CELEX: 62010CJ0145
Joghatóság polgári ügyekben
44/2001/EK rendelet
6. cikk, 1. pont
Több alperes
93/98/EGK irányelv
6. cikk
Fényképek védelme
2001/29/EK irányelv
2. cikk
Többszörözés
Egy portréfotónak fantomkép elkészítéséhez mintaként történő felhasználása
5. cikk, (3) bekezdés, d) pont
Idézéssel kapcsolatos kivételek és korlátozások
5. cikk, (3) bekezdés, e) pont
Közbiztonság érdekében történő kivételek és korlátozások
5. cikk, (5) bekezdés

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről
és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás
19. fejezet, 4. kötet, 42. o.) 6. cikke 1. pontjának, valamint az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok
egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167.,
10. o.; magyar nyelvű különkiadás 17.  fejezet, 1. kötet, 230. o.) 5. cikke (3) bekezdése d) és e) pontjának, valamint (5) bekezdésének
értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet E.‑M. Painer szabadúszó fényképész és öt kiadóvállalat, a Standard VerlagsGmbH (a továbbiakban: Standard),
az Axel Springer AG (a továbbiakban: Axel Springer), a Süddeutsche Zeitung GmbH, a Spiegel‑Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co
KG és a Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG között Natascha K. fényképeinek a nevezett
kiadóvállalatok általi felhasználása tárgyában folyamatban lévő eljárás keretében terjesztették elő.

Jogi háttér

A nemzetközi jog
A Kereskedelmi Világszervezetet (WTO) létrehozó, Marrakeshben 1994. április 15‑én aláírt egyezmény 1C. mellékletében szereplő,
a szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló egyezmény az Európai Közösség nevében a többoldalú tárgyalások
uruguayi fordulóján (1986–1994) elért megállapodásoknak a Közösség nevében a hatáskörébe tartozó ügyek tekintetében történő
megkötéséről szóló, 1994. december 22‑i 94/800/EK tanácsi határozattal került jóváhagyásra (HL L 336., 1. o.; magyar nyelvű
különkiadás 11. fejezet, 21. kötet, 80. o.).
A szellemi tulajdonjogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló megállapodás 9. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A Tagok betartják a Berni Konvenció [az irodalmi és a művészeti művek védelméről szóló Berni Uniós Egyezmény (Párizsban,
az 1971. évi július hó 24. napján felülvizsgált szöveg) 1979. szeptember 28‑án felülvizsgált változata (a továbbiakban: Berni
Uniós Egyezmény)] 1–21. cikkeiben, valamint a Függelékében foglaltakat. A Tagoknak mindazonáltal a jelen Megállapodás alapján
nincsenek olyan jogaik és kötelezettségeik, mint amelyeket rájuk a Berni Konvenció [Berni Uniós Egyezmény] 6bis cikke vagy
az abból levezetett jogok ruháznak.”
A Berni Uniós Egyezmény 2. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„(1)Az »irodalmi és művészeti művek« kifejezés felöleli az irodalom, a tudomány és a művészet minden alkotását, tekintet nélkül
a mű létrehozatalának módjára vagy alakjára, tehát lehet könyv, szövegkönyv vagy más írásmű; előadás, szónoki beszéd, szentbeszéd
vagy ugyanilyen jellegű egyéb mű; színmű vagy zenés színmű; táncmű vagy némajáték; szöveges vagy szöveg nélkül zenemű; film,
ideértve azokat a műveket is, amelyeket a filmhez hasonló eljárással hoznak létre; rajz, festmény, építészeti mű, szobor,
metszet, kőnyomat; fényképészeti mű, ideértve azokat a műveket is, amelyeket a fényképészeti művekhez hasonló eljárással hoznak
létre; az alkalmazott művészet terméke; illusztráció és térkép; földrajzi, tereprajzi, építészeti vagy tudományos vonatkozású
tervek, vázlat vagy plasztikai mű.”
A Berni Uniós Egyezmény 10. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A közönség számára már jogszerűen hozzáférhetővé tett műből történő idézés az elérni kívánt cél által indokolt mértékben
megengedett, ha az a bevett szokásoknak megfelel; ideértendő az újságcikkekből és időszakos gyűjteményekből sajtószemle formájában
történő idézés is.”
A Berni Uniós Egyezmény 12. cikke szerint:
„Az irodalmi és művészeti művek szerzőinek kizárólagos joga, hogy engedélyezzék műveik adaptálását, zenei átírását és egyéb
átdolgozását.”
A Berni Uniós Egyezmény 37. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében:
„A különböző szövegek értelmezésére vonatkozó vita esetén a francia szöveg irányadó.”
A Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) Genfben, 1996. december 20‑án elfogadta a WIPO Előadásokról és Hangfelvételekről
szóló Szerződését, valamint a WIPO Szerzői Jogi Szerződését. E két szerződés az Európai Közösség nevében a 2000. március 16‑i
2000/278/EK tanácsi határozattal (HL L 89., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 11. fejezet, 33. kötet, 208. o.) került elfogadásra.
A WIPO szerzői jogi szerződése 1. cikkének (4) bekezdése szerint a szerződő felek betartják a Berni Uniós Egyezmény 1–21. cikkében
és Függelékében foglalt rendelkezéseket.

Az uniós jog
A 44/2001 rendelet
A 44/2001 rendelet (11), (12) és (15) preambulumbekezdése a következőket mondja ki:
„(11) A joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot
általában az alperes lakóhelye alapozza meg, és a joghatóságnak ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve
egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a per tárgya vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő joghatósági okot
kíván meg. […]
(12)      Az alperes lakóhelyén kívül a bíróság és a per közötti szoros kapcsolaton alapuló vagylagos joghatósági okokat is meg kell
állapítani az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítása érdekében.
[...]
(15)      A harmonikus jogalkalmazás érdekében a párhuzamos eljárások lehetőségét el kell kerülni, és biztosítani kell, hogy ne hozzanak
egymással összeegyeztethetetlen határozatot két tagállamban. […]”
A 44/2001 rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„E rendelet rendelkezéseire is figyelemmel valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy, állampolgárságára való tekintet
nélkül, az adott tagállam bíróságai előtt perelhető.”
E rendelet 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy más tagállam bíróságai előtt kizárólag e fejezet 2–7. szakaszában megállapított
rendelkezések alapján perelhető.”
Ugyenezen rendelet 6. cikkének 1. pontja, amely a rendelet II. fejezetének a „Különös joghatóság” címet viselő 2. szakaszában
szerepel, a következőképpen rendelkezik:
„Valamely tagállamban lakóhellyel rendelkező személy perelhető továbbá:
1.      amennyiben több személy együttes perlése esetén az adott személy az alperesek egyike, bármely alperes lakóhelyének bírósága
előtt, feltéve hogy a keresetek között olyan szoros kapcsolat áll fenn, hogy az elkülönített eljárásokban hozott, egymásnak
ellentmondó határozatok elkerülése érdekében célszerű azokat együttesen tárgyalni és róluk együtt határozni”.
A 93/98/EGK rendelet
A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejének összehangolásáról szóló, 1993. október 29‑i 93/98/EGK tanácsi irányelv
(HL L 290., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 141. o.) (17) preambulumbekezdése a következőket mondja
ki:
„[…] a fotóművészeti alkotások a tagállamokban eltérő védelemben részesülnek; […] fotóművészeti alkotások – így különösen
a művészi vagy professzionális jellegüknél fogva a belső piacon belül jelentőséggel bíró fotóművészeti alkotások – védelmi
idejének megfelelő harmonizációja érdekében ezen irányelvben meg kell határozni az eredetiség megkövetelt szintjét; […] a
Berni [Uniós] Egyezmény értelmében a fotóművészeti alkotást akkor kell eredetinek tekinteni, ha a szerző saját szellemi alkotása,
amely személyiségét tükrözi, és ezenfelül a védelem nem függhet egyéb kritériumtól, úgymint értéktől vagy céltól; […] az egyéb
fotóművészeti alkotások védelmét a nemzeti jogszabályok szabályozhatják”.
Ugyanezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése a Berni Uniós Egyezmény 2. cikke értelmében vett irodalmi és művészeti művek
szerzői jogi védelméről rendelkezik, a mű szerzőjének életében és a halálától számított 70 éven át.
Az említett irányelv 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A fotóművészeti alkotások az 1. cikk alapján részesülnek védelemben, amennyiben abban az értelemben eredetiek, hogy a szerző
saját szellemi alkotásának minősülnek. Annak megállapításához, hogy fennállhat-e ilyen védelem, más feltétel nem alkalmazható.
A tagállamok más fotóművészeti alkotásokat is védelemben részesíthetnek.”
A 93/98 irányelvet hatályon kívül helyezte a szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejéről szóló, 2006. december
12‑i 2006/116/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 372., 12. o.), amely egységes szerkezetbe foglalta, és lényegében
azonos rendelkezéseket tartalmaz vele. A 2006/116 irányelv 2007. január16‑án lépett hatályba.
Ennek ellenére – figyelemmel a tényállás időpontjára – az alapeljárásra továbbra is a 93/98 irányelv alkalmazandó.
