CELEX: 62010CJ0547
Pritožba
Zunanji odnosi
Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu
Uredba (EGS) št. 2408/92
Dostop letalskih prevoznikov Skupnosti do letalskih prog znotraj Skupnosti
Člena 8 in 9
Področje uporabe
Uresničevanje prometnih pravic
Odločba 2004/12/ES
Nemški ukrepi glede priletov in odletov z letališča Zürich
Obveznost obrazložitve
Prepoved diskriminacije
Sorazmernost
Dokazno breme

Švicarska konfederacija s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 9. septembra 2010 v zadevi Švica proti Komisiji (
T-319/05, ZOdl., str. II-4265
, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to sodišče zavrnilo njeno tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2004/12/ES z dne 5. decembra 2003 o postopku na podlagi prvega stavka člena 18(2) Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu ter Uredbe Sveta (EGS) št. 2408/92 (Zadeva TREN/AMA/11/03 – Nemški ukrepi glede priletov in odletov z letališča Zürich) (
UL 2004, L 4, str. 13
, v nadaljevanju: izpodbijana odločba).
Pravni okvir
Sporazum med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu
Člen 1 Sporazuma med Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o zračnem prometu, ki je bil podpisan 21. junija 1999 v Luxembourgu in odobren v imenu Skupnosti s Sklepom Sveta in Komisije glede sporazuma o znanstvenem in tehnološkem sodelovanju z dne 4. aprila 2002 o sklenitvi sedmih sporazumov s Švicarsko konfederacijo (2002/309/ES, Euratom) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 41, str. 89, v nadaljevanju: Sporazum ES-Švica o zračnem prometu), določa:
„1.   Ta sporazum določa pravila za pogodbenici na področju civilnega letalstva. Te določbe ne posegajo v določbe Pogodbe ES in zlasti ne v sedanje pristojnosti Skupnosti, ki jih ima v skladu s pravili o konkurenci in predpisi o uporabi teh pravil ter v skladu z vso ustrezno zakonodajo Skupnosti, ki je navedena v prilogi k temu sporazumu.
2.   Za ta namen se določbe iz tega sporazuma ter uredbe in direktive, naštete v prilogi, uporabljajo pod pogoji, določenimi v nadaljevanju. Če so te določbe po vsebini enake ustreznim pravilom iz Pogodbe ES in aktom, sprejetim ob uporabi te pogodbe, se v svojem izvajanju in uporabljanju tolmačijo v skladu z ustreznimi sklepi in odločitvami Sodišča Evropskih skupnosti in Komisije Evropskih skupnosti, ki so bili sprejeti pred datumom podpisa tega sporazuma. Švici se sporočijo odločitve, sklepi in odločbe, sprejeti po datumu podpisa tega sporazuma. Skupni odbor na zahtevo ene od pogodbenic določi posledice takšnih odločitev, sklepov in odločb z namenom, da zagotovi pravilno delovanje tega sporazuma.“
Člen 2 Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu določa:
„Določbe tega sporazuma in njegove priloge se uporabljajo na področju zračnega prometa ali zadev, ki so neposredno povezane z zračnim prometom, kot so navedene v Prilogi tega sporazuma.“
Člen 3 tega sporazuma določa:
„V okviru tega sporazuma in brez poseganja v katere koli posebne določbe iz Sporazuma je prepovedana vsaka diskriminacija na podlagi državne pripadnosti.“
Člen 15(1) navedenega sporazuma določa:
„V skladu z določbami Uredbe Sveta (EGS) št. 2408/92 [z dne 23. julija 1992 o dostopu letalskih prevoznikov Skupnosti do letalskih prog znotraj Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 7, zvezek 1, str. 420)], kot je vključena v Prilogi tega sporazuma:
—
se letalskim prevoznikom Skupnosti in Švice dodelijo prometne pravice med katerokoli točko v Švici in katerokoli točko v Skupnosti;
[…]“
Člen 18 tega sporazuma določa:
„1.   Brez poseganja v odstavek 2 in v določbe Poglavja 2 je vsaka pogodbenica na svojem ozemlju odgovorna za pravilno izvrševanje tega sporazuma in zlasti za izvrševanje uredb in direktiv, katerih seznam je naveden v Prilogi.
2.   V primerih, ki bi lahko vplivali na storitve v zračnem prometu, dovoljene v skladu s Poglavjem 3, imajo institucije Skupnosti pooblastila po določbah uredb in direktiv, katerih uporaba je izrecno potrjena v Prilogi. Vendar pa Skupni odbor v primerih, ko Švica sprejme ali namerava sprejeti ukrepe na področju varstva okolja na podlagi člena 8(2) ali 9 Uredbe [št. 2408/92], na zahtevo ene od pogodbenic odloči, ali so ti ukrepi v skladu s tem sporazumom.
[…]“
V skladu s členom 20 Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu so vse zadeve v zvezi z veljavnostjo odločitev institucij Skupnosti, sprejetih na podlagi njihovih pristojnosti po tem sporazumu, v izključni pristojnosti Sodišča Evropskih skupnosti.
V Prilogi k navedenemu sporazumu je med drugim navedeno, da kadar akti iz te priloge vsebujejo sklicevanje na države članice Evropske skupnosti ali na zahtevo po povezavi z zadnjo, se za namen sporazuma razume, da se sklicevanja enako nanašajo na Švicarsko konfederacijo ali na zahtevo po povezavi z njo.
Ta priloga se med drugim nanaša na Uredbo št. 2408/92.
