CELEX: 62012CJ0396
Společná zemědělská politika
Financování z EZFRV
Podpora pro rozvoj venkova
Snížení nebo zrušení plateb v případě nedodržení pravidel podmíněnosti
Pojem ,úmyslné porušení‘

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 67 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (
Úř. věst. L 141, s. 18
; Zvl. vyd. 03/44, s. 243), čl. 51 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (
Úř. věst. L 277, s. 1
, a oprava
Úř. věst. 2012, L 206, s. 23
), jakož i článku 23 nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (
Úř. věst. L 368, s. 74
).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi A. M. van der Hamem a A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren na jedné straně a College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland (zemský výbor Jižního Holandska, dále jen „College“) na straně druhé ve věci snížení podpory, která jim byla přiznána v rámci společné zemědělské politiky.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení č. 1698/2005
Nařízení č. 1698/2005 bylo změněno zejména nařízením Rady (ES) č. 74/2009 ze dne 19. ledna 2009 (
Úř. věst. L 30, s. 100
). Podle čl. 2 druhého pododstavce nařízení č. 74/2009 se provedené změny použijí ode dne 1. ledna 2009 s výjimkou změn čl. 51 odst. 1, 2 a 4 nařízení č. 1698/2005, které se použijí ode dne 1. ledna 2010.
Bod 45 odůvodnění nařízení č. 1698/2005 zní:
„Měl by být zaveden systém sankcí pro případy, kdy příjemci plateb podle určitých opatření pro hospodaření s půdou nesplní v rámci celého svého hospodářství závazné požadavky stanovené v nařízení [Rady] (ES) č. 1782/2003 [ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (
Úř. věst. L 270, s. 1
)], a to s přihlédnutím k závažnosti, rozsahu, trvalosti a opakování neplnění požadavků.“
Článek 36 písm. a) bod iv) nařízení č. 1698/2005 upravuje poskytování agroenvironmentálních plateb.
Článek 51 odst. 1 a 4 nařízení č. 1698/2005, ve znění platném do 1. ledna 2010, zní:
„1.   Pokud příjemci plateb podle čl. 36 písm. a) bodů i) až v) [...] přestanou v důsledku určitého jednání nebo opomenutí, které jim může být přímo přičítáno, splňovat v celém hospodářství závazné požadavky podle článků 4 a 5 a příloh III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, celková částka plateb, které jim mají být poskytnuty v kalendářním roce, kdy došlo k tomuto neplnění požadavků, se snižuje nebo ruší.
Snížení nebo zrušení uvedené v prvním pododstavci se uplatní rovněž v případech, kdy příjemci plateb podle čl. 36 písm. a) bodu iv) přestanou v důsledku určitého jednání nebo opomenutí, které jim může být přímo přičítáno, splňovat v celém hospodářství minimální požadavky týkající se používání průmyslových hnojiv a přípravků na ochranu rostlin uvedené v čl. 39 odst. 3.
[...]
4.   Podrobná pravidla pro snížení plateb a vyloučení z plateb budou stanovena postupem podle čl. 90 odst. 2. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu závažnost, rozsah, trvalost a opakování neplnění požadavků.“
Článek 51 odst. 4 nařízení č. 1698/2005, ve znění nařízení č. 74/2009, použitelném ode dne 1. ledna 2010, zní:
„Prováděcí pravidla pro snížení a vyloučení se stanoví postupem podle čl. 90 odst. 2. V této souvislosti se zohlední závažnost, rozsah, trvalost a opakování zjištěného nedodržení a dále tato kritéria:
a)
V případě nedbalosti procento snížení nepřesahuje 5 % a v případě opakovaného nedodržení 15 %.
[...]
b)
V případě úmyslného nedodržení požadavků není procento snížení v zásadě nižší než 20 % a může vést až k úplnému vyloučení z jednoho nebo více režimů podpory a vztahovat se na jeden nebo více kalendářních roků.