A 2001/29 irányelv
A 2001/29 irányelv (6), (9), (21), (31), (32) és (44) preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„(6)      Közösségi szintű harmonizáció hiányában a tagállami jogalkotási kezdeményezések, amelyek a műszaki kihívásokra válaszul már
számos tagállamban megindultak, a védelem szintje tekintetében jelentős különbségekhez, és ezáltal a szerzői jogi tartalmú,
vagy ezen alapuló szolgáltatások és termékek szabad mozgásának akadályozásához, végső soron pedig a belső piac széttöredezéséhez
és a jogszabályok inkoherenciájához vezethetnek. Az efféle jogi különbségek és bizonytalanságok hatása az információs társadalom
további fejlődésével – amelynek következtében a szellemi tulajdon határokon átnyúló felhasználása már eddig is jelentősen
megnőtt – még inkább fel fog erősödni. Ez a fejlődés a jövőben fokozódni fog, és ez kívánatos is. A jogvédelem terén fennálló
jelentős eltérések és bizonytalanságok az új típusú szerzői jogi és a szomszédos jogi tartalmú termékek és szolgáltatások
esetében korlátozhatják a magasabb haszon elérését.
[...]
(9)      A szerzői jog és szomszédos jogok harmonizációjának a magas szintű védelemből kell kiindulnia, tekintve, hogy ezek a jogok
elengedhetetlenek a szellemi alkotáshoz. Az általuk nyújtott védelem hozzájárul az alkotó tevékenység fenntartásához és fejlődéséhez
a szerzők, az előadóművészek, az előállítók és a fogyasztók, valamint a kultúra, az ipar és a nagyközönség érdekében. A szellemi
tulajdon ennek megfelelően a tulajdon részeként nyert elismerést.
[...]
(21)      Ennek az irányelvnek meg kell határoznia az egyes kedvezményezettek tekintetében a többszörözési jog hatálya alá tartozó cselekmények
körét. Ennek a közösségi vívmányokkal összhangban kell történnie. A belső piacon belüli jogbiztonság biztosítása érdekében
e cselekmények fogalmát tágan kell meghatározni.
[...]
(31)      Megfelelő egyensúlyt kell biztosítani a jogosultak különböző csoportjainak, valamint a jogosultak és a védelemben részesülő
művek és teljesítmények felhasználói csoportjainak jogai és érdekei között. […]
(32)      Ez az irányelv a többszörözés joga, valamint a nyilvánossághoz közvetítés joga alóli valamennyi kivételt és korlátozást kimerítően
sorolja fel. Egyes kivételek, illetve korlátozások – esettől függően – kizárólag a többszörözés jogára vonatkoznak. Az említett
felsorolás kellően figyelembe veszi a tagállamok eltérő jogi hagyományait, ugyanakkor célja egy működőképes belső piac biztosítása.
A tagállamoknak e kivételeket és korlátozásokat koherens módon kell alkalmazniuk; e követelmény megvalósulását a végrehajtó
rendelkezések jövőbeli felülvizsgálata során értékelni kell.
[...]
(44)      Az ebben az irányelvben foglalt kivételek és korlátozások alkalmazása során a nemzetközi kötelezettségekkel összhangban kell
eljárni. E kivételek és korlátozások nem alkalmazhatók oly módon, hogy az károsítsa a jogosult jogos érdekeit, vagy sérelmes
legyen a mű rendes felhasználására. E kivételek és korlátozások tagállami szabályozásának tükröznie kell különösen azt a fokozott
gazdasági hatást, amelyet e kivételek és korlátozások az új elektronikus környezetben előidézhetnek. Ennélfogva egyes kivételek
és korlátozások terjedelmét a védelem alatt álló művek és más teljesítmények egyes újszerű felhasználásai tekintetében akár
szűkebben is meg lehet határozni.”
Ezen irányelv 1. cikkének (1) bekezdése a következőket mondja ki:
„Ezen irányelv tárgya a szerzői jog és a szomszédos jogok védelme a belső piac keretében, különös tekintettel az információs
társadalomra.”
Az említett irányelvnek a többszörözési jogra vonatkozó 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok biztosítják a közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában, egészben vagy
részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogát:
a)      a szerzők számára műveik tekintetében;
[...]”
Ugyanezen irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A tagállamok a szerzők számára kizárólagos jogot biztosítanak műveik vezetékes vagy vezeték nélküli nyilvánossághoz közvetítésének
engedélyezésére, illetve megtiltására, beleértve az oly módon történő hozzáférhetővé tételt is, hogy a nyilvánosság tagjai
a hozzáférés helyét és idejét egyénileg választhatják meg.”
A 2001/29 irányelv „Kivételek és korlátozások” címet viselő 5. cikke (3) bekezdésének d) és e) pontjában a következőket állapítja
meg:
„A tagállamok a 2. és a 3. cikkben szabályozott jogok vonatkozásában az alábbi esetekben kivételeket, illetve korlátozásokat
állapíthatnak meg:
[...]
d)      korábban jogszerűen nyilvánosságra hozott műből vagy más, védelem alatt álló teljesítményből kritikai vagy ismertetési céllal
történő idézés, amennyiben lehetséges, a forrás feltüntetésével ‑ beleértve a szerző nevét is ‑, továbbá ha felhasználása
megfelel a tisztességes gyakorlatnak, a cél által indokolt terjedelemben;
e)      közbiztonság érdekében történő, illetve közigazgatási, parlamenti vagy bírósági eljárások megfelelő lefolytatását, valamint
ezekről készült tudósítások célját szolgáló felhasználás;
[...]”
Az említett irányelv 5. cikkének (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az (1), a (2), a (3) és a (4) bekezdésben foglalt kivételek és korlátozások kizárólag olyan különös esetekben alkalmazhatók,
amelyek nem sérelmesek a mű vagy más, védelem alatt álló teljesítmény rendes felhasználására, és indokolatlanul nem károsítják
a jogosult jogos érdekeit.”

A nemzeti jog
A 2001/29 irányelv fentebb említett rendelkezéseit az osztrák jogba az irodalmi és a művészeti művekhez fűződő szerzői jogról
és a szomszédos jogokról szóló szövetségi törvény (Bundesgesetz über das Urheberrecht an Werken der Literatur und der Kunst
und über verwandte Schutzrechte, Urheberrechtsgesetz) ültette át.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
E.‑M. Painer hosszú évek óta szabadúszó fényképészként dolgozik, és többek között óvodás és napközis gyerekeket fényképez.
E tevékenysége keretében több fényképet készített Natascha K.‑ról, melynek során megtervezte a hátteret, meghatározta a beállítást
és az arckifejezést, valamint elkészítette és előhívta a fényképeket (a továbbiakban: vita tárgyát képező fényképek).
A felperes az általa készített fényképeken több mint 17 éve feltünteti a nevét. Az évek során különbözőféleképpen tette ezt:
matrica felragasztásával és/vagy díszmappára vagy paszpartura nyomtatással. A megjelölések minden esetben tartalmazták a nevét
és üzletének címét.
E.‑M. Painer az általa készített papírképeket eladta, de a fotókhoz fűződő jogokat nem engedte át harmadik személyeknek, és
a képek nyilvánosságra hozatalához sem járult hozzá. A fotókért kért vételár ezért csak a papírképek ellenértékére vonatkozott.
Miután Natascha K.‑t 1998‑ban tízévesen elrabolták, az illetékes közbiztonsági hatóságok nyomozási felhívást tettek közzé,
amelyhez felhasználták a vita tárgyát képező fényképeket.
Az alapeljárás alperesei újságkiadó vállalatok. Csak a Standard székhelye van Bécsben (Ausztria). Az alapeljárás többi alperesének
székhelye Németországban van.
A Standard adja ki az Ausztriában megjelenő
Der Standard
napilapot. A Süddeutsche Zeitung GmbH adja ki az Ausztriában és Németországban megjelenő
Süddeutsche Zeitung
napilapot. A Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co KG egy Ausztriában is megjelenő hetilapot, a
Der Spiegelt
adja ki. A Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG a kizárólag Németországban megjelenő
Express
napilapot adja ki. Az Axel Springer adja ki a
Bild
napilapot, amelynek németországi kiadását Ausztriában nem terjesztik. Ennek az újságnak a müncheni kiadása viszont Ausztriában
is megjelenik. Az Axel Springer továbbá egy másik napilapot, a
Die Weltet
is kiadja, amelyet Ausztriában is terjesztenek, és amely internetes híroldalakat is üzemeltet.
2006‑ban Natascha K.‑nak sikerült az elrablójától megszöknie.
Natascha K. szökését követően és első nyilvános megjelenését megelőzően az alapeljárás alperesei az említett újságokban és
internetes oldalakon úgy jelentették meg a vita tárgyát képező fényképeket, hogy nem nevezték meg a fényképek szerzőjét, illetve
E.‑M. Painer neve helyett egy másik nevet adtak meg szerzőként.
A különböző újságokban és az internetes oldalakon megjelent tudósítások a kiválasztott, vita tárgyát képező képek és a kísérőszöveg
tekintetében különböztek egymástól. Az alapeljárás alperesei arra hivatkoznak, hogy a vita tárgyát képező fényképeket egy
hírügynökségtől kapták, E.‑M. Painer nevének megjelölése nélkül, illetve eltérő névvel jelölve.
