CELEX: 62011CJ0121
Direktīva 1999/31/EK
Atkritumu apglabāšana poligonos
Direktīva 85/337/EEK
Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums
Lēmums par atļauta poligona izmantošanas turpināšanu, neizpētot ietekmi uz vidi
“Atļaujas” jēdziens

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (
OV L 182, 1. lpp.
) 14. panta b) punktu, kā arī Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (
OV L 175, 40. lpp.
), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK (
OV L 156, 17. lpp.
; turpmāk tekstā – “Direktīva 85/337”), 1. panta 2. punktu.
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp
Pro-Braine ASBL
u.c. (turpmāk tekstā – “asociācija
Pro-Braine
”) un
Braine-le-Château
pašvaldības padomi jautājumā par prasību atcelt lēmumu, ar kuru atļauj turpināt tehniskā [atkritumu] poligona apsaimniekošanu vietā, ko dēvē par “Cour-au-Bois Nord”, līdz sākotnējās atļaujas [derīguma] termiņa beigām, proti, 2009. gada 27. decembrim, atceļ iepriekšējos apsaimniekošanas nosacījumus un nosaka jaunus apsaimniekošanas nosacījumus.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesiskais regulējums
Direktīvas 85/337 1. pantā ir paredzēts:
“1.   Šī direktīva attiecas uz to valsts un privāto projektu ekoloģiskās ietekmes novērtējumu, kuriem, iespējams, ir nozīmīga ekoloģiska ietekme.
2.   Šajā direktīvā:
“projekts” nozīmē:
—
celtniecības darbu vai citu ierīkošanu vai programmu izpildi,
—
citu iejaukšanos dabiskajā apkārtnē un ainavā, to skaitā iejaukšanos, kas saistīta ar minerālo resursu ieguvi;
[..]
“attīstības piekrišana [atļauja]” nozīmē:
kompetentās iestādes vai iestāžu lēmumu, kas piešķir attīstītājam tiesības turpināt [īstenot] projektu.
[..]”
Saskaņā ar Direktīvas 85/337 4. panta 2. punktu:
“Saskaņā ar 2. panta 3. punktu dalībvalstis:
a)
ar katra gadījuma pārbaudēm
vai
b)
pēc dalībvalsts noteiktajiem limitiem vai kritērijiem
attiecībā uz II pielikumā uzskaitītajiem projektiem nosaka, vai projekts jānovērtē saskaņā ar 5. līdz 10. pantu.
Dalībvalstis var nolemt piemērot gan a), gan b) apakšpunktā minēto kārtību.”
Direktīvas 85/337 II pielikumā ir uzskaitīti šīs direktīvas 4. panta 2. punktā minētie projekti. Šī pielikuma 11. punktā ar nosaukumu “Citi projekti” šajā ziņā ir minētās “iekārtas atkritumu noglabāšanai (projekti, kas nav ietverti I pielikumā)”.
Kā izriet no minētā pielikuma 13. punkta, to projektu starpā, uz kuriem attiecas šis pielikums ir arī “jebkādas izmaiņas vai papildinājumi projektos, kas uzskaitīti I vai II pielikumā, kas jau ir apstiprināti, paveikti vai ir veikšanas procesā un kam var būt būtiska nelabvēlīga ekoloģiska ietekme (projekta izmaiņas vai paplašinājums, kas nav ietverts I pielikumā)”.
