CELEX: 62013CJ0410
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Štrukturálne fondy
Hospodárska, sociálna a územná súdržnosť
Nariadenie (ES) č. 1260/1999
Článok 38
Nariadenie (ES) č. 2792/1999
Článok 19
Rybolov
Súdny spor na vnútroštátnej úrovni
Povinnosť členského štátu prijať opatrenia na zabezpečenie riadneho výkonu rozhodnutia o priznaní pomoci po skončení súdneho sporu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 38 nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (
Ú. v. ES L 161, s. 1
; Mim. vyd. 14/001, s. 31), článku 19 nariadenia Rady (ES) č. 2792/1999 zo 17. decembra 1999, ktorým sa ustanovujú presné predpisy a opatrenia týkajúce sa štrukturálnej pomoci spoločenstva v sektore rybného hospodárstva (
Ú. v. ES L 337, s. 10
; Mim. vyd. 04/004, s. 179), ako aj častí 6 a 7 usmernení o ukončení pomoci (2000 – 2006) poskytovanej zo štrukturálnych fondov schválených rozhodnutím Komisie KOM(2006) 3424 v konečnom znení z 1. augusta 2006 (ďalej len „usmernenia Komisie“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi „Baltlanta“ UAB, spoločnosťou s ručením obmedzeným založenou podľa litovského práva (ďalej len „Baltlanta“) a Lietuvos valstybė (Litovská republika) vo veci žiadosti tejto spoločnosti o získanie náhrady majetkovej a nemajetkovej ujmy, ktorá jej bola spôsobená tým, že sa jej zabránilo využiť finančnú pomoc z titulu Štrukturálnych fondov Európskej únie.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie č. 1260/1999
Odôvodnenie 52 nariadenia č. 1260/1999 stanovovalo:
„keďže je treba bližšie určiť zodpovednosť členských štátov za zisťovanie a nápravu pravidiel práva a zodpovednosť Komisie v prípadoch, keď členské štáty neplnia svoje povinnosti“.
Článok 8 ods. 3 a 4 tohto nariadenia znel:
„3.   Pri uplatňovaní zásady subsidiarity je vykonávanie pomoci na príslušnej územnej úrovni a podľa mechanizmov špecifických pre každý členský štát na zodpovednosti členských štátov bez toho, aby boli dotknuté právomoci Komisie, najmä právomoc vykonávať celkový rozpočet Európskych spoločenstiev.
4.   Členské štáty spolupracujú s Komisiou, aby zabezpečili, že fondy spoločenstva budú využívané podľa zásad riadnej správy finančných prostriedkov.“
Článok 9 uvedeného nariadenia definoval pojmy „plán rozvoja“ a „operácia“ takto:
„Na účely tohto nariadenia sa rozumie:
…
b)
‚plánom rozvoja‘ (ďalej len ‚plán‘) analýza situácie vypracovaná členským štátom so zreteľom na ciele uvedené v článku 1 a prioritné potreby pre dosiahnutie týchto cieľov, ako aj stratégia, plánované prioritné činnosti, ich špecifické ciele a s tým spojené predbežné finančné zdroje;
…
k)
‚operácia‘ každý projekt alebo činnosť vykonávaná konečnými príjemcami pomoci“.
Podľa článku 30 ods. 1, 2 a 4 toho istého nariadenia:
„1.   Výdavky spojené s činnosťami sú oprávnené pre príspevok z fondov len vtedy, ak tieto činnosti tvoria súčasť dotknutej pomoci.
2.   Výdavok nesmie byť považovaný za výdavok pre príspevok z fondov, ak už bol konečným príjemcom zaplatený pred dňom, kedy bola žiadosť o pomoc doručená Komisii. Tento dátum predstavuje východzí bod pre posúdenie uplatniteľnosti výdavku.
Konečný dátum uplatniteľností výdavku je stanovený v rozhodnutí o poskytnutí príspevku z fondov. Vzťahuje sa na platby, ktoré koneční príjemcovia zaplatili. Komisia môže lehotu predĺžiť na základe riadne odôvodnenej žiadosti členského štátu podľa článkov 14 a 15.
…
4.   Členské štáty zabezpečia, že príspevok od fondov bude pre činnosť zachovaný len vtedy, ak v období piatich rokov odo dňa, kedy príslušné vnútroštátne orgány alebo riadiaci orgán rozhodli o príspevku z fondu, v nej nedošlo k nejakej podstatnej zmene:
a)
ktorá ovplyvňuje jeho povahu alebo podmienky vykonávania alebo poskytuje nejakej firme alebo verejnému subjektu neopodstatnenú výhodu a
b)
ktorá je výsledkom buď zmeny v povahe vlastníctva nejakej súčasti infraštruktúry, alebo ukončenia či premiestnenia nejakej produktívnej činnosti.
Členské štáty o každej takejto zmene informujú Komisiu. V prípade, že k takej zmene dôjde, použijú sa ustanovenia článku 39.“
Článok 38 nariadenia č. 1260/1999 stanovoval:
„1.   Bez toho, aby bola dotknutá zodpovednosť Komisie za vykonávanie všeobecného rozpočtu Európskych spoločenstiev, členské štáty prevezmú zodpovednosť za finančnú kontrolu pomoci v prvom stupni. Medzi opatrenia, ktoré na tento účel prijmú, patria
a)
overenie toho, že boli zriadené riadiace a kontrolné mechanizmy a vykonávajú sa v praxi tak, že zabezpečujú, aby sa fondy spoločenstva využívali účinne a správne;
…
e)
predchádzanie, zisťovanie a náprava nezrovnalostí, ich oznamovanie Komisii v súlade s pravidlami a stále informovanie Komisie o pokroku v správnych a súdnych konaniach;
…
h)
spätné získanie všetkých čiastok stratených následkom zistených nezrovnalostí, a ak je to vhodné, uplatnenie úroku z omeškania.
…
3.   Komisia a členské štáty spolupracujú na základe dvojstranných administratívnych dohôd na koordinácii plánov, metód a vykonávaní kontrol tak, aby maximálne zvýšili ich užitočnosť. Výsledky vykonaných kontrol si bezodkladne vymenia.
