CELEX: 62012TJ0337
Bendrijos dizainas
Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra
Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis kamščiatraukį
Ankstesnis nacionalinis dizainas
Negaliojimo pagrindas
Individualių savybių nebuvimas
Skirtingo bendro įspūdžio nebuvimas
Informuotas vartotojas
Dizainerio laisvės mastas
Reglamento (EB) Nr. 6/2002 4, 6 straipsniai ir 25 straipsnio 1 dalies b punktas

Ginčo aplinkybės
2007 m. lapkričio 22 d. ieškovė
El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL
pagal 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (
OL L 3, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142) pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti Bendrijos dizainą.
Dizainas, kurį prašyta įregistruoti, atrodo taip:
Ginčijamas dizainas skirtas „kamščiatraukiams“, priskirtiems prie iš dalies pakeistos 1968 m. spalio 8 d. Liucernos sutarties dėl tarptautinės pramoninio dizaino klasifikacijos 07-06 klasės.
Ginčijamas dizainas buvo įregistruotas registracijos paraiškos pateikimo dieną numeriu 000830831-0001 ir paskelbtas 2007 m. gruodžio 14 d.
Bendrijos dizainų biuletenyje
Nr. 2007/191.
2009 m. balandžio 16 d. įstojusi į bylą šalis
Wenf International Advisers Ltd
pateikė VRDT prašymą pripažinti ginčijamo dizaino registraciją negaliojančia. Prašymas buvo grindžiamas motyvu, įtvirtintu Reglamento Nr. 6/2002 25 straipsnio 1 dalies b punkte; jame numatyta, kad Bendrijos dizaino registracija pripažįstama negaliojančia, jeigu jis neatitinka šio reglamento 4–9 straipsnių reikalavimų. Prašyme pripažinti registraciją negaliojančia įstojusi į bylą šalis teigė, kad ginčijamas dizainas nėra naujas ir neturi individualių savybių, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnį, aiškinamą kartu su to paties reglamento 5 ir 6 straipsniais.
Grįsdama savo prašymą pripažinti registraciją negaliojančia įstojusi į bylą šalis rėmėsi 1994 m. rugsėjo 7 d. Ispanijoje įregistruotu dizainu Nr. 131750, kuris tapo prieinamas visuomenei jį paskelbus 1994 m. spalio 16 d. Ispanijos pramoninės nuosavybės oficialiajame leidinyje (
Boletín Oficial de la Propiedad Industrial
). Ankstesnis dizainas skirtas „kamščiatraukiams“ ir atrodo taip:
2010 m. lapkričio 12 d. VRDT anuliavimo skyrius patenkino prašymą pripažinti registraciją negaliojančia tuo pagrindu, kad ginčijamas dizainas neturi individualių savybių. Jis patikslino, kad ginčijamo dizaino sukeliamas bendras įspūdis nesiskiria nuo ankstesnio dizaino sukeliamo įspūdžio, atsižvelgiant į daugybę jų panašumų, kaip antai lenktą rankeną, iš dviejų plokštelių susidedantį elementą, pritvirtintą kaiščiu analogiškoje padėtyje, ir identišką peiliukų padėtį. Taip pat pažymėta, kad šie panašumai vertintini vienodai, neatsižvelgiant į tai, ar įrankiai atlenkti, ar sulenkti. Galiausiai skyrius padarė išvadą, kad dizaineris turėjo didelę veiksmų laisvę, nes, kaip matyti iš bylos medžiagos, įrankį buvo galima sukurti remiantis daugybe įvairių koncepcijų.
2011 m. sausio 11 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 6/2002 55–62 straipsniais, pateikė apeliaciją VRDT dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo.
