CELEX: 62007TJ0042
Konkurencija
Karteliai
Butadieno kaučiuko ir stireno-butadieno kaučiuko, gauto emulsinės polimerizacijos būdu, rinka
Sprendimas, kuriuo konstatuojamas EB 81 straipsnio pažeidimas
Neteisėtų veiksmų inkriminavimas
Baudos
Pažeidimo sunkumas ir trukmė
Sunkinančios aplinkybės

Ginčo aplinkybės
2006 m. lapkričio 29 d. sprendimu C (2006) 5700 galutinis (byla COMP/F/38.638 – Butadieno kaučiukas ir stireno‑butadieno kaučiukas,
gautas emulsinės polimerizacijos būdu, toliau – ginčijamas sprendimas) Europos Bendrijų Komisija konstatavo, kad dalyvaudamos
minėtų produktų rinkos kartelyje kelios įmonės pažeidė EB 81 straipsnio 1 dalį ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo
53 straipsnį.
Ginčijamas sprendimas skirtas šioms įmonėms:
–
Bayer AG
, įsikūrusiai Lėverkuzene (Vokietija),
–
The Dow Chemical Company
, įsikūrusiai Midlande, Mičigane (Jungtinės Amerikos Valstijos) (toliau –
Dow Chemical
),
–
Dow Deutschland Inc.
, įsikūrusiai Švalbache (Vokietija),
–        Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (buvusi Dow Deutschland GmbH & Co. OHG), įsikūrusiai Švalbache,
–
Dow Europe
, įsikūrusiai Horgene (Šveicarija),
–
Eni SpA
, įsikūrusiai Romoje (Italija),
–
Polimeri Europa SpA
, įsikūrusiai Brindizyje (Italija) (toliau –
Polimeri
),
–
Shell Petroleum NV
, įsikūrusiai Hagoje (Nyderlandai),
–
Shell Nederland BV
, įsikūrusiai Hagoje,
–
Shell Nederland Chemie BV
, įsikūrusiai Roterdame (Nyderlandai),
–
Unipetrol a.s.
, įsikūrusiai Prahoje (Čekijos Respublika),
–
Kaučuk a.s.
, įsikūrusiai Kralupuose prie Vltavos (Čekijos Respublika),
–
Trade‑Stomil sp. z o.o.
, įsikūrusiai Lodzėje (Lenkija) (toliau –
Stomil
).
Įmones
Dow Deutschland
,
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
ir
Dow Europe
tiesiogiai ar netiesiogiai visiškai kontroliuoja
Dow Chemical
(toliau kartu vadinamos
Dow
) (ginčijamo sprendimo 16–21 konstatuojamosios dalys).
Su nagrinėjamais produktais susijusią
Eni
veiklą iš pradžių vykdė
EniChem Elastomeri Srl
, kurią netiesiogiai kontroliavo
Eni
per dukterinę bendrovę
EniChem SpA
(toliau –
EniChem SpA
). 1997 m. lapkričio 1 d.
EniChem Elastomeri
buvo prijungta prie
EniChem SpA
.
Eni
kontroliavo 99,97 %
EniChem SpA
. 2002 m. sausio 1 d.
EniChem SpA
savo strateginę cheminę veiklą (įskaitant veiklą, susijusią su butadieno kaučiuku ir stireno‑butadieno kaučiuku, gautu emulsinės
polimerizacijos būdu) perdavė jai 100 % priklausančiai dukterinei bendrovei
Polimeri
. Nuo 2002 m. spalio 21 d.
Eni
tiesiogiai ir visiškai kontroliavo
Polimeri
. 2003 m. gegužės 1 d.
EniChem SpA
pakeitė pavadinimą į
Syndial SpA
(ginčijamo sprendimo 26–32 konstatuojamosios dalys). Ginčijamame sprendime pavadinimą „EniChem“ Komisija vartoja turėdama
omenyje visas
Eni
priklausančias bendroves (toliau –
EniChem
) (ginčijamo sprendimo 36 konstatuojamoji dalis).

Shell Nederland Chemie
yra
Shell Nederland
, kurią visiškai kontroliuoja
Shell Petroleum
, dukterinė bendrovė (toliau kartu vadinamos
Shell
) (ginčijamo sprendimo 38–40 konstatuojamosios dalys).