[...]“
Nařízení č. 1975/2006
Bod 6 odůvodnění nařízení č. 1975/2006 zní:
„V souladu s článkem 51 nařízení (ES) č. 1698/2005 byly v rámci určitých opatření stanovených uvedeným nařízením provedeny platby s výhradou dodržení podmíněnosti podle hlavy II kapitoly 1 nařízení (ES) č. 1782/2003. Je proto třeba sladit pravidla týkající se podmíněnosti s pravidly zahrnutými v nařízeních (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 796/2004.“
Článek 23 nařízení č. 1975/2006 zní následovně:
„Aniž je dotčen čl. 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 1698/2005, pokud bylo zjištěno porušení, použije se snížení na celkovou částku podpory [...], která byla nebo má být poskytnuta dotčenému příjemci po podání žádostí o platbu nebo před jejím podáním v průběhu kalendářního roku zjištění.
Pokud k porušení došlo z nedbalosti příjemce, vypočte se snížení v souladu s pravidly uvedenými v článku 66 nařízení (ES) č. 796/2004.
V případě úmyslného porušení se snížení vypočte v souladu s článkem 67 nařízení (ES) č. 796/2004.“
Nařízení č. 796/2004
Podle bodu 56 odůvodnění nařízení č. 796/2004, který se týká podmínek uplatnění sankcí v případě nedodržení pravidel podmíněnosti:
„Systém snížení a vyloučení upravený v nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud jde o povinnosti spojené s podmíněností, však sleduje jiný cíl, a to motivovat zemědělce k dodržování již existujících právních předpisů v různých oblastech podmíněnosti.“
Článek 66 odst. 1 nařízení č. 796/2004, nadepsaný „Uplatnění snížení v případě nedbalosti“, zní:
„[...][p]okud ke zjištěnému porušení došlo z nedbalosti zemědělce, použije se snížení na celkovou částku přímých plateb, [...] které byly nebo mají být poskytnuty dotyčnému zemědělci na základě žádosti o podporu, kterou podal nebo podá v průběhu kalendářního roku zjištění. Toto snížení zpravidla činí 3 % celkové částky.
Platební agentura však může na základě hodnocení poskytnutého příslušným kontrolním orgánem ve zprávě o kontrole [...] rozhodnout buď o snížení tohoto procentuálního podílu na 1 %, nebo o jeho zvýšení na 5 % celkové částky [...]“
Článek 67 odst. 1 téhož nařízení, nadepsaný „Uplatnění snížení a vyloučení v případech úmyslného porušení“, zní:
„[...][p]okud se zjištěného porušení dopustil zemědělec úmyslně, použije se na celkovou částku [přímých plateb] snížení, které činí zpravidla 20 % této celkové částky.
Platební agentura však může na základě hodnocení poskytnutého příslušným kontrolním orgánem ve zprávě o kontrole v souladu s čl. 48 odst. 1 písm. c) rozhodnout buď o snížení tohoto procentuálního podílu až na 15 %, nebo případně o jeho zvýšení až na 100 % celkové částky.“
Nařízení č. 1782/2003
Nařízení č. 1782/2003 bylo zrušeno nařízením Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (
Úř. věst. L 30, s. 16
). Bod 2 odůvodnění nařízení č. 1782/2003 zní takto:
„Je třeba spojit plnou výši platby přímé podpory s dodržováním pravidel, která se týkají zemědělské půdy, zemědělské produkce a činnosti. Uvedená pravidla se musí týkat začlenění základních norem z oblasti životního prostředí, bezpečnosti potravin, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat a dobrého zemědělského a ekologického stavu do společných organizací trhů. Pokud nebudou tyto základní normy dodržovány, měly by členské státy přímou podporu částečně nebo úplně pozastavit na základě kritérií, která jsou přiměřená, objektivní a odstupňovaná. [...]“
Nizozemské právo
Článek 2 vyhlášky ministra pro zemědělství, přírodu a jakost potravin č. TRCJZ/2006/1978 o úpravě použití právního rámce pro pravidla podmíněnosti přímých podpor ve prospěch zemědělců ve společné zemědělské politice (Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, nr. TRCJZ/2006/1978, houdende beleidsregels over de toepassing van het normenkader randvoorwaarden in het kader van de directe inkomenssteun aan landbouwers in het kader van het Gemeenschappelijk landbouwbeleid) ze dne 24. července 2006 (dále jen „vyhláška“) zní:
„1.   V případě jednání, kterým jsou porušeny povinnosti uvedené v článku 3 vyhlášky o společné zemědělské politice – podpora příjmu 2006, je podpora příjmu s výjimkou případu vyšší moci [...] snížena o procentní sazbu, jejíž výše závisí na.
