CELEX: 62012CJ0485
Landbrug
fælles landbrugspolitik
ordninger for direkte støtte
forordning (EF) nr. 73/2009
integreret system for forvaltning og kontrol af visse støtteordninger
system til identifikation af landbrugsparceller
betingelser for støtteberettigelsen
administrativ kontrol
kontrol på stedet
forordning (EF) nr. 796/2004
fastlæggelse af arealer, der berettiger til støtte
telemåling
fysisk kontrol af landbrugsparceller

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 32, stk. 1, litra b), i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser for krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (
EUT L 141, s. 18
), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 972/2007 af 20. august 2007 (
EUT L 216, s. 3
, herefter »forordning nr. 796/2004«).
Anmodningen er blevet indgivet under en sag mellem Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer (herefter »Maatschap«) og Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie (ministeren for økonomi, landbrug og innovation, herefter »Staatssecretaris«) vedrørende betingelserne for fastlæggelse af det areal, der berettiger til støtte, tildelt under enkeltbetalingsordningen for 2009.
Retsforskrifter
Forordning (EF) nr. 73/2009
Artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (
EUT L 30, s. 16
) har følgende ordlyd:
»Hver medlemsstat opretter og står for anvendelsen af et integreret forvaltnings- og kontrolsystem (i det følgende benævnt »det integrerede system«).«
Det fremgår af artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 73/2009, at:
»Det integrerede system omfatter følgende elementer:
a)
en elektronisk database
b)
et system til identifikation af landbrugsparceller
c)
et system til identifikation og registrering af betalingsrettigheder
d)
støtteansøgninger
e)
et integreret kontrolsystem
f)
et fælles system til registrering af støtteansøgernes identitet.«
Nævnte forordnings artikel 17 bestemmer:
»Systemet til identifikation af landbrugsparceller oprettes på grundlag af kort eller matrikeldokumenter eller andre kartografiske referencer. Der anvendes elektroniske geografiske informationssystemteknikker, herunder fortrinsvis luft- eller rum-ortobilleder, med en ensartet standard, der sikrer en nøjagtighed, som mindst svarer til kartografi i skalaen 1:10 000.«
Forordningens artikel 20 bestemmer:
»1.   Medlemsstaterne foretager administrativ kontrol af støtteansøgningerne for at undersøge, om støttebetingelserne er opfyldt.
2.   Den administrative kontrol suppleres med et system for kontrol på stedet for at efterprøve støtteberettigelsen. Til dette formål opstiller medlemsstaterne en stikprøveplan for landbrugsbedrifterne.
Medlemsstaterne kan anvende telemålingsteknikker og GNSS-teknikker (globalt satellitbaseret navigationssystem) til udførelse af inspektionen på stedet af landbrugsparcellerne.
[...]«
Artikel 29, stk. 3, i forordning nr. 73/2009 bestemmer:
»Der foretages ikke betalinger i henhold til de støtteordninger, der er nævnt i bilag I, før medlemsstaterne har afsluttet efterprøvningen af, om støttebetingelserne er overholdt, jf. artikel 20.«
Artikel 146, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 73/2009 er affattet således:
»Henvisninger i andre retsakter til forordning (EF) nr. 1782/2003 gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag XVIII.«
Forordning nr. 796/2004
Forordning nr. 796/2004 finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen, selv om den er blevet ophævet med virkning fra den 1. januar 2010 af Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin (
EUT L 316, s. 65
). Følgende fremgik af 11., 36. og 40. betragtning til forordning nr. 796/2004:
»(11)
Med henblik på at bidrage til beskyttelsen af EU’s finansielle interesser bør det fastsættes, at betalinger efter forordning [nr. 73/2009] først kan foretages, når kontrollen af kriterierne for støtteberettigelse er afsluttet.
[...]
(36)
Ved kontrol på stedet omfatter kontrollen af arealerne normalt to dele, hvoraf den første består i kontrol og opmåling af de anmeldte landbrugsparceller på grundlag af grafisk materiale, luftfotografier m.v. Anden del består i en fysisk kontrol af parcellerne for at kontrollere parcellernes faktiske størrelse samt, afhængigt af støtteordningen, den anmeldte afgrøde og dennes kvalitet. Om nødvendigt bør der foretages opmåling. Den fysiske kontrol i marken kan foretages som stikprøvekontrol.
