CELEX: 62010TJ0391
Konkurencija
Karteliai
Europos įtempiamosios plieninės armatūros rinka
Kvotų ir kainų nustatymas, rinkos pasiskirstymas ir keitimasis jautria komercine informacija
Sprendimas, kuriuo konstatuojamas SESV 101 straipsnio pažeidimas
Maksimali 10 % apyvartos dydžio riba
Atitinkama apyvarta
Bendradarbiavimas per administracinę procedūrą
2006 m. baudų dydžio apskaičiavimo gairės

Bylos dalykas
Šis ieškinys pareikštas dėl 2010 m. birželio 30 d. Komisijos sprendimo C(2010) 4387 galutinis dėl procedūros pagal SESV 101 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį (byla COMP/38.344 – Įtempiamoji plieninė armatūra) (toliau – pradinis sprendimas); juo už kartelį skirtos sankcijos įtempiamosios plieninės armatūros (toliau – ĮPA) tiekėjams, dalyvavusiems atliekant veiksmus, kuriuos sudaro kvotų nustatymas, klientų pasiskirstymas, kainų nustatymas ir keitimasis jautria komercine informacija apie kainą, kiekį ir klientus Europos, regiono ir nacionaliniu lygmenimis.
Pradinį sprendimą Europos Komisija adresavo:
—
ArcelorMittal SA,
—
ArcelorMittal Wire France SA,
—
ArcelorMittal Fontaine SA,
—
ArcelorMittal Verderio Srl,
—
Emesa-Trefilería SA
(toliau –
Emesa
),
—
Industrias Galycas SA
(toliau –
Galycas
),
—
ArcelorMittal España SA,
—
Trenzas y Cables de Acero PSC SL
(toliau –
Tycsa
),
—
Trefilerías Quijano SA
(toliau – TQ),
—
Moreda-Riviere Trefilerías SA
(toliau – MRT),
—
Global Steel Wire SA
(toliau – GSW),
—
Socitrel – Sociedade Industrial de Trefilaria, SA
(toliau –
Socitrel
),
—
Companhia Previdente – Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA
(toliau –
Companhia Previdente
), kitai ieškovei,
—
voestalpine Austria Draht GmbH
(toliau –
Austria Draht
),
—
voestalpine AG,
—
Fapricela Indústria de Trefilaria, SA
(toliau –
Fapricela
),
—
Proderac – Productos Derivados del Acero, SA
(toliau –
Proderac
),
—
Westfälische Drahtindustrie GmbH
(toliau – WDI),
—
Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG
(toliau – WDV),
—
Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG
(toliau –
Pampus
),
—
ieškovei
Nedri Spanstaal BV
(toliau –
Nedri
),
—
Hit Groep BV,
—
DWK Drahtwerk Köln GmbH, Saarstahl AG
(toliau kartu – DWK),
—
Ovako Hjulsbro AB,
—
Ovako Dalwire Oy AB,
—
Ovako Bright Bar AB,
—
Rautaruukki Oyj,
—
Italcables SpA
(toliau – ITC),
—
Antonini SpA,
—
Redaelli Tecna SpA
(toliau –
Redaelli
),
—
CB Trafilati Acciai SpA
(toliau – CB),
—
ITAS. – Industria Trafileria Applicazioni Speciali SpA
(toliau –
Itas
),
—
Siderurgica Latina Martin SpA
(toliau – SLM),
—
Ori Martin SA,
—
Emme Holding SpA
(paskui iš naujo pavadinta
Trafileria Meridionali SpA
, toliau –
Trame
).
Komisija du kartus iš dalies keitė pradinį sprendimą.
Iš pradžių 2010 m. rugsėjo 30 d. Komisija priėmė sprendimą C(2010) 6676 galutinis, iš dalies keičiantį pradinį sprendimą (toliau – pirmasis keičiantis sprendimas). Pirmuoju keičiančiu sprendimu buvo sumažintos baudos, skirtos šioms bendrovėms:
ArcelorMittal Verderio
,
ArcelorMittal Fontaine
ir
ArcelorMittal Wire France
,
ArcelorMittal España
, WDI ir WDV.
Pirmasis keičiantis sprendimas buvo skirtas visoms pradinio sprendimo adresatėms.
Paskui 2011 m. balandžio 4 d. Komisija priėmė sprendimą C(2011) 2269 galutinis, iš dalies keičiantį pradinį sprendimą (toliau – antrasis keičiantis sprendimas). Antruoju keičiančiu sprendimu buvo, be kita ko, sumažintos baudos, skirtos šioms bendrovėms: pirma,
ArcelorMittal
,
ArcelorMittal Verderio
,
ArcelorMittal Fontaine
ir
ArcelorMittal Wire France
, antra, SLM ir
Ori Martin
. Antrasis keičiantis sprendimas buvo skirtas tik šioms bendrovėms.
Bendrojo Teismo iniciatyva visos ieškinį dėl pradinio sprendimo pareiškusios bendrovės gavo pranešimą apie antrąjį keičiantį sprendimą.
Bendrasis Teismas pateikė
Nedri
klausimą dėl galimos šių pradinio sprendimo pakeitimų įtakos jos argumentams ir suteikė jai galimybę pataisyti nurodytus pagrindus ir reikalavimus, kad būtų atsižvelgta į šią galimą įtaką.
Taigi pradinis sprendimas, iš dalies pakeistas pirmuoju ir antruoju keičiančiais sprendimais, nagrinėjant šį ieškinį yra „ginčijamas sprendimas“.
Dėl pradinio sprendimo, pirmojo keičiančio sprendimo, antrojo keičiančio sprendimo arba Komisijos raštų, išsiųstų atsakant į kai kurių pradinio sprendimo adresačių pateiktus prašymus iš naujo įvertinti jų pajėgumą mokėti baudą, buvo pareikšti dvidešimt aštuoni ieškiniai (bylos T‑385/10,
ArcelorMittal Wire France ir kt. / Komisija
; T‑388/10,
Productos Derivados del Acero / Komisija
; T‑389/10,
SLM / Komisija
; T‑391/10,
Nedri Spanstaal / Komisija
; T‑393/10,
Westfälische Drahtindustrie ir kt. / Komisija
; T‑398/10,
Fapricela / Komisija
; T‑399/10,
ArcelorMittal España / Komisija
; T‑406/10,
Emesa-Trefilería ir Industrias Galycas / Komisija
; T‑413/10,
Socitrel / Komisija
; T‑414/10,
Companhia Previdente / Komisija
; T‑418/10,
voestalpine ir voestalpine Wire Rod Austria / Komisija
; T‑419/10
Ori Martin / Komisija
; T‑422/10,
Trafilerie Meridionali / Komisija
; T‑423/10,
Redaelli Tecna / Komisija
; T‑426/10,
Moreda‑Riviere Trefilerías / Komisija
; T‑427/10,
Trefilerías Quijano / Komisija
; T‑428/10,
Trenzas y Cables de Acero / Komisija
; T‑429/10,
Global Steel Wire / Komisija
; T‑436/10,
Hit Groep / Komisija
; T‑575/10,
Moreda‑Riviere Trefilerías / Komisija
; T‑576/10,
Trefilerías Quijano / Komisija
; T‑577/10,
Trenzas y Cables de Acero / Komisija
; T‑578/10,
Global Steel Wire / Komisija
; T‑438/12,
Global Steel Wire / Komisija
; T‑439/12,
Trefilerías Quijano / Komisija
; T‑440/12,
Moreda‑Riviere Trefilerías / Komisija
; T‑441/12,
Trenzas y Cables de Acero / Komisija
; T‑409/13,
Companhia Previdente ir Socitrel / Komisija
).
Ginčo aplinkybės
Per procesą nagrinėjamas sektorius
Prekė
Kartelis, už kurį Komisija skyrė sankcijas, susijęs su ĮPA. Ši sąvoka apima metalinę vielą, vielos gamybai skirtų strypų pluoštus ir, be kita ko, pirma, plieną iš anksto įtempiamam gelžbetoniui, kuris naudojamas įrengiant balkonus, pamatų polius arba vamzdžius, antra, plieną vėliau įtempiamam gelžbetoniui, kuris naudojamas pramoninėje ir požeminėje architektūroje arba statant tiltus (ginčijamo sprendimo 2 konstatuojamoji dalis).
Prekių iš ĮPA įvairovė apima kelių rūšių viengyslę vielą (pavyzdžiui, lygią, blizgią arba galvanizuotą, profiliuotą, briaunotą vielą), taip pat kelių rūšių pluoštus (pavyzdžiui, blizgius, profiliuotus, polietilenu arba metalu dengtus pluoštus). ĮPA pluoštus sudaro nuo trijų iki šešių vielų. ĮPA parduodama įvairaus skersmens. Tačiau Komisija neatsižvelgė į specialius pluoštus, t. y. galvanizuotus arba papildomai dengtus (riebalais arba vašku) pluoštus, ir atotampas, t. y. dengtus galvanizuotus pluoštus ir galvanizuotas vielas, naudojamas statant tiltus (ginčijamo sprendimo 3 ir 4 konstatuojamosios dalys).
Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad daugelyje šalių reikia turėti nacionalinės valdžios institucijų išduotą techninį liudijimą. Sertifikavimo procedūros trunka apie šešis mėnesius (ginčijamo sprendimo 5 konstatuojamoji dalis).
Pasiūlos struktūra
Remiantis ginčijamu sprendimu, visos kartelio dalyvės kontroliavo apie 80 % pardavimų Europos ekonominėje erdvėje (EEE). Daugelyje šalių veiklą vykdė ne tik kelios didžiausios, bet ir kelios vietinės gamintojos. Daugelis šių didžiausių gamintojų priklausė metalurgijos grupėms, gaminančioms ir vielos gamybai skirtus strypus, t. y. ĮPA žaliavą, kuri yra didžiausią kainos dalį lemiantis veiksnys. Grupei nepriklausiusios įmonės privalėjo pirkti žaliavas rinkoje, o jai priklausiusios įmonės paprastai tikėjosi, kad bus aprūpintos kitų grupės įmonių. Visu ginčijamame sprendime nustatytu kartelio laikotarpiu pramonėje buvo skelbiama apie esminį ir nuolatinį pajėgumų gaminant ĮPA perteklių (ginčijamo sprendimo 98 ir 99 konstatuojamosios dalys).