Najmenej raz ročne a v každom prípade pred výročným preskúmaním uvedeným v článku 34 ods. 2 sú prešetrené a vyhodnotené:
…
c)
finančné dôsledky zaznamenaných nezrovnalostí, opatrenia už urobené alebo dosiaľ požadované pre ich nápravu, a ak to je nevyhnutné, úpravy riadiacich a kontrolných systémov.
4.   Po tomto prešetrení a vyhodnotení, bez toho, aby boli dotknuté opatrenia, ktoré má bezodkladne prijať členský štát podľa tohto článku a článku 39, môže Komisia vzniesť pripomienky, zvlášť pokiaľ ide o finančné dôsledky všetkých zistených nezrovnalostí. Tieto pripomienky sú určené členskému štátu a riadiacemu orgánu dotknutej pomoci. Ak je to nevyhnutné, sú k týmto pripomienkam pripojené požiadavky na opatrenia pre nápravu zistených nedostatkov v riadení a odstránení tých zistených nezrovnalostí, ktoré dosiaľ neboli odstránené. Členský štát dostane príležitosť vyjadriť sa k týmto pripomienkam.
…
5.   Bez toho, aby bol dotknutý tento článok, môže Komisia po riadnom overení pozastaviť celú priebežnú platbu alebo jej časť, ak zistí, že dotknutý výdavok súvisí so závažnými nezrovnalosťami, ktoré neboli napravené, a že situácia vyžaduje bezprostredný zásah. Komisia o vykonanom zásahu a jeho dôvodoch informuje dotknutý členský štát. Ak ešte po piatich mesiacoch pretrvávajú dôvody pozastavenia, alebo dotknutý členský štát neoznámil Komisii opatrenia, ktoré prijal na odstránenie týchto závažných nezrovnalostí, použijú sa ustanovenia článku 39.
…“
Podľa článku 39 ods. 1 tohto nariadenia:
„Členské štáty ponesú v prvom stupni zodpovednosť za vyšetrovanie nezrovnalostí, pričom konajú na základe dôkazu o každej väčšej zmene ovplyvňujúcej povahu podmienok pre vykonávanie pomoci alebo jej kontroly a vykonajú žiaduce úpravy financovania.
Členský štát vykoná úpravy financovania, ktoré sú žiaduce v spojitosti s jednotlivými alebo systematickými nezrovnalosťami. Tieto úpravy vykonané členským štátom spočívajú v zrušení celého príspevku spoločenstva alebo jeho časti. Fondy spoločenstva, ktoré sa týmto spôsobom uvoľnia, môžu byť členským štátom znovu použité na dotknutú pomoc v súlade s ustanoveniami prijatými podľa článku 53 ods. 2.“
Nariadenie č. 1260/1999 bolo zrušené s účinnosťou od 1. januára 2007 článkom 107 nariadenia Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie č. 1260/1999 (
Ú. v. EÚ L 210, s. 25
). Článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 spresňuje:
„Toto nariadenie nemá vplyv na pokračovanie ani na úpravu, vrátane úplného alebo čiastočného zrušenia, pomoci spolufinancovanej zo štrukturálnych fondov alebo projektu spolufinancovaného Kohéznym fondom, schválených Komisiou na základe [nariadenia č. 1260/1999], alebo akýchkoľvek iných právnych predpisov, ktoré sa uplatňujú na túto pomoc 31. decembra 2006, ktoré sa následne potom uplatňujú na uvedenú pomoc alebo príslušné projekty až do ich ukončenia.“
Nariadenie (ES) č. 438/2001
Článok 4 prvý odsek nariadenia Komisie (ES) č. 438/2001 z 2. marca 2001, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia č. 1260/1999, pokiaľ ide o systémy riadenia a kontroly pre pomoc poskytovanú v rámci štrukturálnych fondov (
Ú. v. ES L 63, s. 21
; Mim. vyd. 14/001, s. 132) stanovoval:
„Systémy riadenia a kontroly zahŕňajú aj postupy na overovanie dodania spolufinancovaných výrobkov a služieb a taktiež reálnosti nárokovaných výdavkov a na zabezpečenie dodržania podmienok príslušného rozhodnutia Komisie na základe článku 28 [nariadenia č. 1260/1999] a s uplatňovanými vnútroštátnymi predpismi a predpismi spoločenstva, najmä o uplatniteľnosti výdavkov určených na pomoc zo štrukturálnych fondov v rámci príslušnej pomoci, pomoc pri verejnom obstarávaní, o štátnej pomoci (vrátane predpisov o kumulovaní pomoci), o ochrane životného prostredia a o rovnosti príležitostí.“
Nariadenie č. 438/2001 bolo zrušené s účinnosťou od 16. januára 2007 článkami 54 a 55 nariadenia Komisie (ES) č. 1828/2006 z 8. decembra 2006, ktorým sa stanovujú vykonávacie pravidlá nariadenia Rady (ES) č. 1083/2006 a nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 o Európskom fonde regionálneho rozvoja (
Ú. v. EÚ L 371, s. 1
). Článok 54 ods. 1 nariadenia č. 1828/2006 spresňuje:
„…
[Ustanovenia nariadenia č. 438/2001] naďalej platia pre pomoc schválenú na základe nariadenia [č. 1260/1999].“
Nariadenie č. 2792/1999
Článok 19 nariadenia č. 2792/1999, nazvaný „Oznamovanie schém poskytovania pomoci“, vo svojom pôvodnom znení stanovoval:
„1.   V súlade s článkami 87 až 89 Zmluvy členské štáty informujú Komisiu o schémach poskytovania pomoci zahrnutých do plánov, na ktoré sa odvoláva článok 3 (3) a ktoré definuje článok 9 b) [nariadenia č. 1260/1999].
