo sritis, sutrumpinamas iš pradžių numatytas įgyvendinimo terminas, pridedama specifikacijų ar reikalavimų arba jie tampa labiau ribojantys.
Kadangi Lenkijos vyriausybė pastabose ginčijo tai, kad Dekreto (1988:539) 9 straipsnis galėtų būti laikomas „techniniu reglamentu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punktą, ir siekiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti naudingą atsakymą pirmiausia reikia patikrinti, ar šis nacionalinės teisės aktas iš tikrųjų gali būti taip kvalifikuojamas.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką iš Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkto matyti, kad sąvoka „techninis reglamentas“ apima tris kategorijas, t. y. pirma, „techninę specifikaciją“, kaip ji suprantama pagal šios direktyvos 1 straipsnio 3 punktą, antra, „kitą reikalavimą“, kaip apibrėžta šios direktyvos 1 straipsnio 4 punkte, ir, trečia, nurodytą tos pačios direktyvos 1 straipsnio 11 punkte, susijusią su įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatomis, pagal kurias draudžiama gaminį gaminti, įvežti, parduoti ar naudoti, arba draudžiama teikti paslaugą arba ja naudotis, arba steigti paslaugų teikėjo verslą (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Fortuna ir kt
., C‑213/11, C‑214/11 ir C‑217/11,
EU:C:2012:495
, 27 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Šiuo klausimu, pirma, iš pradžių reikia pažymėti, kad Dekreto (1988:539) 9 straipsnis nepatenka į Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkte nurodytą trečiąją techninių reglamentų kategoriją, nes Dekreto (1988:539) 9 straipsnyje nėra jokio draudimo, kaip jis suprantamas pagal šią direktyvą, gaminį gaminti, įvežti, parduoti ar naudoti, arba teikti paslaugą arba ja naudotis, arba steigti paslaugų teikėjo verslą.
Antra, reikia nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinė priemonė priklauso pirmajai techninių reglamentų kategorijai, nurodytai Direktyvos 98/34 1 straipsnio 3 punkte, t. y. sąvokai „techninė specifikacija“.
Pažymėtina, jog pagal teismo praktiką ši sąvoka suponuoja, kad nacionalinė priemonė būtinai turi daryti nuorodą į patį gaminį ar jo pakuotę, todėl nustatyti vieną iš reikalaujamų gaminio požymių (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Fortuna ir kt
.,
EU:C:2012:495
, 28 punktą).
Be to, kalbant apie žemės ūkio gaminius, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad „techninės specifikacijos“ sąvoka reiškia specifikaciją, esančią dokumente, kuriame nustatytos gaminio charakteristikos ar jo gamybos metodai ir procesai (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Donkersteeg
, C‑37/99,
EU:C:2000:636
, 30 punktą).
Taigi reikia konstatuoti, pirma, kad nors Dekreto (1988:539) 9 straipsnis susijęs su įrenginių, kuriuose auginamos dedeklės vištos, t. y. narvų komfortu ir kokybe, vis dėlto šioje nuostatoje neapibrėžtos, kaip pažymėjo Lenkijos vyriausybė, charakteristikos, kurias turi turėti pagrindinėje byloje nagrinėjami gaminiai.
Antra, darant prielaidą, kad ši nuostata galėtų būti laikoma susijusia su gamybos metodu, nes, kaip nurodyta pirmesniame punkte, ji taikoma dedeklių vištų auginimui narvuose, vis dėlto reikia pažymėti, kad šioje nuostatoje tik bendrai nurodytas lizdų, laktų ir smėlio vonių egzistavimo šiuose įrenginiuose reikalavimas, konkrečiai nenustačius įvairių šios auginimo sistemos aspektų. Iš tiesų Dekreto (1988:539) 9 straipsnyje nėra jokios nuorodos, susijusios, pavyzdžiui, su matmenimis, skaičiumi, temperatūra, priežiūra, šių įrenginių veikimu, kalbant apie dedeklių vištų laikymą šviesoje, ar šėrimo ir girdymo įrengimais. Kadangi nėra jokio patikslinimo Dekreto (1988:539) 9 straipsnyje, jis negali būti laikomas nustatančiu gamybos metodą ar procesą.