[...]
(40)
Betingelserne for anvendelse af telemåling i forbindelse med kontrol på stedet bør fastlægges, og det bør fastsættes, at der skal foretages fysisk kontrol i de tilfælde, hvor billedanalysen ikke giver klare resultater.«
I henhold til artikel 2, nr. 22) og 26), i forordning nr. 796/2004 forstod man ved:
»22)
»fastslået areal«: det areal, for hvilket alle de fastsatte støttebetingelser er opfyldt; i forbindelse med enkeltbetalingsordningen kan det anmeldte areal kun anses for at være fastslået, hvis det faktisk er knyttet til et tilsvarende antal betalingsrettigheder
[...]
26)
»referenceparcel«: geografisk afgrænset areal med en entydig identifikation på grundlag af GIS i medlemsstatens identifikationssystem som omhandlet i artikel [15 i forordning nr. 73/2009].«
Artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 796/2004 bestemte:
»Administrativ kontrol og kontrol på stedet i henhold til denne forordning foretages på en sådan måde, at der sikres en effektiv efterprøvning af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt, og om de krav og normer, der er relevante for krydsoverensstemmelse, er overholdt.«
[...]«
Forordningens artikel 24 fastlagde følgende:
»1.   Den administrative kontrol, der er omhandlet i [artikel 20 i forordning nr. 73/2009], omfatter påvisning af uregelmæssigheder, specielt automatiseret påvisning ved elektroniske midler, herunder krydskontrol:
[...]
c)
mellem de landbrugsparceller, der er anmeldt i enkeltansøgningen, og de referenceparceller, der indgår i identifikationssystemet for landbrugsparceller, for at efterprøve, om arealerne som sådan berettiger til støtte
[...]
2.   Viser krydskontrollen tegn på uregelmæssigheder, opfølges den af enhver anden hensigtsmæssig administrativ procedure og om nødvendigt af kontrol på stedet.
[...]«
Artikel 26, stk. 1, i forordning nr. 796/2004 bestemte:
»Det samlede årlige antal kontroller på stedet skal mindst omfatte 5% af alle landbrugere, der ansøger om støtte i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning.
[...]«
Artikel 27, stk. 1 og 3, i forordning nr. 796/2004 havde følgende ordlyd:
»1.   Den kompetente myndighed udvælger på grundlag af en risikoanalyse stikprøver til kontrol på stedet i henhold til denne forordning, således at de er repræsentative for de indgivne støtteansøgninger. [...]
[…]
3.   Den kompetente myndighed noterer de grunde, der har ført til, at en given landbruger er blevet udvalgt til kontrol på stedet. Den inspektør, der skal foretage kontrollen på stedet, underrettes herom inden kontrollens påbegyndelse.«
Artikel 29 i forordning nr. 796/2004 med overskriften »Indholdet af kontrollen på stedet« fastsatte i stk. 2:
»Medlemsstaterne kan benytte telemåling og GNSS-metoder (Global Navigation Satellite Systems).«
Forordningens artikel 32, stk. 1, havde følgende ordlyd:
»Når en medlemsstat benytter sig af muligheden i artikel 29, stk. 2, for at foretage kontrol på stedet ved telemåling, skal den:
a)
foretage billedtolkning af satellitbilleder eller luftfotos af alle de landbrugsparceller pr. ansøgning, der skal kontrolleres, med henblik på at bestemme plantedækket og opmåle arealet
b)
foretage fysisk kontrol på stedet af alle landbrugsparceller, for hvilke billedtolkningen ikke giver mulighed for på en for den kompetente myndighed tilfredsstillende måde at kontrollere, om de afgivne oplysninger i anmeldelsen er nøjagtige.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
Den 13. maj 2009, anmodede Maatschap, en landbrugsbedrift, om udbetaling af sine betalingsrettigheder og anmeldte i denne forbindelse 14 parceller med et samlet areal på 30,72 hektar.
