CELEX: 62011CJ0592
Земеделие
Регламент (ЕО) № 1698/2005 и Регламент (ЕО) № 1974/2006
Помощ за започване на дейност от млади земеделски производители
Условия за предоставяне
Първо учредяване на земеделско стопанство като ръководител
Условия за прилагане при учредяване с помощта на юридическо лице

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 22, параграф 1, буква а) от Регламент (EО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (
ОВ L 277, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101 и поправка в
ОВ L 206, 2.8.2012 г., стр. 23
) и на член 13, параграфи 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1974/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за определянето на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 (
ОВ L 368, стр. 15
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 80, стр. 133).
Запитването е отправено в рамките на подадена от г-н Ketelä жалба срещу решение за прекратяване на изплащането на помощ за започване на дейност, която преди това му е била отпусната.
Правна уредба
Право на Съюза
Регламент № 1698/2005
Съгласно съображения 11, 13, 14, 16, 17 и 61 от Регламент № 1698/2005:
„(11)
За да се осигури устойчивото развитие на селските райони, е необходимо да се фокусира върху ограничен брой съществени цели на общностно равнище, отнасящи се до конкурентоспособността в земеделието и горското стопанство, управлението на земята и околната среда, качеството на живот и разнообразяването на дейностите в тези области, като се отчитат разликата между отдалечените селски райони, които страдат от обезлюдяване и спад, и селските райони в близост до големи градове, с нарастващ натиск от градските центрове.
[…]
(13)
За да се постигне целта за подобряване конкурентоспособността на земеделския и горския сектори, е важно да се създадат ясни стратегии за развитие, насочени към разширяване и адаптиране на човешкия потенциал, материалния потенциал и качеството на земеделската продукция.
(14)
Във връзка с човешкия потенциал следва да се изготви пакет от мерки за обучение, информация и разпространение на знания, установяване на стопанства от млади земеделски производители, ранно пенсиониране на земеделски производители и селскостопански работници, използване от страна от земеделски производители и горски стопани на консултантски услуги относно управление на стопанства, възстановяване на стопанства, а също и консултантски услуги относно горското стопанство.
[…]
(16)
Предоставянето на специални привилегии за млади земеделски производители може да улесни както първоначалното им установяване, така и структурното приспособяване на техните стопанства след установяването. Мерките по установяване следва да бъдат условни и да зависят от въвеждането на бизнес план като инструмент за обезпечаване развитието на дейностите на новото земеделско стопанство във времето.
(17)
Ранното пенсиониране при селскостопанска дейност следва да цели значителна структурна промяна на прехвърлените земи чрез мярката за установяване на стопанства на млади земеделски производители съгласно изискванията на тази мярка или чрез прехвърляне на стопанствата с оглед увеличаване на техния размер, като се взема предвид и опитът, придобит при прилагането на предишни схеми [за помощи] на Общността в тази област.
[…]
(61)
Необходими са национални правила за допустимост на разхода, в съответствие с принципа на субсидиарност и които са предмет на изключения“.
Член 1 от Регламент № 1698/2005, озаглавен „Обхват“, гласи:
„1.   Настоящият регламент определя общите правила, регулиращи подпомагането от Общността на развитието на селските райони, финансирани от ЕЗФРСР […]
2.   определя целите, за които ще допринася финансово политиката за развитие на селските райони;
[…]
4.   определя приоритетите и мерките за развитието на селските райони;
[…]“.
В член 2, букви в) и г) от регламента се съдържат следните определения:
„в)
„ос“: съгласувана група от мерки със специфични цели, произтичащи пряко от тяхното изпълнение и приноса им към една или повече от целите, определени в член 4;
г)
„мярка“: пакет проекти, допринасящи за изпълнението на ос […];“.
Член 4, параграф 1 от посочения регламент гласи:
„Подпомагането на развитието на селските райони допринася за постигане на следните цели:
а)
подобряване конкурентоспособността на земеделието и горското стопанство чрез подпомагане на преструктурирането, развитието и иновациите;
[…]“.
Член 15 от Регламент № 1698/2005 предвижда ЕЗФРСР да действа в държавите членки чрез програмите за развитие на селските райони.
