CELEX: 62012CJ0437
Sisäinen verotus
SEUT 110 artikla
Rekisteröintivero
Samanlaiset kotimaiset tuotteet
Veron neutraalisuus maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen ja kotimaan markkinoilla jo olevien samanlaisten ajoneuvojen välillä

Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEUT 110 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jonka on pannut vireille oikeushenkilö X ja joka koskee henkilöautoista ja moottoripyöristä kannettavaa veroa (belasting personenauto’s en motorrĳwielen, jäljempänä auto- ja moottoripyörävero), jonka X on joutunut maksamaan toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevaa moottoriajoneuvoa Alankomaissa rekisteröitäessä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Henkilöautoista ja moottoripyöristä kannettavasta verosta annetun vuoden 1992 lain (Wet op de belasting personenauto’s en motorrĳwielen 1992, jäljempänä auto- ja moottoripyöräverolaki) 1 §:ssä, sellaisena kuin sitä on sovellettava pääasian tosiseikastoon, säädetään seuraavaa:
”1.   Henkilöautoista, moottoripyöristä ja hyötyajoneuvoista kannetaan veroa, jota kutsutaan [auto- ja moottoripyöräveroksi].
2.   Veroa on maksettava henkilöautoista, moottoripyöristä ja hyötyajoneuvoista, jotka rekisteröidään vuoden 1994 tieliikennelain (Wegenverkeerswet) nojalla pidettävään ajoneuvorekisteriin.
– –”
Vuosina 2006–2009 auto- ja moottoripyöräveron määrä laskettiin auto- ja moottoripyöräverolain 9 §:n mukaan tiettynä prosenttiosuutena kyseessä olevan ajoneuvon ”nettoluettelohinnasta” siten, että siihen tehtiin tässä säännöksessä mainitut vähennykset ja korotukset.
Nettoluettelohinnasta säädetään auto- ja moottoripyöräverolain 9 §:n 3 ja 6 momentissa seuraavaa:
”3.   Nettoluettelohinnalla tarkoitetaan luettelohintaa, josta on vähennetty tähän hintaan sisältyvä liikevaihtovero – –.
– –
6.   Käytettyihin autoihin – – sovellettava luettelohinta on sen päivän luettelohinta, jona autoa – – on ensimmäisen kerran käytetty. – –”
Auto- ja moottoripyöräveron määräytymisperustetta muutettiin 1.2.2008 lähtien. Sitä ei enää lasketa pelkästään nettoluettelohinnan perusteella, vaan siihen sisältyy myös rahamäärä, joka riippuu moottoriajoneuvojen polttoaineen kulutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 16.12.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/1268/ETY (
EYVL L 375, s. 36
) mukaisesti mitatusta hiilidioksidipäästöjen määrästä. Nettoluettelohinnasta riippuva osa auto- ja moottoripyöräveron määräytymisperusteesta on siten asteittain pienentynyt ja hiilidioksidipäästöjen määrästä riippuva osa vastaavasti kasvanut.
Vuosina 2006–2009 auto- ja moottoripyöräveron määräytymisperusteessa otettiin huomioon seuraavat prosenttiosuudet nettoluettelohinnasta:
—
2006–31.1.2008: 45,2 %
—
1.2.2008 alkaen: 42,3 %
—
vuonna 2009: 40 %.
Siirtymäsäännösten perusteella ajanjaksona 1.2.2008–31.12.2009 rekisteröidyistä käytettyinä maahantuoduista ajoneuvoista, joiden ensimmäinen käyttöpäivä oli ollut ennen 1.2.2008, ei kannettu hiilidioksidipäästöjen perusteella laskettua auto- ja moottoripyöräveroa.
Auto- ja moottoripyöräveron määrä on 1.1.2010 lähtien laskettu sekä nettoluettelohinnan että hiilidioksidipäästöjen määrän perusteella kaikkien ajoneuvojen rekisteröinnin yhteydessä, ja tämä koskee myös ajoneuvoja, joiden ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008.