2001 m. EEE parduodamos ĮPA vertė padidėjo iki 365 mln. eurų, o bendras tais pačiais metais parduotas kiekis sudarė beveik 600000 tonų. 20–25 % šių pardavimų sudarė ĮPA vielos pardavimai, o 75–80 % – ĮPA pluoštų pardavimai; šie vidutiniai rodikliai įvairiose šalyse šiek tiek skyrėsi. Italijoje buvo suvartojama daugiausia ĮPA (apie 28 % ĮPA pardavimų EEE). Kitos daugiausia suvartojusios šalys buvo Ispanija (16 %), Nyderlandai, Prancūzija, Vokietija ir Portugalija (kiekviena nuo 8 iki 10 %) (ginčijamo sprendimo 100 konstatuojamoji dalis).
Paklausos struktūra
Pagal ginčijamą sprendimą ĮPA paklausos struktūra buvo labai nevienoda. Statybinių medžiagų gamintojai ir specializuotos projektavimo įmonės naudojo ĮPA, pavyzdžiui, konstrukcijose, skirtose suteikti pastatams arba tiltams stabilumo. Pirkėjai buvo keli dideli klientai, pavyzdžiui,
Addtek International Oy AB
(toliau –
Addtek
), kuri vėliau tapo
Consolis Oy AB
, suvartojančia Europos Sąjungoje nuo 5 iki 10 % ĮPA, ir nemažai mažesnių klientų (ginčijamo sprendimo 101 ir 102 konstatuojamosios dalys).
Prekybos tradicijos kiekvienoje šalyje skyrėsi. Dažnai ĮPA gamintojos ir jų klientai sudarydavo šešių arba dvylikos mėnesių tipines sutartis. Todėl atsižvelgdami į paklausą klientai už sutartą kainą užsisakydavo atitinkamą kiekį, neviršijantį aptartų apimčių. Surengus kitas derybas sutartys būdavo nuolat pratęsiamos (ginčijamo sprendimo 103 konstatuojamoji dalis).
Prekyba Sąjungoje ir EEE
Kaip nurodyta ginčijamame sprendime, iš kartelio laikotarpiu buvusių ĮPA pardavimo apimčių matyti, kad Sąjungos valstybės narės tarpusavyje aktyviai prekiavo. ĮPA buvo gaminama ir ja prekiaujama visoje EEE, įskaitant Norvegiją (ginčijamo sprendimo 104 konstatuojamoji dalis).
„Nedri
“ ir jos patronuojančioji bendrovė
„Hit Groep
“
Nedri
yra ĮPA gamintoja.
1969–1994 m.
Nedri
buvo tiesiogiai arba netiesiogiai kontroliuojama
Hoogovens Groep BV
Nuo 1987 m. gegužės 1 d. iki 1994 m. vasario 28 d. ši kontrolė buvo atliekama per bendrovę
Hoogovens Industriële Toeleveringsbedrijf BV
, kuriai priklausė 100 %
Nedri
akcijų.
1994 m. vasario 28 d.
Hoogovens Groep
pardavė šią bendrovę, įskaitant jos 100 % kontroliuojamą dukterinę bendrovę
Nedri
, trims įmonėms. Bendrovės
Hoogovens Industriële Toeleveringsbedrijf
, kuriai ir toliau priklausė 100 %
Nedri
akcijų, pavadinimas buvo pakeistas į
Hit Groep BV
.
Nuo 1994 m. gegužės 1 d. iki 1997 m. gruodžio 31 d. 100 % dukterinės bendrovės
Nedri
akcijų priklausė
Nedri Draht Beteiligungs GmbH
, kurios pačios 70 % akcijų priklausė
Hit Groep
, o 30 % –
Thyssen Draht AG
.
Nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d.
Hit Groep
vėl priklausė 100 %
Nedri
akcijų.
2002 m. sausio 17 d.
Nedri
buvo parduota
Vadeho III BV
.
Praėjus mažiau negu mėnesiui, 2002 m. vasario 15 d.
Vadeho III
pardavė 95 % turimų
Nedri
akcijų privatiems investuotojams, o likusius 5 % –
Nedri
vadovams. 2003 m. gegužės 6 d. sutartimi
Nedri
perėmė WDI veiklą, susijusią su ĮPA. Nuo 2003 m. gegužės 14 d. WDI priklauso 30 %
Nedri
akcijų, o nuo 2006 m. lapkričio 20 d.
Ovako Holdings BV
, pačiai 100 % priklausančiai
Pampus Stahlbeteiligungs GmbH
, priklauso 70 %
Nedri
akcijų.
2001 m.
Nedri
apyvarta iš ĮPA EEE siekė 31641636 eurų. 2009 m. bendra konsoliduota apyvarta visame pasaulyje sudarė 67420000 eurų.
Administracinė procedūra
2002 m. sausio 9 d.
Bundeskartellamt
(Vokietijos konkurenciją prižiūrinti institucija) perdavė Komisijai dokumentus dėl Vokietijos
Arbeitsgericht
(darbo teismas) nagrinėtos bylos, susijusios su buvusio WDI darbuotojo atleidimu. Šis darbuotojas teigė, jog dalyvavo darant SESV 101 straipsnio pažeidimą, susijusį su ĮPA. Šiomis aplinkybėmis jis parengė pažeidimą dariusių įmonių sąrašą ir pateikė pirmuosius duomenis apie pažeidimą (ginčijamo sprendimo 105 konstatuojamoji dalis).
Pirmasis prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir DWK atleidimas nuo baudos
2002 m. birželio 18 d. DWK pateikė Komisijai paaiškinimą dėl SESV 101 straipsnio pažeidimo, susijusio su ĮPA, kurį darant dalyvavo ji pati ir kitos įmonės. DWK taip pat nurodė, jog tikisi pasinaudoti 2002 m. vasario 19 d. Komisijos pranešimu apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju (
OL C 45, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 155, toliau – Pranešimas apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą) (ginčijamo sprendimo 106 konstatuojamoji dalis).
2002 m. liepos 3 d. DWK atstovai susitiko su Komisija ir aptarė atleidimo nuo baudos ar jos sumažinimo procedūrą. 2002 m. liepos 19 d. Komisija suteikė DWK sąlyginį atleidimą nuo baudų pagal Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 8 dalies b punktą, nes ji buvo pirmoji įmonė, pateikusi įrodymų, leidusių Komisijai konstatuoti SESV 101 straipsnio pažeidimą, susijusį su įtariamu ĮPA gamintojų karteliu visoje Sąjungoje (ginčijamo sprendimo 107 konstatuojamoji dalis).
Patikrinimai ir prašymai pateikti informacijos
Remdamasi 1962 m. vasario 6 d. Reglamento Nr. 17, Pirmojo reglamento, įgyvendinančio [SESV 101] ir [102] straipsnius (
OL 13
, 1962, p. 204; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 3), 14 straipsnio 2 ar 3 dalimis 2002 m. rugsėjo 19 ir 20 d. Komisija atliko patikrinimus, be kita ko, WDI, DWK,
Tycsa
,
Nedri
, ITC,
Redaelli
,
Itas
, SLM,
Edilsider
(
Tréfileurope Italia Srl
, tapusios
ArcelorMittal Verderio
, pardavimo atstovui priklausanti bendrovė) ir jų dukterinių bendrovių ir atitinkamų susijusių įmonių patalpose (ginčijamo sprendimo 108 konstatuojamoji dalis).
Pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnį ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101] ir [102] straipsniuose, įgyvendinimo (
OL L 1
, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 18 straipsnį nuo 2002 m. rugsėjo 19 d. Komisija išsiuntė kelis prašymus pateikti informacijos įmonėms, kurioms buvo skirtas pradinis sprendimas, jų patronuojančiosioms bendrovėms, kitoms įmonėms, tam tikriems asmenims (į pensiją išėjusiam ir vėliau patarėju prekybos klausimais tapusiam
Redaelli
darbuotojui ir
Tréfileurope Italia
pardavimo agentui per
Edilsider
) ir kai kurioms profesinėms asociacijoms (ginčijamo sprendimo 109 konstatuojamoji dalis).
2006 m. birželio 7 ir 8 d. Komisija pagal Reglamento Nr. 1/2003 20 straipsnį atliko patikrinimą buvusio
Redaelli
darbuotojo šeimos nario patalpose (
studio
) (ginčijamo sprendimo 114 konstatuojamoji dalis).
Kiti prašymai atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir Komisijos pateikti atsakymai
Kai kurios bendrovės ginčijamo sprendimo adresatės, kaip antai ITC,
Nedri
, SLM,
Redaelli
ir WDI, pateikė oficialius prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pagal Pranešimą apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą.
Tycsa
patvirtino antikonkurencinių susitarimų buvimą, tačiau neprašė atleisti nuo baudos ar ją sumažinti (ginčijamo sprendimo 110 konstatuojamoji dalis).
ITC paprašė atleisti nuo baudos ar ją sumažinti 2002 m. rugsėjo 21 d. ir pateikė faktinių aplinkybių laikotarpio įrodymų dėl 1979–2002 m. vykusių ĮPA gamintojų susitikimų. 2002 m. lapkričio 11 d. ji pateikė įmonės paaiškinimą. 2003 m. sausio 10 d. Komisija preliminariai 30–50 % sumažino ITC baudą su sąlyga, kad ši bendrovė toliau paisys Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 21 dalyje numatytų sąlygų (ginčijamo sprendimo 111 konstatuojamoji dalis).
2002 m. spalio 17 d.
Tycsa
atsakė į prašymą pateikti informacijos, pripažino faktines aplinkybes ir pateikė jos kaltę patvirtinančių įrodymų. 2002 m. spalio 21 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos,
Redaelli
pateikė jos kaltę patvirtinančių įrodymų, o 2003 m. kovo 20 d. oficialiai paprašė leisti pasinaudoti Pranešimu apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2002 m. spalio 23 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos,
Nedri
pateikė įrodymų ir paprašė taikyti jai Pranešimą apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2002 m. spalio 30 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos, SLM paprašė sumažinti baudų dydį. 2002 m. lapkričio 4 d., paskui 2003 m. kovo 6 d. ir 2003 m. birželio 11 d., atsakydama į prašymą pateikti informacijos,
Tréfileurope