Член 16, буква в) от Регламент № 1698/2005 гласи:
„Всяка програма за развитие на селските райони включва:
[…]
в)
информация за осите и мерките, предложени за всяка ос и тяхното описание […]
[…]“.
Член 20, буква а) от раздел 1, озаглавен „Ос 1 Подобряване конкурентоспособността на секторите на земеделието и горско стопанство“, намиращ се в глава I, дял IV от Регламент № 1698/2005, гласи:
„Помощи, насочени към конкурентоспособността на земеделието и горското стопанство, се отнасят до:
а)
мерки, насочени към насърчаване познанията и подобряване на човешкия потенциал чрез:
[…]
ii)
установяване на млади земеделски производители;
iii)
ранно пенсиониране на земеделски производители […],
[…]“.
Член 22, параграф 1 от Регламент № 1698/2005 има следното съдържание:
„Помощите, предвидени в член 20, буква a), ii), се отпускат на лица, които:
а)
са на възраст под 40 години и за първи път учредяват стопанство като [ръководители];
б)
притежават съответни професионални умения и компетенции;
в)
представят бизнес план за развитието на техните селскостопански дейности“.
Член 23 от регламента, озаглавен „Ранно пенсиониране“, предвижда:
„1.   Помощите, предвидени в член 20, буква a), iii), се отпускат:
а)
на земеделски производители, които решават да прекратят своите земеделски дейности с цел прехвърляне на стопанството на други земеделски производители;
[…]
3.   Лицето, на което се прехвърля:
а)
наследява лицето, което прехвърля, чрез установяване, както е предвидено в член 22; или
б)
е земеделски производител, не по-възрастен от 50 години, или частна фирма и получава собствеността върху земеделското стопанство, освободено от лицето, което прехвърля, за да увеличи размера на земеделското стопанство.
[…]“.
Съгласно член 71, параграф 3 от посочения регламент:
„Правилата за допустимост на разходите се определят на национално ниво и са предмет на специални условия, поставени от настоящия регламент за някои от мерките за развитие на селските райони.
[…]“.
Регламент № 1974/2006
Съгласно съображение 8 от Регламент № 1974/2006:
„Регламент (ЕО) № 1698/2005 определя условията за подпомагане на младите земеделски производители. Следва да се определи срокът, в който трябва да бъдат изпълнени тези условия, включително времетраенето на периода, който държавите членки могат да предоставят на определени бенефициери, за да отговорят на изискването за професионални умения и компетенции. Тъй като подпомагането за млади земеделски производители се предоставя, при условие че бъде представен бизнесплан от младия земеделски производител, следва да се определят подробни правила по отношение на бизнесплана и спазването на техните разпоредби от страна на младите земеделски производители“.
Член 13, параграфи 4 и 6 от Регламент № 1974/2006 гласи:
„4.   Индивидуалното решение за отпускане на помощ за започване на дейност от млади земеделски производители се взема не по-късно от 18 месеца след започването на дейността, съгласно разпоредбите, които са в сила в държавата членка. […]
[…]
6.   В случаите, когато младият земеделски производител не е установен като единствен ръководител на земеделското стопанство, могат да се прилагат специфични условия. Те трябва да бъдат еквивалентни на условията, които се прилагат за млади земеделски производители, установяващи се като единствени ръководители на стопанството“.
В приложение II, буква A, точка 5 от Регламент № 1974/2006 е посочена в съответствие с член 16, буква в) от Регламент № 1698/2005 информацията, която следва да се включи в програмите за развитие на селските райони и която съдържа по-точно следните уточнения:
„5.3.
Информация, необходима за осите и мерките
[…]
5.3.1.1.2.
Помощ за започване на дейност на млади земеделски производители
—
дефиниция на понятието „започване на дейност“, използвано от държавата членка/региона.
[…]“.
Финландско право
Закон за структурните помощи
Член 3, първа алинея от Закона за структурните помощи за земеделието (1476/2007) (Laki maatalouden rakennetuista (1476/2007), наричан по-нататък „Законът за структурните помощи“), предвижда, че той се прилага към предоставянето, изплащането, проследяването, контрола и възстановяването на съфинансираните от Европейския съюз помощи, доколкото в неговата правна уредба не е предвидено друго.