Ved afgørelse af 28. december 2009 anså Staatssecretaris det anmeldte areal på 30,72 hektar som »fastslået areal« som omhandlet i artikel 2, nr. 22), i forordning nr. 796/2004 og fastsatte størrelsen af de betalingsrettigheder, der skulle udbetales som forskud for 2009, til 11888,12 EUR.
Staatssecretaris præciserede i samme afgørelse, at som følge af Europa-Kommissionens bemærkninger var parcelregisteret under ajourføring, og at oplysningerne vedrørende de parceller, der tilhørte Maatschap, navnlig parceller med landskabstræk såsom levende hegn, grøfter eller parcelveje, kunne blive ændret.
Den af Maatschap fremsatte ansøgning om enkeltbetaling for 2009 blev undergivet en ny bedømmelse. Staatssecretaris foretog som følge heraf en ny vurdering af de omhandlede parcellers samlede areal og fastsatte dette til 27,84 hektar, og Staatssecretaris fastsatte ved afgørelse af 30. juni 2010 størrelsen af den enkeltbetaling, der skulle tildeles Maatschap for 2009, til 8643,02 EUR (herefter »afgørelsen af 30. juni 2010«). Denne afgørelse præciserede, at Maatschap imidlertid ikke skulle tilbagebetale forskellen mellem dette beløb og det forskud, som bedriften allerede havde modtaget.
Maatschap anfægtede den nævnte afgørelse. Bedriften gjorde bl.a. gældende, at det område, der er beliggende langs grøfterne, er blevet anset for større, end det egentligt er, og, for så vidt som der ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til skygger på luftfotoene, er træerne blevet målt for store. Sagsøgeren anfægtede endvidere, at der var skabt »miniparceller« som følge af udelukkelse af parcelvejene. Sagsøgeren kritiserede, at de luftfotos, som Staatssecretaris støttede sig til, var for upræcise, og krævede, at der blev foretaget en fysisk måling på stedet af parcellerne.
Staatssecretaris fastsatte ved afgørelse af 27. januar 2011, efter at have foretaget en fornyet undersøgelse af samtlige omstændigheder, det støtteberettigede areal til 28,14 hektar.
Maatschap anlagde ved skrivelse af 4. marts 2011 sag til prøvelse af denne afgørelse. Maatschap anførte for College van Beroep voor het bedrijfsleven, at bedriftens parcellers areal ikke var blevet fastlagt på en korrekt måde. Maatschap støttede sig bl.a. på en målerapport, som var udarbejdet ved hjælp af et privat selskabs globalt satellitbaserede navigationssystem, hvoraf det følger, at de parceller, som bedriften havde anmeldt i sin ansøgning, havde et areal på 28,75 hektar.
Ifølge Staatssecretaris blev de parceller, som Maatschap anmeldte i sin ansøgning, sammenlignet med den ajourførte version af identifikationssystemet for landbrugsparceller.
Den forelæggende ret finder derimod, at den af Maatschap indgivne støtteansøgning blev sammenlignet direkte med luftfotos, der blev taget efter indgivelsen af denne ansøgning. De samme fotos blev desuden anvendt til udarbejdelsen af kartografi for det årligt ajourførte system til identifikation af parceller. Ifølge den forelæggende ret er det imidlertid alene disse fotos og de måleoplysninger, der er blevet udledt heraf, der dannede grundlag for afgørelsen af 30. juni 2010.
Den forelæggende ret finder i denne sammenhæng, at artikel 32 i forordning nr. 796/2004, der udtrykkeligt finder anvendelse, når den kompetente myndighed foretager tolkning af luftfotos i forbindelse med en kontrol på stedet, ligeledes bør finde anvendelse, når en sådan tolkning, som i tvisten i hovedsagen, finder sted i forbindelse med en administrativ kontrol.