pateikė jos kaltę patvirtinančios informacijos ir įmonės paaiškinimą, kuriuo siekė, kad jai būtų taikomas Pranešimas apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2004 m. kovo 17 d.
Galycas
atsakė į prašymą pateikti informacijos, pripažino faktines aplinkybes ir pateikė tam tikrų jos kaltę patvirtinančių paaiškinimų. 2004 m. gegužės 19 d. WDI pateikė įmonės paaiškinimą, kuriuo siekė, kad jai būtų taikomas Pranešimas apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą. 2007 m. birželio 28 d.
ArcelorMittal
, be kitų kontaktų su Komisija, pateikė prašymą atleisti nuo baudų ar jas sumažinti; jame iš esmės buvo pateikti buvusio
Emesa
darbuotojo faktinių aplinkybių metu daryti užrašai dėl laikotarpio nuo 1992 m. iki 2002 m. (ginčijamo sprendimo 112 konstatuojamoji dalis).
Atsakydama į prašymus atleisti nuo baudos ar ją sumažinti Komisija išsiuntė
Nedri
ir WDI 2008 m. rugsėjo 19 d. raštą, jame pranešė apie galimybės būti atleistoms nuo baudų nebuvimą ir ketinimą remiantis Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 26 dalimi taikyti baudų sumažinimą neperžengiant šio pranešimo 23 dalies b punkte numatytų ribų. Tą pačią dieną Komisija taip pat išsiuntė
Redaelli
ir SLM raštą; juo Komisija atmetė jų prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti (ginčijamo sprendimo 113 konstatuojamoji dalis).
Procedūros pradžia ir pranešimas apie kaltinimus
2008 m. rugsėjo 30 d. Komisija priėmė pranešimą apie kaltinimus, skirtą daugeliui bendrovių, įskaitant
Nedri
.
Visos pranešimo apie kaltinimus adresatės, atsakydamos į Komisijos suformuluotus kaltinimus, pateikė savo rašytines pastabas.
Galimybė susipažinti su bylos medžiaga ir išklausymas
Pranešimo apie kaltinimus adresatės galėjo susipažinti su Komisijos bylos medžiaga, nukopijuota į DVD. Kartu bendrovės taip pat gavo sąrašą, kuriame buvo išvardyti tyrimo medžiagoje esantys dokumentai ir nurodytas kiekvieno dokumento prieinamumo laipsnis. Joms buvo pranešta, kad DVD suteikia joms galimybę susipažinti su visais dokumentais, kuriuos Komisija galėjo gauti per tyrimą, išskyrus dokumentus ar jų dalis, apimančias verslo paslaptis ir kitą konfidencialią informaciją. Galimybė susipažinti su dokumentais, susijusiais su atleidimu nuo baudos ar jos sumažinimu, buvo suteikta Komisijos patalpose.
HIT Groep
buvo suteikta galimybė susipažinti su
Nedri
atsakymo į pranešimą apie kaltinimus dalimi, susijusia su patronuojančiosios bendrovės atsakomybe, o 2008 m. gruodžio 19 d.
Nedri
galėjo susipažinti su
Hit Groep
atsakymo į pranešimą apie kaltinimus dalimi, susijusia su patronuojančiosios bendrovės atsakomybe.
2009 m. vasario 11 ir 12 d. įvyko išklausymas. Jame dalyvavo visos pranešimo apie kaltinimus adresatės, išskyrus
Hit Groep
,
Emesa
ir
Galycas
.
Keturiolika įmonių taip pat paaiškino, kad yra nepajėgios sumokėti baudą, kaip tai suprantama remiantis Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies a punktą skirtų baudų apskaičiavimo gairių (
OL C 210
, 2006, p. 2, toliau – 2006 m. gairės) 35 punktu. Jos pateikė tokį paaiškinimą pagrindžiančių argumentų.
Papildomi prašymai pateikti informacijos
Vėliau Komisija išsiuntė prašymus pateikti informacijos GSW, MRT,
Tycsa
, TQ,
Companhia Previdente
ir
Socitrel
, siekdama išsiaiškinti kai kuriuos klausimus, visų pirma susijusius su įmonės struktūra. Nuo 2009 m. kovo 6 d. iki balandžio 15 d. šios įmonės pateikė atsakymus.
Siekdama nustatyti atitinkamų prekių pardavimų vertę ir grupių apyvartą Komisija pateikė prašymus pateikti informacijos taip pat visoms pradinio sprendimo adresatėms. Visos adresatės atsakė į šiuos prašymus.
Ginčijamas sprendimas
Ginčijamas sprendimas susijęs su ĮPA tiekėjų, dalyvavusių nustatant kvotas, pasiskirstant klientus, nustatant kainas ir pasikeičiant jautria komercine informacija apie kainą, kiekį ir klientus Europos, regiono ir nacionaliniu lygmenimis, karteliu. Pagal ginčijamo sprendimo 1 konstatuojamąją dalį taip šios įmonės padarė vieną tęstinį SESV 101 straipsnio 1 dalies, o nuo 1994 m. sausio 1 d. – ir EEE susitarimo 53 straipsnio 1 dalies pažeidimą. Neteisėti veiksmai buvo atliekami bent nuo 1984 m. pradžios ir tęsėsi iki 2002 m. rugsėjo 19 d.
Buvo tiriamos 18 įmonių. Ginčijamo sprendimo 122–133 konstatuojamosiose dalyse bendrai apibūdinami nagrinėjami karteliniai susitarimai. Toliau trumpai išdėstomos šios konstatuojamosios dalys, nes jose nurodytos faktinės aplinkybės leidžia geriau suprasti ginčo dalyką.
Bent nuo pirmos devintojo dešimtmečio pusės (1984 m.) iki Komisijos patikrinimų, atliktų 2002 m. rugsėjo 19 ir 20 d., kelios ĮPA sektoriuje veiklą vykdžiusios įmonės iš dalies arba nuolat dalyvavo paneuropiniuose susitarimuose, kuriuos sudarė vadinamasis „Ciuricho“ etapas ir vadinamasis „Europos“ etapas, arba tam tikrais atvejais nacionaliniuose arba regioniniuose susitarimuose. Paneuropiniais susitarimais ir nacionaliniais arba regioniniais susitarimais buvo siekiama vieno bendro tikslo – išsaugoti pusiausvyrą, kad būtų išvengta kainų smukimo besikeičiančioje Europos rinkoje, kuriai būdingi per dideli gamybiniai pajėgumai. Todėl įmonės nuolat bandė vengti nuožmios konkurencijos nacionalinėje rinkoje arba eksporto rinkose ir sudarydavo susitarimus dėl kvotų, kainos arba klientų pasidalijimo.
„Ciuricho klubas“ ir regioniniai susitarimai
Pirmas paneuropinio susitarimo etapas vadinasi „Ciuricho klubas“. Taigi nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 1996 m. sausio 9 d. dėl stipraus spaudimo tuometinėms kainoms
Tréfileurope SA
,
Nedri
, WDI, DWK – arba jų pirmtakės – ir
Redaelli
, atstovaujanti kelioms kitoms Italijos įmonėms (bent 1993 m. ir 1995 m.), nustatydavo kvotas kiekvienai šaliai (Vokietija, Ispanija, Prancūzija, Italija, Austrija ir Beniliuksas), pasiskirstydavo klientus, nustatydavo kainas ir keitėsi jautria komercine informacija. Prie jų prisijungė Ispanijos gamintojos (1992 m. –
Emesa
, o 1993 m. –
Tycsa
), kurios, kiek tai susiję su Ispanijos rinka, maždaug tuo pačiu metu pradėjo rengti „Ispanijos klubo“ susitikimus iš pradžių su kitomis Ispanijos gamintojomis, paskui ir su Portugalijos gamintojomis. Devintąjį dešimtmetį „Ciuricho klubo“ susitikimai dažniausia vykdavo Ciuriche (Šveicarija), o dešimtąjį dešimtmetį – Diuseldorfe (Vokietija).
Ne vėliau kaip nuo 1995 m. sausio 23 d. ir visus likusius 1995 m. Italijos įmonės
Redaelli
, ITC, CB ir
Itas
(trys pastarosios dažnai buvo atstovaujamos
Redaelli
) su kitomis „Ciuricho klubo“ gamintojomis derėjosi dėl (persvarstyto) susitarimo dėl kvotų; jis turėjo reguliuoti Italijos gamintojų ir kitų „Ciuricho klubo“ gamintojų pardavimus Italijoje ir likusioje Europos dalyje. Galiausiai joks susitarimas nebuvo sudarytas, nes Italijos gamintojų pareikalautos eksporto kvotos buvo pripažintos pernelyg didelėmis. Tai lėmė, kad „Ciuricho klubas“ iširo, o jo paskutinis įrodytas susitikimas įvyko 1996 m. sausio 9 d.
Vis dėlto 1995 m. gruodžio 5 d. Italijos įmonės
Redaelli
, ITC, CB ir
Itas
sudarė susitarimą, nustatantį tiek kvotas Italijos rinkoje, tiek eksporto iš Italijos į kitas Europos šalis kvotas („Italijos klubas“). Toliau prie šių Italijos įmonių (vėl) prisijungė
Tréfileurope
ir
Tréfileurope Italia
, SLM,
Trame
,
Tycsa
, DWK ir
Austria Draht
. Iki Komisijos patikrinimų susitikimai vykdavo periodiškai siekiant stebėti, kaip vykdomas susitarimas dėl kvotų, nustatyti kainas (įskaitant vadinamąjį „papildomą“ antkainį), pasiskirstyti klientus ir pasikeisti jautria komercine informacija. Šios bendrovės taikė sudėtingą priežiūros per trečiuosius nepriklausomus asmenis, periodiškai kontroliuojančius kainas ir faktiškai parduotus kiekius klientams Italijoje, sistemą.
„Ciuricho klubo“ ir „Italijos klubo“ veiksmai buvo tam tikru būdu koordinuojami.
Redaelli
, paskui ir
Tréfileurope
, teikė informaciją paneuropinio susitarimo dalyviams. Savo ruožtu „Italijos klubo“ dalyviai taip pat gaudavo informacijos apie svarbius įvykius, susijusius su paneuropiniu susitarimu, iš
Redaelli
, paskui iš
Tréfileurope
, DWK ir
Tycsa
, dalyvavusiose abiejuose klubuose.
Tuo pačiu metu visus 1996 m. Italijos įmonės (bent
Redaelli
, CB, ITC ir
Itas
),