—
posouzení porušení,
—
počtu případů porušení a
—
oblasti politiky, do které spadá nedodržené pravidlo podmíněnosti.
2.   Posouzení porušení se provádí na základě čtyř kritérií:
a.
opakování;
b.
rozsahu;
c.
závažnosti;
d.
doby trvání.
[...]“
Ustanovení článku 8 vyhlášky zní:
„1.   Snížení v případě úmyslného porušení požadavku nebo pravidla činí zpravidla 20 %.
2.   Posouzení úmyslu se v každém případě provádí na základě následujících kritérií:
a.
při popisu příslušného pravidla podmíněnosti se zjistí bezprostřední souvislost s úmyslným porušením;
b.
složitost příslušného pravidla podmíněnosti;
c.
otázka, zda se jedná o dlouhodobou politiku;
d.
otázka, zda se jedná o aktivní jednání nebo vědomé opomenutí;
e.
skutečnost, že zemědělec již byl dříve upozorněn na nedostatky při plnění dotčeného pravidla podmíněnosti;
f.
stupeň nesplnění pravidla podmíněnosti;
[...]“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Žalobci v původním řízení, majitelé zemědělského podniku v Nizozemsku, jsou příjemci podpory příjmů a podpory pro zemědělství v souladu s životním prostředím na základě nařízení č. 1698/2005.
Dne 13. března 2009 Algemene Inspectiedienst (obecná inspekce) ministerie van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (ministerstva hospodářství, zemědělství a inovace) provedla na místě kontrolu dodržování pravidel podmíněnosti společné zemědělské politiky. U této příležitosti bylo konstatováno, že hnojiva nebyla použita nízkoemisním způsobem, jak vyžadují ustanovení vnitrostátních právních předpisů.
Hnojiva byla použita na dotčené pastvině nezávislým zemědělským pracovníkem ve službě zemědělského podniku na objednávku žalobců v původním řízení.
Na základě tohoto zjištění College dne 29. července 2010 přijal rozhodnutí, kterým z důvodu úmyslného nedodržení uvedených právních předpisů snížil o 20 % podporu pro zemědělství v souladu s životním prostředím, jejímiž příjemci byli žalobci v původním řízení. Bylo jim přičteno nedodržení povinnosti používat hnojivo nízkoemisním způsobem zemědělským pracovníkem.
Žalobci v původním řízení podali proti tomuto rozhodnutí odvolání, které College zamítl rozhodnutím ze dne 2. prosince 2010 z důvodu, že povinnost používání hnojiva nízkoemisním způsobem je dlouhodobou politikou ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. c) vyhlášky.
Jelikož žaloba podaná žalobci v původním řízení u Rechtbank ’s-Gravenhage byla zamítnuta, podali tito žalobci opravný prostředek před předkládajícím soudem.
Za těchto okolností se Raad van State rozhodla přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Jak je třeba rozumět pojmu ‚úmyslné porušení‘ v čl. 51 odst. [4] nařízení [...] č. 1698/2005, ve znění změněném nařízením [...] č. 74/2009 [...], v článku 23 nařízení [...] č. 1975/2006 a v čl. 67 odst. 1 nařízení [...] č. 796/2004[?] [D]ochází k takovému porušení již tehdy, když porušení směřuje proti dlouhodobé politice ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. c) [vyhlášky]?