2012 m. birželio 2 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT trečioji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją. Atmetusi įstojusios į bylą šalies nesąžiningumu grindžiamą ieškovės argumentą, Apeliacinė taryba išnagrinėjo ginčijamo dizaino individualias savybes. Ji nusprendė, kad informuotas šio dizaino vartotojas gali būti ir privatus asmuo, ir profesionalas, naudojantis šio dizaino gaminius, t. y. kamščiatraukius, ir padarė išvadą, kad dizainerio laisvės mastas buvo didelis. Iš tiesų, nors šie įrankiai privalo turėti tam tikras funkcines dalis, Apeliacinės tarybos nuomone, šios gali būti suprojektuotos ir sujungtos keliais būdais. Anot jos, sutampa abiejų nagrinėjamų dizainų nefunkciniai aspektai, būtent rankenos konstrukcija ir peiliuko padėtis, todėl jie nesukelia skirtingo bendro įspūdžio informuotam vartotojui. Konkrečiau dėl rankenų panašumo Apeliacinė taryba patikslino, pirma, kad rankenos forma turi svarbios įtakos bendrai kamščiatraukio išvaizdai, nes rankena yra didžiausia jo sudedamoji dalis, visiškai ar iš dalies dengianti kitas dalis, ir, antra, kad rankena turi lemiamos reikšmės šios rūšies gaminių sukeliamam bendram įspūdžiui, kai įrankis yra sulenktoje padėtyje. Šiuo klausimu Apeliacinė taryba pažymėjo, kad abiejų nagrinėjamų dizainų atveju rankena buvo suprojektuota taip, kad, sulenkus kamščiatraukį, išlieka matoma ta pati spiralės ir sverto dalis. Taigi esamų ginčijamų dizainų rankenų skirtumų, t. y. jų vidinės pusės koncepcijos, nepakanka tam, kad pasikeistų bendras įspūdis, kurį jie sukelia informuotam vartotojui.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
priteisti iš VRDT ir įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Ieškovė nurodo du ieškinio pagrindus, kurių pirmasis kildinamas iš Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio ir 6 straipsnio 1 dalies, skaitomų kartu su šio reglamento 25 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimo, kiek tai susiję su sąvokos „informuotas vartotojas“ vartojimu vertinant ginčijamo dizaino individualias savybes, o antrasis – iš Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio ir 6 straipsnio 2 dalies, skaitomų kartu su šio reglamento 25 straipsnio 1 dalies b punktu, pažeidimo, kiek tai susiję su dizainerio laisvės mastu kuriant ginčijamą dizainą, vertinant šio dizaino individualias savybes.
Kadangi abu šie ieškinio pagrindai susiję su klaidomis, kurias tariamai padarė Apeliacinė taryba, vertindama ginčijamo dizaino individualias savybes, Bendrasis Teismas mano, kad juos reikia nagrinėti kartu.
Ieškovė iš esmės teigia, kad Apeliacinė taryba padarė klaidų vertindama ginčijamo dizaino individualias savybes. Kalbant konkrečiau, jos teigimu, Apeliacinė taryba padarė klaidų, kai vertino sąvoką „informuotas vartotojas“, o tai turėjo reikšmės vertinant ginčijamo dizaino sukeliamą bendrą įspūdį minėtam vartotojui ir dizainerio laisvės mastą. Anot ieškovės, ginčijamas dizainas skiriasi nuo ankstesnio dizaino tiek, kad informuotam vartotojui sukeliamas skirtingas bendras įspūdis, taigi ginčijamas dizainas turi individualių savybių.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Reglamento Nr. 6/2002 25 straipsnio 1 dalies b punkte nustatyta, kad Bendrijos dizaino registracija gali būti pripažinta negaliojančia tik jeigu jis neatitinka šio reglamento 4–9 straipsnių reikalavimų.
Remiantis Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsniu, dizainas pagal Bendrijos dizainą saugomas tik jeigu jis yra naujas ir turi individualių savybių.
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnio 1 dalies b punktą įregistruotas Bendrijos dizainas laikomas turinčiu individualių savybių, jeigu jo bendras įspūdis informuotam vartotojui skiriasi nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui daro bet koks kitas dizainas, tapęs prieinamas visuomenei iki registravimo paraiškos padavimo datos, o prašant prioriteto – iki prioriteto datos.
Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnio 2 dalyje patikslinama, kad, vertinant individualias savybes, atsižvelgiama į dizainerio laisvės mastą kuriant tą dizainą.
Taigi siekiant įvertinti ginčijamo dizaino individualias savybes reikia nustatyti, ar Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai sprendė dėl šio dizaino informuoto vartotojo ir dėl dizainerio laisvės masto kuriant šį dizainą ir palygino nagrinėjamų dizainų sukeliamą bendrą įspūdį informuotam vartotojui.
Dėl informuoto vartotojo
Iš teismo praktikos matyti, kad sąvoką „informuotas vartotojas“ reikia suvokti kaip tarpinę sąvoką tarp prekių ženklų srityje taikomos vidutinio vartotojo, iš kurio nereikalaujama, kad jis turėtų kokių nors specialiųjų žinių, ir kuris paprastai tiesiogiai nelygina prekių ženklų, dėl kurių kyla ginčas, sąvokos ir specialisto – eksperto, turinčio išsamių techninių žinių, sąvokos (2011 m. spalio 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo
PepsiCo prieš Grupo Promer Mon Graphic
,
C-281/10 P, Rink. p. I-10153
, 53 punktas).