Uredba št. 2408/92
Člen 2 Uredbe št. 2408/92 določa:
„Za namene te uredbe:
[…]
(f)
‚prometna pravica‘ pomeni pravico letalskega prevoznika, da prevaža potnike, tovor in/ali poštne pošiljke v zračnem prevozu med dvema letališčema Skupnosti;
[…]“
Člen 3(1) te uredbe določa:
„Ob upoštevanju te uredbe zadevna(-e) država(-e) članica(-e) dovoli(-jo) letalskim prevoznikom Skupnosti, da uresničujejo prometne pravice na letalskih progah znotraj Skupnosti.“
Člen 8, od (1) do (3), navedene uredbe določa:
„1.   Ta uredba ne posega v pravico države članice, da brez diskriminacije glede na državljanstvo ali identiteto letalskega prevoznika ureja porazdelitev prometa med letališči znotraj letališkega sistema.
2.   Uresničevanje prometnih pravic je odvisno od objavljenih operativnih predpisov Skupnosti, državnih, regionalnih ali lokalnih operativnih predpisov, ki se nanašajo na varnost, varstvo okolja in dodelitev slotov.
3.   Na zahtevo države članice ali na lastno pobudo Komisija preuči uporabo odstavkov 1 in 2 ter v enem mesecu po prejemu zahteve in po posvetovanju z odborom iz člena 11 odloči, ali država članica lahko nadaljuje z izvajanjem ukrepa. Komisija svojo odločitev sporoči Svetu in državam članicam.“
Člen 9 iste uredbe določa:
„1.   Ob resnih zastojih v prometu in/ali okoljskih težavah, lahko odgovorna država članica ob upoštevanju tega člena določi pogoje za uresničevanje pravic v zračnem prometu, jih omeji ali zavrne, zlasti kadar lahko drugi načini prevoza zagotovijo zadovoljivo raven prevozne storitve.
2.   Ukrepi države članice v skladu z odstavkom 1:
—
morajo biti nediskriminatorni glede na državljanstvo ali identiteto letalskih prevoznikov,
—
morajo biti časovno omejeni tako, da rok veljavnosti ni daljši od treh let, potem pa se jih ponovno preuči,
—
ne smejo imeti pretiranega vpliva na cilje te uredbe,
—
ne smejo čezmerno izkrivljati konkurence med letalskimi prevozniki,
—
ne smejo biti bolj omejevalni, kot je potrebno za rešitev težav.
3.   Kadar država članica meni, da je potreben ukrep po odstavku 1, o njem obvesti druge države članice in Komisijo vsaj tri mesece pred začetkom njegove veljavnosti in ga primerno utemelji. Ukrep se izvaja, razen če v roku enega meseca po prejemu obvestila zadevna država članica izpodbija ukrep ali ga Komisija skladno z odstavkom 4 ponovno preuči.
4.   Na zahtevo države članice ali na lastno pobudo Komisija preuči ukrep iz odstavka 1. Če Komisija v enem mesecu po prejemu obvestila iz odstavka 3 začne preučevati ukrep, hkrati navede, ali se sme ukrep med preučevanjem izvajati v celoti ali delno, zlasti ob upoštevanju možnosti nepopravljivih posledic. Po posvetovanju z odborom iz člena 11 Komisija v enem mesecu po prejemu vseh potrebnih informacij odloči, ali je ukrep primeren in skladen s to uredbo ter ni kakorkoli drugače v nasprotju s pravom Skupnosti. Komisija mora o svoji odločitvi obvestiti Svet in države članice. Do sprejema take odločitve se lahko Komisija odloči za začasne ukrepe, vključno z začasno popolno ali delno ukinitvijo ukrepa, zlasti ob upoštevanju možnosti nepopravljivih posledic.
[…]“
Dejansko stanje
Letališče Zürich je v Klotnu (Švica), ki leži severovzhodno od mesta Zürich (Švica) in približno 15 km jugovzhodno od meje med Švico in Nemčijo. Ima tri steze: stezo zahod–vzhod (10/28), stezo sever–jug (16/34), ki križa stezo zahod–vzhod, in stezo severozahod–jugovzhod (14/32), ki je ločena od drugih dveh. Podnevi večina vzletov poteka na stezi zahod–vzhod proti zahodu, zjutraj in zvečer pa na stezi sever–jug v smeri severa. Letala pri pristajanju večinoma uporabljajo stezo severozahod–jugovzhod in prihajajo s severovzhoda. Zaradi bližine nemške meje morajo vsa letala, ki pristajajo v Zürichu s severa ali severozahoda, med pristajanjem leteti skozi nemški zračni prostor.
Uporabo nemškega zračnega prostora za prilete na letališče Zürich in odlete z njega je urejal dvostranski sporazum med Švicarsko konfederacijo in Zvezno republiko Nemčijo z dne 17. septembra 1984, ki ga je Zvezna republika Nemčija 22. marca 2000 odpovedala z učinkom od 31. maja 2001 zaradi težav pri izvajanju.
Zvezna republika Nemčija in Švicarska konfederacija sta nato 18. oktobra 2001 podpisali nov sporazum, ki pa ni bil ratificiran.
Nemški zvezni organi za letalstvo so 15. januarja 2003 objavili 213. izvedbeno uredbo nemške ureditve na področju zračnega prometa, s katero so bili določeni postopki za instrumentne pristanke na letališču Zürich in vzlete z njega. Ta je določala več omejitev za prilete na letališče Zürich od 18. januarja 2003 dalje.
Nemški zvezni organi za letalstvo so 4. aprila 2003 objavili prvo uredbo o spremembi 213. izvedbene uredbe (v nadaljevanju: 213. IU, kakor je bila spremenjena). Ta sprememba je začela veljati 17. aprila 2003.
Namen nemških ukrepov iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, je bil v bistvu preprečiti, da se v normalnih vremenskih razmerah izvajajo preleti nemškega ozemlja blizu švicarske meje na majhni višini ob delavnikih med 21. in 7. uro ter ob koncih tedna in dela prostih dnevih med 20. in 9. uro, in sicer zaradi zmanjšanja hrupa, ki mu je bilo izpostavljeno lokalno prebivalstvo. Tako prileta za pristajanje s severa, ki sta bila prej glavna prileta za letala, ki so pristajala na letališču Zürich, v teh urah nista bila več mogoča.