Член 6 от Закона за структурните помощи, озаглавен „Помощ за започване на дейност от млад земеделски производител“, предвижда по-специално:
„Помощ за започване на дейност може да се отпусне на земеделски предприемач, който при подаване на заявлението е на възраст под 40 години и за първи път създава земеделско стопанство като ръководител (млад земеделски производител). Ако заявителят е юридическо лице, решенията трябва да се вземат от едно или повече физически лица, които отговарят на посочените по-горе условия.
[…]
Министерският съвет определя с наредба в съответствие със законодателството на [Европейския] съюз дейността, за която може да се поиска помощ за започване на дейност, условието относно правото на вземане на решения, както и формата и горните граници на помощта. […]“.
Член 8 от този закон, озаглавен „Условия относно ползвателя“ предвижда по-специално:
„[…]
Отпускането на помощ изисква заявителят да притежава достатъчна професионална квалификация, за да е в състояние да упражнява предприемаческата селскостопанска дейност, за която се отпуска помощта. Предприемаческата дейност, за която се отпуска помощта, трябва да осигурява съществена част от издръжката на заявителя. За целта се проверява какво е съотношението между доходите от предприемаческата дейност и общите годишни доходи на заявителя.
[…]
Изискванията относно професионалната квалификация, доходите и правото на вземане на решения на заявителя се определят с наредба на Министерския съвет“.
Наредба за помощите за започване на дейност
Глава 2, озаглавена „Условия относно ползвателя на помощта“, на Наредбата на Министерския съвет за инвестиционните помощи за селското стопанство и за помощите за започване на дейност от млади земеделски производители (299/2008) (valtioneuvoston asetus maatalouden investointituesta ja nuoren viljelijän aloitustuesta (299/2008), наричана по-нататък „Наредбата за помощите за започване на дейност“) съдържа член 3, озаглавен „Право на вземане на решения в предприятието“, който предвижда по-специално, че „дадено лице упражнява контрол върху акционерно дружество, ако притежава повече от половината от акциите на дружеството и тези акции му осигуряват повече от половината гласове от всички акции. Правото на вземане на решение може да произтича също от притежавани от няколко лица акции и от съответстващия им брой гласове“.
Член 16 от посочената наредба, носещ заглавието „Физическо лице, ползвател на помощта“, който е част от глава 4, озаглавена „Помощ за започване на дейност от млад земеделски производител“, предвижда по-специално:
„Помощ за започване на дейност може да се отпусне на физическо лице, което започне да извършва селскостопанска дейност като земеделски предприемач. Помощ за започване на дейност може да се отпусне и на физическо лице, което придобие контрол върху дадено дружество и като акционер или член на дружеството започне да извършва селскостопанска дейност“.
Член 18 от Наредбата за помощите за започване на дейност предвижда, че селскостопанската дейност се счита за започнала, когато въз основа на договор за покупко-продажба или писмен договор за аренда заявителят придобие владението върху земеделско стопанство или върху част от земеделско стопанство, от което получава доход от най-малко 10000 EUR годишно. За момент на започване на дейността се приема моментът на подписване от заявителя на договора за покупко-продажба или на договора за аренда, с който се придобива владение.
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
От 1 януари 2004 г. до 29 март 2007 г. г-н Ketelä е генерален директор на дружеството Louhikon Sikako Oy (наричано по-нататък „Louhikon Sikako“), като освен това притежава 30 % от акциите на това дружество, а останалите 70 % са притежавани от друг акционер. Предметът на дейност на дружеството е по-специално свиневъдство.
В този период полагащата се на г-н Ketelä част от изчисления годишен приход на предприятието е пропорционална на дела му в капитала и надвишава 10000 EUR.
На 25 февруари 2008 г. г-н Ketelä продава акциите си на другия акционер.
На 30 декември 2008 г. г-н Ketelä подава заявление за отпускане на помощ за започване на дейност във връзка с откупуване на семейното земеделско стопанство. На 24 февруари 2009 г. Etelä-Pohjanmaan työ- ja elinkeinokeskus (Център по заетостта и икономическото развитие на област Южна Остроботния) му отпуска тази помощ. Въпреки това след извършена проверка този орган решава на 12 юни 2009 г. да прекрати изплащането на помощта, тъй като в качеството си на акционер на Louhikon Sikako г-н Ketelä вече бил започнал дейност като земеделски производител, поради което не можел повече да претендира за помощ за започване на дейност.