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at den nederlandske sprogversion af artikel 32, stk. 1, litra b), i forordning nr. 796/2004 til forskel fra andre sprogversioner skal fortolkes således, at en fysisk kontrol på stedet er nødvendig i alle de tilfælde, hvor det ikke er muligt på grundlag af luftfotos at fastslå, at den berørte landbrugers anmeldelse er korrekt.
Under disse omstændigheder har College van Beroep voor het bedrijfsleven besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 32 i forordning (EF) nr. 796/2004 fortolkes således, at der altid skal ske en fysisk kontrol på stedet, før det på grundlag af luftfotografier taget i forbindelse med bedømmelsen af en anmeldelse kan vedtages, at den anmeldelse, som en landbruger har indgivet, ikke er nøjagtig?«
Om det præjudicielle spørgsmål
Formaliteten
Den nederlandske regering har anført, at anmodningen om en præjudiciel afgørelse ikke kan antages til realitetsbehandling, da den ikke er relevant for afgørelsen af tvisten i hovedsagen, og idet den er af hypotetisk karakter. Regeringen har gjort gældende, at artikel 32 i forordning nr. 796/2004 vedrører kontrol på stedet. Eftersom der ikke var påtænkt en kontrol på stedet med hensyn til den af Maatschap i hovedsagen indgivne støtteansøgning for 2009, og der ikke er blevet foretaget en kontrol på stedet hos denne virksomhed, finder den nævnte bestemmelse ikke anvendelse.
Den nederlandske regering har tilføjet, at i modsætning til det, som den forelæggende ret har anført, blev den af Maatschap indgivne ansøgning om enkeltbetaling for 2009 ikke sammenlignet med luftfotos, men med parcelregisteret i overensstemmelse med det, der er fastsat i artikel 24 i forordning nr. 796/2004.
Ifølge fast praksis er der formodning for, at de spørgsmål om EU-rettens fortolkning, som den nationale ret har forelagt på baggrund af de retlige og faktiske omstændigheder, som den har ansvaret for at fastlægge – og hvis rigtighed det ikke tilkommer Domstolen at efterprøve – er relevante. Domstolen kan kun afvise en anmodning fra en national ret, hvis det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af EU-retten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, såfremt problemet er af hypotetisk karakter, eller såfremt Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan give en hensigtsmæssig besvarelse af de forelagte spørgsmål (jf. dom Odar, C-152/11,
EU:C:2012:772
, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).
Denne formodning for spørgsmålets relevans kan dog ikke tilbagevises alene ved, at en af parterne i hovedsagen har bestridt visse faktiske omstændigheder, som det ikke tilkommer Domstolen at vurdere rigtigheden af, og som er afgørende for fastlæggelsen af tvistens genstand (dom Amurta, C-379/05, EU:C:2007:C:655, præmis 65 og den deri nævnte retspraksis).
Spørgsmålet, om den af Maatschap indgivne støtteansøgning for 2009 blev sammenlignet med luftfotos eller med parcelregistreret, udgør imidlertid netop et spørgsmål, der vedrører de faktiske omstændigheder, som det ikke tilkommer Domstolen at efterprøve.
Hertil kommer, at den omstændighed alene, at Mattschaps parceller ifølge den nederlandske regering ikke blev udvalgt af den kompetente myndighed med henblik på en kontrol på stedet, ikke får den præjudicielle anmodning til at fremstå som hypotetisk eller uden forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand.
Den forelæggende ret har således anmodet om en fortolkning af artikel 32 i forordning nr. 796/2004 under sådanne omstændigheder som omhandlet i den tvist, der verserer for den, dvs. når en landbrugers ansøgning sammenlignes direkte med luftfotos, der er taget efter indgivelsen af denne ansøgning. Det er således den forelæggende rets opfattelse, at den bestemmelse, som er fastsat i artikel 32 i forordning nr. 796/2004, og som udtrykkeligt finder anvendelse, når den kompetente myndighed foretager en fortolkning af luftfotos i forbindelse en kontrol på stedet, ligeledes bør finde anvendelse, når en sådan fortolkning foretages i forbindelse med en kontrol, som de kompetente myndigheder kvalificerer som »administrativ«.