Poleg tega je 213. IU, kakor je bila spremenjena, vsebovala dva druga ukrepa, namenjena zmanjšanju obremenitve s hrupom v okolici meje med Nemčijo in Švico.
Prvič, v zvezi s prileti na letališče z vzhoda je člen 2(6), drugi pododstavek, 213. IU, kakor je bila spremenjena, določal najmanjše višine leta, ki jih je treba upoštevati med zgoraj navedenimi urami.
Drugič, člen 3 213. IU, kakor je bila spremenjena, je določal, da mora vzlet v smeri severa potekati tako, da se ob vstopu v nemški zračni prostor upoštevajo najmanjše višine leta, ki so bile določene različno glede na čas vzleta. Če je tako letalo vzletelo med zgoraj navedenimi urami, je moralo najprej pred nemško mejo spremeniti pot, da je vstopilo v nemški zračni prostor šele, ko je doseglo določeno najmanjšo višino leta.
Švicarska konfederacija je 10. junija 2003 pri Komisiji vložila pritožbo in ji predlagala, naj sprejme odločbo o tem, da:
—
se Zvezni republiki Nemčiji prepove izvajanje 213. IU, kakor je bila spremenjena;
—
se Zvezni republiki Nemčiji naloži, da izvajanje 213. IU, kakor je bila spremenjena, odloži do odločitve Komisije.
Komisija je 20. junija 2003 pozvala nemške organe, naj predložijo svoje pripombe v zvezi s pritožbo.
Z dopisom z istega dne je Komisija od švicarskih organov zahtevala dodatne podatke.
Nemški in švicarski organi so 26. junija 2003 sklenili sporazum glede številnih vprašanj v zvezi z izvajanjem 213. IU, kakor je bila spremenjena.
Švicarski organi so 27. junija 2003 obvestili Komisijo o tem sporazumu, pri čemer so pojasnili, da ta ne vpliva na pritožbo.
Tudi Zvezna republika Nemčija je z dopisom z dne 30. junija 2003 obvestila Komisijo o tem sporazumu in navedla, da na podlagi tega sporazuma sklepa, da je pritožba nična, in da pričakuje, da bo Komisija končala začeti postopek.
Komisija je po tem, ko je s švicarskimi in nemškimi organi izmenjala več dopisov, na te organe 14. oktobra 2003 naslovila obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v katerem jih je pozvala, naj podajo svoje pripombe.
Zvezna republika Nemčija je svoje pripombe podala 20. oktobra 2003, Švicarska konfederacija pa 21. oktobra 2003.
Komisija je z dopisom z dne 27. oktobra 2003 poslala osnutek odločbe, v zvezi s katerim je Švicarska konfederacija lahko podala svoje pripombe na seji svetovalnega odbora za dostop do trga (letalski prevoz) 4. novembra 2003.
Komisija je 5. decembra 2003 sprejela sporno odločbo.
V skladu s členom 1 te odločbe lahko Zvezna republika Nemčija nadaljuje izvajanje 213. IU, kakor je bila spremenjena.
V skladu s členom 2 navedene odločbe je njen naslovnik Zvezna republika Nemčija.
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Švicarska konfederacija je v sodno tajništvo Sodišča 13. februarja 2004 vložila tožbo za razglasitev ničnosti sporne odločbe.
Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 21. julija 2004 Zvezni republiki Nemčiji dovolil intervencijo v podporo predlogom Komisije.
Sodišče je s sklepom z dne 14. julija 2005 v zadevi Švica proti Komisiji (C-70/04) zadevo odstopilo Splošnemu sodišču.
Splošno sodišče je s sklepom z dne 7. julija 2006 v zadevi Švica proti Komisiji (
T-319/05, ZOdl., str. II-2073
) ugodilo predlogu za intervencijo Landkreis Waldshut v podporo predlogom Komisije.
Obravnava je bila opravljena 9. septembra 2009.
Splošno sodišče je zavrnilo tožbo Švicarske konfederacije, ne da bi se izreklo o njeni dopustnosti. Med drugim je razsodilo, da Komisiji ni mogoče očitati, prvič, da je štela, da ukrepi iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, ne spadajo na področje uporabe člena 9(1) Uredbe št. 2408/92, drugič, da pri preučitvi teh ukrepov glede na Sporazum ES-Švica o zračnem prometu in člen 8(3) navedene uredbe ni upoštevala pravic upravljavca letališča Zürich in okoliškega prebivalstva, in tretjič, da je odločila, da navedeni ukrepi spoštujejo načeli enakega obravnavanja in sorazmernosti.
Predlogi strank
Švicarska konfederacija Sodišču s pritožbo predlaga, naj:
—
razveljavi izpodbijano sodbo;
—
razglasi ničnost izpodbijane odločbe in v skladu s členom 122, prvi odstavek, Poslovnika Sodišča Komisiji naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka na prvi stopnji;
—
podredno, zadevno vrne Splošnemu sodišču in mu prepusti odločitev o stroških.
Komisija Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne;
—
Švicarski konfederaciji naloži plačilo stroškov tega postopka.
Nemška vlada Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne in
—
Švicarski konfederaciji naloži plačilo stroškov.
Landkreis Waldshut Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne;
—
upošteva predlog za zavrnitev tožbe, ki ga je podala na prvi stopnji;
—
podredno, izpodbijano sodbo razveljavi in tožbo Švicarske konfederacije zavrže kot nedopustno;
—
Švicarski konfederaciji naloži plačilo stroškov, vključno s stroški, ki so nastali na prvi stopnji, in z zunajsodnimi stroški, ki so nastali Landkreis Waldshut.
Nasprotna pritožba
Landkreis Waldshut z nasprotno pritožbo zatrjuje, da bi moralo Splošno sodišče ničnostno tožbo Švicarske konfederacije zavreči kot nedopustno.