2.   Členské štáty môžu v rozsahu tohto nariadenia zavádzať opatrenia doplnkovej pomoci podľa podmienok alebo pravidiel, ktoré nie sú ustanovené v tomto nariadení, alebo opatrenia, ktorými sa pokrýva suma nad maximálne čiastky uvedené v prílohe IV, za predpokladu, že dodržia články 87 až 89 Zmluvy.“
Nariadenie č. 2792/1999 bolo zmenené a doplnené najmä nariadením Rady č. 2369/2002 z 20. decembra 2002 (
Ú. v. ES L 358, s. 49
; Mim. vyd. 04/005, s. 450), ktoré nadobudlo účinnosť 1. januára 2003.
Odôvodnenie 11 nariadenia č. 2369/2002 stanovuje:
„Články 87, 88 a 89 Zmluvy by mali platiť pri pomoci, ktorú členské štáty poskytujú sektoru rybárstva a akvakultúry. Aby sa však urýchlilo preplácanie prostriedkov poskytnutých členskými štátmi zo strany Komisie, je potrebné zaviesť výnimku z tohto pravidla pri povinnom finančnom príspevku členských štátov na opatrenia spolufinancované spoločenstvom a ustanovené v rámci rozvojových plánov definovaných v nariadení [č. 1260/1999].“
Článok 1 bod 3) písm. b) nariadenia č. 2369/2002 stanovoval, že článok 3 ods. 3 nariadenia č. 2792/1999 sa nahrádza týmto znením:
„Rozvojové plány definované v článku 9 písm. b) nariadenia [č. 1260/1999] budú demonštrovať, že verejná pomoc je potrebná vzhľadom na sledované ciele, najmä že bez verejnej pomoci príslušné rybárske lode by nemohli byť modernizované a že plánované opatrenia neohrozia trvalú udržateľnosť rybárstva.
…“
Článok 1 bod 15 nariadenia č. 2369/2002 stanovoval, že článok 19 nariadenia č. 2792/1999 sa nahrádza týmto znením:
„Povinné finančné príspevky a štátna pomoc
1.   Bez toho, aby bol dotknutý odsek 2, články 87, 88 a 89 Zmluvy sa budú vzťahovať na pomoc poskytovanú členskými štátmi sektoru rybárstva a akvakultúry.
2.   Články 87, 88 a 89 Zmluvy nebudú platiť pri povinných finančných príspevkoch členských štátov na opatrenia spolufinancované spoločenstvom a ustanovené v rozvojových plánoch uvedených v článku 3 ods. 3 tohto nariadenia a definovaných v článku 9 psím. b) [nariadenia č. 1260/1999] alebo podľa článku 5 nariadenia (ES) č. 2370/2002 z 20. decembra 2002, [ktorým sa vytvára núdzové opatrenie spoločenstva pri likvidácii rybárskych plavidiel (
Ú. v. ES L 358, s. 57
; Mim. vyd. 04/005, s. 458)].
3.   Opatrenia, ktoré vyžadujú verejné financovanie presahujúce ustanovenia tohto nariadenia alebo nariadenia [č. 2370/2002] týkajúceho sa povinných finančných príspevkov uvedených v odseku 2, sa budú považovať za jeden celok na základe odseku 1.“
Nariadenie č. 2792/1999 bolo zrušené s účinnosťou od 1. januára 2007 článkom 104 ods. 1 nariadenia (ES) č. 1198/2006 Rady z 27. júla 2006 o Európskom fonde pre rybné hospodárstvo (
Ú. v. EÚ L 223, s. 1
). Článok 103 ods. 1 nariadenia č. 1198/2006 spresňuje:
„Toto nariadenie neovplyvní pokračovanie ani zmeny vrátane úplného alebo čiastočného zrušenia pomoci schválenej Komisiou na základe [nariadenia č. 2792/99], ani akýchkoľvek iných právnych predpisov, ktoré sa na túto pomoc vzťahovali 31. decembra 2006 a ktoré sa následne na túto pomoc vzťahujú až do jej skončenia.“
Usmernenia Komisie
Časti 6 a 7 usmernení Komisie znejú:
„6.
Projekty nedokončené a nefunkčné v čase ukončenia pomoci
Riadiaci orgán, sprostredkujúci orgán, platobný orgán a členský štát majú povinnosť zabezpečiť dodanie spolufinancovaných výrobkov a služieb, ako aj reálnosť a správnosť vykázaných nákladov v súlade so zásadou riadnej správy finančných prostriedkov.
Členský štát musí v záverečnej správe uviesť zoznam operácií podľa jednotlivých opatrení, ktoré sú v čase ukončenia nedokončené alebo nefunkčné, s prihliadnutím na stanovené ciele operácie, rozhodnutie o poskytnutí pomoci pre operáciu a všetky podmienky súvisiace s operáciou… V tomto zozname musia byť uvedené:
—
operácie, ktoré nebudú spolufinancované z prostriedkov Spoločenstva počas nasledujúceho programového obdobia
: členský štát sa musí zaviazať, že dokončí alebo sprevádzkuje všetky nedokončené alebo nefunkčné operácie najneskôr do dvoch rokov od uplynutia lehoty na predloženie záverečnej správy. Po uplynutí týchto dvoch rokov musí členský štát Komisiu informovať o tom, či sú tieto jednotlivé projekty dokončené alebo sprevádzkované. V prípade operácií, ktoré po uplynutí tejto lehoty nebudú dokončené alebo sprevádzkované, Komisia podnikne kroky potrebné na vrátenie prostriedkov Spoločenstva;
—
operácie, ktoré majú byť spolufinancované z prostriedkov Spoločenstva počas nasledujúceho programového obdobia
: orgány členského štátu musia za každé programové obdobie pripraviť jasný a podrobný osobitný opis operácie. Operácia musí byť rozdelená najmenej do dvoch samostatných a identifikovateľných finančných a fyzických alebo vývojových fáz zodpovedajúcich predmetným dvom ‚formám pomoci‘. Cieľom je zaručiť transparentnú implementáciu a monitorovanie a uľahčiť kontrolu. Pokiaľ prvá časť operácie nie je dokončená alebo sprevádzkovaná v prvom programovom období, výdavky spojené s jej dokončením alebo sprevádzkovaním môžu byť akceptované počas druhého programového obdobia, ak sú splnené podmienky spolufinancovania a oprávnenosti (zahrnutie do druhého programu, právny a finančný záväzok rozhodnutím zodpovedného orgánu). V takých prípadoch členský štát zabezpečí, že tá istá práca nebude z prostriedkov Spoločenstva financovaná dvakrát.
