CELEX: 62012CJ0105
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Kapitāla brīva aprite
LESD 63. pants
Īpašumtiesību sistēmas
LESD 345. pants
Elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmu operatori
Privatizācijas aizliegums
Saikņu ar uzņēmumiem, kuri ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju vai gāzi, aizliegums
Tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz LESD 63. un 345. panta interpretāciju.
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībās starp
Staat der Neederlanden
[Nīderlandes valsti] un
Essent NV
,
Essent Nederland BV
,
Eneco Holding NV
un
Delta NV
– sabiedrībām, kas Nīderlandes teritorijā ražo, piegādā un pārdod elektroenerģiju un gāzi (turpmāk tekstā kopā – “
Essent
u.c.”), par valsts tiesību normu, ar kurām tiek aizliegta, pirmkārt, elektroenerģijas un gāzes sadales sistēmu operatoru, kuri darbojas Nīderlandes teritorijā, akciju pārdošana privātajiem investoriem (turpmāk tekstā – “privatizācijas aizliegums”), otrkārt, īpašuma vai kontroles saiknes starp, no vienas puses, sabiedrībām, kas ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst šādas sadales sistēmas operators, un, no otras puses, sabiedrībām, kas ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst uzņēmums, kurš Nīderlandes teritorijā ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju vai gāzi (turpmāk tekstā – “aizliegums veidot grupas”), un, treškārt, tādas šāda operatora un grupas, kurā tas ietilpst, darbības, kuras var kaitēt attiecīgās sistēmas pārvaldībai (turpmāk tekstā – “tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai”), saderību ar Savienības tiesībām.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 2003/54/EK
Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (
OV L 176, 37. lpp.
) preambulas 4.–8., 10. un 23. apsvērumu:
“(4)
[EK] Līgumā garantētās brīvības Eiropas iedzīvotājiem – brīva preču aprite, pakalpojumu sniegšanas brīvība un brīvība veikt uzņēmējdarbību – ir iespējamas vienīgi pilnībā atvērtā tirgū, kas visiem patērētājiem ļauj brīvi izvēlēties piegādātājus un visiem piegādātājiem ļauj brīvi veikt piegādes patērētājiem.
(5)
Galvenie šķēršļi pilnībā funkcionējoša un konkurētspējīga iekšējā tirgus izveidei, cita starpā, ir saistīti ar pieeju tīklam, tarifikāciju un dažādām tirgus atvērtības pakāpēm dalībvalstu starpā.
(6)
Lai darbotos konkurence, pieeja tīklam nedrīkst būt diskriminējoša, tai jābūt pārredzamai un cenām jābūt taisnīgi noteiktām.
(7)
Lai pabeigtu elektroenerģijas iekšējā tirgus veidošanu, sevišķi svarīga ir nediskriminējoša pieeja pārvades tīkla vai sadales sistēmu operatoriem. Pārvades vai sadales sistēmu operatoru var veidot viens vai vairāki uzņēmumi.
(8)
Lai nodrošinātu efektīvu un nediskriminējošu pieeju tīklam, pārvades un sadales sistēmas ir ieteicams ekspluatēt, izmantojot juridiski šķirtas struktūras, kur pastāv vertikāli integrēti uzņēmumi. Lai sasniegtu šīs prasības mērķi, Komisijai jānovērtē līdzvērtīgas ietekmes pasākumi, ko izstrādājušas dalībvalstis, un attiecīgā gadījumā jāiesniedz priekšlikumi šīs direktīvas grozīšanai. Tāpat arī ieteicams, lai pārvades un sadales sistēmu operatoriem ir efektīvas lēmējtiesības attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīklu uzturēšanai, ekspluatācijai un attīstībai, ja attiecīgie aktīvi pieder vertikāli integrētiem uzņēmumiem, kas tos ekspluatē. Ir jānodrošina sadales sistēmu operatoru un pārvades sistēmu operatoru neatkarība, jo īpaši attiecībā uz enerģijas ražošanas un piegādes interesēm. Tādēļ sadales sistēmu operatoru un pārvades sistēmu operatoru, kā arī enerģijas ražošanas/piegādes uzņēmumu starpā ir jāparedz neatkarīgas vadības struktūras.
Tomēr ir svarīgi atšķirt šādu juridisku nošķiršanu no īpašumtiesību nošķiršanas. Juridiska nošķiršana neietver aktīvu īpašumtiesību maiņu, un nekas nekavē piemērot līdzīgus vai identiskus nodarbinātības nosacījumus visos vertikāli integrētajos uzņēmumos. Izmantojot organizatoriskus pasākumus, tomēr ir jānodrošina nediskriminējošs lēmumu pieņemšanas process attiecībā uz atbildīgo lēmumu pieņēmēju neatkarību.
[..]
(10)
Lai gan šī direktīva neattiecas uz īpašumtiesību jautājumiem, gadījumā, ja uzņēmums nodarbojas ar pārvadi vai sadali un tas pēc juridiskās formas ir atdalīts no uzņēmumiem, kas nodarbojas ar enerģijas ražošanu un/vai piegādi, tad uzņēmumu, kas ir attiecīgās infrastruktūras īpašnieks, var izraudzīties par sistēmas operatoru.
[..]
(23)
Piegāžu drošības labad ir jākontrolē piedāvājuma/pieprasījuma līdzsvars atsevišķās dalībvalstīs, un pēc kontroles veikšanas jāsagatavo ziņojums par situāciju Kopienā, ņemot vērā teritoriju starpsavienojuma jaudu. [..] Lai nodrošinātu stabilu elektroapgādi, būtiska ir vajadzīgās tīkla infrastruktūras uzturēšana un izveide, kas aptver arī starpsavienojumu jaudu un decentralizētu elektroenerģijas ražošanu.”
Šīs direktīvas 15. pantā ar nosaukumu “Sadales sistēmas operatoru juridiskā nodalīšana” tostarp bija noteikts:
“1.   Ja sadales sistēmas operators ietilpst vertikāli integrētā uzņēmumā, viņš ir neatkarīgs no pārējām darbībām, kas neattiecas uz sadali, vismaz tiktāl, ciktāl tas skar viņa juridisko formu, struktūru un lēmumu pieņemšanu. Šie noteikumi nerada pienākumu no vertikāli integrētā uzņēmuma nošķirt īpašumtiesības uz sadales sistēmas operatora aktīviem.
2.   Papildus 1. punkta prasībām sadales sistēmas operators ir neatkarīgs no citām ar sadali nesaistītām darbībām, ciktāl tas attiecas uz organizatorisko struktūru un lēmumu pieņemšanu, ja tas ietilpst vertikāli integrētā uzņēmumā. Lai to panāktu, piemēro šādus minimālos kritērijus:
a)
personas, kas atbild par sadales sistēmas operatora vadību, nedrīkst iesaistīties integrētā elektroenerģijas uzņēmuma struktūrās, kas tieši vai netieši ir atbildīgas par elektroenerģijas ražošanu, pārvadi un piegādi ikdienā;
b)
jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu to, ka tiek ņemtas vērā to personu profesionālās intereses, kas atbild par sadales sistēmas operatora vadību, lai tās varētu rīkoties neatkarīgi;
c)
sadales sistēmas operatoram faktiski ir tiesības pieņemt lēmumus neatkarīgi no integrētā elektroenerģijas uzņēmuma attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīkla ekspluatācijai, uzturēšanai vai attīstībai. Tas neliedz veidot attiecīgus koordinācijas mehānismus, lai nodrošinātu mātessabiedrības ekonomisko un vadības uzraudzības tiesību aizsardzību attiecībā uz peļņu no aktīviem, ko meitasuzņēmumā netieši regulē saskaņā ar 23. panta 2. punktu. Tas jo īpaši ļauj mātessabiedrībai apstiprināt sadales sistēmas operatora gada finanšu plānu vai līdzvērtīgu instrumentu un noteikt vispārējus ierobežojumus attiecībā uz meitasuzņēmuma parādsaistībām. Tas neļauj mātessabiedrībai dot norādes par ikdienas darbību vai atsevišķiem lēmumiem par sadales līniju būvniecību vai modernizāciju, kas nepārsniedz apstiprinātā finanšu plāna vai līdzvērtīga instrumenta noteikumus;
d)
sadales sistēmas operators izstrādā atbilstības programmu, kurā izklāstīti pasākumi, kas veikti, lai nodrošinātu diskriminējošas rīcības nepieļaušanu, un nodrošina atbilstīgu kontroli pār tās ievērošanu. [..]