Auto- ja moottoripyöräverolain 10 §:ssä säädetään käytettyjen ajoneuvojen auto- ja moottoripyöräverosta seuraavaa:
”1.   – – [ajoneuvoon] sovellettavan veron määrää – – laskettaessa otetaan huomioon vähennys.
2.   Edellä 1 momentissa tarkoitettu vähennys on arvonalennus prosentteina siitä luettelohinnasta, joka ajoneuvolla oli Alankomaissa sen ensimmäisenä käyttöpäivänä. – –
– –”
Auto- ja moottoripyöräverolaissa annetaan verovelvolliselle mahdollisuus valita alennettu auto- ja moottoripyörävero, jos auto- ja moottoripyöräveron määrä, jota olisi ollut sovellettava käytettäessä ajoneuvoa ensimmäisen kerran Alankomaissa uutena ajoneuvona, on tuona päivänä voimassa olleiden veron määräytymisperustetta ja verokantaa koskeneiden lain säännösten mukaan alempi kuin vuodelta 2010 kannettavan veron laskettu määrä.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
X teki 11.1.2010 henkilöauton rekisteröimiseksi Alankomaissa auto- ja moottoripyöräveroa koskevan ilmoituksen, jossa veron määrä oli 5776 euroa, ja maksoi tämän määrän. Ajoneuvo oli otettu liikennekäyttöön ensimmäisen kerran Saksassa 30.5.2006, ja siinä oli silloin saksalaiset rekisterikilvet.
X teki oikaisuvaatimuksen tämän siltä kannetun ja sen maksaman auto- ja moottoripyöräveron määrästä. Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rĳksbelastingdienst hylkäsi oikaisuvaatimuksen, minkä jälkeen X nosti kanteen Rechtbank Bredassa. Kyseinen tuomioistuin hyväksyi kanteen osittain ja määräsi auto- ja moottoripyöräverosta palautettavaksi 1233 euroa.
X valitti Rechtbank Bredan tuomiosta Gerechtshof ’s-Hertogenboschiin. X katsoo, että auto- ja moottoripyöräveron määrää laskettaessa on pidettävä lähtökohtana sitä veron määrää, joka vielä kohdistuu samanlaisiin käytettyihin ajoneuvoihin, jotka on rekisteröity 1.2.2008 ja 31.12.2009 välisenä aikana, jolloin veron määräytymisperusteeseen ei sisältynyt hiilidioksidipäästöistä riippuvaa osaa. X vaatii siten, että maksetusta auto- ja moottoripyöräverosta palautetaan 2809 euroa.
X vetoaa siihen, että auto- ja moottoripyörävero on yhteensopimaton unionin oikeuden kanssa. X:n mukaan sen määrä on suurempi kuin sen veron määrä, joka vielä kohdistuu samanlaisiin käytettyihin ajoneuvoihin, joiden ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 ja jotka on – toisin kuin oikeudenkäynnin kohteena oleva ajoneuvo – tuotu maahan ja rekisteröity 1.2.2008 ja 31.12.2009 välisenä aikana. Tuon ajanjakson jälkeen maahantuoduista käytetyistä ajoneuvoista kannetaan siten korkeampaa veroa kuin niihin verrattavista tuona ajanjaksona rekisteröidyistä ajoneuvoista.
Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rĳksbelastingdienst katsoo, että auto- ja moottoripyöräveron määrää laskettaessa on pidettävä lähtökohtana sitä veron määrää, joka vielä kohdistuu sellaisiin samanlaisiin ajoneuvoihin, joiden ensimmäinen käyttöpäivä on oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon tavoin ollut vuonna 2006 ja jotka on samana vuonna rekisteröity Alankomaissa uusina ajoneuvoina.