Ezenkívül az újságok közül több is megjelentetett egy olyan portréképet, amelyet számítógépes eljárással, a vita tárgyát képező
fényképek alapján készítettek, és amely – mivel Natascha K.‑ról első nyilvános megjelenéséig nem állt rendelkezésre újabb
fénykép – Natascha K. feltételezett arcképét ábrázolta (a továbbiakban: vita tárgyát képező fantomkép).
A Handelsgericht Wien (bécsi kereskedelmi bíróság) előtt 2007. április 10‑én benyújtott keresetével E.‑M. Painer azt kérte,
hogy a bíróság azonnali hatállyal tiltsa meg az alapeljárás alpereseinek, hogy a vita tárgyát képező fényképeket, valamint
a vita tárgyát képező fantomképet az engedélye és szerzőként való feltüntetése nélkül többszörözzék és/vagy terjesszék.
E.‑M. Painer ezenkívül azt is kérte a bíróságtól, hogy kötelezze az alapeljárás alpereseit elszámolás bemutatására, és megfelelő
díj, valamint kártérítés fizetésére.
E.‑M. Painer ezzel egyidőben ideiglenes intézkedés iránti kérelmet is benyújtott, amelyről legfelsőbb bírósági fórumként az
Oberster Gerichtshof (legfelsőbb bíróság) 2009. augusztus 26‑i ítéletével határozatot hozott.
Ahogyan az az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból következik, az Oberster Gerichtshof a vonatkozó nemzeti rendelkezések
alapján azt állapította meg, hogy a vita tárgyát képező fantomképnek az alapeljárás alperesei által történt nyilvánosságra
hozatalához nem volt szükség E.‑M. Painer hozzájárulására.
E bíróság szerint a vita tárgyát képező fénykép, amelyet a vita tárgyát képező fantomképhez mintaként használtak, valóban
szerzői jogi védelemben részesülő fényképészeti alkotás. A fantomkép elkészítése és nyilvánosságra hozatala azonban nem olyan
feldolgozás volt, amelyhez E.‑M. Painernak – mint a fényképészeti alkotás szerzőjének – a hozzájárulására lett volna szükség,
hanem olyan szabad felhasználás, amely a hozzájárulása nélkül is bekövetkezhetett.
Az ugyanis, hogy feldolgozásról vagy szabad felhasználásról van‑e szó, a mintában megnyilvánuló kreatív teljesítménytől függ.
Minél nagyobb a kreatív teljesítmény, annál kevésbé lehet szó a minta szabad felhasználásáról. Olyan portréfotó esetében,
mint amilyen a vita tárgyát képező fénykép, az alkotónak csupán kevés lehetősége van egyéni művészi alkotásra. Ennek a fényképnek
a szerzői jogi védelme ennek megfelelően korlátozott mértékű. Ezenkívül a fénykép alapján készült, vita tárgyát képező fantomkép
új, független és önálló szerzői jogi védelemben részesülő mű.
E körülmények között a Handelsgericht Wien felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket
terjesztette a Bíróság elé:
„1.      Úgy kell‑e értelmezni a 44/2001 rendelet 6. cikkének 1. pontját, hogy e rendelkezés alkalmazásának, és ezáltal az együttes
tárgyalásnak nem akadálya az, ha a több alperes ellen tartalmilag azonos szerzői jogsértések miatt benyújtott keresetek jogalapja
tagállamonként eltér, tartalmilag azonban alapvető elemeiben megegyezik – mint például az összes európai államban feltétel
nélküli abbahagyásra irányuló kérelmek, valamint a szerzői jogok megsértésével összefüggő méltányos díjra való jogosultság
és a jogellenes használatból fakadó kártérítési jogosultság esetében?
2.      a)     Úgy kell‑e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére,
hogy annak alkalmazásával nem ellentétes az, ha a művet vagy más, védelem alatt álló teljesítményt idéző újságcikk nem szerzői
jogvédelem alatt álló szövegmű?
2.      b)      Úgy kell‑e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére,
hogy annak alkalmazásával nem ellentétes az, ha az idézett művön vagy más, védelem alatt álló teljesítményen nem tüntetik
fel a szerző vagy az előadóművész nevét?
3. a) Úgy kell‑e értelmezni az irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére,
hogy annak a közbiztonság keretében megvalósítandó büntető‑igazságszolgáltatás érdekében való alkalmazása feltételezi a közbiztonsági
hatóságoknak a képek nyilvánosságra hozatalára irányuló konkrét, aktuális és kifejezett felhívását, azaz a képek nyomozás
célját szolgáló nyilvánosságra hozatalának hatósági kezdeményezésre kell történnie, máskülönben jogsértés valósul meg?
3. b) Amennyiben a [fenti a) pontban] szereplő kérdésre adott válasz nemleges: akkor is élhet‑e a média a 2001/29 irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének e) pontjában foglaltakkal, ha a hatóság megfelelő, nyomozásra irányuló megkeresése nélkül önállóan úgy dönt,
hogy a képek nyilvánosságra hozatala »a közbiztonság érdekében« történik?
3. c) Amennyiben [fenti b) pontban foglalt] kérdésre adott válasz igenlő: elegendő‑e ebben az esetben az, ha a média utólagosan
azt állítja, hogy a képek nyilvánosságra hozatala nyomozási célokat szolgált, vagy minden esetben szükséges az olvasók valamely
bűnügy felderítésében való közreműködésére irányuló konkrét nyomozási felhívás, amelyhez közvetlenül kapcsolódnia kell a fénykép
nyilvánosságra hozatalának?
4.      Úgy kell‑e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdésével összefüggésben értelmezett 1. cikkének (1) bekezdését,
valamint a Berni Uniós Egyezmény 12. cikkét – különös tekintettel [az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló,
Rómában 1950. november 4‑én aláírt európai egyezményhez] csatolt első kiegészítő jegyzőkönyv 1. cikkére és az [Európai Unió]
Alapjogi Chart[ájának] 17. cikkére –, hogy a fényképészeti alkotások és/vagy fényképek, különösen a portréfotók a feldolgozásokkal
szemben »gyengébb«, vagy akár semmilyen szerzői jogi védelemben nem részesülnek, mivel azok a »valósághű felvételre« tekintettel
túl csekély lehetőséget biztosítanak az alkotói tevékenységre?”

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról
Az alapeljárás alperesei észrevételeikben különböző indokokkal vitatják az előzetes döntéshozatal iránti kérelem, illetve
több előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés elfogadhatóságát.
Először is az alapeljárás alperesei azt adják elő, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet mint elfogadhatatlant el
kell utasítani, mivel egyrészt a kérdést előterjesztő bíróság nem szolgáltatott kellő magyarázatot arra vonatkozóan, hogy
miért támaszt kétségeket az uniós jog értelmezését illetően, másrészt pedig ez a bíróság nem állapította meg, hogy elegendő
kapcsolat áll fenn az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jogi rendelkezések és az uniós jogi rendelkezések között. Az említett
bíróság nem idézte különösen a vonatkozó nemzeti jogi normákat.
E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az uniós jognak a nemzeti bíróság számára hasznos értelmezése
megköveteli, hogy a nemzeti bíróság meghatározza az általa feltett kérdések ténybeli és jogszabályi hátterét, vagy legalábbis
kifejtse azokat a ténybeli körülményeket, amelyeken e kérdések alapulnak (lásd különösen a C‑134/03. sz. Viacom Outdoor ügyben
2005. február 17‑én hozott ítélet [EBHT 2005., I‑1167. o.] 22. pontját; a C‑145/03. sz. Keller‑ügyben 2005. április 12‑én
hozott ítélet [EBHT 2005., I‑2529. o.] 29. pontját, valamint a C‑453/03., C‑11/04., C‑12/04. és C‑194/04. sz., ABNA és társai
egyesített ügyekben 2005. december 6‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑10423. o.] 45. pontját).
A Bíróság hangsúlyozta annak fontosságát is, hogy a nemzeti bíróságnak meg kell jelölnie azon okokat, amelyek arra indították,
hogy felvesse a közösségi jog értelmezését, és amelyek alapján szükségesnek tartotta a Bíróság elé terjeszteni a kérdéseit.
A Bíróság szerint ezért elengedhetetlen, hogy a nemzeti bíróság minimális magyarázatot adjon az értelmezni kért közösségi
rendelkezések kiválasztásának okaira, és e rendelkezések és az alapügyben alkalmazandó nemzeti jogszabály közötti kapcsolatra
(lásd különösen a C‑318/00. sz., Bacardi‑Martini és Cellier des Dauphins ügyben 2003. január 21‑én hozott ítélet [EBHHT 2003.,
I‑905. o.] 43. pontját, valamint a fent hivatkozott ABNA és társai ügyben hozott ítélet 46. pontját).