[..]”
Direktīva 2003/55/EK
Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (
OV L 176, 57. lpp.
) preambulas 4., 6. un 7. apsvērums bija formulēti atbilstoši Direktīvas 2003/54 preambulas 4., 5. un 6. apsvērumam. Direktīvas 2003/55 preambulas 8. un 23. apsvēruma formulējums
mutatis mutandis
atbilda Direktīvas 2003/54 preambulas 7. un 23. apsvēruma formulējumam.
Direktīvas 2003/55 preambulas 9. un 10. apsvērumā bija noteikts:
“(9)
Ja gāzes uzņēmums nodarbojas ar pārvadi, sadali, uzglabāšanu vai ar sašķidrinātu dabasgāzi (SDG) un juridiski šis uzņēmums ir šķirts no uzņēmumiem, kas nodarbojas ar ražošanu un/vai piegādi, izraudzītais sistēmas operators var būt tas pats uzņēmums, kam pieder infrastruktūra.
(10)
Lai nodrošinātu efektīvu un nediskriminējošu pieeju tīklam, pārvades un sadales sistēmas ir ieteicams ekspluatēt, izmantojot juridiski šķirtas struktūras, kur pastāv vertikāli integrēti uzņēmumi. Komisijai jānovērtē līdzvērtīgas ietekmes pasākumi, ko izstrādājušas dalībvalstis, lai sasniegtu šīs prasības mērķi, un attiecīgā gadījumā jāiesniedz priekšlikumi šīs direktīvas grozīšanai.
Tāpat arī ieteicams, lai pārvades un sadales sistēmu operatoriem ir efektīvas lēmējtiesības attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīklu uzturēšanai, ekspluatācijai un attīstībai, ja attiecīgie aktīvi pieder vertikāli integrētiem uzņēmumiem, kas tos ekspluatē.
Tomēr ir svarīgi nodalīt juridisku nošķiršanu un īpašumtiesību nošķiršanu. Juridiska nošķiršana neietver aktīvu īpašumtiesību maiņu, un nekas nekavē piemērot līdzīgus vai identiskus nodarbinātības nosacījumus visos vertikāli integrētajos uzņēmumos. Tomēr ir jānodrošina nediskriminējošs lēmumu pieņemšanas process, izmantojot organizatoriskus pasākumus, attiecībā uz atbildīgo lēmumu pieņēmēju neatkarību.”
Šīs direktīvas 13. pants ar nosaukumu “Sadales sistēmas operatoru [juridiskā] nošķiršana” bija
mutatis mutandis
identisks Direktīvas 2003/54 15. pantam.
Direktīva 2009/72/EK
Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (
OV L 211, 55. lpp.
) preambulas 3., 4., 7., 9.–12., 15., 16., 21., 25., 26. un 44. apsvērumā precizēts:
“(3)
Līgumā garantētās brīvības Savienības pilsoņiem –
inter alia
, brīva preču aprite, brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība – ir sasniedzamas vienīgi pilnībā atvērtā tirgū, kas ļauj visiem patērētājiem brīvi izvēlēties piegādātājus un visiem piegādātājiem brīvi veikt piegādes lietotājiem.
(4)
Taču patlaban pastāv šķēršļi, lai [Savienībā] gāzi varētu pārdot ar vienādiem noteikumiem, bez diskriminācijas vai ierobežojumiem. Jo īpaši visās dalībvalstīs vēl nepastāv nediskriminējoša piekļuve tīkliem un vienlīdz efektīva regulatīvā uzraudzība.
[..]
(7)
Komisijas 2007. gada 10. janvāra Paziņojumā “Enerģētikas politika Eiropai” uzsvērts, cik svarīgi ir pabeigt elektroenerģijas iekšējā tirgus izveidi un pieņemt vienādus noteikumus visiem elektroenerģijas uzņēmumiem, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā. Komisijas 2007. gada 10. janvāra Paziņojumos “Gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus perspektīvas” un “Eiropas gāzes un elektroenerģijas nozares apsekojums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 17. pantu (galīgais ziņojums)” parādīts, ka pašreizējie noteikumi un pasākumi nav pietiekams pamats labi funkcionējoša iekšējā tirgus izveidei.
[..]
(9)
Nenodalot tīklus no ražošanas un piegādes darbībām (efektīva nodalīšana), pastāv risks ne vien saskarties ar diskrimināciju tīkla vadīšanā, bet risks, ka vertikāli integrēti uzņēmumi zaudē stimulu veikt pienācīgus ieguldījumus tīklos.
(10)
Direktīvā 2003/54/EK paredzētie juridiskās un funkcionālās nodalīšanas noteikumi tomēr nav nodrošinājuši pārvades sistēmu operatoru efektīvu nodalīšanu. Tādēļ Eiropadomes sanāksmē 2007. gada 8. un 9. marta Komisija tika aicināta izstrādāt tiesību aktu priekšlikumus, lai panāktu “piegādes un ražošanas darbību efektīvu nodalīšanu no tīkla darbībām”.
(11)
Efektīvi nodalīt var tikai vienā veidā – likvidējot vertikāli integrētu uzņēmumu motivāciju diskriminēt konkurentus attiecībā uz piekļuvi tīkliem un ieguldījumiem. Vienkāršs un stabils risinājums dabiskā interešu konflikta novēršanai un piegādes drošuma panākšanai ir īpašumtiesību nodalīšana, kas paredz tīkla īpašnieku norīkot par sistēmas operatoru un viņa neatkarību no piegādes un ražošanas interesēm. Tādēļ Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. jūlija Rezolūcijā par gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus perspektīvām [
OV 2008, C 175 E, 206. lpp.
] minēts, ka īpašumtiesību nodalīšana pārvades līmenī uzskatāma par visefektīvāko līdzekli, lai nediskriminējoši veicinātu ieguldījumus infrastruktūrā, jaunu dalībnieku taisnīgu piekļuvi tīklam un pārredzamību tirgū. Nodalot īpašumtiesības, minēto iemeslu dēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tai pašai personai vai personām nav iespēju kontrolēt ražošanas vai piegādes uzņēmumu un vienlaikus kontrolēt pārvades sistēmas operatoru vai pārvades sistēmu vai izmantot savas tiesības šajos uzņēmumos. Un otrādi – ja persona kontrolē pārvades sistēmu vai pārvades sistēmas operatoru, būtu jāizslēdz iespēja šai pašai personai kontrolēt ražošanas vai piegādes uzņēmumu vai izmantot savas tiesības šajā uzņēmumā. Ievērojot minētos ierobežojumus, ražošanas vai piegādes uzņēmumam vajadzētu būt iespējai kļūt par pārvades sistēmas operatora vai pārvades sistēmas mazākuma akcionāru.