2)
Brání unijní právo tomu, aby se v členském státě vycházelo z toho, že byl předpis porušen ‚úmyslně‘ ve smyslu uvedených nařízení, pokud se jedná o jednu nebo více následujících okolností:
a)
u příslušného pravidla podmíněnosti, které nebylo dodrženo, se úmysl předpokládá již předem;
b)
příslušné pravidlo podmíněnosti je složité;
c)
jedná se o dlouhodobou politiku;
d)
je přítomno buď aktivní jednání, nebo vědomé opomenutí;
e)
zemědělec již byl dříve upozorněn na nedostatky při plnění dotčeného pravidla podmíněnosti; a
f)
z důvodu míry nesplnění pravidla podmíněnosti je třeba vycházet z toho, že se jedná o úmysl?
3)
Je možno příjemci podpory přičítat ‚úmyslné porušení‘, pokud práce provede na jeho příkaz třetí osoba?“
K předběžným otázkám
K první a druhé otázce
Úvodem je třeba poznamenat, stejně jako generální advokátka v bodě 25 stanoviska, že článek 51 nařízení č. 1698/2005 je použitelný na spor v původním řízení ve znění před změnou provedenou nařízením č. 74/2009, ve kterém se pojem „úmyslné porušení“ neobjevil.
Jak zejména zdůraznila ve svém vyjádření slovinská vláda, z předkládacího rozhodnutí kromě toho vyplývá, že sporné rozhodnutí je založeno na nedodržení povinnosti používání hnojiva nízkoemisním způsobem, který je dlouhodobou politikou ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. c) vyhlášky.
Předkládající soud rovněž upřesňuje, že v rámci sporu, který je mu předložen, je jeho úkolem přezkoumat, zda Rechtbank ’s-Gravenhage správně rozhodl, že se College nedopustil pochybení, když měl za to, že pouhá okolnost, že uvedená povinnost je „dlouhodobou politikou“, vede k tomu, že pravidla týkající se podmíněnosti nebyla „úmyslně“ nedodržena, i když práce provádí na příkaz zemědělce třetí osoba.
Za těchto okolností je nutno první a druhou otázku chápat v tom smyslu, že předkládající soud chce v zásadě zjistit, jak je třeba vykládat pojem „úmyslné porušení“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článku 23 nařízení č. 1975/2006, a zda unijní právo brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které spojuje vysokou důkazní hodnotu s kritériem dlouhodobé politiky.
K pojmu „úmyslné porušení“
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, jak je třeba vykládat pojem „úmyslné porušení“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článku 23 nařízení č. 1975/2006.
Je třeba bez dalšího připomenout, že v rámci reformy společné zemědělské politiky provedené nařízením č. 1782/2003, jehož provádění upřesňuje nařízení č. 796/2004, byly přímé platby, jak uvádí bod 2 odůvodnění nařízení č. 1782/2003, spojeny s dodržením pravidel podmíněnosti. Z článku 51 odst. 1 nařízení č. 1698/2005 vyplývá, že tato vzájemná závislost byla zavedena rovněž v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).
Co se týče sankcí, které mohou být uloženy za zjištěná porušení, z čl. 51 odst. 1 nařízení č. 1698/2005 a článku 23 nařízení č. 1975/2006 vyplývá, že porušení pravidel podmíněnosti vede ke snížení podpory, které je vypočítáno podle článků 66 a 67 nařízení č. 796/2004.
Z článku 23 nařízení č. 1975/2006 dále vyplývá, že k uplatnění sankcí v případě porušení pravidel podmíněnosti dochází v případě nedbalosti nebo úmyslu. Režim odpovědnosti stanovený tímto nařízením tedy nemá objektivní povahu.
Článek 67 nařízení č. 796/2004 ani článek 23 nařízení č. 1975/2006 však nedefinují pojem „úmyslné porušení“. Taková definice nevyplývá ani z jiných ustanovení těchto nařízení, která kromě toho neodkazují ani na právo členských států.