Be to, pažymėtina, jog nustačius, kad „vištos turi būti laikomos taip, kad mirtingumo ir elgesio sutrikimų lygis būtų mažas“, be jokios kitos nuorodos, Dekreto (1988:539) 9 straipsnio pirmoje pastraipoje tik nurodytas bendras tikslas dėl dedeklių vištų gerovės, konkrečiai nepatikslinus jo įgyvendinimo ir būtinai nenurodžius atitinkamo gaminio, todėl nenustačius šio gaminio charakteristikų (pagal analogiją žr. Sprendimo
Intercommunale Intermosane ir Fédération de l’Industrie et du gaz
, C‑361/10,
EU:C:2011:382
, 17 punktą).
Remiantis tuo, kas išdėstyta, matyti, kad Dekreto (1988:539) 9 straipsnyje nėra „techninės specifikacijos“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 3 punktą.
Trečia, reikia patikrinti, ar Dekreto (1988:539) 9 straipsnis patenka į antrąją techninių reglamentų kategoriją, numatytą Direktyvos 98/34 1 straipsnio 4 punkte, t. y. į „kito reikalavimo“ sąvoką.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau nusprendė, jog tam, kad atitinkamas nacionalines priemones būtų galima laikyti „kitais reikalavimais“, kaip jie suprantami pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 4 punktą, jos turi sudaryti „sąlygas“, galinčias daryti didelę įtaką atitinkamo gaminio sudėčiai, pobūdžiui ar prekybai juo (žr. Sprendimo
Fortuna ir kt
.,
EU:C:2012:495
, 35 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad kai nacionalinės priemonės nuostatos yra bendro pobūdžio, jos negali sudaryti tokių sąlygų, todėl negali būti laikomos „kitais reikalavimais“, kaip jie suprantami pagal šio 1 straipsnio 4 punktą (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Intercommunale Intermosane ir Fédération de l’Industrie et du gaz
,
EU:C:2011:382
, 21 punktą).
Taigi labai bendra Dekreto (1988:539) 9 straipsnyje esanti formuluotė, kaip nurodyta šio sprendimo 22 ir 23 punktuose, paneigia galimybę, kad ši nuostata galėtų būti laikoma lemiančia atitinkamų gaminių sudėtį, pobūdį ar prekybą jais.
Todėl Dekreto (1988:539) 9 straipsnis negali būti laikomas „kitu reikalavimu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 4 punktą.
Galiausiai reikia konstatuoti, kad nors šis straipsnis pats savaime nėra techninis reglamentas, jo antroje pastraipoje yra nuoroda į išsamesnes taisykles dėl vištų auginimo sistemų, kurias vėliau praneš už gyvūnų apsaugą atsakingas subjektas.
Tokia nuoroda į išsamesnes administracines taisykles gali suteikti Dekreto (1988:539) 9 straipsniui „
de facto
techninio reglamento“ statusą pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkto pirmą įtrauką su sąlyga, kad šios taisyklės gali būti laikomos pačios esančios „techninėmis specifikacijomis“ ar „kitais reikalavimais“.
Tačiau reikia pažymėti, kad nors Švedijos vyriausybė per posėdį nurodė, jog šios taisyklės išdėstytos žemės ūkio tarnybų bendrosiose gairėse SJVFS 2010:15, patvirtintose 2010 m. gegužės 6 d., tokios taisyklės egzistavo jau 2003 m.
Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia turi patikrinti, ar šios išsamesnės taisyklės, nurodytos Dekreto (1988:539) 9 straipsnyje, iš tikrųjų buvo nustatytos faktinių aplinkybių pagrindinėje byloje metu. Darant prielaidą, kad šios taisyklės
rationae temporis
taikytinos pagrindinėje byloje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas vėliau turi įsitikinti, kad jos gali būti laikomos „techninėmis specifikacijomis“ arba „kitais reikalavimais“ pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkto pirmą įtrauką. Galiausiai šis teismas nustatys, ar šioms taisyklėms taip pat turėjo įtakos Dekreto (1988:539) 9 straipsnio įsigaliojimo datos paankstinimas.
Taigi, tokiu atveju, jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas padarys išvadą, kad šios išsamesnės taisyklės yra „techninės specifikacijos“ ar „kiti reikalavimai“, taigi patenka į „techninio reglamento“ sąvoką, ir jeigu joms taip pat taikytinas termino sutrumpinimas, reikės nustatyti, ar siekiant paankstinti Dekreto (1988:539) 9 straipsnio įsigaliojimo datą nuo 2003 m. gegužės 1 d. iki tų pačių metų balandžio 15 d. taikoma pareiga iš naujo pranešti Komisijai, kaip numatyta šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje.
Tačiau šiuo klausimu reikia pažymėti, kad per posėdį Švedijos vyriausybė ir Komisija tvirtino, jog pranešime šiai institucijai apie pirminį Dekreto (1988:539) 9 straipsnio projektą nenurodyta, kad ši nuostata bus taikoma nuo 2003 m. gegužės 1 d., tik pažymėta, kad ji įsigalios 2003 m., o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Todėl darant prielaidą, kad pranešime Komisijai apie pirminį Dekreto (1988:539) 9 straipsnio projektą iš tikrųjų nurodyta, kad jis įsigalios 2003 m., reikia konstatuoti, kad 2003 m. balandžio 15 d. data, valstybės institucijų
in fine
nurodyta dėl šios nuostatos įsigaliojimo, nėra pakeitimas atsižvelgiant į tikslią datą – be to, ji nėra reikalaujama pagal Direktyvą 98/34, – kuri buvo iš pradžių pranešta Komisijai, taigi ir nėra termino pakeitimas, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą.
Tuo remiantis darytina išvada, kad šiomis aplinkybėmis nacionalinėms institucijoms netaikoma pareiga iš naujo pranešti, numatyta šioje Direktyvos 98/34 nuostatoje.
Tačiau tokiu atveju, jeigu pirminiame pranešime Komisijai dėl Dekreto (1988:539) 9 straipsnio nurodyta tiksli jo įsigaliojimo data – 2003 m. gegužės 1 d., Švedijos institucijų pasirinkimas
in fine
nustatyti 2003 m. balandžio 15 d. datą yra termino pakeitimas, dėl kurio kyla klausimas, ar šiam minėtos nacionalinės priemonės taikymo datos paankstinimui taikoma pareiga iš naujo pranešti Komisijai, kaip numatyta Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje.
Tačiau šiuo klausimu reikia pažymėti, kad visos šalys nurodė įvairių Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos kalbinių versijų skirtumų egzistavimą. Iš tiesų iš visų kalbinių versijų aiškiai nematyti, kad reikšmingo pobūdžio reikalavimas taikomas ne tik pirmuoju šiame straipsnyje nurodytu atveju, t. y. pakeitimams dėl techninio reglamento taikymo srities, bet ir dviem kitais jame nurodytais atvejais, t. y. techninio reglamento įgyvendinimo termino sutrumpinimui ir specifikacijų ar reikalavimų pridėjimui ar kai jie tampa labiau ribojantys. Tik kai kuriose kalbinėse versijose aiškiai nurodyta, kad reikšmingumo kriterijus taikomas trims numatytų pakeitimų rūšims. Pavyzdžiui, versijoje prancūzų kalba nurodyta, kad „[l]es États membres procèdent à une nouvelle communication <...> s’ils apportent au projet de règle technique, d’une manière significative, des changements qui auront pour effet de modifier le champ d’application, d’en raccourcir le calendrier d’application initialement prévu, d’ajouter des spécifications ou des exigences ou de rendre celles-ci plus strictes“. Versijoje italų kalba numatyta, jog „Gli Stati membri procedono ad una nuova comunicazione <...> qualora essi apportino al progetto di regola tecnica modifiche importanti che ne alterino il campo di applicazione, ne abbrevino il calendario di applicazione inizialmente previsto, aggiungano o rendano più rigorosi le specificazioni o i requisiti“, o versijoje portugalų kalba nurodyta, kad „Os Estados-membros farão uma nova comunicação <...>, caso introduzam alterações significativas no projecto de regra técnica que tenham por efeito modificar o âmbito de aplicação, reduzir o calendário de aplicação inicialmente previsto, aditar especificações ou exigências ou torná-las mais rigorosas“.