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on tiettyjä epäilyjä auto- ja moottoripyöräveron yhteensopivuudesta SEUT 110 artiklan kanssa. Kyseinen tuomioistuin tarkastelee kysymystä siitä, olisiko tämä vero jätettävä kantamatta pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon rekisteröinnin yhteydessä siltä osin kuin vero riippuu hiilidioksidipäästöistä. Se tarkastelee myös kysymystä siitä, onko tämän ajoneuvon rekisteröinnin yhteydessä vuonna 2010 maksettavaksi vaadittua auto- ja moottoripyöräveron määrää verrattava siihen tästä verosta jäljellä olevaan määrään, joka vielä vuonna 2010 sisältyi sellaisten samanlaisten ajoneuvojen arvoon, jotka oli tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä vuonna 2006 uusina ajoneuvoina, vai myös siihen tästä verosta jäljellä olevaan määrään, joka vielä vuonna 2010 sisältyi sellaisten ajoneuvojen arvoon, joiden ensimmäinen käyttöpäivä on pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon tavoin ollut vuonna 2006 ja jotka on sen jälkeen tuotu maahan ja rekisteröity käytettyinä ajoneuvoina 1.2.2008 ja 31.12.2009 välisenä aikana.
Tämän vuoksi Gerechtshof 's-Hertogenbosch päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko arvioitaessa SEUT 110 artiklan puitteissa kysymystä, onko [oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon] rekisteröinnistä vuonna 2010 kannettu vero suurempi kuin tässä jäsenvaltiossa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon sisältyvä, verosta jäljellä oleva määrä, tämän jäljellä olevan määrän määrittämisen yhteydessä samanlaisena pidettävä
a)
vastaavanlaista [ajoneuvoa], joka on rekisteröity uutena ajoneuvona sinä vuonna, jona [oikeudenkäynnin kohteena oleva ajoneuvo] otettiin ensimmäistä kertaa käyttöön (2006), tai
b)
myös (muita) [ajoneuvoja], jotka ovat olleet käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla vuonna 2010 ja jotka on [oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon] lailla otettu ensimmäistä kertaa käyttöön 30.5.2006 ja jotka ovat muutoin vastaavanlaisia mutta jotka on 30.5.2006 jälkeen (tuotu maahan ja) rekisteröity käytettyinä ajoneuvoina (30.5.2006 jälkeen vuoden 2009 loppuun mennessä) ja/tai
c)
myös (muita) [ajoneuvoja], jotka ovat olleet käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla vuonna 2010 ja jotka on toisin kuin [oikeudenkäynnin kohteena oleva ajoneuvo] otettu ensimmäistä kertaa käyttöön 30.5.2006 jälkeen mutta jotka ovat muutoin vastaavanlaisia ja jotka on 30.5.2006 jälkeen (tuotu maahan ja) rekisteröity uusina tai käytettyinä ajoneuvoina (30.5.2006 jälkeen vuoden 2009 loppuun mennessä)?
2)
Onko arvioitaessa kysymystä, onko SEUT 110 artikla esteenä [oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon] rekisteröinnistä vuonna 2010 kannettavalle auto- ja moottoripyöräverolle siltä osin kuin kyseinen vero riippuu hiilidioksidipäästöistä – –, veron tämä osa katsottava uudeksi veroksi, joka on erotettava 1.2.2008 asti kannetusta, ainoastaan [netto]luettelohinnasta riippuneesta auto- ja moottoripyöräverosta, jolloin, siltä osin kuin vero riippuu hiilidioksidipäästöistä, vertailulla (samanlaisiin) käytettyihin, ennen 1.1.2010 rekisteröityihin ajoneuvoihin ei ole käsiteltävänä olevan asian kannalta merkitystä?