Landkreis Waldshut meni, da Švicarske konfederacije ni mogoče šteti za državo članico in je sporna odločba posamično ne zadeva v smislu člena 263, četrti odstavek, PDEU.
V obravnavani zadevi Sodišče meni, da je treba takoj meritorno odločiti o zadevi (sodba z dne 23. oktobra 2007 v zadevi Poljska proti Svetu,
C-273/04, ZOdl., str. I-8925
, točka 33).
Pritožba
Švicarska konfederacija v utemeljitev svoje pritožbe navaja šest pritožbenih razlogov, ki se nanašajo na kršitev členov 9(1) in 8(3) Uredbe št. 2408/92, obveznosti obrazložitve, načel svobodnega opravljanja storitev, enakega obravnavanja in sorazmernosti ter pravil o dokaznem bremenu.
Prvi pritožbeni razlog
Trditve strank
Švicarska konfederacija s prvim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče s tem, da je v točkah od 74 do 91 izpodbijane sodbe razsodilo, da se člen 9(1) Uredbe št. 2408/92 za 213. IU, kakor je bila spremenjena, ne uporablja, napačno razlagalo in pravno napačno uporabilo to določbo.
Meni namreč, da se navedeni člen ne nanaša samo na formalno prepoved uresničevanja pravic v zračnem prometu, temveč se lahko nanaša tudi na dejanske omejitve ali prepovedi, tudi delne, torej na ukrepe, ki povzročijo omejevanje tega uresničevanja.
Švicarska konfederacija v zvezi s tem meni, da se člen 9(1) Uredbe št. 2408/92 uporablja za ukrepe iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, saj ti očitno omejujejo uresničevanje prometnih pravic do prileta in odleta z letališča Zürich in za to uresničevanje določajo pogoje, in sicer spoštovanje teh omejitev, zaradi česar ni mogoč prilet na to letališče s severa med urami, ko je prepovedan let na majhni višini.
Tako navedeni ukrepi po mnenju Švicarske konfederacije pomenijo, vsaj z dejanskega vidika, pogojno ali delno prepoved uresničevanja prometnih pravic, za katero velja člen 9(1) Uredbe št. 2408/92.
Komisija, nemška vlada in Landkreis Waldshut nasprotujejo argumentaciji Švicarske konfederacije.
Presoja Sodišča
Ugotoviti je treba, da je v skladu s členom 8(2) Uredbe št. 2408/92 uresničevanje prometnih pravic med drugim odvisno od objavljenih državnih, regionalnih ali lokalnih operativnih predpisov, ki se nanašajo na varnost, varstvo okolja in dodelitev slotov.
Kot je Splošno sodišče navedlo v točkah 75, 76 in 80 izpodbijane sodbe, se člen 9 te uredbe nanaša na bolj specifično skupino operativnih predpisov, ki veljajo za uresničevanje prometnih pravic v zgoraj navedenem smislu, in sicer v skladu z njegovim odstavkom 1 na operativne predpise, ki določajo pogoje za uresničevanje teh pravic, te pravice omejujejo ali jih zavračajo.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da Splošno sodišče z izpodbijano sodbo ni nikakor omejilo uporabe navedenega člena 9 na formalne prepovedi uresničevanja prometnih pravic, temveč je v točkah 75 in 88 te sodbe odločilo, da ukrepi iz tega člena v bistvu vsebujejo vsaj pogojno ali delno prepoved navedenega uresničevanja.
V okviru tega je Splošno sodišče v točki 89 izpodbijane sodbe pravilno pojasnilo, da če država članica za uresničevanje prometnih pravic zahteva upoštevanje svojih objavljenih državnih, regionalnih ali lokalnih operativnih predpisov, ki se zlasti nanašajo na varstvo okolja, to ne pomeni določitve pogoja za uresničevanje teh pravic v smislu člena 9(1) Uredbe št. 2408/92.
Če bi bilo tako, bi namreč člen 8(2) te uredbe popolnoma izgubil smisel.
Iz tega izhaja, da pri presoji Splošnega sodišča v točkah 75 in 88 izpodbijane sodbe o obsegu ukrepov iz člena 9 navedene uredbe ni prišlo do napačne uporabe prava.
Kot pa je Splošno sodišče ugotovilo v točkah 86 in 87 izpodbijane odločbe, je iz točk od 1 do 6 in 44 obrazložitve sporne odločbe razvidno, da ukrepi, določeni z 213. IU, kakor je bila spremenjena, v obdobjih, na katera se nanašajo, ne pomenijo prepovedi – ne pogojne ne delne – preleta nemškega zračnega prostora za letala, ki letijo z letališča Zürich ali nanj priletijo, temveč pomenijo le spremembo njihove poti po vzletu s tega letališča ali pred pristankom na njem.
Kot je Splošno sodišče poudarilo v navedeni točki 87, so ti ukrepi v bistvu v obdobjih, na katera se nanašajo, omejeni na preprečitev preletov dela nemškega ozemlja blizu švicarske meje na majhni višini, preleti istega ozemlja na večji višini pa so še vedno mogoči.
Torej Splošno sodišče s tem, da je razsodilo, da navedeni ukrepi ne spadajo na področje uporabe člena 9(1) Uredbe št. 2408/92, ni napačno uporabilo prava.
Zato je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti.
Drugi pritožbeni razlog
Trditve strank
Švicarska konfederacija z drugim pritožbenim razlogom zatrjuje, da je Splošno sodišče s tem, da je odločilo, da je sporna odločba zadostno obrazložena glede neuporabe člena 9 Uredbe št. 2408/92 za ukrepe, določene z 213. IU, kakor je bila spremenjena, in s tem, da je upoštevalo spremembo obrazložitve, ki jo je Komisija podala na prvi stopnji, v točki 84 izpodbijane sodbe pravno napačno razlagalo obveznost obrazložitve iz člena 296 PDEU.