(12)
Visām nodalīšanas sistēmām būtu efektīvi jānovērš jebkāds interešu konflikts starp ražotājiem, piegādātājiem un pārvades sistēmu operatoriem, lai veicinātu vajadzīgos ieguldījumus un jaunienācējiem garantētu piekļuvi tirgum saskaņā ar pārredzamu un efektīvu regulējumu, un valsts regulatīvajām iestādēm tās nedrīkstētu kļūt par pārmērīgi apgrūtinošu regulatīvu kārtību.
[..]
(15)
Nodalot īpašumtiesības, lai panāktu tīkla darbības pilnīgu neatkarību no piegādes un ražošanas interesēm un novērstu konfidenciālas informācijas apmaiņu, viena un tā pati persona nedrīkstētu būt vadības loceklis gan pārvades sistēmas operatorā vai pārvades sistēmā, gan uzņēmumā, kas veic kādu no ražošanas vai piegādes funkcijām. Šā paša iemesla dēļ viena un tā pati persona nedrīkstētu iecelt pārvades sistēmas operatora vai pārvades sistēmas vadības locekļus un kontrolēt ražošanas vai piegādes uzņēmumu vai izmantot savas tiesības šādā uzņēmumā.
(16)
Izveidojot sistēmas operatoru vai pārvades operatoru, kas ir neatkarīgs no piegādes un ražošanas interesēm, vertikāli integrētam uzņēmumam būtu jāvar paturēt savā īpašumā tīkla aktīvus, vienlaikus nodrošinot interešu efektīvu nodalīšanu, ar nosacījumu, ka neatkarīgais sistēmas operators vai neatkarīgais pārvades operators veic visas tīkla operatora funkcijas un ka tiek nodrošināts sīki izstrādāts regulējums un aptveroši regulatīvās kontroles mehānismi.
[..]
(21)
Dalībvalstij ir tiesības izvēlēties pilnīgu īpašumtiesību nodalīšanu savā teritorijā. Ja dalībvalsts ir īstenojusi šīs tiesības, uzņēmumam nav tiesību izveidot neatkarīgu sistēmas operatoru vai neatkarīgu pārvades operatoru. Turklāt uzņēmums, kas veic kādu no ražošanas vai piegādes funkcijām, nedrīkst tieši vai netieši īstenot kontroli vai jebkādas tiesības attiecībā uz pārvades sistēmas operatoru no dalībvalsts, kas ir izvēlējusies pilnu īpašumtiesību nodalīšanu.
[..]
(25)
Energoapgādes drošums ir svarīgs sabiedrības drošības aspekts, un tā ir cieši saistīta ar Kopienas iekšējā elektroenerģijas tirgus efektīvu darbību, kā arī dalībvalstu atsevišķo elektroenerģijas tirgu integrāciju. [..]
(26)
No nediskriminējošas piekļuves sadales tīkliem ir atkarīga pakārtota piekļuve lietotājiem mazumtirdzniecības līmenī. Taču diskriminācijas iespējas trešo personu piekļuves un ieguldījumu ziņā sadales līmenī ir mazākas nekā pārvades līmenī, kur pārslodze un ražošanas vai piegādes interešu ietekme sadales līmenī kopumā ir lielāka nekā sadales līmenī. Turklāt sadales sistēmu operatoru juridiskā un funkcionālā nodalīšana atbilstoši Direktīvai 2003/54/EK bija prasīta vienīgi no 2007. gada 1. jūlija, un tās ietekme uz elektroenerģijas iekšējo tirgu vēl nav novērtēta. Spēkā esošie juridiskās un funkcionālās nodalīšanas noteikumi var nodrošināt efektīvu nodalīšanu, ja tos skaidrāk definē, atbilstoši īsteno un cieši pārrauga. Lai panāktu vienādus noteikumus mazumtirdzniecībā, būtu jāuzrauga sadales sistēmu operatoru darbība, lai tie neizmantotu vertikāli integrēta uzņēmuma priekšrocības attiecībā uz to konkurētspēju tirgū, jo īpaši saistībā ar mājsaimniecību lietotājiem vai maziem lietotājiem, kas nav mājsaimniecību lietotāji.
[..]
(44)
Piegādes drošuma nolūkā būtu jākontrolē piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvars atsevišķās dalībvalstīs, un pēc kontroles veikšanas būtu jāsagatavo ziņojums par stāvokli Kopienā, ņemot vērā teritoriju starpsavienojuma jaudu. [..] Lai nodrošinātu stabilu elektroapgādi, būtiska ir vajadzīgās tīkla infrastruktūras uzturēšana un izveide, kas aptver arī starpsavienojumu jaudu un decentralizētu elektroenerģijas ražošanu”
Direktīvas 2009/72 9. pantā tiek runāts par “pārvades sistēmas un pārvades sistēmu operatoru nodalīšanu”, un tās 14. pantā – par “pārvades sistēmu īpašnieku nodalīšanu”. Šīs direktīvas 18. un 19. pantā atbilstoši to nosaukumiem paredzēts nodrošināt attiecīgi “pārvades sistēmas operatora neatkarību” un “pārvades sistēmas operatora darbinieku un vadības neatkarību”.
Atbilstoši šīs direktīvas 26. panta ar nosaukumu “Sadales sistēmu operatoru nodalīšana” 1.–3. punktam:
“1.   Ja sadales sistēmas operators ir daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, viņš ir neatkarīgs no pārējām darbībām, kas neattiecas uz sadali, vismaz tiktāl, ciktāl tas skar viņa juridisko statusu, organizāciju un lēmumu pieņemšanu. Šie noteikumi nerada pienākumu no vertikāli integrētā uzņēmuma nodalīt īpašumtiesības uz sadales sistēmas operatora aktīviem.
2.   Papildus 1. punktam, ja sadales sistēmas operators ir daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, viņš ir neatkarīgs no citām ar sadali nesaistītām darbībām tiktāl, ciktāl tas attiecas uz organizāciju un lēmumu pieņemšanu. Lai to panāktu, piemēro vismaz šādus obligātus kritērijus:
a)
personas, kas atbildīgas par sadales sistēmas operatora vadību, nedrīkst iesaistīties integrētā elektroenerģijas uzņēmuma daļās, kas tieši vai netieši ir atbildīgas par elektroenerģijas ražošanu, pārvadi un piegādi ikdienā;
b)
jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka tiek ņemtas vērā to personu profesionālās intereses, kas atbildīgas par sadales sistēmas operatora vadību, vienlaikus tām ļaujot rīkoties neatkarīgi;
c)
attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīkla vadīšanai, uzturēšanai vai attīstībai sadales sistēmas operatoram ir jābūt efektīvām tiesībām pieņemt lēmumus neatkarīgi no integrētā elektroenerģijas uzņēmuma. Šo uzdevumu veikšanai sadales sistēmas operatora rīcībā ir vajadzīgie resursi, tostarp cilvēkresursi, tehniskie, fiziskie un finanšu resursi. Tas neliedz veidot attiecīgus koordinācijas mehānismus, lai nodrošinātu to, ka ir aizsargātas mātesuzņēmuma ekonomiskās un vadības uzraudzības tiesības meitasuzņēmumā attiecībā uz ieņēmumiem no aktīviem, ko netieši regulē saskaņā ar 37. panta 6. punktu. Tas jo īpaši ļauj mātesuzņēmumam apstiprināt sadales sistēmas operatora gada finanšu plānu vai līdzvērtīgu instrumentu un noteikt vispārīgus ierobežojumus attiecībā uz meitasuzņēmuma parādsaistībām. Tas neļauj mātesuzņēmumam dot norādes par ikdienas darbību vai atsevišķiem lēmumiem par sadales līniju būvniecību vai modernizāciju, ja tie nepārsniedz apstiprināto finanšu plānu vai līdzvērtīgu instrumentu; un
d)
sadales sistēmas operatoram ir jāizstrādā atbilstības programma, kurā izklāsta pasākumus, ko veic, lai nodrošinātu diskriminējošas rīcības nepieļaušanu, un nodrošina, ka tās ievērošana tiek atbilstīgi kontrolēta. [..]