Den nederlandske regerings argumentation, hvorefter Staatsecretaris i forbindelse med tvisten i hovedsagen udelukkende har foretaget en administrativ kontrol som omhandlet i artikel 24 i forordning nr. 796/2004, kan dermed ikke medføre en afvisning af anmodningen om en præjudiciel afgørelse.
Følgelig kan anmodningen om præjudiciel afgørelse antages til realitetsbehandling.
Om realiteten
Den forelæggende ret ønsker med det præjudicielle spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om forordning nr. 796/2004 skal fortolkes således, at den kompetente nationale myndighed, når den, i forbindelse med ajourføring af systemet til identifikation af landbrugsparceller, på grundlag af luftfotos, der er taget efter indgivelsen af en landbrugers ansøgning om enkeltbetaling, efterprøver, om de parceller, som landbrugeren har anmeldt i ansøgningen, berettiger til støtte, er forpligtet til i overensstemmelse med det i nævnte forordnings artikel 32, stk. 1, fastsatte at foretage en fysisk kontrol på stedet, når den er af den opfattelse, at den af denne landbruger fremsatte anmeldelse er unøjagtig.
Det bemærkes indledningsvis, at medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 73/2009 foretager administrativ kontrol af de af landbrugerne indgivne støtteansøgninger for at undersøge, om støttebetingelserne er opfyldt.
Det fremgår således af artikel 24, stk. 1, litra c), i forordning nr. 796/2004, at den administrative kontrol omfatter påvisning af uregelmæssigheder og bl.a. efterprøvelse af, om de anmeldte arealer berettiger til støtte.
Medlemsstaterne er, som det følger af artikel 14 og 15 i forordning nr. 73/2009, med henblik herpå bl.a. forpligtede til at oprette et system til identifikation af parceller, der gør det muligt at sammenligne de landbrugsparceller, der er anmeldt i den af landbrugeren indgivne støtteansøgning, med de referenceparceller, der gengivet i identifikationssystemet.
Desuden bestemmer artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 73/2009, at den nævnte administrative kontrol suppleres med et system for kontrol på stedet.
Ifølge artikel 27 i forordning nr. 796/2004 foretages kontrollen på stedet gennem stikprøver, som den kompetente myndighed udvælger på grundlag af en risikoanalyse, således at de er repræsentative for de indgivne støtteansøgninger. Forordningens artikel 24, stk. 2, fastsætter endvidere, at der kan foretages en kontrol på stedet, når den administrative kontrol viser tegn på uregelmæssigheder.
Hertil kommer, at medlemsstaterne i medfør af artikel 29 i forordning nr. 796/2004 med henblik på at foretage kontrol på stedet har mulighed for at vælge telemåling. Denne forordnings artikel 32, stk. 1, litra a), præciserer, at telemåling foretages ved billedtolkning af satellitbilleder eller luftfotos, mens artikel 32, stk. 1, litra b), fastsætter en fysisk kontrol på stedet af alle landbrugsparceller, for hvilke billedtolkningen ikke giver mulighed for på en for den kompetente myndighed tilfredsstillende måde at kontrollere, om de afgivne oplysninger i landbrugerens anmeldelse er nøjagtige.
Den foreliggende ret finder i denne forbindelse, at artikel 32, stk. 1, i forordning nr. 796/2004 finder anvendelse i den tvist, der verserer for den, eftersom Staatsecretaris har sammenlignet de landbrugsparceller, som Maatschap har anmeldt i sin ansøgning, med luftfotos, der er taget efter indgivelsen af denne ansøgning.
Det skal i denne henseende bemærkes, at det følger entydigt af ordlyden af artikel 32 i forordning nr. 796/2004 samt af denne forordnings opbygning, at denne artikel finder anvendelse på kontrol på stedet.
Med forbehold for den forelæggende rets efterprøvelse fremgår det imidlertid ikke af hovedsagen, at Maatschaps ansøgning har været genstand for en sådan kontrol.