Švicarska konfederacija meni, da bi morala biti sporna odločba ob neobstoju obrazložitve glede izključitve navedenih ukrepov s področja uporabe člena 9(1) Uredbe št. 2408/92 razglašena za nično zaradi bistvenih kršitev postopka.
Komisija, nemška vlada in Landkreis Waldshut ugovarjajo trditvam Švicarske konfederacije.
Presoja Sodišča
Opozoriti je treba, da mora biti obrazložitev, ki se zahteva v členu 296 PDEU, prilagojena naravi zadevnega akta ter mora jasno in nedvoumno izražati razlogovanje institucije, ki je akt izdala, tako da se lahko zadevne osebe seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in lahko pristojno sodišče izvede nadzor (glej zlasti sodbi z dne 6. marca 2003 v zadevi Interporc proti Komisiji,
C-41/00 P, Recueil, str. I-2125
, točka 55, in z dne 29. septembra 2011 v zadevi Elf Aquitaine proti Komisiji,
C-521/09 P, ZOdl., str. I-8947
, točka 147).
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da Švicarska konfederacija ni nikakor pojasnila, kako ji je domnevno nezadostna obrazložitev sporne odločbe preprečila, da bi se seznanila z utemeljitvijo te odločbe in učinkovito branila svoje pravice.
Poleg tega je iz izpodbijane sodbe jasno razvidno, da je Splošno sodišče na podlagi razlogovanja Komisije v sporni odločbi lahko izvedlo nadzor.
Kot je namreč ugotovilo Splošno sodišče, je iz točk od 1 do 6, 32 in 44 obrazložitve sporne odločbe jasno in nedvoumno razvidno, da je Komisija menila, da ukrepi, določeni z 213. IU, kakor je bila spremenjena, ne spadajo na področje uporabe člena 9 Uredbe št. 2408/92, ker, prvič, ti ukrepi niso bili priglašeni v skladu z odstavkom 3 tega člena 9 in ker, drugič, navedeni ukrepi v obdobjih, na katera se nanašajo, ne pomenijo prepovedi uresničevanja prometnih pravic, temveč le spremembo poti letov z letališča Zürich ali nanj.
Glede zatrjevanja, da je Komisija spremenila obrazložitev sporne odločbe med postopkom, zadošča ugotoviti, da je iz te odločbe jasno razvidno, zakaj je Komisija štela, da se člen 9 Uredbe št. 2408/92 ne uporablja za ukrepe, določene z 213. IU, kakor je bila spremenjena, poleg tega pa Švicarska konfederacija ne navaja, kakšna je nova obrazložitev, ki naj bi jo Komisija podala v postopku pred Splošnim sodiščem, niti v čem se ta razlikuje od obrazložitve v navedeni odločbi.
Zato je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da je sporna odločba zadostno obrazložena.
Iz navedenega izhaja, da je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti.
Tretji pritožbeni razlog
Trditve strank
Švicarska konfederacija s tretjim pritožbenim razlogom zatrjuje pravno napačno razlago in uporabo člena 8(3) Uredbe št. 2408/92, ker Splošno sodišče v točkah od 118 do 132 izpodbijane sodbe ni upoštevalo pravic upravljavca letališča Zürich in okoliških prebivalcev in ker v točkah od 193 do 199 te sodbe ni ustrezno preverilo združljivosti teh ukrepov s svobodo opravljanja storitev ter z njo neločljivo povezanima načeloma sorazmernosti in spoštovanja temeljnih svoboščin.
Švicarska konfederacija trdi, da bi upoštevanje pravic tega upravljavca in navedenih okoliških prebivalcev Splošno sodišče neizogibno privedlo do ugotovitve, da ukrepi, določeni z 213. IU, kakor je bila spremenjena, niso sorazmerni, saj ti navedenega upravljavca silijo k dragi reorganizaciji operacijskega sistema in občutno povečujejo hrup zaradi letal, ki so mu izpostavljeni okoliški prebivalci letališča Zürich na švicarskem ozemlju.
Zato naj navedeni ukrepi ne bi omogočali uresničitve cilja, ki mu sledijo, in sicer zmanjšanje obremenitve s hrupom, ki ga povzročajo letala, in naj bi povzročali diskriminacijo na podlagi državljanstva, kar je v nasprotju s členom 3 Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu.
Komisija, nemška vlada in Landkreis Waldshut ugovarjajo trditvam Švicarske konfederacije.
Presoja Sodišča
Najprej je treba spomniti, da je bil Sporazum ES-Švica o zračnem prometu sklenjen v okviru sedmih področnih sporazumov med istima pogodbenicama, podpisanih 21. junija 1999, in sicer po tem, ko je Švicarska konfederacija 6. decembra 1992 zavrnila Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 52, str. 3), in da Švicarska konfederacija zaradi te zavrnitve ni pristala na projekt integrirane ekonomske celote z enotnim trgom, ki temelji na skupnih pravilih za članice, ampak se je raje odločila za dvostranske sporazume z Evropsko unijo in njenimi državami članicami na nekaterih področjih (glej v tem smislu sodbi z dne 12. novembra 2009 v zadevi Grimme,
C-351/08, ZOdl., str. I-10777
, točki 26 in 27, in z dne 11. februarja 2010 v zadevi Fokus Invest,
C-541/08, ZOdl., str. I-1025
, točka 27).
Švicarska konfederacija torej ni pristopila k notranjemu trgu Unije, katerega namen je odpraviti vse ovire, da bi se ustvaril prostor popolnoma svobodnega pretoka, ki bi bil podoben tistemu, ki ga ponuja nacionalni trg, ki med drugim vključuje svobodno opravljanje storitev (glej zgoraj navedeno sodbo Grimme, točka 27, in sodbo z dne 15. julija 2010 v zadevi Hengartner in Gasser,
C-70/09, ZOdl., str. I-7233
, točka 41).