A jelen ügyben rá kell mutatni arra, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozat meghatározza azt a ténybeli és szabályozási
hátteret, amelybe az előterjesztett kérdések illeszkednek. Ezen túlmenően a kérdést előterjesztő bíróság megjelöli azokat
az okokat, amelyek alapján szükségesnek tartotta előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé terjeszteni a kérdéseket, mivel ismerteti
az Oberster Gerichtshof által az ideiglenes intézkedés iránti eljárás keretében értelmezett, vonatkozó nemzeti rendelkezéseknek
az említett kérdésekben szereplő uniós jogi rendelkezésekkel való összeegyeztethetőségére vonatkozóan az alapeljárás felei
által képviselt ellentétes álláspontokat.
Következésképpen a Bíróság elegendő adattal rendelkezik a kérdést előterjesztő bíróság kérdéseinek megfelelő megválaszolásához.
Ilyen feltételek mellett az alapeljárás alpereseinek erre vonatkozó kifogását el kell utasítani, és így az előzetes döntéshozatal
iránti kérelem elfogadhatónak minősül.
Másodszor, az alapeljárás alperesei konkrétan úgy vélik, hogy az első kérdés elfogadhatatlan, mivel a kérdést előterjesztő
bíróság nem terjeszthet a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra olyan kérdést, amely a 44/2001 rendelet értelmezésére vonatkozik.
A Bírósághoz ugyanis az EK 68. cikk (1) bekezdése alapján csak azok a bíróságok fordulhatnak az említett rendelet értelmezése
iránt, amelyek határozatai ellen a nemzeti jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség. A jelen ügyben azonban a kérdést előterjesztő
– elsőfokú – bíróság által hozott ítéletek ellen a nemzeti jog alapján van jogorvoslati lehetőség.
E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy a 44/2001 rendeletet – amelyre az előzetes döntéshozatal iránti kérelem irányul –
az EK 65. cikk alapján fogadták el, amely az EK‑Szerződés harmadik részének IV. címe alá tartozik.
Az EK 68. cikk (1) bekezdése szerint az elsőfokú bíróságokat nem illeti meg az előzetes döntéshozatalra utalás joga abban
az esetben, amikor az EK‑Szerződés IV. Címe területén elfogadott jogi aktusokról van szó.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet azonban 2010. március 22‑én, azaz a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően
nyújtották be. Márpedig 2009. december 1‑jével, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével az EK 68. cikket hatályon kívül helyezték.
Ettől kezdve az EUMSZ 267. cikke szerinti előzetes döntéshozatal iránti kérelmekre vonatkozó általános szabályokat kell alkalmazni
az olyan előzetes döntéshozatal iránti kérelmekre is, amelyeknek tárgya a polgári ügyekben történő igazságügyi együttműködés
területén elfogadott jogi aktusok értelmezése. Ennek következtében az EUMSZ 267. cikket kell alkalmazni a 44/2001 rendeletre
vonatkozó kérelmekre is.
Így a bíróságok – köztük a kérdést előterjesztő bíróság – jogosultak arra, hogy a 44/2001 rendelet értelmezésére vonatkozóan
előzetes döntéshozatal iránti kérdést terjesszenek a Bíróság elé.
E feltételek mellett azt kell megállapítani, hogy az első kérdést elfogadhatónak kell tekinteni.
Harmadszor, az alapeljárás alperesei arra hivatkoznak, hogy a 2. a) kérdés nem releváns, és ezért elfogadhatatlan, mivel a
kérdést előterjesztő bíróság nem állapította meg, hogy az alapeljárásban szereplő újságcikkek nem állnak szerzői jogi védelem
alatt.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azonban az EUMSZ 267. cikk alapján létrehozott együttműködés keretében kizárólag az
ügyben eljáró és a meghozandó bírósági határozatért felelős nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak megítélése, hogy – tekintettel
az ügy különleges jellemzőire – ítélete meghozatalához szükségesnek tartja‑e az előzetes döntéshozatalt, és a Bíróságnak feltett
kérdései relevánsak‑e. Következésképpen, amennyiben a feltett kérdések az uniós jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság – főszabály
szerint – köteles határozatot hozni (lásd a C‑380/01. sz. Schneider‑ügyben 2004. február 5‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑1389. o.]
21. pontját, a C‑165/03. sz., Längst‑ügyben 2005. június 30‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑5637. o.] 31. pontját, valamint
a C‑313/07. sz., Kirtruna és Vigano ügyben 2008. október 16‑án hozott ítélet [EBHT 2008., I‑7907. o.] 26. pontját).
Ebből következik, hogy a nemzeti bíróság által saját felelősségére meghatározott jogszabályi és ténybeli háttér alapján – amelynek
helytállóságát a Bíróság nem vizsgálhatja –az uniós jog értelmezésére vonatkozóan előterjesztett kérdések releváns voltát
vélelmezni kell. A nemzeti bíróságok által előterjesztett kérelem Bíróság általi elutasítása csak abban az esetben lehetséges,
amennyiben nyilvánvaló, hogy az uniós jog értelmezése, amelyet a nemzeti bíróság kért, nem függ össze az alapeljárás tényállásával
vagy tárgyával, illetve ha a szóban forgó probléma hipotetikus jellegű, vagy a Bíróság nem rendelkezik azon ténybeli és jogi
elemek ismeretével, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a feltett kérdéseket hatékonyan megválaszolja (lásd különösen a C‑202/04.
és C‑94/04. sz., Cipolla és társai egyesített ügyekben 2006. december 5‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑11421. o.] 25. pontját,
a C‑222/05–C‑225/05. sz., Van der Weerd és társai egyesített ügyekben 2007. június 7‑én hozott ítélet [EBHT 2007., I‑4233. o.]
22. pontját, valamint a fent hivatkozott Kirtruna és Vigano ügyben hozott ítélet 27. pontját).
Pusztán azon tény alapján, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozat nem tartalmaz olyan hivatalos megállapítást, miszerint
az alapeljárásban szereplő újságcikkek nem állnak szerzői jogi védelem alatt, még nem nyilvánvaló, hogy a 2. a) kérdés hipotetikus
jellegű, vagy nem áll kapcsolatban a valósággal vagy az eljárás tárgyával.
Ezért az a körülmény, amely szerint a kérdést előterjesztő bíróság nem állapította meg, hogy az alapeljárásban szereplő újságcikkek
nem állnak szerzői jogi védelem alatt, nem teszi a 2. a) kérdést elfogadhatatlanná.
E feltételek mellett a 2. a) kérdést elfogadhatónak kell nyilvánítani.
Negyedszer, az alapeljárás alperesei szerint a 2. b) kérdés is elfogadhatatlan, mivel az erre a kérdésre adott válasz – annak
következtében, hogy kitűnik magából a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése d) pontjának szövegéből – semmilyen ésszerű
kételynek nem enged teret.
Semmi esetre sem tilos azonban a nemzeti bíróság számára, hogy olyan, előzetes döntéshozatal iránti kérdést terjesszen elő,
amelynek megválaszolásával kapcsolatban az alapeljárás alperesei szerint nem merül fel ésszerű kétely (lásd ebben az értelemben
a C‑428/06–C‑434/06. sz., UGT‑Rioja és társai egyesített ügyekben 2008. szeptember 11‑én hozott ítélet [EBHT 2008., I‑6747. o.]
42. és 43. pontját).
Így még ha feltételezzük is, hogy a feltett kérdésre adott válasszal kapcsolatban nem merül fel ésszerű kétely, ez a kérdés
akkor sem válik elfogadhatatlanná.
E feltételek mellett a 2. b) kérdést elfogadhatónak kell tekinteni.
Ötödször, az alapeljárás alperesei azt állítják, hogy a negyedik kérdés elfogadhatatlan, mivel túl általános, és nem befolyásolja
az alapeljárásbeli jogvita kimenetelét.
Erre a kérdésre azonban a jelen ítélet 59. pontjában említett esetek egyike sem vonatkozik.
A nemzeti bíróság ugyanis azt szeretné tudni, hogy az Oberster Gerichtshof által a portréfotó szabad felhasználása és többszörözése
között tett – a jelen ítélet 41. és 42. pontjában ismertetett – megkülönböztetés összeegyeztethető‑e az uniós joggal. Az ilyen
különbségtétel pedig attól függ, hogy részesül‑e az ilyen tárgy az uniós jog által meghatározott kritériumok szerint védelemben,
és ha igen, milyen mértékben.
A kérdést előterjesztő bíróság által feltett negyedik kérdés, mivel kifejezetten annak tisztázására irányul, hogy van‑e ilyen
védelem, és ha igen, milyen mértékű, nem tekinthető sem olyannak, mint amely egyáltalán nem áll kapcsolatban a valósággal
vagy az eljárás tárgyával, sem pedig hipotetikus jellegűnek.
E feltételek mellett azt kell megállapítani, hogy a negyedik kérdés elfogadható.

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

Az első kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság első kérdése lényegében arra irányul, hogy a 44/2001 rendelet 6. cikkének 1. pontját úgy kell‑e
értelmezni, hogy e rendelkezés alkalmazásának akadálya az, hogy ha a több alperessel szemben tartalmilag azonos szerzői jogsértések
miatt benyújtott kérelmek tagállamonként eltérő nemzeti jogi alapokon nyugszanak.