Taigi, nors informuotas vartotojas nėra vidutinis pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus vartotojas, kuris dažniausiai dizainą suvokia kaip visumą ir nenagrinėja įvairių jo detalių, jis taip pat nėra ekspertas ar specialistas, galintis detaliai pastebėti galimus minimalius dizainų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumus (šio sprendimo 21 punkte minėto Sprendimo
PepsiCo prieš Grupo Promer Mon Graphic
59 punktas).
„Vartotojo“ statusas reiškia, kad atitinkamas asmuo naudoja gaminį, kuriame tas dizainas panaudotas, pagal šio gaminio paskirtį (2010 m. birželio 22 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Shenzhen Taiden prieš VRDT – Bosch Security Systems
(
Ryšio įranga
),
T-153/08, Rink. p. II-2517
, 46 punktas). Be to, apibūdinimas „informuotas“ leidžia manyti, kad vartotojas, kuris nėra dizaineris ar technologijų ekspertas, žino įvairių atitinkamame sektoriuje esančių dizainų, turi tam tikrų žinių apie tokiems dizainams įprastai būdingus elementus ir kad dėl domėjimosi atitinkamais gaminiais jo pastabumas, kai juos naudoja, yra santykinai didelis (šio sprendimo 21 punkte minėto Sprendimo
PepsiCo prieš Grupo Promer Mon Graphic
59 punktas; minėto Sprendimo
Équipement de communication
47 punktas).
Taigi informuoto vartotojo sąvoką galima suprasti kaip apibrėžiančią ne vidutiniškai dėmesingą, bet dėl turimos asmeninės patirties arba dėl gerų aptariamo sektoriaus žinių ypač pastabų vartotoją (šio sprendimo 21 punkte minėto Sprendimo
PepsiCo prieš Grupo Promer Mon Graphic
53 punktas; 2013 m. balandžio 25 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Bell & Ross prieš VRDT – KIN (Rankinio laikrodžio korpusas)
, T-80/10, 103 punktas).
Tačiau ši aplinkybė nereiškia, kad informuotas vartotojas gali atskirti gaminio išorės aspektus, kuriuos lemia techninė šio gaminio funkcija, nuo laisvai pasirinktų aspektų, nebent naudodamas tokį gaminį būtų įgijęs patirties. Taigi tai asmuo, turintis tam tikrų žinių apie atitinkamame sektoriuje esančius dizainus, tačiau nežinantis, kokius atitinkamo gaminio aspektus lemia jo techninė funkcija (šio sprendimo 24 punkte minėto Bendrojo Teismo sprendimo
Rankinio laikrodžio korpusas
104 punktas ir 2011 m. rugsėjo 9 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Kwang Yang Motor prieš VRDT – Honda Giken Kogyo (Vidaus degimo variklis)
, T-11/08, neskelbiamo Rinkinyje, 26 punktas).
Nagrinėjamoje byloje Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 16 punkte pirmiausia nurodė, kad „nagrinėjamas sektorius [buvo] kamščiatraukių, t. y. įrankių, skirtų vyno butelių kamščiams ištraukti, sektorius“. Iš ginčijamo sprendimo 19 punkto, kuriame aprašomos šių įrankių funkcinės dalys, matyti, kad, skirtingai, nei teigia ieškovė, Apeliacinė taryba apribojo nagrinėjamą sektorių iki svertinių kamščiatraukių. Toliau ginčijamo sprendimo 17 punkte ji konstatavo, kad informuotas vartotojas gali būti ir „privatus asmuo, <...> naudojantis [šiuos įrankius] buityje, ir profesionalas (padavėjas, someljė), naudojantis juos restorane“. Anot jos, toks vartotojas yra informuotas, nes „jis nusimano apie vynus ir jų vartojimo aksesuarus bei dėl domėjimosi ir polinkio įgijo tam tikrų žinių apie rinkoje siūlomus vyno kamščiatraukius, nors ir nėra jų dizaineris“. Kitaip tariant, anot Apeliacinės tarybos, nors ir nėra pramoninio dizaino ekspertas, šis asmuo žino, kas siūloma rinkoje ir kokios yra pagrindinės gaminio charakteristikos.
Skirtingai, nei teigia ieškovė, šis informuoto vartotojo apibūdinimas teisingas ir atitinka šio sprendimo 21–25 punktuose išdėstytus teismo praktikoje įtvirtintus principus. Iš tiesų pagal minėtą teismo praktiką informuotas vartotojas žino įvairių atitinkamame sektoriuje esančių dizainų, turi tam tikrų žinių apie tokiems dizainams įprastai būdingus elementus ir dėl domėjimosi atitinkamais gaminiais jo pastabumas, kai juos naudoja, yra santykinai didelis, todėl informuoto vartotojo sąvoką galima suprasti kaip apibrėžiančią dėl turimos asmeninės patirties arba dėl gerų aptariamo sektoriaus žinių ypač pastabų vartotoją.