3)
Jos kyseessä ei ole [toisessa kysymyksessä] tarkoitettu uusi vero, onko SEUT 110 artiklan nojalla auto- ja moottoripyöräveron kantamiselle [oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon] rekisteröinnistä vuonna 2010, siltä osin kuin kyseinen vero riippuu hiilidioksidipäästöistä – –, esteenä se seikka, että [oikeudenkäynnin kohteena olevan ajoneuvon] kanssa vastaavanlaisista ajoneuvoista, jotka otetiin ensimmäistä kertaa käyttöön ennen 1.2.2008 ja tuotiin maahan ja rekisteröitiin käytettyinä autoina kaudella 1.2.2008–31.12.2009, ei ole kannettu hiilidioksidipäästöistä riippuvaa – – veroa, vaikka kyseistä hiilidioksidipäästöistä riippuvaa veroa kannettiin edellä tarkoitetulla kaudella rekisteröitäessä [ajoneuvoja], jotka otettiin ensimmäistä kertaa käyttöön 1.2.2008 jälkeen mutta jotka muutoin ovat vastaavanlaisia kuin [oikeudenkäynnin kohteena oleva ajoneuvo]?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Kysymyksillään, jotka on syytä käsitellä yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii lähinnä selvittämään yhtäältä, mitkä ovat SEUT 110 artiklaa sovellettaessa sellaisia samanlaisia kotimaisia tuotteita, jotka ovat verrattavissa käytettyyn ajoneuvoon, jonka ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 ja joka on tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä vuonna 2010, sekä toisaalta, onko SEUT 110 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä vuonna 2010 voimassa olleen auto- ja moottoripyöräveron kaltaiselle verolle.
Samanlaiset kotimaiset tuotteet
Aluksi on syytä todeta, että vero, jonka jäsenvaltio kantaa silloin, kun moottoriajoneuvot niiden liikennekäyttöön ottamista varten rekisteröidään sen alueella, on sisäinen vero, jota on sen vuoksi tutkittava SEUT 110 artiklan kannalta katsottuna (ks. vastaavasti asia
C-402/09, Tatu, tuomio 7.4.2011, Kok., s. I-2711
, 32 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tältä osin on syytä muistuttaa, että kyseisen artiklan ensimmäisessä kohdassa kielletään jäsenvaltiota määräämästä muiden jäsenvaltioiden tuotteille sisäisiä veroja, jotka ovat korkeampia kuin samanlaisille kotimaisille tuotteille määrätyt verot.
Lisäksi on syytä muistuttaa, että jäsenvaltion markkinoilla olevat moottoriajoneuvot ovat SEUT 110 artiklassa tarkoitettuja ”kotimaisia tuotteita” (ks. em. asia Tatu, tuomion 55 kohta).
Kun nämä tuotteet saatetaan myytäviksi tämän jäsenvaltion käytettyjen ajoneuvojen markkinoilla, niitä on pidettävänä ”samanlaisina tuotteina” kuin maahantuotuja käytettyjä ajoneuvoja, jos niiden ominaisuudet ja ne tarpeet, joihin ne vastaavat, tekevät niistä keskenään kilpailevia. Kahden mallin välisen kilpailun aste riippuu siitä, missä määrin ne vastaavat tiettyihin muun muassa hintaa, kokoa, mukavuutta, suorituskykyä, polttoaineenkulutusta, kestävyyttä ja luotettavuutta koskeviin vaatimuksiin. Viiteajoneuvona on oltava sellainen ajoneuvo, joka on ominaispiirteiltään mahdollisimman samanlainen maahantuodun ajoneuvon kanssa. Tämä merkitsee sitä, että huomioon on otettava ajoneuvon malli, tyyppi ja muut ominaispiirteet, kuten käyttövoima ja varustus, ikä, ajokilometrimäärä, yleinen kunto tai merkki (ks. mm. asia
C-101/00, Tulliasiamies ja Siilin, tuomio 19.9.2002, Kok., s. I-7487, 75
ja 76 kohta ja asia
C-74/06, komissio v. Kreikka, tuomio 20.9.2007, Kok., s. I-7585, 29
ja 37 kohta).
Tältä osin on syytä todeta, ettei edellisessä kohdassa mainittujen kriteerien luettelo ole tyhjentävä eikä pakottava. On aivan selvää, että viiteajoneuvo voi vaihdella maahantuodun ajoneuvon ominaispiirteiden mukaan. Kaksi ajoneuvoa, joilla on sama ensimmäinen käyttöpäivä, eivät välttämättä ole samanlaisia esimerkiksi sen vuoksi, että ne eivät ole samassa määrin kuluneita. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on ratkaista edellisessä kohdassa mainitun kaltaiset seikat huomioon ottaen, mitkä ovat ne kotimaiset tuotteet, joiden ominaispiirteet ovat mahdollisimman samanlaiset kyseessä olevan maahantuodun ajoneuvon kanssa.