Подадената от г-н Ketelä жалба срещу това решение е отхвърлена от maaseutuelinkeinojen valituslautakunta (Комисия по жалбите за селските райони) с решение от 17 декември 2009 г. Този орган по-специално подчертава, че в качеството си на акционер и на генерален директор на Louhikon Sikako г-н Ketelä е носел отговорност за функционирането на дружеството и е достигнал до нивото на доходи, предвидено в Наредбата за помощите за започване на дейност.
В подкрепа на подадената от него до Korkein hallinto-oikeus (Върховен административен съд) жалба срещу тези две решения, г-н Ketelä твърди, че има право да поиска разглежданата помощ и че посочените решения са определили неправилно датата на започване от негова страна на дейността, тъй като нито придобиването на миноритарното му дялово участие в капитала на дружеството Louhikon Sikako, нито качеството му на генерален директор са били достатъчни за получаването на такава помощ, доколкото заинтересованото лице не разполагало с право на вземане на решение и не носело характерната отговорност на „ръководител“.
От своя страна, Etelä-Pohjanmaan työ- ja elinkeinokeskus твърди, че правото на Съюза, и в частност член 13, параграф 4 от Регламент № 1974/2006, допускат възможността националното законодателство да уточни критериите, въз основа на които се счита, че дадено лице е „започнало дейност“ за първи път в земеделско стопанство.
Korkein hallinto-oikeus счита, че спорът, с който е сезиран, поставя въпроса дали въз основа на неговата дейност в дружеството Louhikon Sikako жалбоподателят по главното производство може да се счита за физическо лице, което вече е започнало дейност в качеството на ръководител на земеделско стопанство.
В това отношение според посочената юрисдикция трябва да се приеме, че осъществявана от физическо лице под формата на дружество земеделска дейност би следвало да предоставя право на помощ за започване на дейност. Като посочва, че за понятието „ръководител“ в член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005 няма определение в този регламент, тя при все това иска да се установи въз основа на какви критерии може да бъде установено наличието на подобно качество. Също така тази юрисдикция иска да се установи дали държавите членки евентуално имат право на преценка при конкретизирането на подобни критерии.
Освен това запитващата юрисдикция иска да се установи дали отказ за предоставяне на помощ за започване на дейност, който се основава на наличието на предходна дейност, предполага кандидатът за помощта да е имал поначало право да получи такава помощ въз основа на тази предходна дейност.
При тези обстоятелства Korkein hallinto-oikeus решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Как следва да се тълкуват член 22, параграф 1, буква а) от Регламент [№ 1698/2005] („за първи път учредяват стопанство като ръководители“) и член 13, параграфи 4 и 6 от Регламент [№ 1974/2006], когато селскостопанската дейност е част от дейността на дружество? Когато се проверява дали съответното лице за първи път учредява земеделско стопанство като ръководител, кой критерий следва да е определящ при преценката на предходната дейност — обстоятелството, че поради дела си в дружеството лицето е имало решаващо влияние в него, или размерът на доходите му от селскостопанската дейност, или пък това дали дейността му в дружеството може да се разглежда като ръководство на функционално и икономически самостоятелна производствена единица? Обратно, трябва ли качеството ръководител на земеделско стопанство да се преценява общо, като наред с гореизброените обстоятелства се вземат предвид и функциите на заинтересованото лице в дружеството, както и това дали то действително носи риска от предприемаческата дейност?
2)
Когато се преценява значението на предходната дейност за отпускането на помощ за друга дейност, трябва ли понятието „ръководител на земеделско стопанство“ да се тълкува по един и същ начин както във връзка с предходната дейност, така и във връзка с дейността, за която се иска отпускането на помощ? За да може на основание наличието на предходна дейност да се откаже отпускане на помощ за започване на дейност от млади земеделски производители по смисъла на член 22 от регламента на Съвета, трябва ли съгласно действащите разпоредби принципно да е било налице право на помощ за предходната дейност?