A 44/2001 rendelet 6. cikkének 1. pontjában foglalt joghatósági szabály értelmében amennyiben több személy együttes perlése
esetén az adott személy az alperesek egyike, bármely alperes lakóhelyének bírósága előtt perelhető, feltéve hogy a keresetek
között olyan szoros kapcsolat áll fenn, hogy az elkülönített eljárásokban hozott, egymásnak ellentmondó határozatok elkerülése
érdekében célszerű azokat együttesen tárgyalni. és róluk együtt határozni.
Ezt a különös szabályt, mivel eltérést enged az alperes lakóhelyének tagállama szerinti bíróság joghatóságát kimondó, a 44/2001
rendelet 2. cikkében foglalt elvtől, megszorítóan kell értelmezni, és nem teszi lehetővé az említett rendelet által kifejezetten
szabályozott eseteken túlmenő értelmezést (lásd a C‑98/06. sz. Freeport‑ügyben 2007. október 11‑én hozott ítélet [EBHT 2007.,
I‑8319. o.] 35. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Amint ugyanis a 44/2001 rendelet (11) preambulumbekezdéséből is kitűnik, a joghatósági szabályoknak nagymértékben kiszámíthatóknak
kell lenniük, és azt az elvet kell követniük, hogy a joghatóságot általában az alperes lakóhelye alapozza meg, és a joghatóságnak
ezen az alapon mindenkor megállapíthatónak kell lennie, kivéve egyes pontosan meghatározott eseteket, amelyekben a per tárgya
vagy a felek szerződéses szabadsága eltérő joghatósági okot kíván meg.
A 44/2001 rendelet 6. cikke 1. pontjának megfogalmazásából nem következik, hogy több személy együttes perlése esetén a jogalapok
azonossága e rendelkezés alkalmazásának feltétele volna (a fent hivatkozott Freeport‑ügyben hozott ítélet 38. pontja).
A 44/2001 rendelet 6. cikkének 1. pontjában foglalt joghatósági szabály célját tekintve egyrészt megfelel a rendelet (12)
és (15) preambulumbekezdésében megfogalmazott, az igazságszolgáltatás megbízható működésének előmozdítására, a párhuzamos
eljárások lehetőségének elkerülésére, és ezáltal az elkülönített eljárásokban hozott, egymásnak ellentmondó határozatok elkerülésére
irányuló törekvésnek.
Másrészt azonban ez a szabály nem alkalmazható oly módon, hogy lehetővé tegye a felperes számára, hogy csupán azért indítson
eljárást több alperes ellen, hogy az egyik alperest kivonja a lakóhelye szerinti bíróság joghatósága alól (lásd ebben az értelemben
a 189/87. sz. Kalfelis‑ügyben 1988. szeptember 27‑én hozott ítélet [EBHT 1988., 5565. o.] 8. és 9. pontját, valamint a C‑51/97. sz.,
Réunion européenne és társai ügyben 1998. október 27‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑6511. o.] 47. pontját).
A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ahhoz, hogy a határozatokat a 44/2001 rendelet 6. cikkének 1. pontja értelmében egymásnak
ellentmondónak lehessen tekinteni, nem elegendő az, hogy eltérés van közöttük a jogvita megoldását illetően, ezenfelül az
is szükséges, hogy ez az eltérés ugyanazon ténybeli és jogi helyzetben álljon fenn (lásd a fent hivatkozott Freeport‑ügyben
hozott ítélet 40. pontját).
A különböző kérelmek közötti összefüggés fennállásának, vagyis elkülönített eljárások esetén az egymásnak ellentmondó határozatok
meghozatala veszélyének mérlegelése során a benyújtott keresetek jogalapjainak azonossága azonban csupán egy tényező a többi
között. Nem nélkülözhetetlen feltétele a 44/2001 rendelet 6. cikke 1. pontja alkalmazásának (lásd e tekintetben a fent hivatkozott
Freeport‑ügyben hozott ítélet 41. pontját).
Így önmagában az tény, hogy a különböző alperesekkel szemben benyújtott keresetek jogalapja eltérő, nem képezi akadályát a
44/2001 6. cikke 1. pontja alkalmazásának, feltéve azonban, hogy az alperesek számára előrelátható volt annak kockázata, hogy
bármely alperes lakóhelyének bírósága előtt perelhetők (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Freeport‑ügyben hozott
ítélet 47. pontját).
Ez annál is inkább igaz abban az esetben, ha – mint az alapeljárásban is – a különböző alperesekkel szemben benyújtott keresetek
olyan nemzeti szabályozásokon alapulnak, amelyek a kérdést előterjesztő bíróság szerint lényegében azonosak.
Másfelől a nemzeti bíróságnak kell az ügy irataiban szereplő valamennyi körülményre tekintettel az elé terjesztett különböző
kérelmek közötti összefüggés fennállását, vagyis elkülönített eljárások esetén az egymásnak ellentmondó határozatok meghozatalának
veszélyét mérlegelni. Ebben az összefüggésben annak van jelentősége, hogy egymástól függetlenül jártak‑e el azok az alperesek,
akikkel szemben a szerzői jog jogosultja tartalmilag azonos jogsértésekre hivatkozik.
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy 44/2001 rendelet 6. cikkének 1. pontját
úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés alkalmazásának nem akadálya az, hogyha a több alperessel szemben tartalmilag azonos
szerzői jogsértések miatt benyújtott kérelmek tagállamonként eltérő nemzeti jogi alapokon nyugszanak. A nemzeti bíróságnak
kell az ügy irataiban szereplő valamennyi körülményre tekintettel mérlegelnie, hogy elkülönített eljárások esetén fennáll‑e
az egymásnak ellentmondó határozatok meghozatalának veszélye.

A negyedik kérdésről
A másodikként megvizsgálandó negyedik kérdést a kérdést előterjesztő bíróság annak megítélése érdekében tette fel, hogy megalapozott‑e
az az álláspont, miszerint az alapeljárás alpereseinek a vita tárgyát képező, portréfotó alapján készített fantomkép nyilvánosságra
hozatalához nem volt szükségük E.‑M. Painer hozzájárulására, mivel az ilyen fénykép szerzői jogi védelme korlátozott mértékű,
sőt nem létezik, mivel az említett fénykép kevés lehetőséget enged művészi alkotásra.
Ennélfogva a kérdést előterjesztő bíróság kérdését úgy kell érteni, mint amely lényegében arra irányul, hogy a 93/98 irányelv
6. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy egy portréfotó e rendelkezés alapján szerzői jogi védelemben részesülhet, és ha igen,
akkor – mivel az ilyen fényképek állítólag túl kevés lehetőséget engednek a művészi alkotásra – ez a védelem – különösen a
2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontjában foglalt, a művek többszörözésére vonatkozó szabályozás tekintetében – csekélyebb
mértékű annál, mint amilyenben más – elsősorban fényképészeti – művek részesülnek.
Először is azzal kapcsolatban, hogy a valósághű fényképek, különösen a portréfotók, szerzői jogi védelemben részesülnek‑e
a 93/98 irányelv 6. cikke alapján, rá kell mutatni arra, hogy a Bíróság a C‑5/08. sz. Infopaq International ügyben 2009. július
16‑án hozott ítéletének (EBHT 2009., I‑6569. o.) 35. pontjában már kimondta, hogy a szerzői jog kizárólag olyan teljesítmény
– például fénykép – vonatkozásában alkalmazható, amely eredeti abban az értelemben, hogy a szerző saját szellemi alkotása.
Amint a 93/98 irányelv (17) preambulumbekezdéséből következik, egy szellemi alkotás akkor tekinthető a szerző sajátjának,
ha tükrözi az ő személyiségét.
Ez pedig akkor áll fenn, ha a szerző műve létrehozásakor alkotó képességeit szabad és kreatív döntések révén fejtheti ki
(a contrario
lásd a C‑429/08. sz., Football Association Premier League és társai ügyben 2011. október 4‑én hozott ítélet [az EBHT‑ban
még nem tették közzé] 98. pontját).
A portréfotókkal kapcsolatban arra kell rámutatni, hogy a szerző a mű létrehozása során többféleképpen és több ízben is szabadon
és kreatívan dönthet.
Az előkészítő szakaszban a szerző meghatározhatja a színrevitelt, a fényképalany testhelyzetét, illetve a megvilágítást. A
portréfotó elkészítésekor eldöntheti, hogy mi látsszon a képen, meghatározhatja a látószöget, illetve a környezetet is. Végül
a papírkép készítésekor a szerző a különféle előhívási technikák közül kiválaszthatja a számára megfelelőt, vagy adott esetben
számítógépes programot is alkalmazhat.
Ezeknek a különböző döntéseknek a révén tud a portréfotó szerzője „személyes színezetet” adni a létrehozott műnek.
Következésképpen a portréfotók esetében nem lehet azt állítani, hogy a szerző alkotó képességeit csak korlátozott mértékben,
illetve egyáltalán nem fejtheti ki.
A fentiekre tekintettel ezért azt kell megállapítani, hogy a portréfotó akkor részesülhet a 93/98 irányelv 6. cikke alapján
szerzői jogi védelemben, ha – és ezt a nemzeti bíróságnak kell az adott ügyben megítélnie – az ilyen fénykép a szerző szellemi
alkotása, amely tükrözi az ő személyiségét, és amely a szerzőnek a fénykép létrehozása során hozott szabad és kreatív döntéseiben
jut kifejeződésre.