7.
Operácie pozastavené z dôvodu súdneho alebo správneho konania
Pri každej operácii, ktorá je predmetom súdneho konania alebo správneho konania s odkladným účinkom, musí členský štát pred uplynutím lehoty na predloženie osvedčeného vyhlásenia o konečných výdavkoch vrátane žiadosti o záverečnú platbu a záverečnej správy o vykonávaní programu rozhodnúť, či bude operácia úplne alebo čiastočne:
—
stiahnutá z programu a/alebo nahradená inou operáciou (prípadne z nadmerného programovania) pred uplynutím lehoty; po tom, čo členský štát informuje Komisiu o stiahnutí alebo nahradení, je naďalej zodpovedný za všetky vplyvy stiahnutých alebo nahradených operácií, akými sú finančné dôsledky alebo nevymožiteľné pohľadávky; alebo
—
ponechaná v programe. Po predložení osvedčeného vyhlásenia o konečných výdavkoch programu nie je možné nahradiť operáciu, ktorá je predmetom súdneho konania alebo správneho konania s odkladným účinkom, dokonca ani inou operáciou zahrnutou v nadmernom programovaní, ktorá bola ukončená pred záverečným termínom oprávnenosti výdavkov.
Náhradné operácie musia byť vybrané v súlade s článkom 9 ods. 2 písm. b) bodom ii) [nariadenia č. 438/2001]. Členské štáty sa musia ubezpečiť, že náhradné operácie sú v súlade so všetkými európskymi a vnútroštátnymi právnymi predpismi, vrátane, avšak nie výlučne, pravidiel upravujúcich riadiace a kontrolné systémy, spôsobilosť, informovanie, uverejňovanie, ako aj pravidiel o zadávaní zákaziek, pravidiel hospodárskej súťaže a pravidiel na ochranu životného prostredia.
…“ [neoficiálny preklad]
Litovské právo
Bod 16 usmernení pre žiadateľov predkladajúcich projekt na získanie finančnej pomoci na rok 2007 na základe opatrenia nazvaného „Činnosti súvisiace s flotilou rybárskych plavidiel“, ktoré spadá do oblasti pomoci nazvanej „Trvalé vyradenie rybárskych plavidiel z rybárskej činnosti“, ktoré je súčasťou prioritnej osi „Rozvoj vidieka a rybolov“ Jednotného programového dokumentu (JPD) Litvy na obdobie rokov 2004 – 2006 [Gairės pareiškėjams, teikiantiems projektus paramai gauti 2007 metais pagal Lietuvos 2004‑2006 metų bendrojo programavimo dokumento (BPD) Kaimo plėtros ir žuvininkystės prioriteto priemonės „Veikla, susijusi su žvejybos laivynu“ veiklos sritį „Laivų žvejybinės veiklos nutraukimas visam laikui“], schválených vyhláškou ministerstva pôdohospodárstva č. 3D‑96 z 28. februára 2007 (ďalej len „usmernenia ministerstva pôdohospodárstva“), stanovuje:
„Na túto výzvu na predkladanie žiadostí v rámci opatrenia JPD ‚Trvalé vyradenie rybárskych plavidiel z rybárskej činnosti‘ v oblasti ‚Činnosti súvisiace s flotilou rybárskych plavidiel‘ je pridelených 8000000 LTL (osem miliónov litovských litasov).“
Bod 23.4.5 usmernení ministerstva pôdohospodárstva znie:
„Rybárske plavidlo lovilo na mori (teda nachádzalo sa na mori na účely rybolovu) počas aspoň 75 dní v priebehu každého z dvoch posledných období dvanástich mesiacov pred dňom podania žiadosti (tieto doby začínajú plynúť v deň predchádzajúci dňu, keď došlo k registrácii žiadosti u agentúry) alebo sa nachádzalo na mori na účely rybolovu aspoň v priebehu dní, ktoré predstavujú 80 % počtu dní schválených pre uvedené plavidlo v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou.“
Bod 114 Pravidiel správy a financovania opatrení v rámci litovského jednotného programového dokumentu na obdobie rokov 2004 – 2006 a projektov financovaných prostredníctvom týchto opatrení (Lietuvos 2004-2006 m. bendrojo programavimo dokumento priemonių ir projektų, finansuojamų įgyvendinant šias priemones, administravimo ir finansavimo taisyklės), prijatých vyhláškou č. 1K‑033 ministerstva financií z 28. januára 2004 stanovuje, že „sprostredkujúci orgán a implementačný orgán uzatvoria zmluvy o poskytnutí pomoci so žiadateľmi, na ktorých projekty sa finančná pomoc poskytla“.
Skutkové okolnosti sporu vo veci samej a prejudiciálne otázky
Na základe výzvy na predkladanie žiadostí o pomoc uverejnenej od 9. do 30. marca 2007, ktorá spadá do oblasti „Trvalé vyradenie rybárskych plavidiel z rybárskej činnosti“, ktorá je súčasťou opatrenia „Činnosti súvisiace s flotilou rybárskych plavidiel“ patriaceho pod prioritnú os „Rozvoj vidieka a rybolov“ JPD, boli predložené tri žiadosti o finančnú pomoc vrátane žiadosti podanej spoločnosťou Baltlanta.
Dňa 15. marca 2007 predložila Baltlanta žiadosť o finančnú pomoc vo výške 8000000 LTL na projekt „Trvalé vyradenie rybárskeho plavidla
Kiras‑1
z rybárskej činnosti“.
Každá žiadosť o finančnú pomoc mala byť predložená v súlade s usmerneniami ministerstva pôdohospodárstva.