3)
Следва ли член 13, параграф 4 от Регламент [№ 1974/2006] да се тълкува в смисъл, че посочените в първия въпрос критерии, по които се преценява дали дадено лице е започнало дейност като ръководител на земеделско стопанство, могат да се уточнят или да се уредят по-подробно в националното право, или тази разпоредба дава възможност единствено да се определи моментът на започване на дейността?“.
По преюдициалните въпроси
По първия и третия въпрос
С първия и третия си въпрос, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи, от една страна, дали член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005 и член 13, параграфи 4 и 6 от Регламент № 1974/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че от тях се извеждат определени критерии за определянето на това дали дадено лице за първи път учредява земеделско стопанство като ръководител по смисъла на първата от тези разпоредби, когато заинтересованото лице прави това с помощта на акционерно дружество. В частност тя иска да се установи дали в основата на такива критерии стоят правото на вземане на решение, с което това лице разполага в дружеството в качеството си на негов акционер, размерът на доходите, които то извлича от земеделската дейност, обстоятелството, че дейността му може да се разглежда в рамките на дружеството като обособена производствена единица, която е функционално и икономически независима, упражняваните от него функции в дружеството или обстоятелството, че то носи риска от предприемаческата дейност. От друга страна, юрисдикцията иска да се установи дали правото на Съюза, и в частност член 13, параграф 4 от Регламент № 1974/2006, трябва да се тълкуват в смисъл, че държавите членки си запазват — и евентуално до каква степен — възможността да конкретизират подобни критерии в своето национално право.
За да се отговори на тези въпроси, още в началото следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика както от изискването за еднакво прилагане на правото на Съюза, така и от принципа за равенство следва, че разпоредба от правото на Съюза, чийто текст не съдържа изрично препращане към правото на държава членка с оглед на определяне на нейния смисъл и обхват, трябва по принцип да получи самостоятелно и еднакво тълкуване навсякъде в Съюза (вж. по-специално Решение от 21 декември 2011 г. по дело Ziolkowski,
C-424/10 и C-425/10, Сборник, стр. I-14035
, точка 32 и цитираната съдебна практика).
Освен това следва да се припомни също, че ако с оглед на самото естество на регламентите и тяхната функция в системата от източници на правото на Съюза, разпоредбите на регламентите по общо правило имат непосредствено действие в националните правни системи, без да е необходимо националните власти да приемат мерки за прилагането им, привеждането в действие на някои от разпоредбите на регламентите все пак може да налага приемането на мерки за прилагане от държавите членки (вж. по-специално Решение от 21 декември 2011 г. по дело Danske Svineproducenter,
C-316/10, Сборник, стр. I-13721
, точки 39 и 40, както и цитираната съдебна практика).
В това отношение според постоянната съдебна практика държавите членки могат да приемат мерки за прилагането на даден регламент, ако не създават пречка за непосредствената му приложимост, не прикриват неговия общностен характер и ако уточнят, че упражняват предоставената им с този регламент свобода на преценка, спазвайки разпоредбите на същия регламент (Решение по дело Danske Svineproducenter, посочено по-горе, точка 41 и цитираната съдебна практика).
Чрез позоваване на относимите разпоредби от дадения регламент, тълкувани с оглед на неговите цели, следва да се определи дали те забраняват, налагат или разрешават на държавите членки да приемат определени мерки за прилагане, и по-специално в последната хипотеза — дали съответната мярка попада в рамките на признатата на всяка държава членка свобода на преценка (Решение по дело Danske Svineproducenter, посочено по-горе, точка 43).
С оглед на тези предварителни съображения следва на първо място да се посочи, че видно от съображение 61 и член 71, параграф 3 от Регламент № 1698/2005, макар и правилата за допустимост на разходите да се определят по общо правило на национално равнище, това е възможно единствено при спазване на поставени от този регламент специални условия за някои от мерките за развитие на селските райони.
Предоставяната на млад земеделски производител помощ за започване на дейност представлява такава мярка, а поставеното в член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005 условие за допустимост, свързано с първото учредяване на земеделско стопанство като ръководител, представлява специално условие за тази мярка. Поради това, за да се определи обхватът на това условие за допустимост, следва най-вече да се обърне внимание на формулировката на тази разпоредба, на която евентуално да се даде тълкуване, отчитащо контекста, в който тя се вписва, и целите на Регламент № 1698/2005.