Direktīvas 1999/31 8. pantā ar nosaukumu “Atļaujas nosacījumi” ir noteikts:
“Dalībvalstis veic pasākumus, lai:
a)
kompetentā iestāde poligona turēšanas atļauju izdod tikai tad, ja:
i)
neskarot 3. panta 4. un 5. punktu, poligona projekts atbilst visām attiecīgajām šīs direktīvas prasībām, tajā skaitā pielikumos noteiktajām;
ii)
poligona vadība būs tādas fiziskas personas pārziņā, kuras tehniskā kompetence ļauj vadīt poligona darbību; poligona apsaimniekotājiem un darbiniekiem ir iespējas pilnveidoties profesionāli un tehniski un mācīties;
iii)
poligonu ekspluatē, veicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu nelaimes gadījumus un ierobežotu to sekas;
iv)
pieprasījuma iesniedzējs, pamatojoties uz dalībvalstu noteiktu kārtību, pirms poligona ekspluatācijas sākšanas ir devis vai dos atbilstošu garantiju finansiāla nodrošinājuma vai līdzvērtīgā veidā, lai garantētu to saistību izpildi, kas izriet no atļaujas, kura izdota saskaņā ar šo direktīvu, tajā skaitā pēc poligona slēgšanas izpildāmos noteikumus un 13. pantā noteikto slēgšanas procedūru. Minēto vai līdzvērtīgo nodrošinājumu saskaņā ar 13. panta d) punktu tur, cik ilgi vajadzīgs, lai uzturētu poligonu un apsaimniekotu to pēc slēgšanas. Dalībvalstis pēc izvēles var deklarēt, ka šis punkts neattiecas uz inerto atkritumu poligoniem;
b)
poligona projekts atbilst attiecīgo atkritumu apsaimniekošanas plānam vai plāniem, kas minēti Direktīvas 75/442/EEK 7. pantā;
c)
pirms poligona ekspluatācijas sākšanas kompetentā iestāde pārbauda poligonu, lai nodrošinātu tā atbilstību attiecīgajiem atļaujas nosacījumiem. Tas nekādā veidā nemazina apsaimniekotāja atbildību saskaņā ar atļaujas nosacījumiem.”
Direktīvas 1999/31 14. pantā ar nosaukumu “Esošie poligoni” ir noteikts:
“Dalībvalstis veic pasākumus, lai poligoni, kuriem ir izdota atļauja vai kuri jau darbojas šīs direktīvas transponēšanas laikā, nevarētu turpināt darbību, ja vien, cik ātri iespējams, un ne vēlāk kā astoņos gados pēc 18. panta 1. punktā noteiktās dienas nav izpildīti turpmāk noteiktie nosacījumi:
a)
vienā gadā pēc 18. panta 1. punktā noteiktās dienas poligona apsaimniekotājs sagatavo un iesniedz kompetentajām iestādēm apstiprināšanai poligona projekta un darbības uzlabošanas plānu, tajā iekļaujot 8. pantā prasītās ziņas un novēršanas pasākumus, ko apsaimniekotājs uzskata par vajadzīgiem, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas prasībām, izņemot I pielikuma 1. punkta prasības;
b)
pēc poligona projekta un darbības uzlabošanas plāna iesniegšanas kompetentās iestādes, pamatojoties uz minēto plānu un šo direktīvu, pieņem konkrētu [galīgu] lēmumu par poligona darbības turpināšanu vai pārtraukšanu. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai cik ātri iespējams saskaņā ar 7. panta g) punktu un 13. pantu slēgtu poligonus, kuriem saskaņā ar 8. pantu nedod atļauju darbības turpināšanai;
c)
pamatojoties uz apstiprināto poligona projekta un darbības uzlabošanas plānu, kompetentā iestāde apstiprina izpildāmos darbus un nosaka pārejas periodu plāna izpildei. Jebkurš esošais poligons astoņos gados pēc 18. panta 1. punktā noteiktās dienas nodrošina atbilstību šīs direktīvas prasībām, izņemot I pielikuma 1. punkta prasības;
[..].”
Valsts tiesiskais regulējums
1999. gada 11. marta dekrēta par vides atļaujām (1999. gada 8. jūnija
Moniteur belge
), kas grozīts ar 2002. gada 19. septembra dekrētu (2002. gada 27. septembra
Moniteur belge
, turpmāk tekstā – “1999. gada 11. marta dekrēts”), 180. panta ceturtajā un nākamajās daļās ir noteikts:
“[..] atļaujas tehniskās atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanai, kas ir izsniegtas pirms šī dekrēta stāšanās spēkā, paliek spēkā uz noteikto termiņu, ja tiek ievēroti šādi nosacījumi.
Trīs mēnešu laikā no šī dekrēta spēkā stāšanās tehniskās atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekotājs, kurš ir saņēmis atļauju pirms šī dekrēta stāšanās spēkā, iesniedz kompetentajai iestādei poligona darbības uzlabošanas plānu, kurā tostarp ir jānorāda šāda informācija:
1°
tehniskās atkritumu apglabāšanas poligona un tā piebūvju atbilstības piemērojamajam tiesiskajam regulējumam apraksts un vajadzības gadījumā veicamo pielāgošanas pasākumu apraksts;
2°
informācija par tā profesionālo, tehnisko un finanšu kapacitāti turpināt tehniskās atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanu un uzņemties pēcapsaimniekošanas pienākumus.