Tästä seuraa, että sellaisia samanlaisia kotimaisia tuotteita, jotka ovat verrattavissa pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen käytettyyn ajoneuvoon, jonka ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 ja joka on tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä vuonna 2010, ovat sellaiset Alankomaiden markkinoilla ennestään olevat ajoneuvot, jotka ovat ominaispiirteiltään mahdollisimman samanlaisia kyseessä olevan ajoneuvon kanssa.
Auto- ja moottoripyöräveron yhteensopivuus SEUT 110 artiklan kanssa
SEUT 110 artiklan tarkoituksena on turvata tavaroiden vapaa liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä normaaleissa kilpailuolosuhteissa. Sillä pyritään poistamaan kaikenlainen suojaaminen, joka voi johtua muista jäsenvaltioista peräisin olevia tuotteita syrjivän sisäisen verotuksen soveltamisesta (em. asia Tatu, tuomion 34 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kuten tämän tuomion 21 kohdassa on mainittu, kyseisen artiklan ensimmäisessä kohdassa kielletään tämän vuoksi jäsenvaltioita määräämästä muiden jäsenvaltioiden tuotteille korkeampia sisäisiä veroja kuin ne määräävät samanlaisille kotimaisille tuotteille.
Tältä osin on syytä muistuttaa, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan verojärjestelmää voidaan pitää SEUT 110 artiklan kanssa yhteensoveltuvana ainoastaan, jos osoitetaan, että järjestelmä on rakenteeltaan sellainen, ettei se missään olosuhteissa mahdollista maahantuotujen tuotteiden verottamista kotimaisia tuotteita ankarammin ja näin ollen sillä ei missään tapauksessa ole syrjivää vaikutusta (asia C-10/08, komissio v. Suomi, tuomio 19.3.2009, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Oikeuskäytännössä on siten jo katsottu, että moottoriajoneuvojen verotuksen osalta tällä EUT-sopimuksen määräyksellä on tarkoitus taata valtionsisäisen verotuksen täydellinen neutraalisuus, kun on kyse kotimaan markkinoilla jo olevien ja maahantuotavien tuotteiden välisestä kilpailusta (asia
C-47/88, komissio v. Tanska, tuomio 11.12.1990, Kok., s. I-4509
, 9 kohta ja asia
C-387/01, Weigel, tuomio 29.4.2004, Kok., s. I-4981
, 66 kohta).
Unionin tuomioistuin on myös täsmentänyt, että siitä lähtien kun rekisteröintivero on maksettu jäsenvaltiossa, sen määrä sisältyy ajoneuvon arvoon. Kun asianomaisessa jäsenvaltiossa rekisteröity ajoneuvo tämän jälkeen myydään käytettynä ajoneuvona tässä samassa jäsenvaltiossa, sen markkina-arvo, joka sisältää rekisteröintiverosta jäljellä olevan määrän, vastaa tämän ajoneuvon arvonalentumisen perusteella määräytyvää tiettyä prosenttiosuutta sen alkuperäisestä arvosta (yhdistetyt asiat
C-290/05 ja C-333/05, Nádasdi ja Németh, tuomio 5.10.2006, Kok., s. I-10115
, 54 kohta).
Näin ollen SEUT 110 artiklaa rikotaan silloin, kun toisesta jäsenvaltiosta tuodusta käytetystä ajoneuvosta kannetaan vero, jonka määrä on suurempi kuin tässä jäsenvaltiossa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon sisältyvä, verosta jäljellä oleva määrä (asia
C-345/93, Nunes Tadeu, tuomio 9.3.1995, Kok., s. I-479
, 20 kohta; asia
C-393/98, Gomes Valente, tuomio 22.2.2001, Kok., s. I-1327
, 23 kohta ja em. asia Tulliasiamies ja Siilin, tuomion 55 kohta).