Що се отнася до преследваните цели, от съображения 11, 13, 14 и 16, както и от член 1, параграф 2, член 4, параграф 1, и член 20, буква а) от посочения регламент следва, че посредством разглежданата помощ той цели да улесни установяването на младите земеделски производители, а след това и структурното приспособяване на стопанството, което е насочено към подобряване на човешкия потенциал, конкурентоспособността на земеделието и горското стопанство, и да допринесе за осигуряване на устойчивото развитие на селските райони. Освен това, както е предвидено в член 23, параграф 3, буква а) от Регламент № 1698/2005, предоставянето на подобна помощ за започване на дейност обуславя в някои случаи предоставянето на помощ за ранно пенсиониране, от която могат да се възползват, от своя страна, земеделските производители, които решат да прекратят своята земеделска дейност и да прехвърлят стопанството си. Тези две мерки за помощи, които спадат към една и съща ос — понятие, определено в член 2, буква в) от Регламент № 1698/2005 като съгласувана група от мерки, допринасящи за осъществяването на една или повече от определените в член 4 от регламента цели, — могат по този начин да допринесат заедно, както е видно от съображение 17 на същия регламент, за структурната промяна на земеделските стопанства.
На второ място, подобно на запитващата юрисдикция, финландското и чешкото правителство, трябва да се отбележи, че разпоредбите на Регламент № 1698/2005 допускат предвидената в неговия член 20, буква a), подточка ii) помощ да се използва от установяващо се като млад земеделски производител физическо лице, което използва за тази цел юридическо лице.
Всъщност трябва да се приеме, че текстът на член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005, който се отнася до „лицата, които […] за първи път учредяват стопанство като ръководители“, не предрешава въпроса за правната форма на подобно стопанство и за наличието на дружество (вж. по аналогия Решение от 15 октомври 1992 г. по дело Tenuta il Bosco,
C-162/91, Recueil, стр. I-5279
, точка 12).
За сметка на това изключването от кръга на възможните ползватели на помощта за започване на дейност на млади земеделски производители, които учредяват земеделско стопанство, единствено с мотива че за тази цел те са използвали юридическо лице, не е съвместимо с преследваните от Регламент № 1698/2005 цели, изложени в точка 40 от настоящото решение и насочени към улесняване посредством разглежданата помощ на засилването на човешкия потенциал и структурното приспособяване на стопанствата, за да се подобри конкурентоспособността на земеделския сектор и да се гарантира устойчиво развитие на селските райони.
Подобно изключване може да бъде в разрез и с предвидения в член 40, параграф 2 ДФЕС принцип на недопускане на дискриминация (вж. в този смисъл Решение по дело Tenuta il Bosco, посочено по-горе, точка 16).
На трето място, трябва да се разгледа въпросът дали когато млад земеделски производител използва юридическо лице, за да започне своята дейност, за предоставянето на дадената помощ е от значение обстоятелството, че заинтересованото лице има право на вземане на решения в юридическото лице и при какви евентуални условия това изискване е изпълнено.
Видно от акта за преюдициално запитване, неяснотите за Korkein hallinto-oikeus произтичат от обстоятелството, че при упражняването на предишната си професионална дейност жалбоподателят по главното производство е бил, от една страна, генерален директор на дружеството Louhikon Sikako, а от друга, негов акционер с дял от 30 %, като останалите 70 % от акциите са били собственост на друго лице.
Тъй като тези неясноти са свързани с критериите, позволяващи да се определи дали млад земеделски производител се установява като „ръководител“ по смисъла на член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005, трябва най-напред да се посочи, че регламентът не дава определение на това понятие, нито съдържа изрични указания за неговото уточняване.
Що се отнася до Регламент № 1974/2006 макар в него и по-специално в неговото съображение 8 да се прави опит за уточняване на някои приложими към помощта за младите земеделски производители условия, налага се констатацията, че той също не съдържа указания относно материалното понятие „ръководител“, нито препраща за неговото определяне към правото на държавите членки.