Pamatojoties uz apsaimniekotāja iesniegto poligona darbības uzlabošanas plānu, kompetentā iestāde:
1°
pieņem lēmumu par tehniskās atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanas turpināšanu, vajadzības gadījumā grozot vai papildinot apsaimniekošanas nosacījumus;
2°
nosaka pēcapsaimniekošanas pienākumus atbilstoši 59.a pantam;
3°
nosaka vajadzīgos pasākumus, lai cik vien iespējams īsākā termiņā slēgtu tehniskās atkritumu apglabāšanas poligonu, attiecībā uz kuru nav saņemta atļauja turpināt tā apsaimniekošanu.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
Ar Karaļa 1979. gada 7. marta dekrētu, kurš grozīts ar Karaļa 1979. gada 27. decembra dekrētu, uz trīsdesmit gadiem tika izsniegta atļauja apsaimniekot
Cour-au-Bois Nord
netoksisko rūpniecisko atkritumu apglabāšanas tehnisko poligonu
Braine-le-Château
pašvaldības teritorijā.
Šī apsaimniekošanas atļauja tika grozīta arī 1988. gada 29. septembrī, lai šis poligons varētu saņemt cita veida atkritumus, piemēram, sadzīves un inertos atkritumus, līdz ar to šis poligons tika klasificēts kā 2. un 3. klases poligons. Šī poligona apsaimniekošanas grozītā atļauja tika nodota vēlākiem apsaimniekotājiem.
2002. gada 30. oktobrī Valonijas atkritumu birojs lūdza
Biffa Waste Services SA
(turpmāk tekstā – “
Biffa Waste Services
”), kas šajā datumā apsaimniekoja
Cour-au-Bois Nord
poligonu, iesniegt šī poligona darbības uzlabošanas plānu saskaņā ar 1999. gada 11. marta dekrēta 180. pantu.
2006. gadā grupa
Veolia es treatment SA
iegādājās sabiedrību
Biffa Waste Services
.
Pamatojoties uz
Biffa Waste Services
iesniegto poligona darbības uzlabošanas plānu,
Braine-le-Château
pašvaldības padome ar 2008. gada 14. maija lēmumu atļāva turpināt šī tehniskā atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanu līdz 2009. gada 27. decembrim, atcēla pastāvošos apsaimniekošanas nosacījumus un tos aizstāja ar jauniem apsaimniekošanas nosacījumiem.
2008. gada 18. jūlijā asociācija
Pro-Braine
cēla prasību
Conseil d’État
atcelt šo 2008. gada 14. maija lēmumu.
Savā prasībā prasītāja pamatlietā būtībā pārmet, ka
Braine-le-Château
pašvaldības padome esot pieņēmusi šo lēmumu, iepriekš neveicot šīs klasificētās iekārtas apsaimniekošanas pieteikuma ietekmes uz vidi novērtējumu un, it īpaši, nepieprasot veikt pētījumu par ietekmi uz vidi, kā arī tā neesot ievērojusi ar to saistītās materiālās un procesuālās formalitātes.
Prasītāja pamatlietā uzskata, ka 2008. gada 14. maija lēmums ir pretlikumīgs, jo lēmums par poligona apsaimniekošanas turpināšanu, kas ir pieņemts saskaņā ar 1999. gada 11. marta dekrēta 180. pantu, esot “piekrišana [atļauja]” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta izpratnē, un ka 2. klases tehniskie atkritumu apglabāšanas poligoni esot Direktīvas 85/337 II pielikuma 11. punkta b) apakšpunktā minētās iekārtas, par kurām pilnībā ir jāveic ietekmes uz vidi pētījums saskaņā ar 2. pantu Valonijas valdības 2002. gada 4. jūlija noteikumos, ar kuriem nosaka to projektu sarakstu, par kuriem ir jāveic ietekmes uz vidi pētījums, kā arī klasificētās iekārtas un darbības.
Ņemot vērā šos apsvērumus,
Conseil d’État
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai galīgais lēmums par tāda poligona apsaimniekošanas turpināšanu, attiecībā uz kuru ir izdota atļauja vai kurš jau darbojas, kas ir pieņemts atbilstoši [..] Direktīvas 1999/31 [..] 14. panta b) punktam, ir “piekrišana [atļauja]” [..] Direktīvas 85/337 [..] 1. panta 2. punkta nozīmē?”