3.   Ja sadales sistēmas operators ir daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, dalībvalstis nodrošina, ka regulatīvās iestādes vai citas kompetentas struktūras veic sadales sistēmas operatora darbības uzraudzību, lai tas nevarētu ļaunprātīgi izmantot vertikālo integrāciju, kropļojot konkurenci. Jo īpaši vertikāli integrēti sadales sistēmu operatori nedrīkst saziņā un zīmola veidošanā maldināt attiecībā uz vertikāli integrētā uzņēmuma piegādes struktūras atsevišķo identitāti.”
Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 49. panta 1. punkta pirmo daļu tās transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2011. gada 3. martā.
Direktīva 2009/73/EK
Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvas 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu (
OV L 211, 94. lpp.
) preambulas 3., 5., 6., 8., 9., 12., 13. un 18. apsvērums atbilst Direktīvas 2009/72 preambulas 3., 7., 9., 11., 12., 15., 16. un 21. apsvērumam. Direktīvas 2009/73 preambulas 4., 7., 22., 25. un 40. apsvērums ir
mutatis mutandis
atbilstoši Direktīvas 2009/72 preambulas 4., 10., 25., 26. un 44. apsvērumam.
Direktīvas 2009/73 9. pantā reglamentēta “pārvades sistēmu un pārvades sistēmu operatoru nodalīšana”, un tas 15. pantā – “pārvades sistēmas īpašnieku un uzglabāšanas sistēmas operatoru nodalīšana”. Šīs direktīvas 18. un 19. pantā atbilstoši to nosaukumiem paredzēts nodrošināt attiecīgi “pārvades sistēmas operatora neatkarību” un “pārvades sistēmas operatora darbinieku un vadības neatkarību”.
Šīs direktīvas 26. panta ar nosaukumu “Sadales sistēmu operatoru nodalīšana” 1.–3. punkts ir
mutatis mutandis
identiski Direktīvas 2009/72 26. panta 1.–3. punktam.
Saskaņā ar Direktīvas 2009/73 54. panta 1. punkta pirmo daļu tās transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2011. gada 3. martā.
Nīderlandes tiesības
Privatizācijas aizliegums
No lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka to faktu laikā, kuri ir pamatlietu pamatā, privatizācijas aizliegums izrietēja no, pirmkārt, 93. panta 1998. gada 2. jūlija Likumā par elektroenerģijas ražošanu, pārvadi un piegādi (1998. gada Likums par elektroenerģiju) (
Wet houdende regels met betrekking tot de productie, het transport en de levering van elektriciteit
(
Staatsblad
1998, Nr. 427), turpmāk tekstā – “Likums par elektroenerģiju”) un/vai 85. panta 2000. gada 22. jūnija Likumā par gāzes pārvadi un piegādi (Likums par gāzi) (
Wet houdende regels omtrent het transport en de levering van gas
(
Staatsblad
2000, Nr. 305), turpmāk tekstā – “Likums par gāzi”) un, otrkārt, 2008. gada 9. februāra lēmuma, ar kuru tiek paredzēti noteikumi atļauju izsniegšanai grozījumiem, kas attiecas uz tiesībām, kuras saistītas ar sistēmas operatoru akcijām, atbilstoši 1998. gada Likumam par elektroenerģiju un Likumam par gāzi (Lēmums par sistēmas operatoru akcijām;
Besluit houdende regels omtrent het verlenen van instemming met wijzigingen ten aanzien van rechten op aandelen in een netbeheerder als bedoeld in de Elektriciteitswet 1998 en in de Gaswet (Besluit aandelen netbeheerders)
(
Staatsblad
2008, Nr. 62), turpmāk tekstā – “2008. gada lēmums”), kas tika pieņemts atbilstoši Likuma par elektroenerģiju 93. panta 4. punktam un Likuma par gāzi 85. panta 4. punktam, tos lasot kopā.
Saskaņā ar Likuma par elektroenerģiju 93. panta 2. punktu un Likuma par gāzi 85. panta 2. punktu sistēmas operatoru akciju pārejai ir nepieciešama ekonomikas lietu ministra piekrišana. Saskaņā ar 2008. gada lēmuma 1. un 3. pantu šī piekrišana ir jāatsaka, ja šādas nodošanas dēļ akcijas nonāktu tādu personu īpašumā, kas nav ne Nīderlandes valsts, ne tās provinces vai pašvaldības (turpmāk tekstā kopā – “iestādes”) vai noteiktas juridiskās personas, tostarp
Essent
u.c., kuru visas akcijas pilnībā tieši vai netieši pieder minētajām iestādēm.
Aizliegums veidot grupas
Tāpat kā privatizācijas aizliegums arī aizliegums veidot grupas Nīderlandes tiesību aktos tika ieviests ar 2006. gada 23. novembra Likumu par Likuma par elektroenerģiju un Likuma par gāzi grozījumiem attiecībā uz sistēmu pārvaldības neatkarību (Likums par sistēmu pārvaldības neatkarību) (
Wet tot wijziging van de Elektriciteitswet 1998 en van de Gaswet in verband met nadere regels omtrent een onafhankelijk netbeheer (Wet onafhankelijk netbeheer)
, (
Staatsblad
2006, Nr. 614, turpmāk tekstā – “Likums par sistēmu pārvaldības neatkarību”), Likuma par elektroenerģiju 10.b panta 1. punktā un Likuma par gāzi 2.c panta 1. punktā. Likums par sistēmu pārvaldības neatkarību tostarp grozīja Direktīvas 2003/54 un 2003/55 (turpmāk tekstā kopā – “2003. gada direktīvas”) īstenošanai pieņemtās valsts tiesību normas.
Likuma par elektroenerģiju 10.b panta 1.–3. punktā ir noteikts:
“1.   Sistēmas operators neietilpst tādā grupā Civilkodeksa 2. grāmatas 24.b panta izpratnē, kurā ietilpst arī juridiska persona vai sabiedrība, kas Nīderlandē ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju.
2.   Juridiskām personām un sabiedrībām, kas ietilpst tādā grupā Civilkodeksa 2. grāmatas 24.b panta izpratnē, kurā ietilpst arī juridiska persona vai sabiedrība, kas Nīderlandē ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju, nevar piederēt akcijas sistēmas operatorā vai juridiskajā personā, kas ietilpst grupā, kurā ietilpst arī sistēmas operators, un tām nevar piederēt nekādas daļas sabiedrībā, kas ietilpst grupā, kurā ietilpst arī sistēmas operators.
3.   Sistēmas operatoram un ar sistēmas operatoru saistītajām grupā ietilpstošajām sabiedrībām Civilkodeksa 2. grāmatas 24.b panta izpratnē:
a.
nevar piederēt akcijas juridiskajā personā, kas Nīderlandē ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju, vai juridiskajā personā, kura ietilpst grupā, kurā ietilpst arī juridiskā persona, kas Nīderlandē ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju;
b.
nevar piederēt daļas sabiedrībā, kas Nīderlandē ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju, vai sabiedrībā, kura ietilpst grupā, kurā ietilpst arī juridiskā persona vai sabiedrība, kas Nīderlandē ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju.”
Tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai
Tādu darbību, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, aizliegums, kurš arī Nīderlandes tiesību sistēmā tika ieviests ar Likumu par sistēmu pārvaldības neatkarību, bija paredzēts Likuma par elektroenerģiju 17. panta 2. un 3. punktā un Likuma par gāzi 10.b panta 2. un 3. punktā. Saskaņā ar šīm tiesību normām:
“2.   Ja sistēmas operators, kas nav valsts augstsprieguma tīkla operators, ietilpst grupā Civilkodeksa 2. grāmatas 24.b panta izpratnē, šī grupa nedrīkst veikt darījumus vai darbības, kas varētu nonākt konfliktā ar attiecīgā tīkla pārvaldības interesēm.