Det fremgår således ikke af forelæggelsesafgørelsen, at Maatschaps parceller var blevet udvalgt på grundlag af en risikoanalyse til at blive underkastet en kontrol på stedet i henhold til artikel 27 i forordning nr. 796/2004, eller at den kompetente myndighed havde fundet det passende at foretage en sådan kontrol i henhold til denne forordnings artikel 24, stk. 2, efter at en krydskontrol havde vist tegn på uregelmæssigheder.
Staatsecretaris kan således ikke på forhånd anses for at have handlet inden for rammerne af artikel 32, stk. 1, litra a), i forordning nr. 796/2004.
Denne vurdering kan ikke drages i tvivl af den omstændighed, at den kontrol, der førte til vedtagelse af afgørelsen af 30. juni 2010, blev gennemført med udgangspunkt i luftfotos, der blev taget efter indgivelsen af støtteansøgningen, med henblik på at ajourføre systemet til identifikation af landbrugsparceller.
For det første følger det således af artikel 17 i forordning nr. 73/2009 – hvor det af ordlyden fremgår, at der til systemet til identifikation af landbrugsparceller fortrinsvis anvendes luft- eller rum-ortobilleder – at billedtolkning af satellitbilleder eller luftfotos ligeledes kan tjene til fastlæggelsen af det areal, der er støtteberettiget, i forbindelse med den administrative kontrol.
For det andet udelukker den omstændighed, at Staatsecretaris ikke har kontrolleret de af Maatschap anmeldte parceller på grundlag af systemet til identifikation af parceller, men ud fra luftfotos, der er taget efter indgivelsen af Maatschaps støtteansøgning, ikke, at den således gennemførte kontrol under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder kan kvalificeres som »administrativ«.
Artikel 24 i forordning nr. 796/2004 bestemmer ganske vist, at påvisning af uregelmæssigheder sker automatiseret ved elektroniske midler. Artikel 24, stk. 1, litra c), præciserer i denne henseende, at den administrative kontrol omfatter krydskontrol mellem de landbrugsparceller, der er anmeldt i enkeltansøgningen, og de referenceparceller, der indgår i identifikationssystemet for landbrugsparceller, for at efterprøve, om arealerne som sådan berettiger til støtte.
Henset til den komplekse karakter af det integrerede system og i betragtning af den omstændighed, at administrativ kontrol til forskel fra kontrol på stedet, der kan gennemføres ved stikprøver, skal omfatte samtlige støtteansøgninger, er det således nødvendigt at anvende tekniske midler og passende kontrolmetoder med henblik på at kunne undergive det store antal ansøgninger en effektiv behandling.
Der findes imidlertid ingen bestemmelser i forordning nr. 73/2009 eller forordning nr. 796/2004, der er til hinder for, at administrativ kontrol, der har til formål at efterprøve, om de arealer, som en landbruger har anmeldt i sin ansøgning, berettiger til støtte, kan gennemføres på en delvis ikke-automatiseret måde på grundlag af luftfotos, der ikke udgør en integrerende del af systemet til identifikation af landbrugsarealer, under forudsætning af at denne kontrol gør det muligt i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 796/2004 at sikre en effektiv efterprøvelse af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt, og om de krav og normer, der er relevante for krydsoverensstemmelse, er overholdt.
En sådan situation vil bl.a. kunne opstå, når, som i tvisten i hovedsagen, administrativ kontrol, der har til formål at efterprøve, om de arealer, som en landbruger har anmeldt, berettiger til støtte, ikke kan gennemføres fuldt ud på grundlag af systemet til identifikation af landbrugsparceller som følge af den samtidige ajourføring af dette system.
Systemet til identifikation af landbrugsparceller gør det muligt at identificere alle disse parceller og placere dem geografisk, bl.a. med henblik på at den kompetente myndighed kan kontrollere, at betingelserne for, at nævnte parceller berettiger til støtte, er opfyldt. Dermed er det nødvendigt, for at den automatiserede kontrol kan gennemføres på grundlag af dette system, at oplysningerne vedrørende de omhandlede parceller er nøjagtige.