Podle ustálené judikatury je tedy třeba u tohoto pojmu provést autonomní a jednotný výklad s přihlédnutím ke kontextu uvedených článků a cíle sledovaného právní úpravou, jejíž jsou součástí (viz zejména rozsudek ze dne 14. března 2013, Leth, C‑420/11, bod 24 a citovaná judikatura).
Článek 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článek 23 nařízení č. 1975/2006 se týkají případů porušení, ke kterému došlo v důsledku úmyslného jednání nebo které bylo spácháno úmyslně.
Úmyslné porušení pravidel podmíněnosti je založeno na objektivním znaku, a sice porušení těchto pravidel, a také na subjektivním znaku.
Co se týče tohoto druhého znaku, může příjemce pomoci zaujmout dané chování buď s cílem dosáhnout porušení pravidel podmíněnosti, nebo když takový cíl nesleduje, ale je srozuměn s možností, že takové porušení může nastat.
Co se týče kontextu, do kterého spadá pojem „úmyslné jednání“, je třeba uvést, že unijní zákonodárce stanoví zejména v čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 možnost jak zpřísnění, tak i zmírnění sankcí stanovených za takové úmyslné jednání. Uvedené ustanovení tedy předpokládá určitou rozmanitost úmyslného jednání příjemce podpory.
Pojem „úmyslné porušení“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článku 23 nařízení č. 1975/2006 musí být tedy vykládán v tom smyslu, že předpokládá porušení pravidel podmíněnosti příjemcem podpory, který zamýšlí porušení uvedených pravidel, nebo který, i když takové porušení nezamýšlí, je srozuměn s možností, že k němu může dojít.
Ke kritériu vycházejícímu z existence dlouhodobé politiky
Předkládající soud se táže, zda unijní právo brání vnitrostátnímu ustanovení, které je dotčené v původním řízení, jenž spojuje vysokou důkazní hodnotu s kritériem existence dlouhodobé politiky.
Je třeba uvést, že nařízení č. 796/2004 ani nařízení č. 1975/2006 nestanoví podmínky provádění důkazů za účelem prokázání, že nedodržení požadavků podmíněnosti bylo úmyslné.
Z toho vyplývá, že stanovení těchto podmínek je na vnitrostátním právu. Členské státy tedy mají možnost přijmout ustanovení, která umožňují zjištění, zda pravidla podmíněnosti byla porušena úmyslně.
Jestliže však členský stát přijme ustanovení, které stejně jako ustanovení dotčené v původním řízení stanoví takové kritérium existence dlouhodobé politiky a přiznává uvedenému kritériu vysokou důkazní hodnotu, měl by uvedený stát upravit možnost příjemce podpory prokázat, že jeho chování nebylo úmyslné.
Vzhledem k výše uvedenému je třeba na první a druhou otázku odpovědět, že pojem „úmyslné porušení“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článku 23 nařízení č. 1975/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje porušení pravidel podmíněnosti příjemcem podpory, který zamýšlí porušení uvedených pravidel, nebo i když takové porušení nezamýšlí, je srozuměn s možností, že k němu může dojít. Unijní právo nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které stejně jako ustanovení dotčené v původním řízení spojuje vysokou důkazní hodnotu s kritériem existence dlouhodobé politiky, pokud má příjemce podpory v případě potřeby možnost prokázat, že jeho jednání nebylo úmyslné.
Ke třetí otázce
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článek 23 nařízení č. 1975/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že v případě porušení požadavků podmíněnosti třetí osobou, která provádí práce na příkaz příjemce podpory, může být chování této třetí osoby přičteno uvedenému příjemci.
Jak uvedla generální advokátka v bodě 58 svého stanoviska, byl stanoven systém sankcí, jak vyplývá z bodu 45 odůvodnění nařízení č. 1698/2005, pro potrestání příjemců podpory, pokud v rámci celého hospodářství nesplní závazné požadavky stanovené v oblasti podmíněnosti v nařízení č. 1782/2003.