3.   Ar darījumiem un darbībām 2. punkta izpratnē katrā ziņā saprot:
a.
darījumus un darbības, kurām nav nekāda sakara ar infrastruktūras iekārtām vai saistītām darbībām;
b.
sistēmas operatora sniegtas garantijas šai grupā ietilpstošo juridisko personu vai sabiedrību darbību finansēšanai un
c.
sistēmas operatora uzņemšanos būt par galvotāju šai grupā ietilpstošo juridisko personu vai sabiedrību parādiem,
izņemot, ja sistēmas operators piešķir garantijas vai uzņemas būt par galvotāju parādiem:
o
.
tādu darījumu un darbību vajadzībām, ar kurām varētu nodarboties pats sistēmas operators,
o
.
citu ar sistēmas pārvaldību iemeslu dēļ vai
o
.
lai izpildītu ar tiesību normu piemērošanu saistītās prasības.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Laikā, kad tika pieņemts Likums par sistēmu pārvaldības neatkarību, ar kuru Likumā par elektroenerģiju un Likumā par gāzi tika noteikts aizliegums veidot grupas un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai,
Essent
u.c. bija vertikāli integrēti uzņēmumi, kas nodarbojās gan ar elektroenerģijas un/vai gāzes ražošanu, piegādi un/vai pārdošanu Nīderlandes teritorijā, gan ar elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmu pārvaldību un ekspluatāciju šai pašā teritorijā.
Pēc Likuma par sistēmu pārvaldības neatkarību – kurā tostarp tika paredzēts aizliegums veidot grupas – pieņemšanas
Essent NV
2009. gada 1. jūlijā tika sadalīta divās atsevišķās sabiedrībās, proti, pirmkārt,
Enexis Holding NV
, kuras sabiedrības darbības mērķis ir elektroenerģijas un gāzes sadales tīkla pārvaldība Nīderlandes teritorijā un kuras akcijas pilnībā pieder iestādēm, un, otrkārt,
Essent NV
, kuras mērķis ir ražot, piegādāt un pārdot elektroenerģiju un gāzi. Šo pēdējo sabiedrību pārpirka enerģijas nozarē specializējušās vācu grupas meitasuzņēmums
RWE AG
.
Eneco Holding NV
un
Delta NV
netika sadalītas, bet iecēla savus meitasuzņēmumus
Stedin Netbeheer BV
un
Delta Netwerkbedrijf BV
par attiecīgajiem sadales tīklu operatoriem šai pašā teritorijā.
Essent
u.c. cēla trīs atsevišķas prasības
Rechtbank Den Haag
[Hāgas iecirkņa tiesā], lūdzot konstatēt, ka valsts tiesību normas, kurās paredzēts aizliegums veidot grupas un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, ir pretrunā tostarp LESD 63. pantam un tādējādi nav piemērojamas.
Staat der Nederlanden
, kas ir atbildētāja visās šajās lietās, iebilda pret šīm prasībām, atsaucoties galvenokārt uz valsts tiesību aktos ietverto privatizācijas aizlieguma principu, kas, pēc šīs valsts domām, ir īpašumtiesību sistēma LESD 345. panta izpratnē. Šī aizlieguma rezultātā, pirmkārt, akcijas sistēmas operatorā, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā, nevar būt privāta ieguldījuma priekšmets un, otrkārt, LESD noteikumi par kapitāla brīvu apriti un brīvību veikt uzņēmējdarbību nav piemērojami. Pakārtoti šī dalībvalsts norāda, ka aizliegums veidot grupas un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, nerada šķēršļus kapitāla brīvai apritei un brīvībai veikt uzņēmējdarbību vai vismaz šo brīvību ierobežošanu attaisno primāri vispārējo interešu apsvērumi.
Ar 2009. gada 11. marta nolēmumu
Rechtbank Den Haag
noraidīja
Essent
u.c. prasības. Apelācijas tiesvedībā
Gerechtshof Den Haag
[Hāgas Apelācijas tiesa] ar 2010. gada 22. jūnija spriedumu šo nolēmumu atcēla un nosprieda, ka šīs valsts tiesību normas ir nesaderīgas ar LESD 63. pantu un ka tādējādi tās nav piemērojamas.
Staat der Nederlanden
iesniedzējtiesā iesniedza kasācijas sūdzību.
Šādos apstākļos
Hoge Raad der Nederlanden
[Nīderlandes Augstākā tiesa] nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus, kas visās apvienotajās lietās formulēti identiski:
“1)
Vai LESD 345. pants būtu jāinterpretē tādā nozīmē, ka jēdzienā “dalībvalstu īpašumtiesību sistēma” ietilpst arī [pamatlietās] aplūkotais absolūtais privatizācijas aizliegums, kā noteikts [2008. gada lēmumā], saistībā ar [Likuma par elektroenerģiju] 93. pantu un [Likuma par gāzi] 85. pantu, kas paredz, ka daļas sistēmas operatorā var tikt nodotas tikai iestāžu loka iekšienē?
2)
Ja atbilde uz [pirmo jautājumu] ir apstiprinoša, vai tā rezultātā noteikumi par kapitāla brīvu apriti nav piemērojami aizliegumam veidot grupas un tādu darbību aizliegumam, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, vai vismaz grupas aizliegums un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, nav vērtējami atbilstoši noteikumiem, kas attiecas uz kapitāla brīvu apriti?
3)
Vai mērķi, kas ir arī [Likuma par sistēmu pārvaldības neatkarību] pamatā un kas ar cīņu pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē (tajā skaitā – stratēģiskās informācijas apmaiņu) ir vērsti uz pārskatāmības nodrošināšanu enerģijas tirgū un konkurences izkropļošanas novēršanu, ir tikai ekonomiskas intereses vai arī var tikt uzskatīti par neekonomiska rakstura interesēm tādā ziņā, ka atbilstoši apstākļiem tie kā primāri vispārējo interešu apsvērumi var būt attaisnojums kapitāla brīvas aprites ierobežojumam?”
Tiesvedība Tiesā
Ar 2012. gada 26. marta rīkojumu Tiesas priekšsēdētājs nolēma apvienot lietas no C‑105/12 līdz C‑107/12 mutvārdu procesā un sprieduma taisīšanai.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo un otro jautājumu
Ar savu pirmo un otro jautājumu, kas aplūkojami kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai LESD 345. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz privatizācijas aizlieguma sistēmu, tādu kā pamatlietās, kas paredz, ka akcijām elektroenerģijas un gāzes sistēmas operatorā, kas darbojas Nīderlandes teritorijā, tieši vai netieši jāpieder valsts tiesību normās noteiktajām valsts iestādēm. Apstiprinošas atbildes gadījumā tā jautā, vai šīs interpretācijas sekas ir tādas, ka LESD 63. pants nav piemērojams tādām valsts tiesību normām kā tās, par kurām ir runa pamatlietās un ar kurām tiek aizliegtas, pirmkārt, īpašuma vai kontroles saiknes starp sabiedrībām, kas ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst elektroenerģijas vai gāzes sistēmas operators, kas darbojas minētajā teritorijā, un sabiedrībām, kas ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst uzņēmums, kurš šajā pašā teritorijā ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju un gāzi, kā arī, otrkārt, šāda operatora un grupas, kurā tas ietilpst, veiktus darījumus, “kuri var kaitēt” attiecīgās “sistēmas pārvaldībai”.
LESD 345. pantā noteikts princips par Līgumu neitralitāti attiecībā uz īpašumtiesību sistēmu dalībvalstīs.