Šiuo klausimu taip pat pažymėtina, kad ieškovė ne tik nepagrindė savo teiginių, kad, pirma, informuotas vartotojas yra tik „vyno ir (arba) jo tiekimo srities profesionalas“, antra, kad privatus vartotojas retai naudoja tokį svertinį kamščiatraukį, kaip nagrinėjamasis šioje byloje, o pastarasis neparduodamas mažmeninės prekybos parduotuvėse, bet ir neįrodė, kad sąvoką „informuotas vartotojas“ susiaurinus tik iki profesionalų, bus paneigtas Apeliacinės tarybos ginčijamo sprendimo 17 punkto antrame sakinyje pateiktas informuoto vartotojo apibūdinimas.
Be to, net darant ieškovės siūlomą prielaidą, kad ginčijamą dizainą galima laikyti reklamine preke, kurią, individualizavę matomame rankenos paviršiuje, vyno gamintojai siūlo kaip dovaną, informuoto vartotojo apibūdinimas nesikeistų, nes apimtų, kaip pasiūlė Apeliacinė taryba, pirma, profesionalą, kuris įsigyja šių gaminių siekdamas išplatinti juos galutiniams vartotojams, ir, antra, pačius galutinius vartotojus (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 14 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Sphere Time prieš VRDT – Punch (Prie dirželio pritvirtintas laikrodis)
,
T-68/10, Rink. p. II-2275
, 53 punktą).
Taigi Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai nusprendė, kad informuotas aptariamo dizaino vartotojas yra ir privatus asmuo, ir profesionalas, naudojantis pagal šį dizainą pagamintus gaminius.
Dėl dizainerio laisvės masto
Primintina, kad vertinant dizaino individualias savybes ir išorės požymius, taigi ir informuotam vartotojui šiuo dizainu sukeliamą bendrą įspūdį, reikia atsižvelgti į dizainerio laisvės mastą kuriant ginčijamą dizainą (žr. šio sprendimo 25 punkte minėto Sprendimo
Vidaus degimo variklis
31 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Iš teismo praktikos matyti, kad dizainerio laisvės mastas apibrėžtas, be kita ko, suvaržymais, susijusiais su gaminio arba gaminio sudėtinės dalies techninės paskirties charakteristikoms ar netgi gaminiui taikomomis teisės aktų nuostatomis. Dėl šių suvaržymų nustatomi tam tikrų charakteristikų standartai, kurie tampa bendrai taikomi aptariamam gaminiui naudojamiems dizainams (žr. šio sprendimo 25 punkte minėto Sprendimo
Vidaus degimo variklis
32 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Kuo didesnė dizainerio laisvė kuriant dizainą, tuo rečiau nedidelių lyginamų dizainų skirtumų pakaks, kad informuotam vartotojui būtų sudarytas skirtingas bendras įspūdis. Ir priešingai – kuo labiau suvaržyta dizainerio laisvė kuriant dizainą, tuo dažniau nedidelių lyginamų dizainų skirtumų pakaks, kad informuotam vartotojui būtų sudarytas skirtingas bendras įspūdis. Taigi didelis dizainerio laisvės kuriant dizainą mastas sustiprina išvadą, kad iš esmės nesiskiriantys lyginami dizainai sukelia informuotam vartotojui tokį patį bendrą įspūdį (žr. šio sprendimo 25 punkte minėto Sprendimo
Vidaus degimo variklis
33 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Nagrinėjamoje byloje ginčijamo sprendimo 19 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad nors kamščiatraukis turi turėti tam tikrus elementus, kad galėtų atlikti savo funkciją, tokio gaminio dizainerio laisvės mastas išlieka didelis. Iš tiesų, nors kamščiatraukis būtinai turi turėti dalis, kaip antai spiralę, kuri tvirtai įsisuka į kamštį, rankeną, skirtą įrankiui valdyti, svertą arba du svertus tam, kad įrankį būtų galima įremti į butelio kaklelį, ir mažą peiliuką, skirtą kamštį dengiančiai kapsulei nupjauti, tai netrukdo skirtingai suprojektuoti ir išdėstyti šių dalių išsaugant jų funkcionalumą. Pavyzdžiui, Apeliacinė taryba pridūrė, kad mažą peiliuką galima įtvirtinti ir viename, ir kitame įrankio gale, o rankena gali būti įvairių formų, ilgio ir storio, nekeičiant įrankio funkcionalumo ir naudojimosi juo patogumo.