В действителност член 13, параграф 4, първо изречение от този регламент, на който се позовава запитващата юрисдикция в първия и третия си въпрос, има за цел да установи максимален срок, в рамките на който трябва да се вземе индивидуалното решение за отпускане на помощ за започване на дейност, като в това отношение се ограничава да посочи, че този срок не трябва да надхвърля 18 месеца след започването на „дейността“, съгласно разпоредбите, които са в сила в държавата членка, без обаче да съдържа никакво позоваване на понятието „ръководител“. При тези условия нито тази разпоредба, нито първото тире на точка 5.3.1.1.2 от приложение II, буква A от посочения регламент биха могли да се тълкуват като имащи отношение към това последно понятие.
Що се отнася до член 13, параграф 6 от този регламент, на който запитващата юрисдикция също се позовава в първия си въпрос, в него само се уточнява, че помощ за започване на дейност може да се отпусне и когато младият земеделски производител не е установен като единствен ръководител на земеделското стопанство, въвеждайки в това отношение изискването специфичните условия, които могат да бъдат предвидени в този случай, да бъдат еквивалентни на условията, които се прилагат за младия земеделски производител, установяващ се като единствен ръководител на стопанство.
Предвид изложеното дотук трябва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика определянето на значението и обхвата на термините, за които правото на Съюза не предоставя никакво определение, следва да се осъществява в съответствие с обичайното им значение в говоримия език, като се държи сметка за контекста, в който те се използват, и за целите, преследвани от правната уредба, от която те са част (в този смисъл вж. по-специално Решение от 22 декември 2008 г. по дело Wallentin-Hermann,
C-549/07, Сборник, стр. I-11061
, точка 17 и Решение по дело Ziolkowski, посочено по-горе, точка 34).
По отношение на използваните понятия следва да се отбележи в тази връзка, че терминът „ръководител“ може да бъде променлив в зависимост от преследваните от съответните правила на правото на Съюза специфични цели (вж. по аналогия относно понятието „земеделско стопанство“ Решение от 28 февруари 1978 г. по дело Azienda avicola Sant’Anna,
85/77, Recueil, стр. 527
, точка 9).
За определяне на обхвата на този израз по смисъла на член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005 следва да се посочи, че предвидените в същия член 22, параграф 1 различни условия за отпускането на помощ за започване на дейност допринасят заедно за достигането на посочените в точка 40 от настоящото решение цели.
Всъщност предвидените съответно в член 22, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 1698/2005 изисквания ползвателят на помощта да притежава съответни професионални умения и компетенции и да представи бизнес план, са от естество да улеснят подобряването на човешкия потенциал и структурното приспособяване на стопанството и по този начин да допринесат за подобряването на конкурентоспособността на земеделския сектор и за устойчивото развитие на селските райони.
В този контекст поставеното от точка a) от посочения член 22, параграф 1 условие заинтересованото лице да се установи „като ръководител“, следва да се схваща като изискващо по същество освен споменатите професионални умения и компетенции това лице да упражнява и ефективен и траен контрол както върху земеделско стопанство, така и върху неговото управление, което на практика е гаранция за ефективността и дълготрайността на развитието, което заинтересованото лице следва да осъществи по отношение на това стопанство.
Макар и в подобен контекст да е допустимо държавите членки да уточняват конкретно условията, при наличието на които би могло да се приеме, че даден кандидат за помощ има качеството „ръководител“, което води до засилване на правната сигурност чрез повишаване на предвидимостта на поставеното в член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005 изискване, тези условия не трябва да надхвърлят рамката, която имат за цел да конкретизират, и следователно трябва да се стремят при зачитане на посочената разпоредба и на преследваните от регламента цели да гарантират, че кандидатът упражнява ефективен и траен контрол както върху земеделско стопанство, така и върху неговото управление (вж. по аналогия Решение от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Нидерландия,
C-113/02, Recueil, стр. I-9707
, точка 19 и Решение по дело Danske Svineproducenter, посочено по-горе, точки 49 и 51).