Rozhodnutím z 3. augusta 2007 zamietla Nacionalinė mokėjimo agentura (vnútroštátna platobná agentúra v rámci ministerstva pôdohospodárstva, ďalej len „agentúra“) žiadosť spoločnosti Baltlanta z dôvodu, že predložený projekt nespĺňa kritérium spôsobilosti uvedené v bode 23.4.5 usmernení ministerstva pôdohospodárstva, keďže z prípravného trestného konania vyplýva, že informácie, ktoré poskytla o rybárskych činnostiach rybárskeho plavidla
Kiras‑1
, nezodpovedali skutočnosti.
Vzhľadom na to, že ani ďalšie dve žiadosti predložené v rámci výzvy na podanie žiadostí uverejnenej od 9. do 30. marca 2007 nespĺňali uvedené kritérium spôsobilosti, bola nepridelená pomoc vo výške 8000000 LTL rozdelená v období od augusta 2007 do júna 2008 medzi žiadosti predložené na základe iných výziev na podanie žiadostí.
Baltlanta napadla rozhodnutie agentúry z 3. augusta 2007 na Vilniaus apygardos administracinis teismas (Správny krajský súd vo Vilniuse), ktorý konštatoval, že plavidlo
Kiras‑1
spĺňalo kritérium uvedené v bode 23.4.5 usmernení ministerstva pôdohospodárstva a žalobe vyhovel. Rozhodnutím z 27. decembra 2007 tak toto rozhodnutie agentúry zrušil.
Rozsudkom zo 14. mája 2012 potvrdil Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Najvyšší správny súd Litvy) rozsudok z 27. decembra 2007, ktorý sa k tomuto dátumu stal právoplatným.
Na účely vykonania uvedených rozsudkov preskúmala agentúra žiadosť spoločnosti Baltlanta a konštatovala, že na jej projekt možno poskytnúť pomoc vo výške 8000000 LTL z opatrení JPD.
Listom zo 17. januára 2013 však ministerstvo pôdohospodárstva informovalo spoločnosť Baltlanta, že jej žiadosť už nie je možné vybaviť z dôvodu, že po prvé zmluvy o poskytnutí pomoci na základe opatrení JPD mohli byť uzavreté iba do 1. júla 2008, po druhé obdobie spôsobilosti na získanie finančných prostriedkov z JPD skončilo 30. júna 2009 a po tretie, že pred týmto dátumom neboli na operácie v rámci projektu „Trvalé vyradenie rybárskeho plavidla
Kiras‑1
z rybárskej činnosti“ poskytnuté nijaké finančné prostriedky z JPD ani neboli považované za operácie, ktoré je nevyhnutné oznamovať Komisii.
Dňa 20. februára 2013 podala Baltlanta na Vilniaus apygardos administracinis teismas žalobu o náhradu škody proti Litovskej republike, v ktorej sa domáhala náhrady majetkovej ujmy vo výške 8000000 LTL a nemajetkovej ujmy vo výške 2000000 LTL. V tejto súvislosti uviedla, že ministerstvo pôdohospodárstva jej svojou nečinnosťou bezdôvodne zabránilo v získaní finančnej pomoci. Podľa nej ministerstvo pôdohospodárstva neprijalo včas všetky možné opatrenia ani neinformovalo Komisiu o tom, že otázka spôsobilosti jej žiadosti o finančnú pomoc bola predložená súdom, ďalej že nezaviedlo systém pomoci ani nepredvídalo uvoľnenie prostriedkov pre následné obdobie po tom, čo bude otázka poskytnutia finančnej pomoci vyriešená. Táto nečinnosť jej tak údajne spôsobila škodu.
Ministerstvo pôdohospodárstva, ktoré zastupuje Litovskú republiku v konaní vo veci samej, po prvé tvrdí, že článok 19 nariadenia č. 2792/1999 neukladá členským štátom povinnosť financovať opatrenia podľa JPD nad rámec toho, čo stanovuje toto nariadenie. Po druhé uvádza, že dôvodom, prečo Baltlanta nemôže získať finančnú pomoc, nie je údajná protiprávnosť jeho nečinnosti, ale skutočnosť, že obdobie vykonávania JPD už bolo v čase, keď prebiehali súdne konania týkajúce sa rozhodnutia agentúry z 3. augusta 2007, ukončené. Toto ministerstvo po tretie zdôrazňuje, že samotná skutočnosť, že bola predložená žiadosť, sama osebe neznamená, že suma finančnej pomoci požadovaná v projektovej žiadosti bude žiadateľovi bezpodmienečne vyplatená. Toto ministerstvo pripomína, že jednorazové zaplatenie sumy sa príjemcovi pomoci vyplatí len v prípade, ak v lehote stanovenej v zmluve o poskytnutí pomoci splnil povinnosti, ktoré mu ukladajú usmernenia ministerstva pôdohospodárstva a uvedená zmluva.
Ministerstvo financií, ktoré podporuje Litovskú republiku, tvrdí, že so spoločnosťou Baltlanta nebola uzavretá nijaká zmluva o poskytnutí pomoci a že Litovská republika preto nebola podľa článku 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999 povinná informovať Komisiu o súdnom konaní, ktoré vo veci tejto žiadosti prebiehalo. Ďalej tvrdí, že ministerstvo pôdohospodárstva nemalo právnu možnosť vytvoriť finančnú rezervu na projekty, ktoré sú predmetom súdnych sporov.
Za týchto okolností Vilniaus apygardos administracinis teismas rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Majú sa ustanovenia článku 38 nariadenia č. 1260/1999, podľa ktorých má členský štát povinnosť informovať Európsku komisiu o priebehu správneho a súdneho konania a spolupracovať s Európskou komisiou, vykladať v tom zmysle, že ukladajú členskému štátu povinnosť informovať Európsku komisiu o každom súdnom spore týkajúcom sa konania alebo nečinnosti implementačného, sprostredkujúceho, riadiaceho alebo platobného orgánu v súvislosti s posudzovaním žiadosti, výberom, prijatím rozhodnutia o poskytnutí pomoci alebo s vykonávaním projektu?
2.