Tycsa
ir
Tréfileurope
derėjosi ir 1996 m. pabaigoje sudarė specialų susitarimą, vadinamąjį „Pietų susitarimą“, nustatantį kiekvienos dalyvės skverbimosi į Pietų šalis (Belgija, Ispanija, Prancūzija, Italija ir Liuksemburgas) laipsnį ir apimantį jų įsipareigojimą kartu derėtis dėl kvotų su kitomis Šiaurės Europos gamintojomis.
„Europos klubas“ ir regioniniai susitarimai
Siekdamos įveikti „Ciuricho klubo“ krizę buvusios šio klubo dalyvės (tačiau jau ne taip dažnai dalyvaujant Italijos gamintojoms, visų pirma
Redaelli
) toliau periodiškai susitikdavo nuo 1996 m. sausio mėn. iki 1997 m. gegužės mėn. Galiausiai 1997 m. gegužės mėn.
Tréfileurope
,
Nedri
, WDI, DWK,
Tycsa
ir
Emesa
(toliau – nuolatinės narės) patvirtino persvarstytą paneuropinį susitarimą, kuriuo jos pasidalijo kvotas, apskaičiuotas remiantis tam tikru referenciniu regionu ir tam tikru referenciniu laikotarpiu (1995 m. ketvirtasis ketvirtis–1997 m. pirmasis ketvirtis). Šis antras paneuropinio susitarimo etapas vadinasi „Europos klubas“.
Be to, nuolatinės narės pasidalijo klientus ir nustatė prekių kainas (tam tikru būdu kartu ir pagal šalį, ir pagal klientą). Jos susitarė dėl koordinavimo taisyklių, įskaitant kiekvienoje šalyje už susitarimų įgyvendinimą ir koordinavimą su kitomis suinteresuotomis įmonėmis, vykdančiomis veiklą toje pačioje šalyje arba susijusiomis su tais pačiais klientais, atsakingų koordinatorių paskyrimą. Maža to, periodiškai susitikdavo jų įvairių lygmenų atstovai (direktoriai ir pardavimų atstovai), siekiant prižiūrėti, kaip vykdomi susitarimai. Jie keitėsi jautria komercine informacija. Tuo atveju, kai komercinis elgesys neatitikdavo sutartojo, buvo taikoma atitinkama kompensacijų sistema.
Neperžengdamos šio paneuropinio susitarimo ribų nuolatinės narės, kartais ir Italijos gamintojos bei
Fundia Hjulsbro AB
(toliau –
Fundia
), taip pat turėjo dvišalių (arba daugiašalių) kontaktų ir
ad hoc
dalyvavo nustatant kainas ir dalijantis klientus, jei buvo tuo suinteresuotos (atsižvelgiant į jų buvimą aptariamoje rinkoje).
Bent nuo 2000 m. rugsėjo mėn. iki Komisijos patikrinimų 2002 m. rugsėjo mėn. nuolatinės narės ITC, CB,
Redaelli
,
Itas
ir SLM periodiškai susirinkdavo, siekdamos įtraukti Italijos įmones į „Europos klubą“ kaip nuolatines nares.
Tuo pačiu laikotarpiu buvo diskutuojama ne tik apie bendrų kvotų nustatymą pagal geografines zonas, bet ir apie kvotų pasidalijimą pagal klientus. Paprastai konkrečią nacionalinę rinką koordinuojanti įmonė taip pat turėjo vadovauti deryboms dėl detalaus kvotų pasiskirstymo pagal toje šalyje įsikūrusius klientus.
Be to, „Europos klubo“ narės nuolatinėmis narėmis norėjo matyti ne tik Italijos gamintojas, bet ir visas kitas dideles ĮPA gamintojas, su kuriomis anksčiau buvo sudariusios susitarimus arba turėjo dvišalių ar daugiašalių kontaktų, ir paskirstyti Europos kvotas pagal šalis, kaip tai buvo daroma „Ciuricho klube“.
Kartu su paneuropiniu susitarimu ir „Italijos klubu“ penkios Ispanijos įmonės TQ,
Tycsa
,
Emesa
,
Galycas
ir
Proderac
(pastaroji nuo 1994 m. gegužės mėn.) ir dvi Portugalijos įmonės
Socitrel
(nuo 1994 m. balandžio mėn.) ir
Fapricela
(nuo 1998 m. gruodžio mėn.) susitarė nekeisti Ispanijoje ir Portugalijoje turimų rinkos dalių ir nustatyti kvotas, pasiskirstyti klientus, įskaitant skelbiančius viešuosius darbų pirkimus, taip pat nustatyti kainas ir mokėjimo sąlygas. Be to, jos pasikeitė jautria komercine informacija („Ispanijos klubas“).
Paneuropiniai ir regioniniai susitarimai („Italijos klubas“ / „Ispanijos klubas“ / „Pietų susitarimas“) galiojo iki momento, kai 2002 m. rugsėjo mėn. Komisija atliko patikrinimus.
Konkrečiai dėl
Nedri
Komisija konstatuoja, kad nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d. ši tiesiogiai dalyvavo kartelyje (ginčijamo sprendimo 802 konstatuojamoji dalis).
Ji taip pat pažymi, kad nuo 1987 m. gegužės 1 d. iki 1994 m. gegužės 1 d. ir nuo 1997 m. gruodžio 31 d. iki 2002 m. sausio 17 d.
Hit Groep
tiesiogiai ir netiesiogiai priklausė visas
Nedri
kapitalas. Dėl tarp šių laikotarpių buvusio periodo, kai
Nedri
priklausė bendrovei
Nedri Draht Beteiligungs
, kurios pačios 70 % akcijų priklausė
Hit Groep
, o 30 % –
Thyssen Draht
, Komisija pažymi, kad neturi pakankamai įrodymų, patvirtinančių, jog
Hit Groep
darė arba galėjo daryti lemiamą įtaką
Nedri
. Todėl ji nelaiko
Hit Groep
atsakinga už
Nedri
pažeidimus laikotarpiu nuo 1994 m. gegužės 1 d. iki 1997 m. gruodžio 31 d. (ginčijamo sprendimo 804 konstatuojamoji dalis).
Ginčijamo sprendimo 805–812 konstatuojamosiose dalyse Komisija daro prielaidą, kad
Hit Groep
, kuriai nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d. priklausė 100 %
Nedri
akcijų, darė šiai lemiamą įtaką, ir atmeta
Hit Groep
argumentus, kuriais siekiama paneigti šią prezumpciją.
Ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 9 punkte Komisija daro išvadą, kad
Nedri
ir
Hit Groep
pažeidė SESV 101 straipsnį, nes nuo 1984 m. sausio 1 d. iki 2002 m. rugsėjo 19 d., kiek tai susiję su
Nedri
, ir nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 17 d., kiek tai susiję su
Hit Groep
, dalyvavo sudarant visus susitarimus ir derinant veiksmus ĮPA sektoriuje.
Ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 9 punkte Komisija skiria, pirma, bendrai ir solidariai
Nedri
ir
Hit Groep
5056500 eurų baudą, antra,
Hit Groep
–1877500 eurų baudą.
Procesas ir šalių reikalavimai
2010 m. rugsėjo 13 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo
Nedri
pareiškimą, juo ji pareiškė šį ieškinį.
2011 m. birželio 6 d. nutartimi Bendrasis Teismas paprašė Komisijos pateikti jam antrą keičiantį sprendimą. Komisija šį prašymą įvykdė 2011 m. birželio 16 d.
2011 m. liepos 26 d. rašte
Nedri
nurodė, kad nenori taisyti savo pagrindų dėl to, kad priimtas antras keičiantis sprendimas.
Rašytinė proceso dalis buvo baigta 2011 m. gruodžio 15 d. Komisijai ištaisius tripliką.
Nuo 2013 m. rugsėjo 23 d. pakeitus Bendrojo Teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas paskirtas į šeštąją kolegiją, todėl ši byla 2013 m. spalio 3 d. buvo paskirta šiai kolegijai.
1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 52 straipsnio 2 dalyje numatytas preliminarus pranešimas šeštajai kolegijai buvo pateiktas 2013 m. lapkričio 8 d.
2013 m. gruodžio 17 d., taikydamas 1991 m. gegužės 2 d. Procedūros reglamento 64 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, Bendrasis Teismas ieškovei raštu pateikė klausimą dėl galimos 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo
Schindler Holding ir kt. / Komisija
(C‑501/11 P, Rink.,
EU:C:2013:522
) įtakos pirmajam pagrindui, pateiktam grindžiant jos ieškinį. Ieškovė atsakė į šį klausimą.
2014 m. sausio 30 d. raštu
Nedri
atsisakė grindžiant jos ieškinį pateikto pirmojo pagrindo, susijusio su SESV 101 straipsnio, Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies ir pareigos motyvuoti pažeidimu.
2014 m. gegužės 14 d. remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu Bendrasis Teismas nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.
2014 m. birželio 27 d. posėdyje buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Bendrojo Teismo žodžiu ir raštu pateiktus klausimus.
Nedri
Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 9 punktą tiek, kiek jis susijęs su laikotarpiu, dėl kurio ginčijama
Hit Groep
atsakomybė,
—
panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 9 punktą tiek, kiek jis susijęs su jai skirtos baudos dydžiu,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Grįsdama prašymą dėl panaikinimo
Nedri
pateikia du pagrindus.
Pirma,
Nedri
nurodo, kad Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį, 2006 m. gaires, teisingumo ir proporcingumo principus bei pareigą motyvuoti, kai 10 % apyvartos, pasiektos praėjusiais finansiniais metais, dydžio maksimalią ribą pritaikė jos 2009 m. apyvartai, nors turėjo šią maksimalią ribą taikyti 2002 m. apyvartai.
Antra,
Nedri
nurodo, kad sumažindama jos baudos dydį tik 25 %, o ne 30 %, Komisija pažeidė, viena vertus, Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 23 dalį ir, kita vertus, pareigą motyvuoti.