Kaučuk
buvo įkurta 1997 m., susijungus
Kaučuk Group a.s.
ir
Chemopetrol Group a.s.
1997 m. liepos 21 d.
Unipetrol
įgijo visą susijungusių įmonių turtą, teises ir įsipareigojimus.
Unipetrol
priklauso 100 %
Kaučuk
akcijų (ginčijamo sprendimo 45 ir 46 konstatuojamosios dalys). Be to, remiantis ginčijamu sprendimu,
Tavorex s.r.o.
(toliau –
Tavorex
), įsteigta Čekijos Respublikoje, atstovavo
Kaučuk
(ir jos pirmtakei
Kaučuk Group
) vykdant eksportą nuo 1991 m. iki 2003 m. vasario 28 d. Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad nuo 1996 m.
Tavorex
atstovavo
Kaučuk
Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimuose (ginčijamo sprendimo 49 konstatuojamoji dalis).
Remiantis ginčijamu sprendimu, apie 30 metų, bent iki 2001 m.,
Stomil
atstovavo Lenkijos gamintojai
Chemical Company Dwory S.A.
(toliau –
Dwory
), jai vykdant eksporto veiklą. Ginčijamame sprendime taip pat pažymėta, kad nuo 1997 iki 2000 m.
Stomil
atstovavo
Dwory
Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimuose (ginčijamo sprendimo 51 konstatuojamoji dalis).
Laikoma, kad pažeidimas buvo vykdomas nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Bayer
,
Eni
ir
Polimeri
atveju), nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d. (
Shell Petroleum
,
Shell Nederland
ir
Shell Nederland Chemie
atveju), nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Dow Chemical
atveju), nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2001 m. lapkričio 27 d. (
Dow Deutschland
atveju), nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Unipetrol
ir
Kaučuk
atveju), nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2000 m. vasario 22 d. (
Stomil
atveju), nuo 2001 m. vasario 22 d. iki 2002 m. vasario 28 d. (
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
atveju) ir nuo 2001 m. lapkričio 26 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d. (
Dow Europe
atveju) (ginčijamo sprendimo 476–485 konstatuojamosios dalys ir rezoliucinės dalies 1 straipsnis).
Butadieno kaučiukas (toliau – BK) ir stireno‑butadieno kaučiukas, gautas emulsinės polimerizacijos būdu (toliau – SBK), yra
sintetiniai kaučiukai, iš esmės naudojami padangų gamyboje. Šie du produktai pakeičiami tarpusavyje ir su kitais sintetiniais
bei natūraliu kaučiuku (ginčijamo sprendimo 3–6 konstatuojamosios dalys).
Be ginčijamame sprendime paminėtų gamintojų, ribotą BK ir SBK kiekį EEE teritorijoje pardavė kiti Azijoje ir rytų Europoje
įsikūrę gamintojai. Be to, didelę BK dalį tiesiogiai gamina dideli padangų gamintojai (ginčijamo sprendimo 54 konstatuojamoji
dalis).
2002 m. gruodžio 20 d.
Bayer
susisiekė su Komisijos tarnybomis ir išreiškė norą bendradarbiauti pagal Komisijos pranešimą apie atleidimą nuo baudų ir
baudų sumažinimą kartelių atveju (OL C 45, 2002, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 155, toliau –
pranešimas dėl bendradarbiavimo) dėl BK ir SBK. Kiek tai susiję su SBK,
Bayer
žodžiu apibūdino pagal kartelį vykdomą veiklą. Šis žodinis pareiškimas buvo įrašytas į magnetinę juostą (ginčijamo sprendimo
67 konstatuojamoji dalis).
2003 m. sausio 14 d.
Bayer
žodžiu apibūdino su BK susijusią pagal kartelį vykdomą veiklą. Šis žodinis pareiškimas buvo įrašytas į magnetinę juostą.
Bayer
taip pat pateikė Europos sintetinio kaučiuko asociacijos BK komiteto susitikimų protokolų (ginčijamo sprendimo 68 konstatuojamoji
dalis).
2003 m. vasario 5 d. Komisija pranešė
Bayer
apie savo sprendimą suteikti jai sąlyginį atleidimą nuo baudos (ginčijamo sprendimo 69 konstatuojamoji dalis).
2003 m. kovo 27 d. Komisija, remdamasi 1962 m. vasario 6 d. Tarybos reglamento Nr. 17, pirmojo reglamento, įgyvendinančio
[EB 81] ir [82] straipsnius (OL 13, 1962, p. 204; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 8 t., p. 3), 14 straipsnio
3 dalimi, atliko patikrinimą
Dow Deutschland

& Co
. patalpose (ginčijamo sprendimo 70 konstatuojamoji dalis).
Nuo 2003 m. rugsėjo mėn. iki 2006 m. liepos mėn. ginčijamame sprendime nurodytoms įmonėms Komisija nusiuntė kelis prašymus
pateikti informaciją pagal Reglamento Nr. 17 11 straipsnį ir 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl
konkurencijos taisyklių, nustatytų [EB] 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (OL L 1, 2003, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas
lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 18 straipsnį (ginčijamo sprendimo 71 konstatuojamoji dalis).
2003 m. spalio 16 d.
Dow Deutschland
ir
Dow Deutschland