Todėl reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką vienoje Sąjungos teisės nuostatos kalbinių versijų vartojama formuluotė negali būti vienintelis šios nuostatos aiškinimo pagrindas ar įgyti prioritetą kitų kalbinių versijų atžvilgiu. Iš tiesų Sąjungos teisės nuostatos turi būti aiškinamos ir taikomos vienodai, atsižvelgiant į visomis Sąjungos kalbomis parengtas versijas. Esant Sąjungos teisės akto įvairių kalbinių versijų neatitikimų, nagrinėjama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į bendrą teisės akto, kurio dalis ji yra, struktūrą ir tikslą (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Kurcums Metal
, C‑558/11,
EU:C:2012:721
, 48 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Reikia konstatuoti, kad Direktyvoje 98/34 numatyta prevencine priežiūra siekiama apsaugoti laisvą prekių judėjimą, kuris yra vienas iš Sąjungos pagrindų, ir kad ši priežiūra naudinga tiek, kiek techniniai reglamentai, kuriems taikoma ši direktyva, valstybių narių tarpusavio prekybai prekėmis gali sudaryti kliūčių, kurios gali būti pateisinamos tik tada, kai yra būtinos bendrojo intereso tikslu grindžiamiems imperatyviems reikalavimams patenkinti (žr. Sprendimo
Fortuna ir kt
.,
EU:C:2012:495
, 26 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Be to, reikia pažymėti, kad Direktyvos 98/34 13 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, jog „Komisijai ir valstybėms narėms taip pat turėtų būti skirta pakankamai laiko numatomos priemonės pakeitimams pasiūlyti“, o 16 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad „valstybė narė, <...> privalo atidėti numatytos priemonės įgyvendinimą tokiam laikotarpiui, kuris leistų bendrai išnagrinėti pasiūlytus pakeitimus arba parengti pasiūlymą dėl privalomo Tarybos akto, arba priimti privalomą Komisijos aktą“.
Taigi iš Direktyvos 98/34 bendros struktūros ir tikslo matyti, pirma, kad techninio reglamento įgyvendinimo termino sutrumpinimui negali būti taikomas griežtesnis reikalavimas – kad bet koks šio reglamento įsigaliojimo datos paankstinimas turėtų būti praneštas Komisijai – nei taikomas pakeitimui, susijusiam su techninio reglamento taikymo sritimi, nes visi atlikti techninio reglamento projekto pakeitimai, nurodyti šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje, turi būti vertinami taip pat, atsižvelgiant į laisvo prekių judėjimo tikslą. Antra, svarbu, kad būtų išsaugotas Komisijos ir valstybių narių atliekamo techninio reglamento projekto nagrinėjimo procedūros ir nacionalinio teisėkūros proceso veiksmingumas.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, matyti, kad reikšmingumo kriterijus taikomas visiems atvejams, nurodytiems Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje, įskaitant techninio reglamento įgyvendinimo termino sutrumpinimą.