Ieškovė ginčija šį vertinimą. Ji teigia, kad šios rūšies kamščiatraukių struktūrinės charakteristikos jau nustatytos ir jas lemia jų paskirtis ir naudotojų, kurie, anot jos, yra viešbučių sektoriaus profesionalai ir vyno parduotuvių savininkai, poreikiai. Kalbėdama konkrečiau, ji nurodo, kad iš keturių elementų, kuriuos lemia įrankio techninė funkcija, t. y. spiralė, du svertai, rankena ir peiliukas, tik du pastarieji gali turėti skirtingą dizainą. Be to, dėl peiliuko ieškovė teigia, kad dėl bet kokios kitos jo vietos nagrinėjamos rūšies kamščiatraukio rankenoje jis galiausiai taptų neveiksmingas, nefunkcionalus ir pavojingas. Taigi kamščiatraukio su dvigubu svertu dizainerio laisvės mastas yra ribotas.
Šiuo klausimu pažymėtina, jog tam tikri svertinių kamščiatraukių elementai, be abejonės, yra esminiai ir juos turi turėti visi šios rūšies kamščiatraukiai tam, kad galėtų atlikti savo funkciją. Vis dėlto, kaip pagrįstai pažymėjo VRDT ir įstojusi į bylą šalis, funkcinio pobūdžio apribojimai, susiję su tam tikrų elementų buvimu svertiniame kamščiatraukyje, nedaro didelės įtakos jo formai ir bendram vaizdui (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 24 punkte minėto Sprendimo
Rankinio laikrodžio korpusas
118 punktą), o vieninteliai techniniai apribojimai, kurių reikia laikytis, yra sverto, susidedančio iš vienos ar dviejų dalių, matmenys, įpjovos jo gale, spiralės išdėstymas sverto atžvilgiu ir jos atstumas nuo sverto. Taigi, be kita ko, rankena, kuri, kaip pagrįstai pažymi Apeliacinė taryba, yra pagrindinis ir didžiausias kamščiatraukio elementas, gali būti įvairių formų ir dydžių, o peiliuko vieta gali varijuoti.
Kaip matyti iš Bendrajam Teismui perduotos VRDT bylos medžiagos, egzistuoja svertinių kamščiatraukių dizainai, kurie savo įvairiomis formomis ir konfigūracija skiriasi nuo ginčijamo dizaino formos ir konfigūracijos. Pavyzdžiui, pirmiausia pastebėtina, kad skirtis gali rankenos matmenys ir forma, kuri gali būti tiesi ar išlenkta, apvali ar stačiakampė, ir matomos kitų kamščiatraukio elementų, kuriuos galima paslėpti rankenoje, dalys. Taip pat gali būti skirtumų, susijusių su atidarytuvo ar peiliuko buvimu ir jų vieta. Šiuo klausimu konstatuotina, kad ieškovė nepateikė įrodymų, pagrindžiančių jos teiginį, kad įtvirtinus peiliuką kitoje rankenos vietoje jis taptų nefunkcionalus ir net pavojingas.
Vadinasi, rankenos konstrukcijos ir formos, taip pat minėtų elementų išdėstymo nelemia funkciniai reikalavimai. Todėl techninių apribojimų buvimas neturi įtakos kamščiatraukio bendram vaizdui ir šis gali būti labai įvairus.
Taigi Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 19 punkte padarė pagrįstą išvadą, kad kamščiatraukio dizainerio kūrybinė laisvė buvo didelė.
Dėl nagrinėjamų dizainų informuotam vartotojui sukelto bendro įspūdžio palyginimo
Apeliacinė taryba mano, kad ginčijamo dizaino informuotam vartotojui sukeliamas bendras įspūdis nesiskiria nuo ankstesnio dizaino sukeliamo įspūdžio, nes įvairūs kamščiatraukio elementai iš esmės panašūs savo forma, išdėstymu ir santykiniu dydžiu.
Apeliacinė taryba iš esmės padarė išvadą, kad informuotam vartotojui sukeliamą bendrą įspūdį daugiausia lemia kamščiatraukio rankenos vaizdas ir tam tikrų jo elementų išdėstymas. Ji pridūrė, kad, atsižvelgiant į šios rūšies kamščiatraukių, kurių pagrindinis ypatumas yra galimybė juos sulenkti ir įsidėti į kišenę, charakteristikas, rankenos konstrukcija ir forma turi lemiamos reikšmės jų sukeliamam bendram įspūdžiui.