Par prejudiciālo jautājumu
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa jautā, vai galīgais lēmums, ar kuru tiek atļauta jau darbībā esoša tehniskā atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanas turpināšana un kurš ir pieņemts atbilstoši Direktīvas 1999/31 14. panta b) punktam, pamatojoties uz apsaimniekotāja iesniegto darbības uzlabošanas plānu, ir “piekrišana [atļauja]” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta nozīmē.
No Direktīvas 1999/31 14. panta ar nosaukumu “Esošie poligoni” teksta izriet, ka dalībvalstis veic pasākumus, lai poligoni, kuriem ir izdota atļauja vai kuri jau darbojas šīs direktīvas transponēšanas laikā, varētu turpināt darbību tikai tad, ja to apsaimniekotāji ir izpildījuši šīs direktīvas nosacījumus.
Šajā nolūkā poligonu apsaimniekotāji sagatavo un iesniedz apstiprināšanai kompetentajai iestādei vietas, kurā atrodas katrs poligons, darbības uzlabošanas plānu, kurā ir ietverti Direktīvas 1999/31 8. pantā uzskaitītie nosacījumi, kā arī jebkuri novēršanas pasākumi, ko tie uzskata par vajadzīgiem, lai nodrošinātu atbilstību šīs direktīvas prasībām, izņemot tās I pielikuma 1. punkta prasības.
Saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta b) punktu kompetentā iestāde pēc poligona darbības uzlabošanas plāna iesniegšanas, pamatojoties uz minēto plānu un šo direktīvu, pieņem galīgo lēmumu par poligona darbības turpināšanu.
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka
Cour-au-Bois Nord
poligona apsaimniekošana tika atļauta ar Karaļa 1979. gada 7. marta dekrētu, kurš grozīts ar Karaļa 1979. gada 27. decembra dekrētu, uz trīsdesmit gadiem, proti, līdz 2009. gada 27. decembrim. Tāpat no lietas materiāliem izriet, ka pamatlietas laikā šis poligons tika apsaimniekots nepārtraukti kopš sākotnējās atļaujas izsniegšanas un ka apsaimniekošanas atļaujas beigu termiņš vēl nebija iestājies.
2003. gada 23. maijā minētā poligona apsaimniekotāja sabiedrība
Biffa Waste Services
saskaņā ar 1999. gada 11. marta dekrēta 180. pantu iesniedza
Braine-le-Château
pašvaldības administrācijā darbības uzlabošanas plānu, tādējādi izpildot Direktīvas 1999/31 14. panta nosacījumus.
Pamatojoties uz šo darbības uzlabošanas plānu,
Braine-le-Château
pašvaldības padome ar 2008. gada 14. maija lēmumu atļāva
Cour-au-Bois Nord
poligona apsaimniekošanas turpināšanu līdz pastāvošās atļaujas beigu termiņam, proti, līdz 2009. gada 27. decembrim, atcēla esošos apsaimniekošanas nosacījumus un tos aizstāja ar jauniem nosacījumiem.
Tādējādi ir jāpārbauda, vai šāds lēmums ir “piekrišana [atļauja]” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta izpratnē.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka jēdziens “piekrišana [atļauja]” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punktā ir definēts kā “kompetentās iestādes vai iestāžu lēmums, kas piešķir attīstītājam tiesības turpināt projektu”. Līdz ar to šīs direktīvas nozīmē “piekrišana [atļauja]” var pastāvēt tikai, ciktāl šis “projekts” ir jāīsteno.
Direktīvas 85/337 1. panta 2. punktā esošajā jēdziena “projekts” definējumā nav precizēts, vai esošā projekta izmaiņas vai paplašinājumus pašus var uzskatīt par “projektiem”.
Tomēr Direktīvas 85/337 izpratnē “projekti” ir it īpaši iekārtas un vietas, kas ir uzskaitītas tās II pielikumā, uz kuru ir atsauce šīs direktīvas 4. panta 2. punktā. Minētā II pielikuma 11. punktā ar nosaukumu “Citi projekti” šajā ziņā ir minētas tostarp “iekārtas atkritumu noglabāšanai (projekti, kas nav ietverti I pielikumā)”, kas ir kategorija, kurā ir ietverti poligoni. Šī paša pielikuma 13. punktā projektos ir ietvertas “jebkādas izmaiņas vai papildinājumi projektos, kas uzskaitīti I vai II pielikumā, kas jau ir apstiprināti, paveikti vai ir veikšanas procesā un kam var būt būtiska nelabvēlīga ekoloģiska ietekme [..]”.