Todėl Dekreto (1988:539) 9 straipsnio įsigaliojimo datos paankstinimo iki 2003 m. balandžio 15 d. reikšmingumą turi vertinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis visa jam pateikta informacija, atsižvelgdamas tiek į objektyvią techninio reglamento įgyvendinimo termino sutrumpinimo trukmę, tiek į nagrinėjamos veiklos srities specifiką, visų pirma į įvairius etapus ir apribojimus, susijusius su atitinkamų gaminių gamyba ir prekyba jais.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad nacionalinėms institucijoms siekiant
in fine
nustatyti datą dėl nacionalinės priemonės, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurią reikalaujama, kad dedeklės vištos būtų laikomos auginimo sistemose, kurios atitinka jų poreikius, susijusius su lizdais, laktomis ir smėlio voniomis, ir kad būtų išlaikytas mažas jų mirtingumo ir elgesio sutrikimų lygis, taikoma pareiga pranešti Komisijai, kaip numatyta Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje, jeigu šios nacionalinės priemonės įgyvendinimo terminas iš tikrųjų pakeistas ir pakeitimas yra reikšmingas, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi, kokių teisinių pasekmių kiltų, jei sutrumpinus Dekreto (1988:539) 9 straipsnio įsigaliojimo terminą būtų nesilaikoma pareigos pranešti Komisijai, numatytos Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Teisingumo Teismas nusprendė, jog pareigos pranešti Komisijai nesilaikymas yra procedūros pažeidimas priimant atitinkamus techninius reglamentus, lemiantis šių techninių reglamentų netaikymą, vadinasi, jais negali būti remiamasi prieš privačius asmenis (žr., be kita ko, sprendimų
CIA Security International
, C‑194/94,
EU:C:1996:172
, 54 punktą ir
Schwibbert
, C‑20/05,
EU:C:2007:652
, 44 punktą). Privatūs asmenys šiuo netaikymu gali remtis nacionaliniame teisme, kuris turi atsisakyti taikyti nacionalinį techninį reglamentą, apie kurį nebuvo pranešta pagal Direktyvą 98/34 (žr., be kita ko, Sprendimo
Schwibbert
,
EU:C:2007:652
, 44 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Tuo remiantis darytina išvada, kad tokiu atveju, jeigu pranešime Komisijai dėl Dekreto (1988:539) 9 straipsnio 2003 m. gegužės 1 d. iš tikrųjų nurodyta kaip įsigaliojimo data ir jeigu jo įgyvendinimo termino sutrumpinimas iki tų pačių metų balandžio 15 d. yra reikšmingas, iš naujo nepranešus apie šią nacionalinę priemonę Komisijai ji tampa netaikytina kaltinamiesiems pagrindinėje byloje.
Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad tokiu atveju, jeigu sutrumpinus nacionalinio techninio reglamento įgyvendinimo terminą taikoma pareiga pranešti Komisijai, numatyta Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje, neatlikus tokio pranešimo ši nacionalinė priemonė tampa netaikytina, todėl ja negali būti remiamasi prieš privačius asmenis.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:

1.
Nacionalinėms institucijoms siekiant
in fine
nustatyti datą dėl nacionalinės priemonės, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, pagal kurią reikalaujama, kad dedeklės vištos būtų laikomos auginimo sistemose, kurios atitinka jų poreikius, susijusius su lizdais, laktomis ir smėlio voniomis, ir kad būtų išlaikytas mažas jų mirtingumo ir elgesio sutrikimų lygis, taikoma pareiga pranešti Europos Komisijai, numatyta 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos apie techninius standartus, reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką, iš dalies pakeistos 1998 m. liepos 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/48/EB, 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje, jeigu šios nacionalinės priemonės įgyvendinimo terminas iš tikrųjų pakeistas ir pakeitimas yra reikšmingas, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

2.
Jeigu sutrumpinus nacionalinio techninio reglamento įgyvendinimo terminą taikoma pareiga pranešti Europos Komisijai, numatyta Direktyvos 98/34, iš dalies pakeistos Direktyva 98/48, 8 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje, neatlikus tokio pranešimo ši nacionalinė priemonė tampa netaikytina, todėl ja negali būti remiamasi prieš privačius asmenis.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: švedų.