Ieškovė ginčija šį vertinimą. Visų pirma ji kaltina Apeliacinę tarybą, kad padarė vertinimo klaidą dėl to, kad tyrė šioje byloje nagrinėjamų dizainų kamščiatraukius tik sulenktoje padėtyje, o ne atlenktus ar naudojamus. Toliau ji teigia, kad naudojant įrankį galima pastebėti rankenos, peiliuko, spiralės ir dvigubo sverto skirtumų. Ieškovė pateikė išsamų nagrinėjamų dizainų tyrimą ir teigė, kad jų charakteristikos nėra vienodos, todėl jie sukelia skirtingą bendrą įspūdį, jei yra nagrinėjami atlenktoje padėtyje.
Pirmiausia pažymėtina, kad priekaištas dėl to, jog Apeliacinė taryba klaidingai išanalizavo bendrą nagrinėjamų dizainų išorės vaizdą vertindama tik jų sulenktą padėtį, kyla dėl klaidingo ginčijamo sprendimo supratimo. Iš tiesų iš šio sprendimo matyti, kad jo dalyje nuo 21 punkto a papunkčio iki 24 punkto Apeliacinė taryba, be kita ko, pateikė nuorodą į nagrinėjamo gaminio sulenktą padėtį tik siekdama pagrįsti teiginį, kad nėra esminių konstrukcijos skirtumų tarp nagrinėjamų dizainų rankenų, kurios sulenktoje padėtyje leidžia matyti tas pačias spiralės ir sverto dalis. Be kita ko, taip pat reikia pažymėti, kad iš ginčijamo sprendimo 5 punkto matyti, jog Anuliavimo skyrius padarė išvadą, kad daugybė nagrinėjamų dizainų panašumų nesikeičia, neatsižvelgiant į tai, ar įrankiai yra atlenkti, ar sulenkti. Apeliacinėje taryboje ieškovė šios išvados neginčijo. Pagal teismo praktiką, Apeliacinei tarybai patvirtinus visą žemesnės VRDT instancijos sprendimą, Anuliavimo skyriaus sprendimas ir jo motyvai yra konteksto, kuriam esant buvo priimtas ginčijamas sprendimas, dalis; šis kontekstas yra žinomas ieškovui ir leidžia teismui visiškai įvykdyti teisėtumo kontrolę dėl nagrinėjamo dizaino individualių savybių vertinimo pagrįstumo (šiuo klausimu žr. 2011 m. spalio 6 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Industrias Francisco Ivars prieš VRDT – Motive (Mechaninis greičio reduktorius)
, T-246/10, neskelbiamo Rinkinyje, 20 punktą ir 2012 m. gegužės 22 d. Sprendimo
Sport Eybl & Sports Experts prieš VRDT – Seven (SEVEN SUMMITS)
, T-179/11, 50 punktą). Taigi darytina išvada, kad, priešingai, nei teigia ieškovė, vertindama nagrinėjamų dizainų panašumus Apeliacinė taryba, kaip ir Anuliavimo skyrius, atsižvelgė ir į atlenktą, ir į sulenktą įrankį.
Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, kad ginčijamo dizaino rankena tik šiek tiek trumpesnė už ankstesnio dizaino rankeną ir kad nagrinėjami dizainai ir atlenktoje, ir sulenktoje padėtyje iš esmės nesiskiria bendrais matmenimis, proporcijomis ir įvairių elementų išdėstymu rankenos atžvilgiu. Bendrajam Teismui perduotoje VRDT bylos medžiagoje esančių gaminių pavyzdžių tiesioginis palyginimas, kurį pasiūlė atlikti ieškovė, neleidžia suabejoti šia išvada.
Be to, jei, kaip nurodo ieškovė, reikėtų atsižvelgti tik į dviejų dizainų sukeliamą bendrą įspūdį informuotam vartotojui, kai jis naudoja nagrinėjamą gaminį, t. y. kai šis yra atlenktoje padėtyje, pažymėtina, kad naudodamas kamščiatraukį, o naudojimas prasideda nuo atlenkimo, naudotojas visada ji laiko rankoje. Taigi, siekiant įvertinti nagrinėjamų dizainų sukeliamą bendrą įspūdį, reikia turėti omenyje tai, kad informuotas vartotojas, naudodamas nagrinėjamų dizainų kamščiatraukius pagal paskirtį visada matys tik nedidelę jų dalį, t. y. dvigubą svertą su į jį integruotu atidarytuvu, peiliuką ir spiralę. Taigi tokiu atveju dėl konkrečių naudojimo ypatumų vartotojas nematys ieškovės nurodytų pagal nagrinėjamus dizainus pagamintų gaminių detalių, todėl jos turės tik nedidelės įtakos jo turimam šių dizainų suvokimui (šiuo klausimu žr. 24 punkte minėto Sprendimo
Rankinio laikrodžio korpusas
133 ir 134 punktus).