Jos nimittäin maahantuoduista käytetyistä ajoneuvoista kannettavan rekisteröintiveron määrä on suurempi kuin kotimaan markkinoilla olevien jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon sisältyvä rekisteröintiverosta jäljellä oleva määrä, tämä saattaa merkitä kotimaisten käytettyjen ajoneuvojen myynnin suosimista ja samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen tuonnin tekemistä vähemmän houkuttelevaksi.
SEUT 110 artiklan tarkoituksena ei kuitenkaan ole estää jäsenvaltiota ottamasta käyttöön uusia veroja tai muuttamasta olemassa olevien verojen verokantaa tai määräytymisperustetta (em. yhdistetyt asiat Nádasdi ja Németh, tuomion 49 kohta ja em. asia Tatu, tuomion 50 kohta).
Jäsenvaltioiden oikeus säätää uusista veroista tai olemassa olevien verojen verokannan tai määräytymisperusteen muuttamisesta ei kuitenkaan ole rajoittamaton. SEUT 110 artiklassa määrättyä kieltoa on sovellettava aina, kun verotus on omiaan tekemään muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden tuonnin vähemmän houkuttelevaksi ja näin suosimaan kotimaisia tuotteita (ks. vastaavasti em. asia Tatu, tuomion 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Jäsenvaltiot eivät siten saa ottaa käyttöön sellaisia uusia veroja eivätkä tehdä olemassa oleviin veroihin sellaisia muutoksia, joilla on tarkoitus tehdä maahantuotujen tuotteiden myynti vähemmän houkuttelevaksi ja näin suosia kansallisilta markkinoilta saatavilla olevien ja niille ennen kyseisten verojen tai muutosten voimaantuloa saatettujen samanlaisten tuotteiden myyntiä tai joilla on tällainen vaikutus (ks. vastaavasti em. asia Tatu, tuomion 53 kohta).
Auto- ja moottoripyöräveron osalta unionin tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ilmenee, että tämä vero tulee maksettavaksi ja se maksetaan vain rekisteröitäessä ajoneuvo ensimmäisen kerran Alankomaiden alueella. Alankomaiden lainsäädäntöä on muutettu vuodesta 2006 lähtien useaan kertaan. Ennen 1.2.2008 kyseisen veron määrä laskettiin pelkästään prosenttiosuutena nettoluettelohinnasta. Tuosta päivästä lähtien veron määräytymisperusteeseen on sisältynyt myös summa, joka riippuu hiilidioksidipäästöjen määrästä. Nettoluettelohinnasta riippuva osa tästä veron määräytymisperusteesta on asteittain pienentynyt ja hiilidioksidipäästöistä riippuva osa samalla kasvanut.
Kuten Alankomaiden hallitus ja Euroopan komissio ovat huomauttaneet, auto- ja moottoripyöräveron laskentatapaan tehdystä muutoksesta huolimatta tämän veron maksuvelvollisuuden synnyttävä tosiseikka eli ajoneuvon rekisteröinti ensimmäisen kerran Alankomaiden alueella on ilmeisesti sama ennen kyseistä muutosta ja sen jälkeen. Tässä tapauksessa on siten kyse samasta verosta kuin aikaisemminkin.
Siinäkin tapauksessa, että vero olisi uusi, SEUT 110 artiklassa määrättyä kieltoa on tämän tuomion 34 kohdassa todetuin tavoin sovellettava aina, kun verotus on omiaan tekemään muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden tuonnin vähemmän houkuttelevaksi ja näin suosimaan samanlaisia kotimaisia tuotteita.
Unionin tuomioistuimelle esitetystä asiakirja-aineistosta näyttää ilmenevän pääasian yhteydessä, että käytettyihin ajoneuvoihin, joiden ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 mutta jotka on tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä 1.2.2008 ja 31.12.2009 välisenä aikana, kohdistunut auto- ja moottoripyörävero on ollut pienempi kuin 1.1.2010 tai myöhemmin maahantuotuihin ja rekisteröityihin samanlaisiin käytettyihin ajoneuvoihin kohdistunut vastaava vero, koska ensin mainituista ajoneuvoista ei kannettu hiilidioksidipäästöjen määrästä riippuvaa auto- ja moottoripyöräveron osaa.