Má sa článok 19 nariadenia č. 2792/1999 vykladať v tom zmysle, že ukladá členskému štátu povinnosť vytvoriť schémy pomoci a po dohode s Európskou komisiou zabezpečiť finančné prostriedky pre prípady prebiehajúcich súdnych konaní týkajúcich sa konania alebo nečinnosti implementačného, sprostredkujúceho, riadiaceho alebo platobného orgánu v súvislosti s posudzovaním žiadosti, výberom, prijatím rozhodnutia o poskytnutí pomoci alebo s vykonávaním projektu?
3.
Majú sa ustanovenia častí 6 a 7 [usmernení Komisie] vykladať v tom zmysle, že požadujú, aby členský štát informoval Európsku komisiu o všetkých súdnych konaniach týkajúcich sa konania alebo nečinnosti implementačného, sprostredkujúceho, riadiaceho alebo platobného orgánu v súvislosti s posudzovaním žiadosti, výberom, prijatím rozhodnutia o poskytnutí pomoci alebo s vykonávaním projektu a aby rozhodol, či bude operácia úplne alebo čiastočne stiahnutá z programu a/alebo nahradená inou operáciou, atď. alebo či bude operácia ponechaná v programe, alebo aby prijal ďalšie opatrenia na zabezpečenie riadneho výkonu rozhodnutia o poskytnutí pomoci po ukončení súdneho konania?
4.
Je skutočnosť, že vo veci prejednávanej vnútroštátnym súdom neboli prijaté osobitné opatrenia upravujúce úlohy príslušných štátnych orgánov v prípade súdnych sporov týkajúcich sa konania alebo nečinnosti implementačného, sprostredkujúceho, riadiaceho alebo platobného orgánu v súvislosti s posudzovaním žiadosti, výberom, prijatím rozhodnutia o poskytnutí pomoci alebo s vykonávaním projektu, t. j. že neexistuje ustanovenie, podľa ktorého príslušné štátne orgány majú povinnosť informovať Európsku komisiu o prebiehajúcich súdnych konaniach a prijať opatrenia na zabezpečenie toho, aby boli poskytnuté prostriedky vyhradené na spornú pomoc až do definitívneho vyriešenia otázky poskytnutia pomoci, zlučiteľná s povinnosťou členského štátu informovať Európsku komisiu o priebehu správnych a súdnych konaní a spolupracovať s Európskou komisiou, ktorá je stanovená v článku 38 nariadenia č. 1260/1999, s článkom 19 nariadenia č. 2792/1999 a požiadavkami stanovenými v častiach 6 a 7 [usmernení Komisie]?“
O prejudiciálnych otázkach
Na úvod treba uviesť, že sa článok 19 nariadenia č. 2792/1999 vo svojom pôvodnom znení, o ktorého výklad žiada vnútroštátny súd, nevzťahuje
ratione temporis
na spor vo veci samej, keďže, ako vyplýva zo spisu predloženého Súdnemu dvoru, Baltlanta podala žiadosť o finančnú pomoc v rámci opatrenia, ktoré bolo schválené po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 2369/2002, a to 1. januára 2003, ktorého článok 1 bod 15 mení a dopĺňa článok 19 nariadenia č. 2792/1999.
Prejudiciálne otázky, ktoré sa vzťahujú na výklad článku 19 nariadenia č. 2792/1999, preto treba skúmať v znení nariadenia č. 2369/2002.
Je teda nevyhnutné vychádzať z toho, že podstatou prejudiciálnych otázok vnútroštátneho súdu, ktoré treba skúmať spoločne, je, či sa článok 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999, článok 19 nariadenia č. 2792/1999, zmeneného a doplneného nariadením č. 2369/2002, ako aj časti 6 a 7 usmernení Komisie majú vykladať v tom zmysle, že dotknutým verejným orgánom ukladajú povinnosť informovať Komisiu o existencii súdneho sporu, ktorý sa týka správneho rozhodnutia vo veci spôsobilosti takej žiadosti o finančnú pomoc, ako je žiadosť dotknutá vo veci samej, a prijať nevyhnutné opatrenia na vyčlenenie finančných prostriedkov predvídaných pre uvedenú pomoc, ktorej priznanie je predmetom tohto sporu, do času, než bude otázka poskytnutia tejto pomoci s konečnou platnosťou vyriešená.
Pokiaľ ide po prvé o článok 38 ods. 1 nariadenia č. 1260/1999, toto ustanovenie stanovuje, že bez toho, aby bola dotknutá zodpovednosť Komisie za vykonávanie všeobecného rozpočtu Únie, členské štáty prevezmú zodpovednosť za finančnú kontrolu pomoci v prvom stupni. Uvedený článok obsahuje demonštratívny zoznam opatrení, ktoré musia členské štáty na tento účel prijať.
Medzi týmito opatreniami sa nachádza opatrenie upravené v článku 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999, ktoré stanovuje, že členské štáty predchádzajú, zisťujú a naprávajú nezrovnalosti. V súlade s týmito pravidlami ich oznamujú Komisii a priebežne ju informujú o pokroku v správnych a súdnych konaniach.
S cieľom objasniť situácie upravené v článku 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999 treba poukázať na skutočnosť, že toto nariadenie nedefinuje pojem „nezrovnalosť“ uvedený v tomto článku.
V dôsledku toho, keďže v nariadení č. 1260/1999 neexistuje nijaká definícia pojmu „nezrovnalosť“, určenie významu a rozsahu tohto výrazu sa musí podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora určiť v súlade s ich zvyčajným významom v bežnom jazyku, pričom sa zároveň zohľadnia súvislosti, v ktorých sa používajú, ako aj účel sledovaný právnou úpravou, v ktorej sa nachádzajú (pozri rozsudok Diakité, C‑285/12,
EU:C:2014:39
, bod 27 a citovanú judikatúru).
Podľa zvyčajného zmyslu v bežnom jazyku sa pojem „nezrovnalosť“ týka situácie, v ktorej dochádza k porušeniu právneho ustanovenia, v danom prípade ustanovenia práva Únie.