Másodszor, azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy ez a védelem csekélyebb mértékű‑e annál, mint amilyenben más – elsősorban
fényképészeti – művek részesülnek, rögtön rá kell mutatni arra, hogy a védelemben részesülő mű szerzője a 2001/29 irányelv
2. cikkének a) pontja alapján különösen a közvetett vagy közvetlen, ideiglenes vagy tartós, bármely eszközzel vagy formában,
egészben vagy részben történő többszörözés engedélyezésének, illetve megtiltásának kizárólagos jogával rendelkezik.
E tekintetben a Bíróság kimondta, hogy az e rendelkezés által biztosított védelemnek tág terjedelműnek kell lennie (a fent
hivatkozott Infopaq International ügyben hozott ítélet 43. pontja).
Ezenkívül meg kell állapítani, hogy a 2001/29 irányelvben vagy az adott területen alkalmazandó más irányelvben nem található
arra vonatkozó utalás, hogy az ilyen védelem mértéke attól függ, hogy a különböző típusú művek létrehozása során a művészi
alkotásnak esetlegesen milyen különböző lehetőségei vannak.
Ennélfogva a portréfotók esetében a 2001/29 irányelv 2. cikkének a) pontjában biztosított védelem nem lehet csekélyebb mértékű
annál, mint amilyenben más művek – beleértve a más fényképészeti alkotásokat is – részesülnek.
A fentiekre tekintettel a negyedik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 93/98 irányelv 6. cikkét úgy kell értelmezni,
hogy egy portréfotó e rendelkezés alapján akkor részesülhet szerzői jogi védelemben, ha – és ezt a nemzeti bíróságnak kell
az adott ügyben megítélnie – a szerző olyan szellemi alkotása, amely tükrözi az ő személyiségét, és amely a szerzőnek a fénykép
létrehozása során hozott szabad és kreatív döntéseiben jut kifejeződésre. Amennyiben megállapítást nyert, hogy a szóban forgó
portréfotó műnek minősül, nem részesül csekélyebb mértékű védelemben, mint bármely más mű, beleértve a fényképészeti alkotásokat
is.

A 3. a) és a 3. b) kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság 3. a) és 3. b) kérdése lényegében arra irányul, hogy úgy kell‑e értelmezni az irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének e) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy egy olyan ügyben, mint amilyen az alapeljárásban
szerepel, e rendelkezés alkalmazása feltételezi a közbiztonsági hatóságoknak egy fénykép nyilvánosságra hozatalára irányuló
konkrét, aktuális és kifejezett felhívását, és amennyiben ez nem feltétel, akkor is hivatkozhat‑e a média erre a rendelkezésre,
ha a hatóság nyomozásra irányuló megkeresése nélkül, önállóan úgy dönt, hogy a fénykép nyilvánosságra hozatala a közbiztonság
érdekében történik.
Erre vonatkozóan meg kell állapítani, hogy a 2001/29 irányelv rendelkezései nem szabályozzák kifejezetten azokat a körülményeket,
amelyek mellett egy védelemben részesülő mű felhasználására tekintettel a közbiztonság érdekére hivatkozni lehet, így az ilyen
kivételt megállapító tagállamok e tekintetben széles körű mérlegelési mozgástérrel rendelkeznek (lásd analógia útján a C‑462/09. sz.
Stichting de Thuiskopie ügyben 2011. június 16‑án hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 23. pontját).
Az ilyen mérlegelési mozgástér ugyanis egyrészt megfelel annak a felfogásnak, miszerint legjobban maguk a tagállamok tudják
nemzeti szükségleteiknek megfelelően, a rájuk jellemző sajátos történelmi, jogi, gazdasági és társadalmi szempontokat figyelembe
véve meghatározni a közbiztonságra vonatkozó követelményeket (lásd analógia útján a C‑213/07. sz. Michaniki‑ügyben 2008. december
16‑án hozott ítélet [EBHT 2008., I‑9999. o.] 56. pontját).
Másrészt ez a mérlegelési mozgástér összeegyeztethetőnek bizonyul a Bíróság azon ítélkezési gyakorlatával, miszerint amennyiben
egy irányelv nem határozza meg kellő pontossággal a belőle eredő kötelezettségeket körülhatároló kritériumokat, akkor a tagállamok
feladata, hogy a területükön meghatározzák az irányelv tiszteletben tartásának biztosítására vonatkozó legrelevánsabb kritériumokat
(lásd ebben az értelemben a C‑245/00. sz. SENA‑ügyben 2003. február 6‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑1251. o.] 34. pontját
és a C‑433/02. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2003. október 16‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑12191. o.] 19. pontját).
Ezt a mérlegelési mozgásteret továbbá, amely a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontjában foglalt kivétel alkalmazására
vonatkozóan a tagállamok rendelkezésére áll, az uniós jog által meghatározott kereteken belül lehet gyakorolni.
E tekintetben rá kell mutatni először is arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely uniós szabályozás végrehajtási
intézkedéseinek elfogadása során a nemzeti hatóságoknak a mérlegelési jogkörüket az uniós jog általános elveinek – köztük
az arányosság elvének – betartásával kell gyakorolniuk (lásd különösen a C‑313/99. sz., Mulligan és társai ügyben 2002. június
20‑án hozott ítélet [EBHT 2002., I‑5719. o.] 35. és 36. pontját, a C‑231/00., C‑303/00. és C‑451/00. sz., Cooperativa Lattepiú
és társai egyesített ügyekben 2004. március 25‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑2869. o.] 57. pontját, valamint a C‑496/04. sz.
Slob‑ügyben 2006. szeptember 14‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑8257. o.] 41. pontját).
Ennek az alapelvnek megfelelően azoknak az intézkedéseknek, amelyeket a tagállamoknak lehetőségük van elfogadni, alkalmasnak
kell lenniük az elérni kívánt cél megvalósítására, és nem haladhatják meg az elérni kívánt cél megvalósításához szükséges
mértéket (a C‑434/02. sz. Arnold André‑ügyben 2004. december 14‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑11825. o.] 45. pontja; a C‑210/03. sz.
Swedish Match ügyben 2004. december 14‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑11893. o.] 47. pontja, valamint a fent hivatkozott
ABNA és társai ügyben hozott ítélet 68. pontja).
Másodszor, a tagállamok rendelkezésére álló mérlegelési mozgástér gyakorlása nem veszélyeztetheti a 2001/29 irányelv fő célkitűzését,
amely – amint az az irányelv (9) preambulumbekezdéséből következik – a különösen a szerzők számára biztosított magas szintű
védelem megteremtésére irányul, ami elengedhetetlen a szellemi alkotáshoz.
Harmadszor, az említett mérlegelési mozgástér gyakorlása során tiszteletben kell tartani a szerzők számára műveik védelmére
vonatkozóan a 2001/29 irányelv (4), (6) és (21) preambulumbekezdésében biztosított jogbiztonsági követelményt. Ez a követelmény
magában foglalja azt, hogy a védelemben részesülő mű közbiztonság érdekében történő felhasználása ne a védelemben részesülő
mű felhasználója mérlegelést megengedő beavatkozásának függvénye legyen (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Infopaq
International ügyben hozott ítélet 62. pontját).
Negyedszer, a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontját, mivel eltérést valósít meg az ezen irányelv által meghatározott
főszabály, vagyis azon követelmény alól, hogy a védelem alatt álló művek minden többszörözéséhez a szerzői jogi jogosult engedélyére
van szükség, az állandó ítélkezési gyakorlat szerint megszorítóan kell értelmezni (a C‑476/01. sz. Kapper‑ügyben 2004. április
29‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑5205. o.] 72. pontja és a C‑36/05. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2006. október
26‑án hozott ítélet [EBHT 2006., I‑10313. o.] 31. pontja).
Ötödször, a tagállamok rendelkezésére álló mérlegelési mozgásteret korlátozza a 2001/29 irányelv 5. cikkének (5) bekezdése,
amely az ezen irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontjában foglalt vonatkozó kivétel bevezetését három feltételtől teszi
függővé, vagyis mindenekelőtt attól, hogy e kivétel kizárólag bizonyos egyedi esetekben legyen alkalmazható, továbbá hogy
ne legyen sérelmes a mű rendes felhasználására, és végül, hogy indokolatlanul ne károsítsa a szerzői jog jogosultjának jogos
érdekeit.
Az ismertetett követelményekre és megállapításokra tekintettel nem engedhető meg a média – a jelen esetben egy újságkiadó
vállalat – számára, hogy kisajátítsa magának a közbiztonság védelmét. Kizárólag az állam – amelynek illetékes hatóságai megfelelő
eszközökkel és szervezett felépítéssel rendelkeznek ‑ tekinthető ugyanis alkalmasnak és felelősnek arra, hogy megfelelő intézkedésekkel
‑ például nyomozási felhívás közzétételével – biztosítsa egy ilyen közérdekű cél elérését.
Egy újságkiadó vállalat ezért nem használhat fel saját kezdeményezésére, a közbiztonság érdekére hivatkozva egy szerzői jogi
védelemben részesülő művet.