Såfremt dette ikke er tilfældet, tilkommer det de kompetente myndigheder at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på i henhold til artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 796/2004 at sikre en effektiv efterprøvelse af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt, herunder om nødvendigt en kontrol af de parceller, der er anmeldt af landbrugeren, ved at sammenligne dem med nyere luftfotos, der ikke udgør en integrerende del af systemet til identifikation af landbrugsparceller.
Artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 bestemmer, at konstateringen af unøjagtigheder i landbrugerens anmeldelse skal følges op af enhver hensigtsmæssig administrativ procedure og om nødvendigt af kontrol på stedet. I overensstemmelse med formålet i artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 796/2004 gør det samme sig gældende, når der viser sig tegn på uregelmæssigheder ved en sammenligning af de landbrugsparceller, der er anmeldt i ansøgningen om enkeltbetaling, med nyere luftfotos til brug for ajourføringen af systemet til identifikation af landbrugsparceller.
Som det således fremgår af ordlyden af artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 796/2004, påhviler det imidlertid den kompetente myndighed at vurdere, hvilke foranstaltninger der skal vedtages i det tilfælde, at der konstateres en uregelmæssighed.
Når den kompetente myndighed ikke nærer nogen tvivl hvad angår de måleoplysninger, som den har udledt af de luftfotos, som den har til rådighed, kan denne myndighed dermed under alle omstændigheder ikke være forpligtet til at foretage en måling på stedet. I modsat fald ville den skønsbeføjelse, som er indrømmet den kompetente myndighed, nemlig være uden virkning.
En sådan fortolkning er desuden i overensstemmelse med opbygningen af forordning nr. 796/2004. Artikel 26 i forordning nr. 796/2004 bestemmer således, at medlemsstaterne er forpligtede til at foretage kontrol på stedet ved stikprøver og i minimalt omfang. Den mulighed for kun at foretage kontrol på stedet i et begrænset antal tilfælde, som medlemsstaterne indlysende er indrømmet af omkostningsgrunde, ville blive bragt i fare, hvis de kompetente myndigheder var forpligtede til at foretage en kontrol af arealet, så snart der konstateres en uregelmæssighed.
Henset til samtlige ovenstående bemærkninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at forordning nr. 796/2004 skal fortolkes således, at når den automatiserede krydskontrol, der har til formål at efterprøve, om de arealer, som er anmeldt i en landbrugers ansøgning om enkeltbetaling, berettiger til støtte, som følge af en ajourføring af systemet til identifikation af landbrugsparceller suppleres af en kontrol på grundlag af nyere luftfotos, der fører til konstatering af unøjagtigheder i denne landbrugeres anmeldelse, er den kompetente myndighed ikke forpligtet til at foretage en kontrol på stedet, men råder i overensstemmelse med denne forordnings artikel 24, stk. 2, over en skønsbeføjelse hvad angår de foranstaltninger, der skal vedtages i denne anledning. Den nævnte myndighed er navnlig ikke forpligtet til at foretage en måling på stedet af de omhandlede parceller, når den ikke nærer nogen tvivl hvad angår de måleoplysninger, som den udleder af de luftfotos, som den har til rådighed.
Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Første Afdeling) for ret:

Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser for krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 972/2007 af 20. august 2007, skal fortolkes således, at når den automatiserede krydskontrol, der har til formål at efterprøve, om de arealer, som er anmeldt i en landbrugers ansøgning om enkeltbetaling, berettiger til støtte, som følge af en ajourføring af systemet til identifikation af landbrugsparceller suppleres af en kontrol på grundlag af nyere luftfotos, der fører til konstatering af unøjagtigheder i denne landbrugeres anmeldelse, er den kompetente myndighed ikke forpligtet til at foretage en kontrol på stedet, men råder i overensstemmelse med denne forordnings artikel 24, stk. 2, over en skønsbeføjelse hvad angår de foranstaltninger, der skal vedtages i denne anledning. Den nævnte myndighed er navnlig ikke forpligtet til at foretage en måling på stedet af de omhandlede parceller, når den ikke nærer nogen tvivl hvad angår de måleoplysninger, som den udleder af de luftfotos, som den har til rådighed.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: nederlandsk.