Pokiaľ ide o cieľ sledovaný nariadením č. 1260/1999, treba uviesť, že toto nariadenie vo svojom článku 8 ods. 3 stanovuje, že pri uplatňovaní zásady subsidiarity je vykonávanie pomoci na príslušnej územnej úrovni a podľa mechanizmov špecifických pre každý členský štát na zodpovednosti členských štátov bez toho, aby boli dotknuté právomoci Komisie, najmä právomoc vykonávať všeobecný rozpočet Únie. Táto zásada je tak zakotvená v článku 38 ods. 1 uvedeného nariadenia.
Tým, že vykonáva takúto finančnú kontrolu, nesie zodpovednosť za účinné využívanie finančných prostriedkov Únie v prvom rade dotknutý členský štát, čo prispieva k riadnemu plneniu všeobecného rozpočtu Únie bez toho, aby pritom boli dotknuté právomoci Komisie.
Cieľom článku 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999 je teda ochrana všeobecného rozpočtu Únie pred každým konaním alebo opomenutím, ktoré by mu mohlo spôsobiť ujmu.
Čo sa týka normatívneho kontextu, do ktorého patrí článok 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999, treba uviesť, že článok 38 ods. 3 a 4 tohto nariadenia stanovuje, že dotknutý členský štát informuje o finančných dôsledkoch zistených nezrovnalostí Komisiu, ktorá potom môže vzniesť pripomienky. Rovnako článok 38 ods. 5 uvedeného nariadenia stanovuje, že Komisia môže pozastaviť celú priebežnú platbu alebo jej časť, ak zistí, že dotknutý výdavok súvisí so závažnými nezrovnalosťami, ktoré neboli napravené, a že situácia vyžaduje bezprostredný zásah.
Okrem toho treba pripomenúť, že v bode 44 rozsudku Comune di Ancona (C‑388/12,
EU:C:2013:734
) Súdny dvor rozhodol, že v súlade s povinnosťami upravenými v článku 38 ods. 1 písm. e) a h) nariadenia č. 1260/1999 musí dotknutý členský štát skúmať, či zmena mimo pôsobnosti článku 30 ods. 4 tohto nariadenia nepredstavuje nezrovnalosť v zmysle článkov 38 a 39 uvedeného nariadenia, vo vzťahu ku ktorej treba následne vykonať žiaduce úpravy financovania a spätne získať zodpovedajúce stratené sumy, a ak je to vhodné, uplatniť úroky z omeškania.
Zo všeobecnej systematiky článku 38 nariadenia č. 1260/1999 vyplýva, že pojem „nezrovnalosť“ sa týka protiprávneho využívania finančných prostriedkov Únie.
S ohľadom na predchádzajúce úvahy sa má pojem „nezrovnalosť“ uvedený v článku 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999 vykladať tak, že sa vzťahuje na každé porušenie práva Únie vyplývajúce z konania alebo opomenutia, ktoré by mohlo spôsobiť ujmu všeobecnému rozpočtu Únie.
Vzhľadom na uvedenú definíciu „nezrovnalosti“ sa má článok 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999 vykladať v tom zmysle, že členským štátom ukladá povinnosť predchádzať, zisťovať a naprávať porušenia práva Únie vyplývajúce z konania alebo opomenutia, ktoré by mohli spôsobiť ujmu všeobecnému rozpočtu Únie, oznamovať takéto nezrovnalosti Komisii a informovať ju o pokroku v správnych a súdnych konaniach, ktoré sa týkajú týchto nezrovnalostí.
Okrem toho treba pripomenúť, že článok 9 písm. k) nariadenia č. 1260/1999 definuje pojem „operácia“ ako „každý projekt alebo činnosť vykonávanú konečnými príjemcami pomoci“. Zahrnutie projektu alebo akcie do dotknutej pomoci je teda podstatným znakom tohto pojmu.
V súlade s článkom 30 ods. 1 nariadenia č. 1260/1999 platí, že „výdavky spojené s činnosťami sú oprávnené pre príspevok z fondov len vtedy, ak tieto činnosti tvoria súčasť dotknutej pomoci“. Zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že príspevok z uvedených fondov možno poskytnúť iba na „operácie“ v zmysle článku 9 písm. k) tohto nariadenia.
Z toho vyplýva, že ujmu všeobecnému rozpočtu Únie môžu spôsobiť iba nezrovnalosti súvisiace s „operáciami“ v zmysle článku 9 písm. k) nariadenia č. 1260/1999.
Je teda potrebné skúmať, či taký projekt, ako je projekt predložený spoločnosťou Baltlanta v rámci sporu vo veci samej, patrí pod pojem „operácia“ v zmysle článku 9 písm. k) nariadenia č. 1260/1999.
Podľa článku 38 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1260/1999 členské štáty overujú, či boli zriadené riadiace a kontrolné mechanizmy a vykonávajú sa v praxi tak, že zabezpečujú, aby sa fondy Únie využívali účinne a správne. Článok 4 nariadenia č. 438/2001 uvádza, že uvedené systémy zahŕňajú postupy na zabezpečenie dodržiavania vnútroštátnych pravidiel a pravidiel Únie, najmä pokiaľ ide o spôsobilosť výdavkov pre pomoc zo štrukturálnych fondov v rámci dotknutej pomoci.
Treba tiež pripomenúť, že subvenčný systém vytvorený právnou úpravou Únie spočíva najmä v splnení určitých povinností príjemcom, ktoré mu poskytuje právo na čerpanie stanovenej finančnej pomoci (pozri rozsudok Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening a i., C‑383/06 až C‑385/06,
EU:C:2008:165
, bod 56 a citovanú judikatúru).
Z tohto dôvodu je úlohou príslušných vnútroštátnych orgánov, aby sa v rámci postupov upravených vnútroštátnymi riadiacimi a kontrolnými systémami ubezpečili, že sa príjemca zaviaže k plneniu povinností, ktoré mu poskytujú nárok na čerpanie stanovenej finančnej pomoci.
Na tento účel môžu príslušné vnútroštátne orgány požadovať, aby žiadateľ, ktorému bola priznaná finančná pomoc na účely realizácie jeho projektu, takýto záväzok prijal predtým, než bude uvedený projekt zahrnutý do dotknutej pomoci.