Šajā ziņā no Tiesas judikatūras izriet, ka Līgumi principā neaizliedz ne uzņēmumu nacionalizāciju (šajā ziņā skat. 1964. gada 15. jūlija spriedumu lietā
6/64
Costa
,
Recueil
, 1141., 1163. lpp.
), ne to privatizāciju (šajā ziņā skat. 2012. gada 8. novembra spriedumu lietā C‑244/11 Komisija/Grieķija, 17. punkts).
No tā izriet, ka dalībvalstis var likumīgi izvirzīt mērķi noteikt vai saglabāt tiesību normas par valsts īpašumtiesībām uz noteiktiem uzņēmumiem.
Pamatlietās no Likuma par elektroenerģiju 93. panta 2. punkta, Likuma par gāzi 85. panta 2. punkta un no 2008. gada lēmuma 1. panta, kura ietekme kopsavilkuma veidā aprakstīta šī sprieduma 17. punktā, izriet, ka privatizācijas aizliegums valsts tiesību normu, par kurām ir runa pamatlietās, izpratnē būtībā ļauj nodot sadales sistēmas operatora akcijas vienīgi iestādēm un juridiskām personām, kuras tieši vai netieši pieder šīm iestādēm, un jebkāda nodošana, kuras rezultātā šīs akcijas nonāk citu personu īpašumā, ir aizliegta.
No tā izriet, ka privatizācijas aizliegums neļauj to, ka jebkādu privātpersonu īpašumā varētu būt elektroenerģijas un gāzes sadales sistēmas operatora, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā, akcijas. Tādējādi tas domāts, lai attiecībā uz šiem operatoriem saglabātu valsts īpašumtiesības.
Uz šādu aizliegumu attiecas LESD 345. pants.
Šajā gadījumā turklāt šķiet, ka šis privatizācijas aizliegums aptver Likuma par elektroenerģiju 10.b panta 2. punktā un Likuma par gāzi 2.c panta 2. punktā ietverto aizliegumu, saskaņā ar kuru citās dalībvalstīs reģistrēti uzņēmumi, kas darbojas elektroenerģijas vai gāzes ražošanas, piegādes vai tirdzniecības jomā Nīderlandes teritorijā, kā arī citas dalībvalsts sabiedrības, kas ietilpst tai pašā grupā, kura ietilpst šāds uzņēmums, nevar iegūt elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operatora, kurš darbojas minētajā teritorijā, akcijas.
Tomēr LESD 345. pants neatbrīvo dalībvalstīs pastāvošās īpašumtiesību sistēmas no LESD pamatnoteikumiem, tostarp noteikumiem par nediskrimināciju, brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla aprites brīvību (šajā ziņā skat. 1984. gada 6. novembra spriedumu lietā
182/83
Fearon
,
Recueil
, 3677. lpp.
, 7. punkts; 1999. gada 1. jūnija spriedumu lietā
C-302/07
Konle
,
Recueil
, I-3099. lpp.
, 38. punkts; 2003. gada 23. septembra spriedumu lietā
C-452/01
Ospelt
un
Schlössle Weissenberg
,
Recueil
, I-9743. lpp.
, 24. punkts; 2010. gada 8. jūlija spriedumu lietā
C-171/08 Komisija/Portugāle, Krājums, I-6817. lpp.
, 64. punkts; 2011. gada 21. decembra spriedumu lietā
C-271/09 Komisija/Polija, Krājums, I-13613. lpp.
, 44. punkts, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 16. punkts).
Tādējādi tas, ka Nīderlandes Karaliste attiecībā uz tās teritorijā aktīvo elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operatoru jomu ir paredzējusi valsts īpašumtiesību sistēmu, uz kuru attiecas LESD 345. pants, nenozīmē, ka šī dalībvalsts šajā jomā būtu atbrīvota no pienākuma ievērot tiesību normas par kapitāla brīvu apriti (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Polija, 44. punkts un tajā minētā judikatūra).
Līdz ar to uz privatizācijas aizliegumu attiecas LESD 63. panta piemērošanas joma, un tas, tāpat kā aizliegums veidot grupas un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, jāpārbauda, ņemot vērā šo pantu.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru LESD 63. panta 1. punkts principā aizliedz ierobežojumus kapitāla brīvai apritei starp dalībvalstīm (2006. gada 28. septembra spriedums apvienotajās lietās
C-282/04 un C-283/04 Komisija/Nīderlande, Krājums, I-9141. lpp.
, 18. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Portugāle, 48. punkts).
Tā kā LESD jēdziens “kapitāla aprite” LESD 63. panta 1. punkta nozīmē nav definēts, Tiesa ir atzinusi par vērtīgu norādi uz kapitāla aprites nomenklatūru, kas minēta Padomes 1988. gada 24. jūnija Direktīvas 88/361/EEK par [EKL] 67. panta īstenošanu (
OV L 178, 5. lpp.
) I pielikumā. Tā Tiesa ir nospriedusi, ka kapitāla aprite LESD 63. panta 1. punkta izpratnē tostarp ir tā sauktie “tiešie” ieguldījumi, proti, ieguldījumi ar līdzdalību uzņēmumā, iegādājoties tā akcijas, kas dod iespēju efektīvi piedalīties tā pārvaldībā un kontrolē, kā arī tā sauktie “portfeļa” ieguldījumi, proti, investīcijas, iegādājoties vērtspapīrus kapitāla tirgū, kas realizētas vienīgi ar nodomu veikt kapitāla ieguldīšanu, bez nodoma ietekmēt uzņēmuma pārvaldību un kontroli (skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Komisija/Nīderlande, 19. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Portugāle, 49. punkts).
Attiecībā uz šiem diviem ieguldījumu veidiem Tiesa ir precizējusi, ka valsts pasākumi, kas var kavēt vai ierobežot akciju iegūšanu attiecīgajos uzņēmumos vai kas var atturēt citu dalībvalstu ieguldītājus no kapitāla ieguldīšanas tajos, ir uzskatāmi par “ierobežojumiem” LESD 63. panta 1. punkta izpratnē (skat. 2002. gada 4. jūnija spriedumus lietā
C-367/98 Komisija/Portugāle,
Recueil
, I-4731. lpp.
, 45. un 46. punkts; lietā
C-483/99 Komisija/Francija,
Recueil
, I-4781. lpp.
, 40. punkts; 2003. gada 13. maija spriedumus lietā
C-463/00 Komisija/Spānija,
Recueil
, I-4581. lpp.
, 61. un 62. punkts; lietā
C-98/01 Komisija/Apvienota Karaliste,
Recueil
, I-4641. lpp.
, 47. un 49. punkts; 2005. gada 2. jūnija spriedumu lietā
C-174/04 Komisija/Itālija, Krājums, I-4933. lpp.
, 30. un 31. punkts, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Nīderlande, 20. punkts).
No Tiesas judikatūras izriet arī, ka valsts tiesību normai, kurā tiek paredzēti kvantitatīvi vai kvalitatīvi ierobežojumi ieguldījumiem citās dalībvalstīs, ir ierobežojoša ietekme uz citās dalībvalstīs reģistrētām sabiedrībām, jo šāda tiesību norma attiecībā uz šīm sabiedrībām ir šķērslis iegūt kapitālu, jo akciju iegūšana ir ierobežota (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Polija, 51. un 52. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
Pamatlietās privatizācijas aizliegums nozīmē, ka neviens privāts investors nevar iegūt akcijas vai daļas elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operatorā, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā.