Šiomis aplinkybėmis kadangi, kaip pažymėta teismo praktikoje, reikia vertinti informuotam vartotojui dizaino sukeliamą bendrą įspūdį, įskaitant pagal šį dizainą pagaminto gaminio naudojimo būdą (šiuo klausimu žr. 23 punkte minėto Sprendimo
Ryšio įranga
66 punktą ir 29 punkte minėto Sprendimo
Prie dirželio pritvirtintas laikrodis
78 punktą), turint omenyje svertinių kamščiatraukių, suprojektuotų būtent kaip lenktiniai, charakteristikas, Apeliacinės tarybos negalima kaltinti dėl to, kad ji atsižvelgė ir į nagrinėjamų dizainų informuotam vartotojui sukeliamą įspūdį, kai atitinkami kamščiatraukiai yra sulenktoje padėtyje. Be to, iš Bendrajam Teismui perduotos VRDT bylos medžiagos matyti, kad atitinkamame pramonės sektoriuje nagrinėjami gaminiai dažniausiai, kartais net išimtinai, aptinkami sulenktoje padėtyje, nes tai paprastai yra pagrindinė visų svertinių kamščiatraukių padėtis. Iš tiesų būtent šioje padėtyje įmanoma įvertinti bendrą kamščiatraukio dizaino formą.
Antra, pažymėtina, kad nagrinėjamų dizainų skirtumai, kuriuos nurodė ieškovė ir kurie suponuoja pagal šiuos dizainus pagamintų gaminių nagrinėjimą atlenktoje padėtyje, yra arba nesvarbūs, arba nepastebimi. Tas pats pasakytina apie ieškovės nurodytas funkcines detales, kurios nėra pakankamai ryškios, kad turėtų įtakos minėtų dizainų sukeliamam bendram įspūdžiui.
Visų pirma, kalbant apie rankeną, reikia nurodyti, kaip ginčijamo sprendimo 24 punkte pažymėjo ir Apeliacinė taryba, kad nagrinėjami dizainai iš tikrųjų skiriasi dėl rankenos vidinės pusės konstrukcijos, kuri ankstesnio dizaino atveju turi mažų įdubimų, o ginčijamo dizaino atveju yra lygi. Tačiau šis skirtumas nėra ypač ryškus, nes, pirma, kreiva ginčijamo dizaino rankena labai panaši į kreivą ankstesnio dizaino rankeną, nors pirmoji yra ne tokia kreiva, ir, antra, abiejų nagrinėjamų dizainų atveju įvairūs elementai išdėstyti analogiškai rankenos atžvilgiu, o rankenai esant sulenktoje padėtyje, išlieka matoma ta pati jų dalis. Taigi konstatuotina, kaip pagrįstai pažymėjo Apeliacinė taryba, kad šiek tiek skirtinga ginčijamo dizaino rankenos konstrukcija negali nusverti konstatuotų panašumų, todėl jos nepakanka tam, kad šis dizainas įgytų individualių savybių.
Antra, kiek tai susiję su peiliuku, pirmiausia pažymėtina, kad, priešingai, nei teigia ieškovė, iš nagrinėjamų dizainų palyginimo nematyti, kad ankstesnio dizaino atveju peiliukas iš esmės yra mažesnis, blogiau matomas arba kitos formos nei ginčijamo dizaino atveju. Toliau dėl peiliuko ašmenų pakanka pažymėti, kad iš ankstesnio dizaino vaizdų aiškiai nematyti, ar juose pavaizduotas peiliukas yra lygus arba bet kuriuo atveju nedantytas. Atvirkščiai, išanalizavus, kaip siūlė ieškovė, gaminių pavyzdžius, kuriuos ji pridėjo prie Bendrajam Teismui perduotos VRDT bylos medžiagos, matyti, kad ankstesnio dizaino atveju peiliukas visai ne lygus, o jo ašmenys dantyti šone, kaip ir ginčijamo dizaino atveju. Bet kuriuo atveju tarp nagrinėjamų dizainų peiliukų neįmanoma pastebėti jokio ryškaus skirtumo.