Jos näin on, kotimaan markkinoilla on olemassa pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevaan ajoneuvoon verrattavissa olevia samanlaisia käytettyjä ajoneuvoja, joiden arvoon sisältyvä auto- ja moottoripyöräverosta jäljellä oleva määrä on pienempi kuin oikeudenkäynnin kohteena olevaan ajoneuvoon kohdistuva vastaava vero.
Jos viimeksi mainittu määrä on suurempi kuin pienin jäljellä oleva sellainen määrä, joka vielä sisältyy valtion alueella jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon, siinä tapauksessa ei ole osoitettu, että auto- ja moottoripyöräverolaki olisi rakenteeltaan sellainen, ettei se missään olosuhteissa mahdollista maahantuotujen tuotteiden verottamista kotimaisia tuotteita ankarammin ja näin ollen sillä ei missään tapauksessa ole syrjivää vaikutusta.
Tällaiset syrjivät vaikutukset ovat vältettävissä vain silloin, jos on mahdollista valita pienin jäljellä oleva rekisteröintiveron määrä, joka vielä sisältyy valtion alueella jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon.
Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, onko pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen käytettyyn ajoneuvoon sisältyvän auto- ja moottoripyöräveron määrä suurempi kuin pienin jäljellä oleva auto- ja moottoripyöräveron määrä, joka vielä sisältyy Alankomaissa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon.
Tästä seuraa, että SEUT 110 artikla on esteenä auto- ja moottoripyöräverolaissa säädetyn kaltaiselle verolle sikäli ja siltä osin kuin maahantuoduista käytetyistä ajoneuvoista niitä Alankomaissa rekisteröitäessä kannettava kyseisen veron määrä on suurempi kuin pienin jäljellä oleva kyseisen veron määrä, joka sisältyy Alankomaissa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon.
Esitettyihin kysymyksiin on kaiken edellä todetun perusteella vastattava seuraavasti:
—
SEUT 110 artiklaa sovellettaessa sellaisia samanlaisia kotimaisia tuotteita, jotka ovat verrattavissa pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen käytettyyn ajoneuvoon, jonka ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 ja joka on tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä vuonna 2010, ovat sellaiset Alankomaiden markkinoilla ennestään olevat ajoneuvot, jotka ovat ominaispiirteiltään mahdollisimman samanlaisia kyseessä olevan ajoneuvon kanssa
—
SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä auto- ja moottoripyöräveron kaltaiselle verolle sikäli ja siltä osin kuin maahantuoduista käytetyistä ajoneuvoista niitä Alankomaissa rekisteröitäessä kannettava kyseisen veron määrä on suurempi kuin pienin jäljellä oleva kyseisen veron määrä, joka sisältyy Alankomaissa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

SEUT 110 artiklaa sovellettaessa sellaisia samanlaisia kotimaisia tuotteita, jotka ovat verrattavissa pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen käytettyyn ajoneuvoon, jonka ensimmäinen käyttöpäivä on ollut ennen 1.2.2008 ja joka on tuotu Alankomaihin ja rekisteröity siellä vuonna 2010, ovat sellaiset Alankomaiden markkinoilla ennestään olevat ajoneuvot, jotka ovat ominaispiirteiltään mahdollisimman samanlaisia kyseessä olevan ajoneuvon kanssa.

SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä auto- ja moottoripyöräveron (belasting personenauto's en motorrĳwielen) kaltaiselle verolle sikäli ja siltä osin kuin maahantuoduista käytetyistä ajoneuvoista niitä Alankomaissa rekisteröitäessä kannettava kyseisen veron määrä on suurempi kuin pienin jäljellä oleva kyseisen veron määrä, joka sisältyy Alankomaissa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.