Turklāt attiecībā uz aizliegumu veidot grupas un tādu darbību aizliegumu, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, jānorāda, ka tiem ir vairāki aspekti. Pirmkārt, no aizlieguma veidot grupas izriet, ka citas dalībvalsts sabiedrība, kas ietilpst tādā grupā, kurā ietilpst uzņēmums, kurš Nīderlandes teritorijā ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju vai gāzi, nevar iegūt tādas sabiedrības akcijas, kas ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operators, kurš darbojas šajā teritorijā.
Otrkārt, šis aizliegums nozīmē arī, ka sabiedrība, kas ietilpst tādā grupā, kurā ietilpst elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operators, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā, nevar veikt ieguldījumus tādā citā dalībvalstī reģistrētā uzņēmumā, kurš minētajā teritorijā ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju vai gāzi, vai tādā sabiedrībā, kura ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst šāds uzņēmums.
Treškārt, arī tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, paredz kvalitatīvus ierobežojumus ieguldījumiem citās dalībvalstīs, jo tas tieši vai netieši izslēdz iespēju sabiedrībām, kas ietilpst tajā pašā grupā, kura ietilpst elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operators, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā, ieguldīt uzņēmumos, kuri darbojas citās jomās, kas nav sistēmu pārvaldība.
Tādējādi šie aizliegumi ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums LESD 63. panta izpratnē.
Līdz ar to uz pirmo un otro jautājumu jāatbild, ka LESD 345. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz tādu privatizācijas aizlieguma sistēmu kā pamatlietās, kura paredz, ka akcijām elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operatorā, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā, tieši vai netieši jāpieder valsts tiesību aktos noteiktajām valsts iestādēm. Tomēr šī interpretācija nenozīmē, ka LESD 63. pants nav piemērojams tādām valsts tiesību normām kā pamatlietās, ar kurām tiek aizliegta elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmu operatoru privatizācija vai arī aizliegtas, pirmkārt, īpašuma vai kontroles saiknes starp sabiedrībām, kuras ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst elektroenerģijas vai gāzes sistēmas operators, kas darbojas Nīderlandes teritorijā, un sabiedrībām, kuras ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst uzņēmums, kurš šajā pašā teritorijā ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju vai gāzi, kā arī, otrkārt, tādi šāda operatora un grupas, kurā tas ietilpst, darījumi, kuri var kaitēt attiecīgās sistēmas pārvaldībai.
Par trešo jautājumu
Ar savu trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas uzzināt, vai mērķi cīnīties pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē, ieskaitot stratēģiskās informācijas apmaiņu, nodrošināt pārskatāmību elektroenerģijas un gāzes tirgū un novērst konkurences izkropļošanu ir tikai ekonomiskas intereses vai, gluži pretēji, primāri vispārējo interešu apsvērumi, kas var būt attaisnojums kapitāla brīvas aprites ierobežojumiem.
Tiesa ir atkārtoti atzinusi, ka kapitāla brīvu apriti var ierobežot tikai ar tādu valsts tiesisko regulējumu, kas ir pamatots ar kādu no LESD 65. pantā minētajiem apsvērumiem vai primāriem vispārējo interešu apsvērumiem Tiesas judikatūras nozīmē (skat. 2008. gada 14. februāra spriedumu lietā C‑247/06 Komisija/Spānija, 35. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Polija, 55. punkts).
Turklāt no pastāvīgās judikatūras izriet, ka tikai ekonomiska rakstura iemesli nevar veidot primārus vispārējo interešu apsvērumus, kas varētu pamatot Līgumos garantētās pamatbrīvības ierobežojumu (2003. gada 16. janvāra spriedums lietā
C-388/01 Komisija/Itālija,
Recueil
, I-172. lpp.
, 22. punkts, un 2005. gada 17. marta spriedums lietā
C-109/04
Kranemann
, Krājums, I-2421. lpp.
, 34. punkts).
Tomēr Tiesa ir atzinusi, ka valsts tiesiskais regulējums var veidot attaisnotu pamatbrīvības ierobežojumu, ja to noteikuši ekonomiska rakstura apsvērumi, kuriem ir vispārējo interešu mērķis (šajā ziņā skat. 2008. gada 11. septembra spriedumu lietā
C-141/07 Komisija/Vācija, Krājums, I-6935. lpp.
, 60. punkts un tajā minētā judikatūra).
Tā attiecībā uz privatizācijas aizliegumu, uz kuru attiecas LESD 345. pants, ir patiešām ticis nospriests, ka šī tiesību norma nevar attaisnot noteikumu par kapitāla brīvu apriti ierobežojumu (skat. iepriekš minēto 2010. gada 8. jūlija spriedumu lietā Komisija/Portugāle, 64. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Polija, 44. punkts). Tas tomēr nenozīmē, ka intereses, kas ir pamatā likumdevēja izvēlei attiecībā uz elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operatora valsts vai privātā īpašuma sistēmu, nevarētu tikt ņemtas vērā kā primāri vispārējo interešu apsvērumi.
Šajā ziņā jānorāda, ka, no vienas puses, situācijas pamatlietās un, no otras puses, situācijas lietās, kurās tika pasludināti šie spriedumi, nav salīdzināmas. Pamatlietās ir runa par absolūtu privatizācijas aizliegumu, savukārt lieta, kurā tika pasludināts iepriekš minētais 2010. gada 8. jūlija spriedums Komisija/Portugāle, attiecās uz ierobežojumiem, kuri izrietēja no priekšrocībām, kas papildināja dalībvalstu akcionāra statusu privatizētā uzņēmumā, un lieta, kurā tika pasludināts iepriekš minētais spriedums Komisija/Polija, attiecas uz ierobežojumiem ieguldījumiem atklātajos pensiju fondu ārvalstīs, kuri tomēr nekādā veidā neietekmēja šo fondu īpašumtiesību sistēmu.
Tādējādi iemesli, kas ir pamatā izvēlei attiecībā uz īpašumtiesību sistēmu valsts tiesību aktos, uz kuru attiecas LESD 345. pants, ir faktori, kas var tikt ņemti vērā kā apstākļi, kuri var attaisnot kapitāla brīvas aprites ierobežojumus. Tādējādi pamatlietās iesniedzējtiesai ir jāveic šāda pārbaude.
Attiecībā uz citiem aizliegumiem jāatzīst, pirmkārt, ka mērķi cīnīties pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē, ieskaitot stratēģiskās informācijas apmaiņu, nodrošināt pārskatāmību elektroenerģijas un gāzes tirgū un novērst konkurences izkropļošanu ir domāti, lai nodrošinātu neizkropļotu konkurenci elektroenerģijas un gāzes ražošanas, piegādes un pārdošanas tirgos Nīderlandes teritorijā, un, otrkārt, ka ar mērķi cīnīties pret šķērssubsīdijām turklāt ir gribēts nodrošināt pietiekamus ieguldījumus elektroenerģijas un gāzes sadales sistēmās.
Tādējādi jāpārliecinās, vai valsts pasākumi, par kuriem ir runa pamatlietās, ar šo mērķu starpniecību ir vērsti uz primāriem vispārējo interešu apsvērumiem.
Neizkropļota konkurence minētajos tirgos ir arī viens no LESD mērķiem, kura preambulā ir uzsvērts, ka ir nepieciešama saskaņota rīcība, lai nodrošinātu tostarp godīgu konkurenci, lai galu galā aizsargātu patērētājus. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru patērētāju tiesību aizsardzība ir primārs vispārējo interešu apsvērums (2007. gada 13. septembra spriedums lietā
C-260/04 Komisija/Itālija, Krājums, I-7083. lpp.
, 27. punkts; 2007. gada 29. novembra spriedums lietā
C-393/05 Komisija/Austrija, Krājums, I-10195. lpp.
, 52. punkts, un 2010. gada 18. novembra spriedums lietā
C-458/08 Komisija/Portugāle, Krājums, I-11599. lpp.