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies, 2006 m. gairių, teisingumo ir proporcingumo principų bei pareigos motyvuoti pažeidimu dėl to, kad apskaičiuodama
„Nedri
“ skirtos baudos dydį Komisija pritaikė 10 % apyvartos dydžio maksimalią ribą 2009 finansiniams metams, o ne 2002 finansiniams metams
Ginčijamo sprendimo priminimas
Iš ginčijamo sprendimo 1063 ir paskesnių konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija manė, jog nustatydama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje numatytą 10 % apyvartos dydžio maksimalią ribą turi atsižvelgti į 2009 finansinių metų apyvartą, tačiau
Nedri
tai ginčijo ir manė, kad reikia remtis 2002 finansiniais metais, t. y. paskutiniais jos dalyvavimo darant pažeidimą metais.
Šalių argumentai
Nedri
iš esmės teigia, kad Komisija nepagrįstai pritaikė 10 % apyvartos dydžio maksimalią ribą 2009 finansiniams metams ir atmetė jos prašymą remtis šiuo klausimu 2002 finansiniais metais. Jos nuomone, taip Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį, 2006 m. gaires, visų pirma jų 32 punktą, taip pat teisingumo ir proporcingumo principus.
Anot ieškovės, iš 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(C‑76/06 P, Rink.,
EU:C:2007:326
, 20 ir 25 punktai) matyti, kad jei esminiai atitinkamos įmonės ekonominės situacijos pasikeitimai įvyksta tarp pažeidimo padarymo laikotarpio ir to momento, kai priimamas Komisijos sprendimas, kuriuo jai skiriama bauda, reikia atsižvelgti į jos realią ekonominę situaciją pažeidimo padarymo laikotarpiu.
Tačiau, jos nuomone, 2009 m. pasiekta apyvarta jokiu būdu neatspindi visų įprastos ekonominės veiklos metų per dvylikos mėnesių laikotarpį ir neparodo realios ekonominės situacijos pažeidimo padarymo laikotarpiu.
Iš tikrųjų 2001 m.
Nedri
pasiekta apyvarta sudarė 31641636 eurų, o 2009 m. –69345000 eurų. Tokį pokytį lėmė, pirma, labai padidėjusi žaliavų kaina ir, antra, WDI veiklos perėmimas ĮPA sektoriuje per tą laikotarpį.
Ieškovė teigia, kad esminiai įmonės ekonominės situacijos pokyčiai įvyko pasibaigus pažeidimo laikotarpiui, tačiau iki galutinio sprendimo priėmimo momento, o tai pateisina, kad Komisija turi remtis paskutiniais pažeidimo laikotarpio finansiniais metais, t. y. 2002 finansiniais metais.
Be to, kadangi ieškovė yra vieno produkto įmonė, jos nuomone, ji buvo nubausta kur kas labiau nei didelės įmonės, kurių veiklos spektras yra platus.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
– Principų priminimas
Pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį Komisija savo sprendimu gali skirti baudas įmonėms ir įmonių asociacijoms, jeigu jos tyčia ar dėl neatsargumo pažeidžia SESV 101 ir 102 straipsnių nuostatas. Vienai įmonei ar įmonių asociacijai – pažeidimo dalyvei – skiriama bauda negali viršyti 10 % jos bendrosios apyvartos praėjusiais finansiniais metais.
Teisingumo Teismas patikslino, kad maksimalia su apyvarta susijusia riba, numatyta Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje, siekiama išvengti, kad Komisijos skiriamos baudos būtų neproporcingos atitinkamos įmonės dydžiui (Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:C:2007:326
, 24 punktas).
Tai yra visoms įmonėms vienodai taikoma maksimali riba, priklausanti nuo konkrečios įmonės dydžio, kurios tikslas yra kitoks ir nepriklauso nuo pažeidimo sunkumo ir trukmės kriterijų tikslo. Vienintelė įmanoma jos pasekmė – kad remiantis šiais kriterijais apskaičiuotas baudos dydis būtų sumažintas iki leistino maksimalaus lygio. Maksimalios ribos taikymas lemia, kad suinteresuotoji įmonė nemoka baudos, kurią iš esmės priklausytų mokėti remiantis šių kriterijų pagrindu atliktu vertinimu (2005 m. birželio 28 d. Sprendimo
Dansk Rørindustri ir kt. / Komisija
, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P ir C‑213/02 P, Rink.,
EU:C:2005:408
, 281–283 punktai).
Kitaip tariant, 23 straipsnio 2 dalyje nustačius 10 % kiekvienos įmonės, dalyvavusios darant pažeidimą, apyvartos maksimalią ribą siekiama būtent išvengti, kad skirta bauda, didesnė nei ši maksimali riba, viršytų įmonės pajėgumą mokėti baudą tuo metu, kai Komisija ją pripažįsta atsakinga už pažeidimą ir skiria piniginę sankciją (2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo
YKK ir kt. / Komisija
, C‑408/12 P, Rink.,
EU:C:2014:2153
, 63 punktas).
„Praėję ūkiniai [finansiniai] metai“, kaip jie suprantami pagal Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, iš esmės reiškia kiekvienos susijusios įmonės paskutinius ištisus veiklos metus, ėjusius prieš priimant sprendimą (2010 m. balandžio 28 d. Sprendimo
Gütermann ir Zwicky / Komisija
, T‑456/05 ir T‑457/05, Rink.,
EU:T:2010:168
, 80 punktas; taip pat šiuo klausimu žr. 83 punkte minėto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:C:2007:326
, 32 punktą).
Tiek iš sistemos, kuriai priklauso Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antros pastraipos nuostatos, tikslų, tiek iš šio sprendimo 92 punkte minėtos teismo praktikos matyti, kad taikant 10 % maksimalią ribą preziumuojama, pirma, jog Komisija turi duomenų apie prieš sprendimo priėmimą ėjusių finansinių metų apyvartą ir, antra, kad šie duomenys atspindi ištisus dvylikos mėnesių įprastos ekonominės veiklos metus (2005 m. lapkričio 29 d. Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
, T‑33/02, Rink.,
EU:T:2005:428
, 38 punktas ir 93 punkte minėto Sprendimo
Gütermann ir Zwicky / Komisija
,
EU:T:2010:168
, 95 punktas).
Nors iš 83 punkte minėto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
, 32 punktas) matyti, kad apskaičiuodama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje numatytą maksimalų baudos dydį Komisija iš principo turi atsižvelgti į atitinkamos įmonės apyvartą, pasiektą paskutiniais ištisais metais, ėjusiais prieš priimant sprendimą, kuriuo skirta bauda, vis dėlto iš teisės akto, kuriame yra ši nuostata, konteksto ir tikslų aišku, kad jeigu finansinių metų, ėjusių prieš priimant Komisijos sprendimą, apyvarta neatspindi ištisų dvylikos mėnesių įprastos ekonominės veiklos metų ir nesuteikia jokios naudingos informacijos apie realią atitinkamos įmonės ekonominę situaciją bei tinkamą jai skirtinos baudos lygį, į tokią apyvartą negali būti atsižvelgta nustatant maksimalių baudos dydį. Pastaruoju atveju, kuris įmanomas tik išskirtinėmis aplinkybėmis, apskaičiuodama maksimalų baudos dydį Komisija privalo remtis paskutiniais finansiniais metais, atspindinčiais ištisus įprastos ekonominė veiklos metus (2012 m. gruodžio 12 d. Sprendimo
1. garantovaná / Komisija
, T‑392/09,
EU:T:2012:674
, apeliacine tvarka patvirtinto 2014 m. gegužės 15 d. Sprendimu
1. garantovaná / Komisija
, C‑90/13 P,
EU:C:2014:326
, 86 punktas).
Pavyzdžiui, jei finansiniai metai pasibaigė prieš priimant sprendimą, tačiau dar nėra parengta atitinkamos įmonės metinė atskaitomybė ar ji dar nebuvo perduota Komisijai, pastaroji, taikydama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalį, turi teisę ir netgi pareigą atsižvelgti į ankstesnių finansinių metų apyvartą. Be to, jei dėl reorganizavimo ar apskaitos metodikos pakeitimo įmonė už praėjusius finansinius metus sudarė trumpesnio nei dvylikos mėnesių laikotarpio finansinę atskaitomybę, Komisija, taikydama šią nuostatą, turi teisę atsižvelgti į ankstesnių ištisų finansinių metų apyvartą. Tas pats pasakytina tuo atveju, kai atitinkama įmonė nerealizavo jokios apyvartos finansiniais metais, ėjusiais prieš Komisijai priimant sprendimą (94 punkte minėto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:T:2005:428
, patvirtinto 83 punkte minėto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
,
EU:C:2007:326
, 27 ir 30 punktais, 39 punktas).