Trečia, dėl nagrinėjamų dizainų spiralių ieškovė teigia, kad jos skiriasi, pirma, savo spalva ir, antra, medžiaga, iš kurios pagamintos ar kuria padengtos. Ieškovės teigimu, šie skirtumai taip pat matyti palyginus gaminių pavyzdžius, kuriuos ji pridėjo prie Bendrajam Teismui perduotos VRDT bylos medžiagos. Šiuo klausimu pažymėtina, kad aplinkybė, jog ginčijamo dizaino atveju spiralė pavaizduota juoda, o ankstesnio dizaino atveju – balta, nėra reikšminga, nes nebuvo prašyta apsaugos jokiai ginčijamo dizaino spalvai (šiuo klausimu žr. 29 punkte minėto Sprendimo
Prie dirželio pritvirtintas laikrodis
82 punktą). Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigia ieškovė, palyginus gaminių pavyzdžius matyti, kad ir ginčijamo dizaino, ir ankstesnio dizaino gaminio spiralės spalva yra juoda. Tas pats pasakytina apie medžiagą, iš kurios tariamai pagamintos ar kuria padengtos abi spiralės.
Ketvirta, kalbant apie dvigubą svertą, manytina, kad, palyginus nagrinėjamų dizainų vaizdus, ieškovės nurodytų skirtumų tarp dviejų atramos įpjovų aiškiai nematyti. Bet kuriuo atvejų jie yra tokie nepastebimi, kad juos atskleisti būtų galima tik atlikus labai išsamią ir kruopščią dviejų gaminių techninę analizę, kurios, kaip nurodyta šio sprendimo 22 punkte, informuotas vartotojas nedaro. Dėl skirtumo tarp dviejų svertų paviršiaus, kuris ginčijamo dizaino atveju yra lygus, o ankstesnio dizaino atveju – reljefinis, pažymėtina, kad vagelių nebuvimas ginčijamame dizaine negali turėti didelės įtakos informuotam vartotojui sukeliamam bendram įspūdžiui ir vien jo nepakanka tam, kad šis dizainas įgytų individualių savybių.
Penkta, dėl su ankstesnio dizaino rankena, peiliuku, spirale ir dvigubu svertu susijusių naudojimo nepatogumų ar sunkumų, kurių tariamai išvengta sukūrus ginčijamą dizainą, pažymėtina, kad net jei tokie naudojimo nepatogumai ar sunkumai būtų nustatyti, jie nebūtų svarbūs siekiant įrodyti ginčijamo dizaino individualias savybes. Remiantis Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsniu, dizaino individualios savybės vertinamos lyginant dizainų, dėl kurių kilo ginčas, informuotam vartotojui sukeltą bendrą įspūdį ir atsižvelgiant į dizainerio laisvės mastą. Todėl ieškovės nurodyto kriterijaus, susijusio su ankstesnio dizaino įvairiais naudojimo nepatogumais ar sunkumais, kurių tariamai išvengta sukūrus ginčijamą dizainą, nėra tarp tų, į kuriuos galima atsižvelgti vertinant dizaino individualias savybes. Apskritai, kaip matyti iš Reglamento Nr. 6/2002 1 ir 3 straipsnių, teisiniu dizaino reglamentavimu siekiama apsaugoti gaminio vaizdą, o ne numatytą jo naudojimo ar veikimo būdą. Galiausiai ir bet kuriuo atveju pažymėtina, pirma, kad ieškovė nepagrindė savo teiginių ir, antra, kad vien iš paprasto nagrinėjamų dizainų gaminių palyginimo negalima daryti jokių išvadų apie šių gaminių naudojimą ar veikimą.
Kiti ieškovės nurodyti skirtumai, susiję su tam tikromis pagrindinės rankenos dalies, peiliuko, atidarytuvo, spiralės tvirtinimo vietos ir vadinamosios „atkimšimo“ zonos charakteristikomis, yra nereikšmingi nagrinėjamų dizainų sukeliamam bendram įspūdžiui. Iš tiesų šie skirtumai nėra pakankamai ryškūs, kad informuotas vartotojas, kuris, kaip nurodyta šio sprendimo 22 punkte, neviršys tam tikro analizės ir išsamumo lygio, skirtingai suvoktų šiuos du įrankius.
Vadinasi, Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai ginčijamo sprendimo 26 punkte konstatavo, kad ginčijamas ir ankstesnis dizainai informuotam vartotojui nesukelia skirtingo bendro įspūdžio, ir remdamasi tuo padarė išvadą, kad ginčijamas dizainas neturi individualių savybių, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnį.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia atmesti visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir įstojusios į bylą šalies reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš
El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL
bylinėjimosi išlaidas.

Kanninen
Berardis
Wetter
Paskelbta 2013 m. lapkričio 21 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.