Zato razlage določb prava Unije, ki se nanašajo na ta notranji trg, ni mogoče samodejno uporabiti za Sporazum ES-Švica o zračnem prometu, če ta sam ne vsebuje izrecnih določb v zvezi s tem (glej v tem smislu zgoraj navedene sodbe Grimme, točka 29; Fokus Invest, točka 28, ter Hengartner in Gasser, točka 42).
Ugotoviti pa je treba, da Sporazum ES-Švica o zračnem prometu ne vsebuje nobene posebne določbe, na podlagi katere bi lahko za zadevne letalske prevoznike veljale določbe prava Unije o svobodi opravljanja storitev. Iz tega izhaja, da razlage teh določb ni mogoče uporabiti za razlago navedenega sporazuma.
V teh okoliščinah je Splošno sodišče – glede na to, da svoboda opravljanja storitev v okviru Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu ne velja – v točkah od 193 do 198 izpodbijane odločbe pravilno razsodilo, da Komisija s sporno določbo ni kršila načela svobode opravljanja storitev.
Enako velja za kršitev načel sorazmernosti in spoštovanja temeljnih svoboščin, neločljivo povezanih s svobodo opravljanja storitev, ki jo zatrjuje Švicarska konfederacija.
Poleg tega je Splošno sodišče – ker je razsodilo, da Komisija s tem, da med preučitvijo ukrepov, določenih z 213. IU, kakor je bila spremenjena, na podlagi člena 8(3) Uredbe št. 2408/92 ni upoštevala morebitnih pravic upravljavca letališča Zürich in okoliških prebivalcev, ki so izpostavljeni hrupu letal, ni napačno uporabila prava – pravilno razlagalo in uporabilo to določbo.
V zvezi s tem je treba spomniti, da člen 15(1) Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu določa, da se letalskim prevoznikom Unije in Švicarske konfederacije v skladu z Uredbo št. 2408/92 dodelijo prometne pravice med katerokoli točko v Švici in katerokoli točko v Uniji.
Kot je razvidno zlasti iz členov 2(f) in 3(1) Uredbe št. 2408/92, ta ureja dodelitev in uresničevanje prometnih pravic letalskih prevoznikov.
V okviru tega je na podlagi člena 8(2) te uredbe uresničevanje navedenih pravic odvisno zlasti od objavljenih državnih, regionalnih ali lokalnih operativnih predpisov, ki se nanašajo na varnost, varstvo okolja in dodelitev slotov. Zato se lahko preučitev iz odstavka 3 tega člena 8 v zvezi z uporabo odstavkov 1 in 2 navedenega člena nanaša samo na pogoje uresničevanja teh pravic glede zadevnih letalskih povezav, ob upoštevanju uporabe teh predpisov ali ukrepov iz navedenega odstavka 1.
Zato je Splošno sodišče pravilno razsodilo, da ob preučitvi iz člena 8(3) Uredbe št. 2408/92 ni mogoče upoštevati morebitnih pravic upravljavca letališča ali okoliških prebivalcev.
V teh okoliščinah je treba tretji pritožbeni razlog zavrniti.
Četrti pritožbeni razlog
Trditve strank
Švicarska konfederacija s četrtim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita napačno uporabo prava, ker v točkah od 133 do 192 izpodbijane sodbe ni ugotovilo kršitve načela enakega obravnavanja.
Švicarska konfederacija najprej meni, da je Splošno sodišče s tem, da v okviru preučitve skladnosti ukrepov, določenih z 213. IU, kakor je bila spremenjena, z načelom prepovedi diskriminacije, navedenim v členu 3 Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu, ni upoštevalo pravic upravljavca letališča Zürich in okoliških prebivalcev, pri razlagi in uporabi te določbe napačno uporabilo pravo.
Dalje, Švicarska konfederacija Splošnemu sodišču očita, da je v točkah od 146 do 153 izpodbijane odločbe v okviru preučitve utemeljenosti in sorazmernosti ukrepov, določenih z 213. IU, kakor je bila spremenjena, priznalo, da to, da se ti ukrepi nanašajo na turistično območje in da Zvezna republika Nemčija nima vpliva na letališče Zürich, pomeni objektivni okoliščini, ki upravičujeta te ukrepe.
Namreč, ker je Splošno sodišče po eni strani razsodilo, da Švicarska konfederacija ni oporekala temu, da je letališče Zürich v bližini turističnega območja, naj bi izkrivilo njeno zatrjevanje, da to območje ni „pomembno“ in da zanj ni „značilna izjemna turistična dejavnost“. Vsekakor pa naj ekonomski razlogi ne bi mogli upravičevati diskriminacije, ki je posledica navedenih ukrepov.
Po drugi strani pa naj bi priznanje neobstoja pristojnosti nemških organov na letališču Zürich kot objektivne okoliščine, ki upravičuje ukrepe, določene z 213. IU, kakor je bila spremenjena, onemogočalo posredovanje Komisije.
Švicarska konfederacija v teh okoliščinah meni, da – kot je navedeno v točki 149 izpodbijane sodbe – Splošno sodišče ni želelo preučiti navedenih ukrepov z vidika njihove nujnosti.
Nazadnje, Švicarska konfederacija trdi, da je Splošno sodišče pri ugotovitvah iz točke 156 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker so te ugotovitve posledica izkrivljanja dokazov, nezadostne preučitve dejstev in neupoštevanja obsega pooblastila za nadzor, pravice do izjave in obveznosti obrazložitve.
Komisija, nemška vlada in Landkreis Waldshut ugovarjajo trditvam Švicarske konfederacije.