Vis dėlto buvo nuspręsta, kad dėl ieškovės argumento, jog konkrečiais metais pasiekta jos bendra apyvarta buvo „dirbtinai padidinta“ dėl tariamai labai padidėjusių žaliavos kainų, pakanka pažymėti, kad tokia aplinkybė, jei būtų įrodyta, nesudarytų kliūčių atsižvelgti į tokią apyvartą apskaičiuojant maksimalų baudos dydį. Iš tikrųjų iš teismo praktikos matyti, kad šiuo tikslu gali būti atsižvelgta į įmonės apyvartą, nepaisant to, kad ji iš esmės skiriasi nuo ankstesnių finansinių metų apyvartos, jeigu tai yra ištisų finansinių metų, kai iš tikrųjų buvo vykdoma ekonominė veikla, apyvarta. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad teismo praktikoje padaryta nuoroda į „ištisus įprastos ekonominės veiklos metus“ siekiama išvengti atsižvelgimo į finansinius metus, kuriais atitinkama įmonė užbaigė savo veiklą, nors jos ekonominė veikla dar nebuvo visiškai nutraukta, ar apskritai finansinius metus, kuriais atitinkamos įmonės elgesys rinkoje nebuvo panašus į įprastą ekonominę veiklą vykdančios įmonės elgesį. Tačiau vien aplinkybė, kad konkrečių finansinių metų apyvarta arba pelnas yra daug mažesnis ar didesnis nei prieš tai buvusių finansinių metų apyvarta ar pelnas, nereiškia, jog aptariami finansiniai metai nėra ištisi įprastos ekonominės veiklos metai (2012 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Almamet / Komisija
, T‑410/09,
EU:T:2012:676
, 253 punktas).
Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką motyvavimas, reikalaujamas pagal SESV 296 straipsnį, turi atitikti atitinkamo teisės akto pobūdį ir aiškiai bei nedviprasmiškai parodyti institucijos, priėmusios ginčijamą aktą, argumentus taip, kad suinteresuotieji asmenys galėtų sužinoti priimtos priemonės priežastis, o kompetentingas teismas – vykdyti jos kontrolę. Reikalavimas pateikti motyvus turi būti vertinamas atsižvelgiant į konkrečios bylos aplinkybes, ypač į akto turinį, pateiktų motyvų pobūdį ir šio akto adresatų ar kitų asmenų, su kuriais jis tiesiogiai ir konkrečiai susijęs, suinteresuotumą gauti paaiškinimus. Nereikalaujama motyvuojant išvardyti visų svarbių faktinių ir teisinių aplinkybių, nes klausimas, ar teisės akto motyvavimas atitinka SESV 296 straipsnio reikalavimus, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant ne tik į jo formuluotę, bet ir į aplinkybes bei visas atitinkamą klausimą reglamentuojančias teisės normas (1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo
Komisija / Sytraval ir Brink’s France
, C‑367/95 P, Rink.,
EU:C:1998:154
, 63 punktas; 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo
Vokietija / Komisija
, C‑301/96, Rink.,
EU:C:2003:509
, 87 punktas ir 2004 m. birželio 22 d. Sprendimo
Portugalija / Komisija
, C‑42/01, Rink.,
EU:C:2004:379
, 66 punktas).
Dėl proporcingumo principo reikia priminti, kad remiantis Teisingumo Teismo praktika pagal jį reikalaujama, kad Sąjungos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina aptariamais teisės aktais siekiamiems teisėtiems tikslams įgyvendinti, todėl kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi siekiamiems tikslams (žr. 2013 m. spalio 17 d. Sprendimo
Schaible
, C‑101/12, Rink.,
EU:C:2013:661
, 29 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
– Dėl pirmojo pagrindo pagrįstumo
Šiuo atveju
Nedri
iš esmės nurodo, kad nuo 2002 m. iki 2009 m. jos struktūra pasikeitė, o apyvarta padidėjo ir kad šios aplinkybės pateisina tai, jog į 2009 finansinius metus neturi būti atsižvelgiama nustatant 10 % apyvartos dydžio maksimalią ribą, nes ji neatspindi realios ekonominės situacijos pažeidimo darymo laikotarpiu (t. y. nuo 1987 m. iki 2002 m.).
Konstatuotina, kad
Nedri
2009 finansinių metų apyvarta yra „bendra apyvarta“ prieš ginčijamo sprendimo priėmimą „buvusiais finansiniais metais“ ir kad tai yra ištisų finansinių metų, kai ieškovė iš tikrųjų vykdė ekonominę veiklą, apyvarta; ieškovė, beje, neginčija šio fakto.
Todėl atsižvelgiant į šio sprendimo 93 ir 97 punktuose paminėtą Bendrojo Teismo praktiką
Nedri
argumentai, susiję su, pirma, jos struktūros pokyčiais, antra, jos padidėjusia apyvarta nuo 2002 m. iki 2009 m., nėra reikšmingi, nes tai nėra išskirtinės aplinkybės, galinčios pateisinti Komisijos atsižvelgimą į prieš 2009 m. ėjusių finansinių metų apyvartą.
Šiuo klausimu darytina išvada, kad pagal šio sprendimo 96 punkte minėtą teismo praktiką WDI veiklos ĮPA sektoriuje perėmimas nėra išskirtinė aplinkybė, kuri galėtų pateisinti Komisijos atsižvelgimą į kitus finansinius metus nei tie, kurie ėjo prieš priimant ginčijamą sprendimą.
Dėl remiantis 83 punkte minėto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
) 25 punkte pateiktų ieškovės argumentų, kad reikėjo atsižvelgti į apyvartą, parodančią jos realią ekonominę situaciją „pažeidimo padarymo laikotarpiu“, dėl ko būtų atsiribota nuo bet kokių po šio laikotarpio ėjusių finansinių metų, reikia konstatuoti, kad taip aiškinant sistemingai nebūtų paisoma teismo praktikos dėl Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies, pagal kurią, išskyrus išskirtinius atvejus, reikia remtis bendra apyvarta, pasiekta finansiniais metais, ėjusiais prieš priimant ginčijamą sprendimą. 83 punkte minėtame Sprendime
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
) nenurodyta, kad Teisingumo Teismas būtų norėjęs nepaisyti šios nusistovėjusios teismo praktikos. Atvirkščiai, reikia konstatuoti, kad ši teismo praktika aiškiai patvirtinta 83 punkte minėto Sprendimo
Britannia Alloys & Chemicals / Komisija
(
EU:C:2007:326
) 30 ir 41 punktuose. Todėl minėto Teisingumo Teismo sprendimo 25 punktą reikia vertinti atsižvelgiant į konkrečias tos bylos aplinkybės, o ne kaip nuo Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies antros pastraipos ir jos aiškinimo teismo praktikoje nukrypti leidžiančią nuostatą.
Galiausiai būtent todėl Komisija nepadarė klaidos, kai rėmėsi ieškovės 2009 m. apyvarta, į kurią ir reikėjo atsižvelgti pagal šio sprendimo 93 ir 97 punktuose minėtą teismo praktiką.
Todėl Komisija nepažeidė Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies.
Darytina išvada, kad Komisija nepažeidė proporcingumo principo dėl to, jog apskaičiuodama Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje nustatytą 10 % maksimalią ribą rėmėsi 2009 finansiniais metais, nes atsižvelgė, kaip ir turėjo, į paskutinius ištisus dvylikos mėnesių įprastos ieškovės ekonominės veiklos metus.
Galiausiai reikia atmesti kaltinimą dėl motyvų stokos, nes ginčijamo sprendimo 1063 ir paskesnėse konstatuojamosiose dalyse aiškiai nurodytos priežastys, dėl kurių Komisija rėmėsi ieškovės 2009 m. apyvarta.
Todėl pirmasis pagrindas atmestinas.
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 23 dalies ir pareigos motyvuoti pažeidimu dėl to, kad Komisija turėjo sumažinti ieškovės baudos dydį 30 %, o ne 25 %
Ginčijamo sprendimo priminimas
Iš ginčijamo sprendimo 1082–1087 konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija manė, jog dėl
Nedri
bendradarbiavimo jos baudos dydis galėjo būti sumažintas 25 %.
Šalių argumentai
Nedri
teigia, kad jai, kaip antrajai Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 21 dalies reikalavimus įvykdžiusiai įmonei, skirtos baudos dydis galėjo būti sumažintas iki 30 %.
Pirmiausia ji primena, kad pateikė įrodymų, kuriuos turėjo 2002 m. spalio 23 d., t. y. praėjus šiek tiek daugiau nei mėnesiui po 2002 m. rugsėjo 19 ir 20 d. patikrinimų. Komisija nusprendė, kad taip ji suteikė pagalbą ankstyvoje procedūros stadijoje (ginčijamo sprendimo 1087 konstatuojamoji dalis). Be to, 2004 m. kovo 29 d. ji papildė savo prašymą atleisti nuo baudų ar jas sumažinti.
Toliau
Nedri
mano, jog Komisija pripažino, kad jos pateikta didelės apimties ir išsami informacija apie visus paneuropinius susitarimus, visų pirma apie „Ciuricho klubą“, Skandinavijos rinką, įskaitant
Addtek
, ir „Europos klubą“, turėjo didelės papildomosios vertės (ginčijamo sprendimo 1084 konstatuojamoji dalis).
Tačiau
Nedri
mano, pirma, kad atsižvelgiant į tai, kaip Komisija sugrupavo ginčijamame sprendime pateiktą informaciją, šių duomenų išsamumas ir kiekis neatsispindi visu mastu.
Antra, jos nuomone, ginčijamo sprendimo 1085 konstatuojamojoje dalyje Komisija nepagrįstai nusprendė, kad pateikta informacija apie klientų ir kvotų pasidalijimą Vokietijos rinkoje nelabai padėjo išsiaiškinti arba įrodyti pažeidimą. Iš tikrųjų, anot