Tak je to v prípade postupu dotknutého vo veci samej, zavedeného litovským právom, ktorý stanovuje, že so žiadateľom, ktorému bola poskytnutá finančná pomoc, musí byť uzavretá zmluva o poskytnutí pomoci.
Z toho vyplýva, že ak nebola takáto zmluva uzavretá, nemôže byť taký projekt, ako je projekt predložený spoločnosťou Baltlanta, zahrnutý do dotknutej pomoci a nemožno ho teda kvalifikovať ako „operáciu“ v zmysle článku 9 písm. k) nariadenia č. 1260/1999.
Vzhľadom na to, že nedošlo k „nezrovnalosti“ spojenej s „operáciami“ v zmysle článku 9 písm. k) nariadenia č. 1260/1999, nevzťahuje sa článok 38 ods. 1 písm. e) tohto nariadenia na spor vo veci samej.
Po druhé, pokiaľ ide o článok 19 nariadenia č. 2792/1999, ktorý bol zmenený a doplnený nariadením č. 2369/2002, treba uviesť, že toto ustanovenie obsahuje odchýlku od oznamovacej povinnosti upravenej v článku 108 ZFEÚ, podľa ktorej členské štáty nemusia oznamovať Komisii systémy pomoci stanovené v plánoch podľa článku 3 ods. 3 nariadenia č. 2792/1999, zmeneného a doplneného nariadením č. 2369/2002, a vymedzené v článku 9 písm. b) nariadenia č. 1260/1999. Ostatné pomoci priznávané členskými štátmi v odvetví rybolovu sa musia naopak Komisii povinne oznamovať.
Článok 19 nariadenia č. 2792/1999, zmeneného a doplneného nariadením č. 2369/2002, preto neukladá dotknutému členskému štátu nijakú povinnosť zaviesť systém pomoci, ktorý by mal za cieľ financovať projekt, ktorý bol bezdôvodne zbavený príležitosti získať finančnú pomoc.
Po tretie, pokiaľ ide o časti 6 a 7 usmernení Komisie, treba uviesť, že aj keď tieto usmernenia nemajú vyvolávať záväzné účinky, musia ich vnútroštátne súdy zohľadňovať pri riešení sporov, ktoré im boli predložené, najmä pokiaľ objasňujú výklad vnútroštátnych ustanovení prijatých s cieľom vykonať ich alebo pokiaľ majú za cieľ doplniť ustanovenia práva Európskej únie, ktoré majú záväznú povahu (pozri analogicky rozsudky Grimaldi, C‑322/88,
EU:C:1989:646
, bod 18, a Altair Chimica, C‑207/01,
EU:C:2003:451
, bod 41).
Treba inak pripomenúť, že tieto usmernenia sa majú vykladať v súlade so záväznými ustanoveniami práva Únie, ktoré majú dopĺňať, a to s nariadením č. 1260/1999.
Časti 6 a 7 uvedených usmernení upravujú „Projekty nedokončené a nefunkčné v čase ukončenia pomoci“ a „Operácie pozastavené z dôvodu súdneho alebo správneho konania“. Z toho vyplýva, že pojem „operácie“ v zmysle usmernení Komisie sa má vykladať v súlade s pojmom „operácie“ uvedeným v článku 9 písm. k) nariadenia č. 1260/1999.
Vzhľadom na to, že pôsobnosť usmernení Komisie je obmedzená na „operácie“, ktoré sú zahrnuté do dotknutej pomoci, treba konštatovať, že ani tieto usmernenia nie sú uplatniteľné na spor vo veci samej.
Taký žiadateľ o finančnú pomoc, akým je Baltlanta, sa preto v rámci konania o náhradu škody zo strany štátu, ktorá je predmetom sporu vo veci samej, nemôže dovolávať článku 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999 ani článku 19 nariadenia č. 2792/1999, zmeneného a doplneného nariadením č. 2369/2002, ani častí 6 a 7 usmernení Komisie.
Treba však doplniť, že uvedené ustanovenia práva Únie nemajú vplyv na podanie žaloby o náhradu škody proti štátu z dôvodu údajného porušenia vnútroštátneho práva.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 38 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 1260/1999, článok 19 nariadenia č. 2792/1999, zmeneného a doplneného nariadením č. 2369/2002, ako aj časti 6 a 7 usmernení Komisie sa majú vykladať v tom zmysle, že dotknutým verejným orgánom neukladajú povinnosť informovať Komisiu o existencii súdneho sporu, ktorý sa týka správneho rozhodnutia vo veci spôsobilosti takej žiadosti o finančnú pomoc, akou je žiadosť dotknutá vo veci samej, a ani prijať nevyhnutné opatrenia na vyčlenenie finančných prostriedkov predvídaných pre uvedenú pomoc, ktorej priznanie je predmetom tohto sporu, do času, než bude otázka poskytnutia tejto pomoci s konečnou platnosťou vyriešená.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

Článok 38 ods. 1 písm. e) nariadenia Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch, článok 19 nariadenia Rady (ES) č. 2792/1999 zo 17. decembra 1999, ktorým sa ustanovujú presné predpisy a opatrenia týkajúce sa štrukturálnej pomoci spoločenstva v sektore rybného hospodárstva, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 2369/2002 z 20. decembra 2002, ako aj časti 6 a 7 usmernení Komisie o ukončení pomoci (2000 – 2006) poskytovanej zo štrukturálnych fondov schválených rozhodnutím Komisie KOM(2006) 3424 v konečnom znení z 1. augusta 2006 sa majú vykladať v tom zmysle, že dotknutým verejným orgánom neukladajú povinnosť informovať Európsku komisiu o existencii súdneho sporu, ktorý sa týka správneho rozhodnutia vo veci spôsobilosti takej žiadosti o finančnú pomoc, akou je žiadosť dotknutá vo veci samej, a ani prijať nevyhnutné opatrenia na vyčlenenie finančných prostriedkov predvídaných pre uvedenú pomoc, ktorej priznanie je predmetom tohto sporu, do času, než bude otázka poskytnutia tejto pomoci s konečnou platnosťou vyriešená.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: litovčina.