Tekintettel továbbá arra, hogy a demokratikus társadalomban és jogállamban a sajtónak az a feladata, hogy a feltétlenül szükséges
korlátozást leszámítva korlátozás nélkül tájékoztassa a nyilvánosságot, nem zárható ki, hogy egy sajtókiadó vállalat egy keresett
személy fényképének közlésével éppen a közbiztonságra vonatkozó cél elérését segítheti. Meg kell követelni, hogy ez a kezdeményezés
egyrészt illeszkedjen az illetékes nemzeti hatóságok közbiztonság biztosítására irányuló döntéséhez vagy eljárásához, másrészt
pedig hogy az említett hatóságokkal egyetértésben és együttműködésben történjen, elkerülendő ezáltal annak veszélyét, hogy
keresztezze az e hatóságok által hozott intézkedéseket. Nem szükséges azonban a közbiztonsági hatóságok arra irányuló konkrét,
aktuális és kifejezett felhívása, hogy egy fényképet nyomozás céljából nyilvánosságra hozzanak.
Nem vezethet eltérő következtetésre az alperesek azon érve sem, miszerint lehetővé kell tenni a média számára, hogy a sajtószabadság
érdekében a közbiztonsági hatóságok nyomozási felhívása nélkül is hivatkozhasson a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének
e) pontjára. Ugyanis – amint arra a főtanácsnok indítványa 163. pontjában rámutatott – ennek a rendelkezésnek kizárólag az
a célja, hogy a közbiztonság védelmét biztosítsa, nem pedig hogy egyensúlyt teremtsen a szellemi tulajdon és a sajtószabadság
védelme között.
Másfelől amint az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában 1950. november 4‑én aláírt európai egyezmény
10. cikkéből és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 11. cikkéből következik, a sajtószabadság nem arra hivatott, hogy a közbiztonság
védelmében gyakorolják, ellenben a közbiztonság védelmére vonatkozó követelmények igazolhatják a sajtószabadság korlátozását.
A fentiekre tekintettel a 3. a) és a 3. b) kérdésre azt a választ kell adni, hogy úgy kell értelmezni az irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének e) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy a média – így például egy újságkiadó
vállalat – nem használhat fel saját kezdeményezésére, a közbiztonság érdekére hivatkozva egy szerzői jogi védelemben részesülő
művet. Nem zárható azonban ki, hogy egy keresett személy fényképének közlésével éppen a közbiztonságra vonatkozó cél elérését
segítheti. Meg kell követelni, hogy ez a kezdeményezés egyrészt illeszkedjen az illetékes nemzeti hatóságok közbiztonság biztosítására
irányuló döntéséhez vagy eljárásához, másrészt pedig hogy az említett hatóságokkal egyetértésben és együttműködésben történjen,
elkerülendő ezáltal annak veszélyét, hogy keresztezze az e hatóságok által hozott intézkedéseket, ehhez nem szükséges azonban
a közbiztonsági hatóságok arra irányuló konkrét, aktuális és kifejezett felhívása, hogy egy fényképet nyomozás céljából nyilvánosságra
hozzanak.

A 3. c) kérdésről
A 3. a) és a 3. b) kérdésre adott válaszra tekintettel a 3. c) kérdésre nem szükséges válaszolni.

A második kérdésről
Előzetes észrevételek
Elöljáróban meg kell jegyezni, hogy a 2. a) és a 2. b) kérdéssel a Bíróságot ugyanazon uniós jogi rendelkezés, a 2001/29 irányelv
5. cikke (3) bekezdése d) pontjának értelmezésére kérik.
E rendelkezés alapján a tagállamok a szerzőt műve tekintetében megillető kizárólagos többszörözési jog vonatkozásában kivételt
állapíthatnak meg a korábban jogszerűen nyilvánosságra hozott műből vagy más, védelem alatt álló teljesítményből kritikai
vagy ismertetési céllal történő idézés esetében, amennyiben lehetséges, a forrás feltüntetésével – beleértve a szerző nevét
is –, továbbá ha felhasználása megfelel a tisztességes gyakorlatnak, a cél által indokolt terjedelemben.
Az említett rendelkezés így annak megakadályozására irányul, hogy a szerzők számára biztosított kizárólagos többszörözési
jog akadályát képezze annak, hogy a korábban már nyilvánosságra hozott mű részleteit idézés útján nyilvánosságra hozhassák,
és megjegyzést vagy kritikát fűzhessenek hozzá.
Megállapítható, hogy az alapeljárásban hivatkozott mű egy Natascha K.‑ról készült portréfotó.
Rá kell mutatni arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság abból indul ki, hogy a fényképészeti alkotások a 2001/29 irányelv
5. cikke (3) bekezdése d) pontjának hatálya alá tartoznak. Ezt a feltételezést egyébként az alapeljárás felei, az észrevételt
előterjesztő tagállamok és az Európai Bizottság sem vitatja.
Ebből a szemszögből nézve kell választ adni a 2. a) és a 2. b) kérdésre anélkül, hogy véleményt kellene mondani az említett
feltevés megalapozottságát, és azt a kérdést illetően, hogy a vita tárgyát képező fényképeket valóban idézés céljából használták‑e
fel.
Elöljáróban tisztázni kell a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése d) pontjának francia változatában foglalt „nyilvánosságra
hozott” („mise à la disposition du public d’une œuvre”) kifejezés értelmét is.
E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy sem a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja, sem bármely általános
hatályú rendelkezés nem határozza meg, hogy mit kell érteni a „nyilvánosságra hozott” kifejezés francia változatán („mise
à la disposition du public d’une œuvre”). Ezenkívül ezt a fogalmat többféle szövegösszefüggésben, különböző tartalommal is
használják, amit többek között ezen irányelv 3. cikkének (2) bekezdése is példáz.
Ilyen feltételek mellett az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját
– amennyiben lehetséges – a nemzetközi jog szabályaira és különösen a Berni Uniós Egyezmény rendelkezéseire tekintettel kell
értelmezni (lásd a C‑306/05. sz. SGAE‑ügyben 2006. december 7‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑11519. o.] 35., 40. és 41. pontját,
valamint a fent hivatkozott Football Association Premier League és társai ügyben hozott ítélet 189. pontját), elfogadva azt,
hogy a 37. cikk alapján a különböző szövegek értelmezésére vonatkozó vita esetén a francia szöveg irányadó.
A Berni Uniós Egyezmény 10. cikkének (1) bekezdésének francia változatából – amelynek tárgyi hatálya a 2001/29 irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének d) pontjáéhoz hasonló – pedig az következik, hogy csak az olyan műből vett idézés megengedett bizonyos feltételek
mellett, amelyet korábban a nyilvánosság számára már jogszerűen hozzáférhetővé tettek.
Ilyen feltételek mellett a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja értelmében a „nyilvánosságra hozott” kifejezés
francia változatát („mise à la disposition du public d’une œuvre”) úgy kell érteni, mint a műnek a nyilvánosság számára történő
hozzáférhetővé tételét. Ezt az értelmezést egyébként nemcsak a „made available to the public” kifejezés, hanem a „der Öffentlichkeit
zugänglich gemacht” kifejezés is alátámasztja, ahogyan ez mind a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése d) pontjának, mind
a Berni Uniós Egyezmény 10. cikke (1) bekezdésének angol és német szövegében egyaránt szerepel.
A 2. a) kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság 2. a) kérdése lényegében arra irányul, hogy úgy kell‑e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy annak alkalmazásával nem ellentétes
az, ha a művet vagy más, védelem alatt álló teljesítményt idéző újságcikk nem szerzői jogvédelem alatt álló szövegmű.
E tekintetben először is arra kell rámutatni, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja az alkalmazására
vonatkozóan számos feltételt határoz meg, amelyek között nem szerepel az a követelmény, hogy a művet vagy más, védelem alatt
álló teljesítményt olyan szövegműben kell, hogy idézzék, amely szerzői jogi védelem alatt áll.
Ellentétben azzal, amire az olasz kormány írásbeli észrevételeiben hivatkozik, az említett 5. cikk (3) bekezdés d) pontjában
szereplő, „korábban jogszerűen nyilvánosságra hozott műből vagy más, védelem alatt álló teljesítményből” fordulat egyértelműen
arra a műre vagy más, védelem alatt álló teljesítményre vonatkozik, amelyből az idézés történik, és nem pedig arra, amelyben
az idézés szerepel.
A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdése d) pontjának összefüggéseivel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy  – ahogyan
ez az irányelv (31) preambulumbekezdéséből is kitűnik – az említett irányelv alkalmazásakor „megfelelő egyensúlyt” kell biztosítani
a szerzők, valamint a védelemben részesülő művek és teljesítmények felhasználóinak jogai és érdekei között.
Arra is rá kell mutatni, hogy bár a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontjában meghatározott feltételeket a Bíróságnak
a jelen ítélet 109. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlata szerint szigorúan kell értelmezni, mivel ez a rendelkezés
eltérésnek minősül az irányelv által megállapított főszabálytól, az is bizonyos, hogy az említett feltételek értelmezésének
lehetővé kell tennie az így megállapított kivétel hatékony érvényesülésének megőrzését és céljának biztosítását is (lásd ebben
az értelemben a fent hivatkozott Football Association Premier League és társai ügyben hozott ítélet 162. és 163. pontját).