, 89. punkts).
Turpinājumā jānorāda, ka mērķis nodrošināt pietiekamus ieguldījumus elektroenerģijas un gāzes sadales sistēmās ir domāts, lai nodrošinātu enerģijas piegāžu drošību, kas ir mērķis, ko Tiesa arī ir atzinusi par primāru vispārējo interešu apsvērumu (1984. gada 10. jūlija spriedums lietā
72/83
Campus Oil
u.c.,
Recueil
, 2727. lpp.
, 34. un 35. punkts; 2002. gada 4. jūnija spriedums lietā
C-503/99 Komisija/Beļģija,
Recueil
, I-4809. lpp.
, 46. punkts, kā arī iepriekš minētais 2005. gada 2. jūnija spriedums lietā Komisija/Itālija, 40. punkts).
Visbeidzot, kā norādīts šā sprieduma 18. un 20. punktā, aizliegums veidot grupas un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, tika ieviesti ar Likumu par sistēmu pārvaldības neatkarību, kurš savukārt tika pieņemts tostarp tāpēc, lai grozītu valsts tiesību normas, kuras tika pieņemtas, lai Nīderlandes tiesībās transponētu 2003. gada direktīvas. Konkrētāk, šie aizliegumi grozīja tiesību normas, kuras bija ieviestas, lai transponētu Direktīvas 2003/54 15. pantu un Direktīvas 2003/55 13. pantu.
No Direktīvas 2003/54 preambulas 4.–8. un 10. apsvēruma, kā arī no Direktīvas 2003/55 preambulas 4. un 6.–10. apsvēruma izriet, ka šīs direktīvas domātas tostarp, lai nodrošinātu atvērtu un pārskatāmu tirgu, nediskriminējošu un pārskatāmu ieeju sadales sistēmas operatora tīklam, kā arī godīgu konkurenci.
It īpaši no Direktīvas 2003/54 preambulas 8. apsvēruma un no Direktīvas 2003/55 preambulas 10. apsvēruma izriet, ka, pirmkārt, dalībvalstis izstrādā pasākumus šo mērķu sasniegšanai. Otrkārt, šie preambulu apsvērumi uzsver Savienības likumdevēja vēlmi panākt, lai sadales sistēmu operatoriem būtu efektīvas lēmējtiesības attiecībā uz aktīviem, kas vajadzīgi tīklu uzturēšanai, ekspluatācijai un attīstībai.
Turklāt Direktīvas 2003/54 preambulas 23. apsvērumā un Direktīvas 2003/55 preambulas 23. apsvērumā norādīts, ka vajadzīgās tīkla infrastruktūras uzturēšana un izveide ir būtiskas, lai nodrošinātu stabilu elektroenerģijas un gāzes apgādi.
No tā izriet, ka, pat ja aizliegums veidot grupas un tādu darbību aizliegums, kuras var kaitēt sistēmas pārvaldībai, minētajās direktīvās nav pieprasīts, Nīderlandes Karaliste, nosakot šos pasākumus, ir rīkojusies, lai sasniegtu 2003. gada direktīvās paredzētos mērķus.
Šo secinājumu apstiprina Direktīva 2009/72 un 2009/73, kuras arī ir vērstas uz šo pašu mērķu sasniegšanu, kā izriet gan no Direktīvas 2009/72 preambulas 3., 4., 9.–12., 15., 25. un 44. apsvēruma, gan no Direktīvas 2009/73 preambulas 3., 4., 6.–13., 22. un 40. apsvēruma. It īpaši Direktīvas 2009/72 preambulas 4., 9., 11., 15., 25., 26. un 44. apsvērums, kā arī Direktīvas 2009/73 preambulas 4., 6., 8., 12., 22., 25. un 40. apsvērums parāda Savienības likumdevēja vēlmi nodrošināt nediskriminējošu piekļuvi elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmām, kā arī tirgu pārskatāmību, novērst šķērssubsīdijas, nodrošināt pietiekamus ieguldījumus sistēmās, lai nodrošinātu stabilu elektroenerģijas un gāzes apgādi, kā arī novērstu apmaiņu ar konfidenciālu informāciju starp sistēmas operatoriem un ražošanas un piegādes uzņēmumiem.
Tādējādi iesniedzējtiesas minētie mērķi kā primāri vispārējo interešu apsvērumi principā var attaisnot konstatētos pamatbrīvību ierobežojumus.
Tomēr attiecīgajiem ierobežojumiem ir jābūt piemērotiem izvirzīto mērķu sasniegšanai un tie nedrīkst pārsniegt šo mērķu sasniegšanai nepieciešamo (2007. gada 11. oktobra spriedums lietā
C-451/05
ELISA
, Krājums, I-8251. lpp.
, 82. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Polija, 58. punkts), par ko ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz trešo jautājumu ir jāatbild šādi:
—
attiecībā uz privatizācijas aizlieguma sistēmu, par kuru ir runa pamatlietās un uz kuru attiecas LESD 345. pants, mērķi, kas ir pamatā likumdevēja izvēlei attiecībā uz izraudzīto īpašumtiesību sistēmu, var tikt ņemti vērā kā primāri vispārējo interešu apsvērumi, lai attaisnotu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu;
—
attiecībā uz pārējiem aizliegumiem mērķi cīnīties pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē, ieskaitot stratēģiskās informācijas apmaiņu, nodrošināt pārskatāmību elektroenerģijas un gāzes tirgū vai novērst konkurences izkropļošanu kā primāri vispārējo interešu apsvērumi var būt attaisnojums tādu valsts tiesību normu kā pamatlietās radītiem kapitāla brīvas aprites ierobežojumiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav pamatlietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (virspalāta) nospriež:

1)
LESD 345. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz tādu privatizācijas aizlieguma sistēmu kā pamatlietās, kura paredz, ka akcijām elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmas operatorā, kurš darbojas Nīderlandes teritorijā, tieši vai netieši jāpieder valsts tiesību aktos noteiktajām valsts iestādēm. Tomēr šī interpretācija nenozīmē, ka LESD 63. pants nav piemērojams tādām valsts tiesību normām kā pamatlietās, ar kurām tiek aizliegta elektroenerģijas vai gāzes sadales sistēmu operatoru privatizācija vai arī aizliegtas, pirmkārt, īpašuma vai kontroles saiknes starp sabiedrībām, kuras ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst elektroenerģijas vai gāzes sistēmas operators, kas darbojas Nīderlandes teritorijā, un sabiedrībām, kuras ietilpst tajā pašā grupā, kurā ietilpst uzņēmums, kurš šajā pašā teritorijā ražo, piegādā vai pārdod elektroenerģiju vai gāzi, kā arī, otrkārt, tādi šāda operatora un grupas, kurā tas ietilpst, darījumi, kuri var kaitēt attiecīgās sistēmas pārvaldībai;

2)
attiecībā uz privatizācijas aizlieguma sistēmu, par kuru ir runa pamatlietās un uz kuru attiecas LESD 345. pants, mērķi, kas ir pamatā likumdevēja izvēlei attiecībā uz izraudzīto īpašumtiesību sistēmu, var tikt ņemti vērā kā primāri vispārējo interešu apsvērumi, lai attaisnotu kapitāla brīvas aprites ierobežojumu. Attiecībā uz pārējiem aizliegumiem mērķi cīnīties pret šķērssubsīdijām plašākā nozīmē, ieskaitot stratēģiskās informācijas apmaiņu, nodrošināt pārskatāmību elektroenerģijas un gāzes tirgū vai novērst konkurences izkropļošanu kā primāri vispārējo interešu apsvērumi var būt attaisnojums tādu valsts tiesību normu kā pamatlietās radītiem kapitāla brīvas aprites ierobežojumiem.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – holandiešu.