Podle článku 23 nařízení č. 1975/2006 se sankce uplatňují pouze v případě porušení požadavků podmíněnosti z nedbalosti nebo úmyslně.
To však nemění nic na skutečnosti, jak uvedla generální advokátka v bodě 61 stanoviska, že unijní zákonodárce si přál učinit příjemce podpory odpovědným jak za vlastní jednání nebo opomenutí, tak za jednání a opomenutí těchto třetích osob.
Vyvstává tedy otázka, podle jakých kritérií může být příjemce podpory považován za odpovědného za jednání nebo opomenutí třetí osoby, která způsobila porušení pravidel podmíněnosti.
Je třeba konstatovat, že na uvedenou odpovědnost se vztahuje režim odpovědnosti za jednání nebo opomenutí samotného příjemce.
Aby tedy mohl být příjemce podpory považován za odpovědného za jednání nebo opomenutí třetí osoby, která vykonávala práce na jeho pozemku na jeho účet, je třeba, aby chování uvedeného příjemce bylo úmyslné nebo nedbalostní.
V takovém případě může toto porušení, i když nevyplývá přímo z vlastního jednání příjemce podpory, vyplývat z výběru třetí osoby, z dohledu nad ní nebo z pokynů jí udělených.
Příjemce podpory může být odpovědný za nedbalost nebo úmyslné jednání i nezávisle na úmyslném nebo nedbalostním chování třetí osoby, která se dopustila porušení pravidel podmíněnosti.
Takový výklad je v souladu s cílem sankcí za porušení pravidel podmíněnosti, jejichž cílem je napomáhat zemědělcům k dodržování existujících právních předpisů v jednotlivých oblastech podmíněnosti. Skutečnost že k tomu, aby mohl být příjemce podpory považován za odpovědného za jednání nebo opomenutí třetích osob, je nezbytné jeho úmyslné nebo nedbalostní jednání, umožňuje totiž zachovat motivační účinek uvedených sankcí, který je zmíněn v bodě 56 odůvodnění nařízení č. 796/2004. Takový výklad kromě toho umožňuje předcházet zneužití, neboť příjemce podpory se nemůže zprostit viny tím, že zemědělské práce na svém pozemku nechá provést třetí osobou, ani snížit svou odpovědnost tím, že prokáže, že dotčená třetí osoba například jednala s nedbalostí, aby vyloučil svou odpovědnost za úmyslné jednání.
Na třetí otázku je tedy třeba odpovědět, že čl. 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článek 23 nařízení č. 1975/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že v případě porušení požadavků podmíněnosti třetí osobou, která provádí práce na příkaz příjemce podpory, může být uvedený příjemce považován za odpovědného za toto porušení, pokud jednal úmyslně nebo v nedbalosti při výběru této třetí osoby, dohledu nad ní nebo při udělování pokynů, a to bez ohledu na to, zda uvedená třetí osoba jednala úmyslně nebo v nedbalosti.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:

1)
Pojem „úmyslné porušení“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, a článku 23 nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje porušení pravidel podmíněnosti příjemcem podpory, který zamýšlí porušení uvedených pravidel, nebo i když takové porušení nezamýšlí, je srozuměn s možností, že k němu může dojít. Unijní právo nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které stejně jako ustanovení dotčené v původním řízení spojuje vysokou důkazní hodnotu s kritériem existence dlouhodobé politiky, pokud má příjemce podpory v případě potřeby možnost prokázat, že jeho jednání nebylo úmyslné.

2)
Článek 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článek 23 nařízení č. 1975/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že v případě porušení požadavků podmíněnosti třetí osobou, která provádí práce na příkaz příjemce podpory, může být uvedený příjemce považován za odpovědného za toto porušení, pokud jednal úmyslně nebo v nedbalosti při výběru této třetí osoby, dohledu nad ní nebo při udělování pokynů, a to bez ohledu na to, zda uvedená třetí osoba jednala úmyslně nebo v nedbalosti.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: nizozemština.