Nedri
, ji pirmoji pateikė vertingos informacijos apie pokalbius „Europos klube“ dėl klientų ir kvotų pasidalijimo Vokietijos rinkoje. Ji paaiškina, kad taip pat pateikė įrodymų dėl daugybės susitikimų dėl klientų pasidalijimo. Taigi Komisijos surinkta informacija apie Vokietijos rinką, nurodyta ginčijamo sprendimo 354–357 išnašose, paremta iš
Nedri
gautais dokumentais.
Nedri
nuomone, be jos pateiktų įrodymų Komisija būtų galėjusi įrodyti tik kelis įvykusius susitikimus, ir ši institucija, kaip teigia ieškovė, nepaneigė tos aplinkybės ginčijamo sprendimo 1085 konstatuojamojoje dalyje.
Nedri
priduria, kad Komisija nepagrindė savo vertinimo, kad ši informacija neturėjo didelės papildomosios vertės.
Galiausiai
Nedri
nurodo, kad daugybė ginčijamo sprendimo nuorodų į jos atsakymus į prašymus pateikti informacijos, jos prašymą atleisti nuo baudų ar jas sumažinti, vykstant tyrimui pateiktą papildomą informaciją ir teiginius, kuriuos ji galėjo pateikti dėl Komisijos prielaidų (ginčijamo sprendimo 1082 ir 1087 konstatuojamosios dalys), parodo, kad jos bendradarbiavimas buvo platus ir nuolatinis.
Todėl,
Nedri
nuomone, jai skirtos baudos dydis buvo nepagrįstai sumažintas tik 25 %, o ne 30 %.
Komisija nesutinka su šiais argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 20 ir paskesnes dalis:
„20.
Įmonėms, kurios neatitinka [skirsnyje dėl atleidimo nuo baudų] numatytų sąlygų, gali būti sumažinta bauda, kuri kitaip joms būtų paskirta.
21.
Kad įmonei būtų sumažinta bauda, ji privalo Komisijai pateikti įrodymus, kurie turėtų ženklią papildomąją vertę Komisijos turimų įrodymų apie įtariamą pažeidimą atžvilgiu, ir nutraukti savo [įtariamą] neteisėtą veiklą ne vėliau kaip įrodymų pateikimo metu.
22.
Sąvoka „papildomoji vertė“ reiškia laipsnį, kuriuo pateikti įrodymai savo pobūdžiu ir (arba) nuodugnumu sustiprina Komisijos gebėjimą įrodyti minėtus faktus. Šiuo požiūriu Komisija paprastai teikia daugiau reikšmės raštiškiems įrodymams, atsiradusiems laikotarpiu, su kuriuo susiję tie faktai, negu vėliau susiformavusiems įrodymams. Lygiai taip pat tiesiogiai su minėtais faktais susiję įrodymai paprastai laikomi vertingesniais negu netiesioginiai įrodymai.
23.
Administracinių procedūrų pabaigoje, priimdama galutinį sprendimą, Komisija nustato:
a)
ar įmonės pateikti įrodymai turi ženklią papildomąją vertę Komisijos tuo metu jau turimų įrodymų atžvilgiu;
b)
toliau pateiktą baudos, kuri kitaip būtų skirta įmonei, sumažinimo dydį:
—
<…>
—
antrai įmonei, kuri atitinka 21 dalies sąlygas: 20–30 % sumažinimas;
—
<…>
Siekdama nustatyti sumažinimo dydį šiuose diapazonuose, Komisija atsižvelgia į laiką, kuomet buvo pateikti įrodymai, atitinkantys 21 dalies sąlygas, ir į jų papildomąją vertę. Ji taip pat gali atsižvelgti į tai, ar įmonė, įteikusi paraišką, bendradarbiavo nuosekliai ir be išlygų [į įmonės bendradarbiavimo nuo įrodymų pateikimo momento mastą ir tęstinumą].
Be to, jeigu įmonė pateikia įrodymus apie Komisijai iki tol nežinomus faktus, kurie tiesiogiai susiję su įtariamo kartelio veiklos pavojingumu ar trukme, Komisija neatsižvelgia į šiuos elementus nustatydama baudos dydį įmonei, pateikusiai šiuos įrodymus.“
Taigi nustatydama sumažinimo, į kurį antroji įmonė turi teisę, procentą Komisija turi atsižvelgti į įrodymų pateikimo datą ir jų papildomąją vertę. Ji taip pat gali atsižvelgti, tačiau neprivalo to daryti, į įmonės bendradarbiavimo nuo įrodymų pateikimo momento mastą ir tęstinumą.
Nagrinėjamu atveju darytina išvada, kad Komisija atsižvelgė į
Nedri
įrodymų pateikimo momentą (ginčijamo sprendimo 1082 ir 1087 konstatuojamosios dalys) ir įvertino šios pateiktų įrodymų papildomąją vertę (ginčijamo sprendimo 1082–1085 konstatuojamosios dalys). Ji taip pat atsižvelgė į
Nedri
bendradarbiavo nuo įrodymų pateikimo momento mastą ir tęstinumą (ginčijamo sprendimo 1087 konstatuojamoji dalis).
Todėl reikia iš karto atmesti kaltinimą, susijusi su ginčijamo sprendimo motyvavimo stoka.
Be to, reikia priminti, jog Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 23 dalyje numatyta, kad antrai įmonei, kuri tenkina to paties pranešimo 21 dalies sąlygą, bauda sumažinama 20–30 % ir kad sumažinimas neperžengiant šių ribų priklauso nuo šio sprendimo 120 punkte minėtų trijų kriterijų.
Ankstyvas bendradarbiavimo pobūdis, pateiktų įrodymų papildomosios vertės laipsnis ir galimas atsižvelgimas į įmonės bendradarbiavimo apimtį pateikus juos yra kumuliaciniai kriterijai, vertinami atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus atvejo kontekstą ir aplinkybes, dėl kurių baudos dydis gali būti sumažintas nuo 20 iki 30 %.
Dėl Komisijos atliekamo šių įvairių kriterijų taikymo, pirma, pažymėtina, kiek tai susiję su
Nedri
įrodymų pateikimo momento nustatymu, kad jos prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti buvo pateiktas praėjus mėnesiui po patikrinimų.
Taigi, be abejo,
Nedri
bendradarbiavo ankstyvoje administracinės procedūros stadijoje, ir Komisija tai pripažino ginčijamame sprendime (1087 konstatuojamoji dalis), tačiau ji nebendradarbiavo iškart po patikrinimų, kitaip nei, pavyzdžiui, ITC.
Nustatydama, kiek procentų galima sumažinti atleisti nuo baudos ar ją sumažinti prašančios įmonės baudą dėl šios bendradarbiavimo Komisija turi teisę atsižvelgti į šias faktines aplinkybes.
Antra, dėl
Nedri
bendradarbiavimo papildomosios vertės pirmiausia reikia konstatuoti, kad Komisija atsižvelgė į aplinkybę, jog šios pateikta informacija buvo susijusi su visais paneuropiniais susitarimais, visų pirma „Ciuricho klubu“, Skandinavijos rinka, įskaitant
Addtek
, ir „Europos klubu“ ir kad ji pripažino didelę šių duomenų papildomąją vertę. Tai matyti iš ginčijamo sprendimo 1082–1084 konstatuojamųjų dalių.
Toliau dėl
Nedri
argumentų, pateiktų dėl Vokietijos rinkos, Komisija iš esmės nusprendė, kad šie duomenys nelabai padėjo išsiaiškinti arba įrodyti pažeidimą, todėl jų papildomoji vertė nebuvo labai didelė.
Tačiau reikia konstatuoti, kad nesutikdama su tokiu vertinimu ieškovė tik nurodo, jog ji pirmoji pateikė Komisijai įrodymų šiuo klausimu, kad šie įrodymai buvo susiję su daug susitikimų dėl klientų pasidalijimo ir kad be šių įrodymų Komisija būtų galėjusi įrodyti tik kelis įvykusius susitikimus.
Vis dėlto ji neįrodo, kodėl Komisijos teiginys, kad klientų pasidalijimas Vokietijos rinkoje yra tik vienas iš daugelio tokio pasidalijimo pavyzdžių, pateiktų ginčijamo sprendimo 9.1.3.6 skirsnyje, neteisingas, todėl jos pateikti duomenys šiuo klausimu iš tiesų turi tik sąlyginę papildomąją vertę.
Darytina išvada, kad ir
Nedri
įrodymai, leidę įrodyti kai kuriuos įvykusius „Europos klubo“ susitikimus dėl vienos iš jame koordinuotų geografinių rinkų dalies, t. y. Vokietijos rinkos (šiuo klausimu ji remiasi ginčijamo sprendimo 220 konstatuojamąja dalimi ir 354 išnaša bei 223 konstatuojamąja dalimi ir 357 išnaša), turi tik sąlyginę papildomąją vertę. Be to, kaip teisingai pažymi Komisija, dėl šios rinkos vykusį kitą susitikimą galima įrodyti remiantis kitos kartelio narės pateiktais įrodymais (žr. ginčijamo sprendimo 221 konstatuojamąją dalį ir 354 ir 355 išnašas).
Trečia, iš ginčijamo sprendimo 1087 konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija iš tikrųjų atsižvelgė į tolesnį
Nedri
bendradarbiavimą.
Galiausiai atsižvelgiant į
Nedri
prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikimo momentą, Komisijai pateiktų duomenų papildomąją vertę ir tolesnį bendradarbiavimą darytina išvada, kad Komisija nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, kad jos baudos dydį reikia sumažinti 25 %.
Todėl antrąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl šios priežasties reikia atmesti visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi ieškovė bylą pralaimėjo, reikia jai nurodyti padengti bylinėjimosi išlaidas, kaip to prašė Komisija.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Nedri Spanstaal BV
padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Paskelbta 2015 m. liepos 15 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys

Bylos dalykas

Ginčo aplinkybės

Per procesą nagrinėjamas sektorius

Prekė

Pasiūlos struktūra

Paklausos struktūra

Prekyba Sąjungoje ir EEE

„Nedri“ ir jos patronuojančioji bendrovė „Hit Groep“

Administracinė procedūra

Pirmasis prašymas atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir DWK atleidimas nuo baudos

Patikrinimai ir prašymai pateikti informacijos

Kiti prašymai atleisti nuo baudos ar ją sumažinti ir Komisijos pateikti atsakymai

Procedūros pradžia ir pranešimas apie kaltinimus

Galimybė susipažinti su bylos medžiaga ir išklausymas

Papildomi prašymai pateikti informacijos

Ginčijamas sprendimas

„Ciuricho klubas“ ir regioniniai susitarimai

„Europos klubas“ ir regioniniai susitarimai

Procesas ir šalių reikalavimai

Dėl teisės

Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalies, 2006 m. gairių, teisingumo ir proporcingumo principų bei pareigos motyvuoti pažeidimu dėl to, kad apskaičiuodama „Nedri“ skirtos baudos dydį Komisija pritaikė 10 % apyvartos dydžio maksimalią ribą 2009 finansiniams metams, o ne 2002 finansiniams metams

Ginčijamo sprendimo priminimas

Šalių argumentai

Bendrojo Teismo vertinimas

– Principų priminimas

– Dėl pirmojo pagrindo pagrįstumo

Dėl antrojo pagrindo, susijusio su Pranešimo apie atleidimą nuo baudų ar jų sumažinimą 23 dalies ir pareigos motyvuoti pažeidimu dėl to, kad Komisija turėjo sumažinti ieškovės baudos dydį 30 %, o ne 25 %

Ginčijamo sprendimo priminimas

Šalių argumentai

Bendrojo Teismo vertinimas

Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.