No šiem noteikumiem izriet, ka tādas poligona vietas izmaiņas vai paplašinājums, kāda tiek aplūkota pamatlietā, var būt “projekts” Direktīvas 85/337 izpratnē, ciktāl tam var būt būtiska negatīva ietekme uz vidi.
Kā Tiesa jau ir nospriedusi, jēdziens “projekts” nozīmē darbus vai fizisku iejaukšanos, kas mainītu teritorijas fizisko izskatu (2011. gada 17. marta spriedums lietā
C-275/09
Brussels Hoofdstedelijk Gewest
u.c., Krājums, I-1753. lpp.
, 20., 24., kā arī 38. punkts).
Tādējādi esošās atļaujas apsaimniekot atkritumu apglabāšanas poligonu pagarināšanu, ja netiek veikti darbi vai nenotiek fiziska iejaukšanās, kas mainītu teritorijas fizisko izskatu, nevar kvalificēt kā “projektu” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta nozīmē.
Līdz ar to, ciktāl “darbības uzlabošanas plāns”, par kuru ir pieņemts “galīgs lēmums” saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta b) punktu, attiecas uz atkritumu apglabāšanas poligona vietas izmaiņām vai paplašināšanu tādu darbu vai fiziskas iejaukšanās rezultātā, kas mainītu šī poligona vietas fizisko izskatu, un kuram var būt būtiska negatīva ietekme uz vidi, šo lēmumu varētu uzskatīt par “piekrišanu [atļauju]” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta izpratnē.
Runājot par pamatlietu – Tiesai nav pietiekamas informācijas, kas tai ļautu novērtēt
Braine-le-Château
pašvaldības padomes 2008. gada 14. maija lēmuma ietekmi attiecībā uz
Cour-au-Bois Nord
poligonu; novērtējums tik un tā ir jāveic iesniedzējtiesai.
Tādējādi iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai galīgais lēmums par darbības uzlabošanas plānu, kuru pamatlietā minētais apsaimniekotājs iesniedza saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta b) punktu, atļauj veikt konkrēto iekārtu vai vietas izmaiņas vai paplašināšanu, veicot darbus vai fizisku iejaukšanos, kas maina to fizisko izskatu un kam var būt būtiska negatīva ietekme uz vidi, un līdz ar to, vai [šo lēmumu] var uzskatīt par “projektu” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta un šīs direktīvas II pielikuma 13. panta pirmā ievilkuma izpratnē.
Šajā pārbaudē novērtējot to, vai pastāv būtiska negatīva ietekme uz vidi, ir jāņem vērā apstāklis, ka darbības uzlabošanas plāna, kuru apstiprina ar šādu galīgo lēmumu, mērķis – kā tas izriet no Direktīvas 1999/31 preambulas 26. apsvēruma – ir tas, lai tiktu veikti nepieciešamie pasākumi esošā poligona pielāgošanai šīs direktīvas prasībām un lai šis lēmums tādējādi iekļautos vides aizsardzības politikā.
Tādējādi uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka galīgais lēmums par esoša atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanas turpināšanu, kas pieņemts saskaņā ar Direktīvas 1999/31 14. panta b) punktu un pamatojoties uz darbības uzlabošanas plānu, ir “piekrišana [atļauja]” Direktīvas 85/337 1. panta 2. punkta izpratnē tikai tad, ja šis lēmums atļauj veikt iekārtu vai vietas izmaiņas vai paplašināšanu, veicot darbus vai fizisku iejaukšanos, kas maina to fizisko izskatu un kam var būt būtiska negatīva ietekme uz vidi Direktīvas 85/337 II pielikuma 13. punkta izpratnē, un tādējādi tas ir “projekts” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:

Galīgais lēmums par esoša atkritumu apglabāšanas poligona apsaimniekošanas turpināšanu, kas pieņemts saskaņā ar Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvas 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta b) punktu un pamatojoties uz darbības uzlabošanas plānu, ir “piekrišana [atļauja]” Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, 1. panta 2. punkta izpratnē tikai tad, ja šis lēmums atļauj veikt iekārtu vai vietas izmaiņas vai paplašināšanu, veicot darbus vai fizisku iejaukšanos, kas maina to fizisko izskatu un kam var būt būtiska negatīva ietekme uz vidi Direktīvas 85/337 II pielikuma 13. punkta izpratnē, un tādējādi tas ir “projekts” šīs direktīvas 1. panta 2. punkta izpratnē.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.