Márpedig a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja a védelemben részesülő mű, illetve más teljesítmény felhasználóinak
a véleménynyilvánítás szabadságához fűződő joga és a szerzőket megillető többszörözési jog közötti megfelelő egyensúly megteremtésére
irányul.
Ezt a megfelelő egyensúlyt a jelen esetben azzal lehet biztosítani, ha a felhasználók véleménynyilvánításhoz fűződő jogának
gyakorlása előnyben részesül a szerző ahhoz fűződő érdekével szemben, hogy a korábban már jogszerűen nyilvánosságra hozott
művéből vett részletek többszörözését megtiltsa, biztosítva ennek során a szerzőnek arra irányuló jogát, hogy a nevét főszabály
szerint feltüntessék.
Ebből a kétpólusú szemszögből nézve nincsen jelentősége annak a kérdésnek, hogy az idézés olyan műben történik‑e, amely szerzői
jogi védelem alatt áll.
A fenti megállapítások összességére tekintettel a 2. a) kérdésre azt a választ kell adni, hogy úgy kell értelmezni a 2001/29
irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy annak alkalmazásával
nem ellentétes az, ha a művet vagy más, védelem alatt álló teljesítményt idéző újságcikk nem szerzői jogvédelem alatt álló
szövegmű.
A 2. b) kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság 2. b) kérdése lényegében arra irányul, hogy úgy kell‑e értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy annak alkalmazásával ellentétes az,
ha az idézett művön vagy más, védelem alatt álló teljesítményen nem tüntetik fel a szerző vagy az előadóművész nevét.
A 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontjában foglalt rendelkezések arra vonatkozó elvi kötelezettséget állapítanak
meg, hogy idézés esetében – amennyiben lehetséges – fel kell tüntetni a forrást, beleértve a szerző nevét is, feltéve hogy
a művet vagy más, védelem alatt álló teljesítményt korábban jogszerűen nyilvánosságra hozták.
E tekintetben rá kell mutatni arra, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az alapeljárás alperesei
– további részleteket nem közölve – úgy nyilatkoznak, hogy a vita tárgyát képező fényképeket egy sajtóügynökségtől kapták.
Mivel a vita tárgyát képező fényképek azelőtt, hogy az alapeljárás alperesei felhasználták volna őket, egy sajtóügynökség
birtokában voltak, amely ezt követően az alapeljárás alperesei szerint átadta azokat a számukra, jogosan feltételezhető, hogy
az említett fényképek jogszerű rendelkezésre bocsátást követően kerültek az ügynökség birtokába. Ezért azt kell megállapítani,
hogy a vita tárgyát képező fényképek szerzőjének nevét ekkor feltüntették. Ha ugyanis nem tüntetik fel a nevet, akkor a szóban
forgó nyilvánosságra hozatal jogellenes, és következésképpen a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontja nem alkalmazható.
Így mivel a vita tárgyát képező fényképek szerzőjének nevét már feltüntették, egyáltalán nem volt lehetetlen a fényképek végső
felhasználója számára, hogy a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontjában foglalt kötelezettségnek megfelelően
feltüntesse a nevet.
Arra is rá kell azonban mutatni, hogy az alapeljárás azzal a sajátossággal bír, hogy egy bűnügyi nyomozással összefüggésben
merül fel, amelynek keretében 1998‑ban, Natascha K. elrablását követően az illetékes nemzeti közbiztonsági hatóságok nyomozási
felhívást tettek közzé, amelyhez többszörözték a vita tárgyát képező fényképeket.
Következésképpen nem zárható ki, hogy a nemzeti közbiztonsági hatóságoktól eredt a vita tárgyát képező, az alapeljárás alperesei
által később felhasznált fényképek nyilvánossághoz közvetítése.
Márpedig az ilyen nyilvánossághoz közvetítésnél a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontja szerint – az említett
irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontjával ellentétben – nem kötelező a szerző nevének feltüntetése.
Következésképpen az, hogy ha az eredeti felhasználó, akinek jogában áll az említett 5. cikk (3) bekezdésének e) pontjára hivatkozni,
egy védelemben részesülő mű nyilvánossághoz közvetítése során nem tünteti fel a szerző nevét, nincsen kihatással ennek a cselekménynek
a jogszerűségére.
A jelen ügyben abban az esetben, ha a vita tárgyát képező fényképeket a a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontjának
megfelelően eredetileg a nemzeti közbiztonsági hatóságok közvetítették a nyilvánossághoz, és ezen jogszerű eredeti felhasználás
során nem tüntették fel a szerző nevét, akkor ugyanezen fényképeknek a sajtó által történt későbbi felhasználása – az említett
irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontjával összhangban – kétségtelenül megkövetelte a forrásnak – de nem feltétlenül
a szerző nevének – a feltüntetését.
Mivel ugyanis a sajtónak nem feladata annak megvizsgálása, hogy milyen okokból nem tüntették fel a nevet, hasonló helyzetben
lehetetlennek bizonyul számára a szerző nevének megállapítása és/vagy feltüntetése, és így mentesül a szerző nevének feltüntetésére
vonatkozó elvi kötelezettség alól.
A fenti megállapítások összességére tekintettel a 2. b) kérdésre azt a választ kell adni, hogy úgy kell értelmezni a 2001/29
irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére, hogy annak alkalmazásához
az a kötelezettség fűződik, hogy a műből vagy más, védelem alatt álló teljesítményből történő idézés esetén fel kell tüntetni
a forrást, beleértve a szerző vagy az előadóművész nevét is. Ha azonban a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontja
alapján ezt a nevet nem tüntették fel, az említett kötelezettségnek azzal is eleget tesznek, ha csak a forrást tüntetik fel.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december
22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet 6. cikkének 1. pontját úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés alkalmazásának nem akadálya
az, hogyha a több alperessel szemben tartalmilag azonos szerzői jogsértések miatt benyújtott kérelmek tagállamonként eltérő
nemzeti jogi alapokon nyugszanak. A nemzeti bíróságnak kell az ügy irataiban szereplő valamennyi körülményre tekintettel mérlegelnie,
hogy elkülönített eljárások esetén fennáll‑e az egymásnak ellentmondó határozatok meghozatalának a veszélye.
2)
A szerzői jog és egyes szomszédos jogok védelmi idejének összehangolásáról szóló, 1993. október 29‑i 93/98/EGK tanácsi irányelv
6. cikkét úgy kell értelmezni, hogy egy portréfotó e rendelkezés alapján akkor részesülhet szerzői jogi védelemben, ha – és
ezt a nemzeti bíróságnak kell az adott ügyben megítélnie – a szerző olyan szellemi alkotása, amely tükrözi az ő személyiségét,
és amely a szerzőnek a fénykép létrehozása során hozott szabad és kreatív döntéseiben jut kifejeződésre. Amennyiben megállapítást
nyert, hogy a szóban forgó portréfotó műnek minősül, nem részesül csekélyebb mértékű védelemben, mint bármely más mű, beleértve
a fényképészeti alkotásokat is.
3)
Úgy kell értelmezni  az információs társadalomban a szerzői és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló,
2001. május 22‑i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 5. cikke (3) bekezdésének e) pontját, tekintettel az irányelv
5. cikkének (5) bekezdésére, hogy a média – így például egy újságkiadó vállalat – nem használhat fel saját kezdeményezésére,
a közbiztonság érdekére hivatkozva egy szerzői jogi védelemben részesülő művet. Nem zárható azonban ki, hogy egy keresett
személy fényképének közlésével éppen a közbiztonságra vonatkozó cél elérését segítheti. Meg kell követelni, hogy ez a kezdeményezés
egyrészt illeszkedjen az illetékes nemzeti hatóságok közbiztonság biztosítására irányuló döntéséhez vagy eljárásához, másrészt
pedig hogy az említett hatóságokkal egyetértésben és együttműködésben történjen, elkerülendő ezáltal annak veszélyét, hogy
keresztezze az e hatóságok által hozott intézkedéseket, ehhez nem szükséges azonban a közbiztonsági hatóságok arra irányuló
konkrét, aktuális és kifejezett felhívása, hogy egy fényképet nyomozás céljából nyilvánosságra hozzanak.
4)
Úgy kell értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére,
hogy annak alkalmazásával nem ellentétes az, ha a művet vagy más, védelem alatt álló teljesítményt idéző újságcikk nem szerzői
jogvédelem alatt álló szövegmű.
5)
Úgy kell értelmezni a 2001/29 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének d) pontját, tekintettel az irányelv 5. cikkének (5) bekezdésére,
hogy annak alkalmazásához az a kötelezettség fűződik, hogy a műből vagy más, védelem alatt álló teljesítményből történő idézés
esetén fel kell tüntetni a forrást, beleértve a szerző vagy az előadóművész nevét is. Ha azonban a 2001/29 irányelv 5. cikke
(3) bekezdésének e) pontja alapján ezt a nevet nem tüntették fel, az említett kötelezettségnek azzal is eleget tesznek, ha
csak a forrást tüntetik fel.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.