В това отношение следва да се посочи, че по-специално от член 6 от Закона за структурните помощи и от член 3 от Наредбата за помощите за започване на дейност следва, че когато искането за помощ е свързано с дейност, която се упражнява под формата на юридическо лице, правото на вземане на решение трябва да се упражнява от ненавършило четиридесет години физическо лице, което за първи път създава земеделско стопанство като ръководител, при което такова право на вземане на решение изисква по-конкретно заинтересованото лице да притежава повече от половината от акциите на юридическото лице и тези акции да осигуряват повече от половината гласове от всички акции.
Очевидно е, че подобни условия не са в разрез с посочените в точка 56 от настоящото решение изисквания.
Що се отнася до делото по главното производство, следва да се припомни, че към момента на поемане на управлението на дружеството Louhikon Sikako като генерален директор г-н Ketelä е притежавал само 30 % от акциите на дружеството, докато останалите 70 % от акциите са били собственост на трето лице.
Поради това с оглед на всичко гореизложено следва да се приеме, че при подобни обстоятелства заинтересованото лице не би могло да се разглежда като упражняващо ефективен и траен контрол върху съответното стопанство и върху неговото управление, нито следователно като лице, което вече се е установило, за да извършва посочената дейност в качеството на „ръководител“ по смисъла на член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005. Следователно също така и посочената предходна дейност не може да бъде пречка за отпускането на помощ за започване на дейност, поискана в рамките на поемането от страна на заинтересованото лице на семейното стопанство.
При тези условия и без да е необходимо да се разглеждат другите елементи за преценка, на които се позовава запитващата юрисдикция в първия си въпрос, на поставените първи и трети въпрос следва да се отговори, че член 22, параграф 1, буква а) от Регламент № 1698/2005 трябва да се тълкува в смисъл, че поставеното от тази разпоредба изискване, съгласно което заинтересованото лице трябва да учредява за първи път земеделско стопанство „като ръководител“, предполага — когато за това учредяване заинтересованото лице използва акционерно дружество — то да упражнява ефективен и траен контрол както върху земеделското стопанство, така и върху неговото управление. Макар и да е допустимо държавите членки да уточняват конкретно условията, при наличието на които би могло да се приеме, че даден кандидат за помощ има подобно качество на ръководител, то тези условия не трябва да надхвърлят рамката, която имат за цел да конкретизират, и следователно трябва да се стремят, при зачитане на преследваните от Регламент № 1698/2005 цели, да гарантират, че кандидатът упражнява ефективен и траен контрол върху земеделско стопанство и върху неговото управление. Отговарят на тези изисквания разпоредби от националното законодателство, като тези по главното производство, които предвиждат, че когато за започването на дейността младият земеделски производител използва юридическо лице, получаването на помощта по-специално зависи от това дали той има право на вземане на решение в това юридическо лице, което предполага той да притежава повече от половината от акциите на юридическото лице и тези акции да му осигуряват повече от половината гласове от всички акции.
По втория въпрос
На втория въпрос не следва да се дава отговор предвид направените в точка 60 от настоящото решение изводи и предвид отговора на първия и третия въпрос.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Член 22, параграф 1, буква а) от Регламент (EО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) трябва да се тълкува в смисъл, че поставеното от тази разпоредба изискване, съгласно което заинтересованото лице трябва да учредява за първи път земеделско стопанство „като ръководител“, предполага — когато за това учредяване заинтересованото лице използва акционерно дружество — то да упражнява ефективен и траен контрол както върху земеделското стопанство, така и върху неговото управление.

Макар и да е допустимо държавите членки да уточняват конкретно условията, при наличието на които би могло да се приеме, че даден кандидат за помощ има подобно качество на ръководител, то тези условия не трябва да надхвърлят рамката, която имат за цел да конкретизират, и следователно трябва да се стремят, при зачитане на преследваните от Регламент № 1698/2005 цели, да гарантират, че кандидатът упражнява ефективен и траен контрол върху земеделско стопанство и върху неговото управление. Отговарят на тези изисквания разпоредби от националното законодателство, като тези по главното производство, които предвиждат, че когато за започването на дейността младият земеделски производител използва юридическо лице, получаването на помощта по-специално зависи от това дали той има право на вземане на решение в това юридическо лице, което предполага той да притежава повече от половината от акциите на юридическото лице и тези акции да му осигуряват повече от половината гласове от всички акции.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: фински.