Presoja Sodišča
Glede, prvič, napačne uporabe prava, za katero je po mnenju Švicarske konfederacije odgovorno Splošno sodišče, ker je razsodilo, da pri presoji skladnosti ukrepov iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, z načelom prepovedi diskriminacije iz člena 3 Sporazuma ES-Švica o zračnem prometu ni treba upoštevati pravic upravljavca letališča Zürich in okoliških prebivalcev, zadošča spomniti, da – kakor je razvidno iz točk od 84 do 88 te sodbe – ta sporazum in Uredba št. 2408/92 ne določata upoštevanja teh pravic, temveč se nanašata samo na uresničevanje prometnih pravic letalskih prevoznikov.
Poleg tega je treba spomniti, da je v skladu s členom 256(1), drugi pododstavek, PDEU in členom 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije pritožba omejena na preizkus pravnih vprašanj. Tako je le Splošno sodišče pristojno za ugotavljanje in presojo upoštevnih dejstev ter za presojo dokazov. Presoja dejstev in dokazov, razen ob njihovem izkrivljanju, ni pravno vprašanje, ki bi bilo kot tako v okviru pritožbe podvrženo nadzoru Sodišča (glej zlasti sodbe z dne 18. julija 2006 v zadevi Rossi proti UUNT,
C-214/05 P, ZOdl., str. I-7057
, točka 26; z dne 18. decembra 2008 v zadevi Les Éditions Albert René proti UUNT,
C-16/06 P, ZOdl., str. I-10053
, točka 68, in z dne 2. septembra 2010 v zadevi Calvin Klein Trademark Trust proti UUNT,
C-254/09 P, ZOdl., str. I-7989
, točka 49).
Takšno izkrivljanje mora očitno izhajati iz listin v spisu, pri čemer pa ni treba ponovno opraviti presoje dejstev ali dokazov (glej zlasti zgoraj navedeno sodbo Les Éditions Albert René proti UUNT, točka 69; sodbo z dne 3. septembra 2009 v zadevi Moser Baer India proti Svetu,
C-535/06 P, ZOdl., str. I-7051
, točka 33, in zgoraj navedeno sodbo Calvin Klein Trademark Trust proti UUNT, točka 50).
Glede turistične narave območja, ki ga zadevajo ukrepi iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, je treba ugotoviti, da čeprav Švicarska konfederacija zatrjuje izkrivljanje dejstev s strani Splošnega sodišča, ta država samo izpodbija njegovo presojo dejanskega stanja, ne da bi podala natančne navedbe, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti izkrivljanje teh dejstev in dokazov.
Vsekakor je treba poudariti, da Splošno sodišče s tem, da je ugotovilo bližino med letališčem Zürich in turističnim območjem, tega področja ni opredelilo za „pomembno“ niti ni zatrdilo, da je zanj „značilna izjemna turistična dejavnost“.
Poleg tega ukrepi iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, ne sledijo izključno ekonomskim razlogom, temveč tudi pomislekom, povezanim z varstvom oseb in okolja, saj so namenjeni zmanjšanju obremenitve s hrupom, ki ga povzročajo letala, na delu nemškega ozemlja, ki ga ti ukrepi zadevajo.
Kar zadeva neobstoj vpliva Zvezne republike Nemčije na letališče Zürich, zadošča ugotoviti, da je to nesporna objektivna okoliščina, ki Komisiji – čeprav jo je priznala – ni preprečila, da navedene ukrepe preuči na podlagi člena 8(3) Uredbe št. 2408/92.
Glede trditve Švicarske konfederacije v zvezi z zatrjevano zavrnitvijo Splošnega sodišča, da bi preučilo nujnost ukrepov iz 213. IU, kakor je bila spremenjena, je treba poudariti, da ta temelji na očitno napačnem razumevanju točke 149 izpodbijane sodbe, ki jo je treba razlagati ob upoštevanju njenega okvira (glej v tem smislu sodbo z dne 12. novembra 1996 v zadevi Ojha proti Komisiji,
C-294/95 P, Recueil, str. I-5863
, točki 48 in 49). Splošno sodišče je namreč v navedeni točki 149 preprosto ugotovilo, da nemški organi lahko sprejmejo take ukrepe. Vendar je iz točke 154 in naslednjih izpodbijane sodbe razvidno, da Splošno sodišče s to ugotovitvijo ni nameravalo omejiti pooblastila za preizkus sorazmernosti navedenih ukrepov. Zlasti je Splošno sodišče v točki 163 in naslednjih navedene sodbe natančno in podrobno preučilo vprašanje, ali obstajajo manj strogi ukrepi, ki bi Zvezni republiki Nemčiji omogočili, da doseže cilj, ki mu sledi z določbami 213. IU, kakor je bila spremenjena.
Nazadnje, ugotovitve Splošnega sodišča iz točke 156 izpodbijane sodbe spadajo v presojo dejstev in dokazov Splošnega sodišča in zato, kot je bilo opozorjeno v točki 99 te sodbe, niso predmet nadzora Sodišča v postopku s pritožbo, razen ob izkrivljanju.
Švicarska konfederacija pa ne podaja natančnih navedb, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti izkrivljanje dejstev in dokazov, niti ni to morebitno izkrivljanje razvidno iz listin iz spisa, predloženega Sodišču. Prav tako ni razvidno, da so navedene ugotovitve posledica nezadostne preučitve dejstev ter neupoštevanja obsega pooblastila za nadzor, pravice do izjave in obveznosti obrazložitve s strani Splošnega sodišča.
Poleg tega je Splošno sodišče v točki 157 izpodbijane sodbe jasno navedlo, zakaj stopnja obremenitve s hrupom v obravnavani zadevi zadošča za utemeljitev sprejetja ukrepov, kakršni so določeni v 213. IU, kakor je bila spremenjena.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba četrti pritožbeni razlog zavrniti.
Peti pritožbeni razlog
Trditve strank
Švicarska konfederacija s petim pritožbenim razlogom zatrjuje arbitrarno razlago pravil o dokaznem bremenu in dolžnosti sodelovanja ter obveznosti predložitve dokazov, ker ji Splošno sodišče v točki 158 izpodbijane sodbe očita, da ni navedla manjših višin preleta, ki bi jih bilo mogoče zapovedati, ne da bi se povečala obremenitev s hrupom na delu nemškega ozemlja, ki ga zadevajo ukrepi, določeni z 213. IU, kakor je bila spremenjena.
Splošno sodišče namreč po mnenju Švicarske konfederacije s tem od nje zahteva dokaz, ki ga ne more predložiti, medtem ko mora tisti, ki je sprejel navedene ukrepe, dokazati, da so ti potrebni.
Komisija, nemška vlada in Landkreis Waldshut ugovarjajo trditvam Švicarske konfederacije.
Presoja Sodišča
Preprosto zatrjevanje Švicarske konfederacije o arbitrarni razlagi pravil o dokaznem bremenu ne zadošča za izpodbijanje presoje Splošnega sodišča iz točke 158 izpodbijane sodbe.
Ker namreč sporna odločba in izpodbijana sodba vsebujeta podrobno analizo utemeljenosti in sorazmernosti ukrepov, določenih z 213. IU, kakor je bila spremenjena, mora Švicarska konfederacija natančno navesti argumente, s katerimi je po njenem mnenju mogoče izpodbiti to analizo.
Ob upoštevanju navedenega je Splošno sodišče pravilno razsodilo, da zatrjevanje Švicarske konfederacije o tem, da so nekatere najmanjše višine leta, določene na podlagi 213. IU, kakor je bila spremenjena, prevelike, in da določitev manjših višin ne bi vplivala na obremenitev s hrupom na območju, na katero se ti ukrepi nanašajo, ne zadostuje, če ta država v oporo temu zatrjevanju ne navede manjših višin, ki bi jih bilo mogoče predpisati.
Zato je treba peti pritožbeni razlog zavrniti.
Šesti pritožbeni razlog
Trditve strank
Švicarska konfederacija s šestim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je s tem, da je izključilo obstoj manj omejujočih ukrepov od tistih, določenih z 213. IU, kakor je bila spremenjena, napačno uporabilo pravo, ker Švicarska konfederacija ni navedla nobenega prejšnjega primera, v katerem bi bila mejna vrednost hrupa določena le za nekatere ure v dnevu ali nekatere dni v tednu.
Ta trditev Splošnega sodišča v točki 171 izpodbijane sodbe naj bi bila namreč očitno v nasprotju s točko 105 iste sodbe, v skladu s katero naj bi Švicarska konfederacija omenila obstoj nočne mejne vrednosti hrupa, ki je od poletja 2002 dalje določena za letališče Frankfurt na Majni.
Komisija, nemška vlada in Landkreis Waldshut ugovarjajo trditvam Švicarske konfederacije.
Presoja Sodišča
Poudariti je treba, da Švicarska konfederacija s šestim pritožbenim razlogom samo ugovarja ugotovitvi Splošnega sodišča iz točke 171 izpodbijane sodbe, v skladu s katero ta država ni navedla nobenega prejšnjega primera, v katerem bi bila mejna vrednost hrupa določena le za nekatere ure v dnevu ali nekatere dni v tednu in bi zadovoljivo delovala v praksi.
Vendar pa v nasprotju s trditvami Švicarske konfederacije ta ugotovitev ni v očitnem nasprotju s točko 105 navedene sodbe, saj je Splošno sodišče v tej točki samo navedlo, da je ta država omenila obstoj nočne mejne vrednosti hrupa, ki je od poletja 2002 dalje določena za letališče Frankfurt na Majni, ne da bi navedla, ali ta zadovoljivo deluje v praksi.
Vsekakor je treba ugotoviti, da se je Splošno sodišče v točki 171 in naslednjih izpodbijane sodbe oprlo na več razlogov, da bi ugotovilo sorazmernost ukrepov, določenih z 213. IU, kakor je bila spremenjena, in da vsak posamezni razlog utemeljuje ta sklep.
Zato šesti pritožbeni razlog, čeprav bi bil utemeljen, ne more povzročiti neveljavnosti te sodbe in ga je treba zavrniti kot brezpredmetnega, saj navedeni sklep utemeljujejo še drugi razlogi (glej v tem smislu sodbi z dne 26. aprila 2007 v zadevi Alcon proti UUNT,
C-412/05 P, ZOdl., str. I-3569
, točka 41, in z dne 19. aprila 2012 v zadevi Artegodan proti Komisiji, C-221/10 P, točka 110).
Iz navedenega je razvidno, da je treba šesti pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.
Ker noben pritožbeni razlog ni utemeljen, je treba pritožbo zavrniti v celoti.
Stroški
V skladu s členom 184(2) Poslovnika v primeru, da pritožba ni utemeljena ali pa je utemeljena in Sodišče samo dokončno odloči o sporu, odloči tudi o stroških. V skladu s členom 138(1) Poslovnika, ki se uporablja za pritožbeni postopek na podlagi člena 184(1) Poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker je Komisija predlagala, naj se Švicarski konfederaciji naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži, da poleg svojih stroškov nosi stroške, ki so Komisiji nastali v postopku na prvi stopnji in s to pritožbo.
Člen 184(4), drugi stavek, Poslovnika določa, da če je v postopku sodeloval intervenient, lahko Sodišče odloči, da nosi svoje stroške. V skladu s to določbo je treba odločiti, da Zvezna republika Nemčija in Landkreis Waldshut nosita svoje stroške postopka.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

1.
Pritožba se zavrne.

2.
Švicarski konfederaciji se naloži, da poleg svojih stroškov nosi stroške, ki so Evropski komisiji nastali na prvi stopnji in v postopku s to pritožbo.

3.
Zvezna republika Nemčija in Landkreis Waldshut nosita svoje stroške.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.