& Co
susitiko su Komisijos tarnybomis ir išreiškė norą bendradarbiauti pagal pranešimą dėl bendradarbiavimo. Šiame susitikime
buvo žodžiu apibūdinta su BK ir SBK susijusi kartelio veikla. Šis žodinis apibūdinimas buvo įrašytas. Taip pat perduota medžiaga,
kurioje buvo su karteliu susiję dokumentai (ginčijamo sprendimo 72 konstatuojamoji dalis).
2005 m. kovo 4 d.
Dow Deutschland
buvo informuota apie Komisijos ketinimą sumažinti jos baudą nuo 30 iki 50 % (ginčijamo sprendimo 73 konstatuojamoji dalis).
2005 m. birželio 7 d. Komisija pradėjo procedūrą ir nusiuntė ginčijamo sprendimo adresatėms, išskyrus
Unipetrol
, ir
Dwory
pirmąjį pranešimą apie kaltinimus. Pirmasis pranešimas apie kaltinimus taip pat buvo skirtas
Tavorex
, tačiau šiai įmonei jis nebuvo perduotas, nes nuo 2004 m. spalio mėn. buvo vykdoma jos bankroto procedūra. Taigi procedūra
jos atžvilgiu buvo nutraukta (ginčijamo sprendimo 49 ir 74 konstatuojamosios dalys).
Suinteresuotosios įmonės pateikė rašytines pastabas dėl šio pirmojo pranešimo apie kaltinimus (ginčijamo sprendimo 75 konstatuojamoji
dalis). Komisijos patalpose jos taip pat turėjo galimybę susipažinti su bylos medžiaga, įrašyta į kompaktinę plokštelę, žodiniais
pareiškimais ir su tuo susijusiais dokumentais (ginčijamo sprendimo 76 konstatuojamoji dalis).
2005 m. lapkričio 3 d.
Manufacture française des pneumatiques Michelin
(toliau –
Michelin
) paprašė leisti įstoti į bylą. 2006 m. sausio 13 d. ji pateikė rašytinius komentarus (ginčijamo sprendimo 78 konstatuojamoji
dalis).
2006 m. balandžio 6 d. Komisija priėmė antrąjį ginčijamo sprendimo adresatėms skirtą pranešimą apie kaltinimus. Šiuo klausimu
suinteresuotos įmonės pateikė rašytines pastabas (ginčijamo sprendimo 84 konstatuojamoji dalis).
2006 m. gegužės 12 d.
Michelin
pateikė skundą pagal 2004 m. balandžio 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 773/2004 dėl bylų nagrinėjimo Komisijoje pagal [EB] 81
ir 82 straipsnius tvarkos (OL L 123, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 3 t., p. 81) 5 straipsnį (ginčijamo
sprendimo 85 konstatuojamoji dalis).
2006 m. birželio 22 d. ginčijamo sprendimo adresatės, išskyrus
Stomil
, ir
Michelin
dalyvavo Komisijos surengtoje apklausoje (ginčijamo sprendimo 86 konstatuojamoji dalis).
Neturėdama pakankamų
Dwory
dalyvavimo kartelyje įrodymų Komisija nusprendė nutraukti procedūrą jos atžvilgiu (ginčijamo sprendimo 88 konstatuojamoji
dalis). Komisija taip pat nusprendė nutraukti procedūrą
Syndial
atžvilgiu (ginčijamo sprendimo 89 konstatuojamoji dalis).
Be to, nors iš pradžių buvo naudojami du skirtingi (vienas BK, o kitas SBK atveju) bylų numeriai (COMP/E‑1/38.637 ir COMP/E‑1/38.638),
po to, kai buvo priimtas pirmasis pranešimas apie kaltinimus, Komisija naudojo vieną numerį (COMP/F/38.638) (ginčijamo sprendimo
90 ir 91 konstatuojamosios dalys).
Administracinė procedūra buvo baigta 2006 m. lapkričio 29 d. Komisijai priėmus ginčijamą sprendimą.
Pagal ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 straipsnį toliau išvardytos įmonės, nurodytais laikotarpiais dalyvaudamos
viename tęstiniame susitarime, kuriuo jos susitarė nustatyti tikslines kainas, pasidalyti klientus agresyvios konkurencijos
atsisakymo susitarimais ir keistis svarbia informacija apie kainas, konkurentus ir klientus BK bei SBK sektoriuose, pažeidė
EB 81 straipsnį ir EEE susitarimo 53 straipsnį:
a)
Bayer
– nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
b)
Dow Chemical –
nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
Dow Deutschland –
nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2001 m. lapkričio 27 d.;
Dow Deutschland Anlagengesellschaft –
nuo 2001 vasario 22 d. iki 2002 m. vasario 28 d.;
Dow Europe –
nuo 2001 m. lapkričio 26 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
c)
Eni –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
Polimeri –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
d)
Shell Petroleum –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d.;
Shell Nederland
– nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d.;
Shell Nederland Chemie –
nuo 1996 m. gegužės 20 d. iki 1999 m. gegužės 31 d.;
e)
Unipetrol –
nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
Kaučuk
nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d.;
f)
Stomil –
nuo 1999 m. lapkričio 16 d. iki 2000 m. vasario 22 d.
Remdamasi ginčijamame sprendime konstatuotomis faktinėmis aplinkybėmis ir atliktais teisiniais vertinimais, Komisija skyrė
suinteresuotosioms įmonėms baudas, kurios buvo apskaičiuotos pagal Baudų, skiriamų pagal Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalį
ir EAPB sutarties 65 straipsnio 5 dalį, nustatymo metodo gairėse (OL C 9, 1998, p. 3; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
8 sk., 1 t., p. 171, toliau – gairės) ir pranešime dėl bendradarbiavimo aprašytą metodą.
Ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 straipsniu buvo skirtos tokios baudos:
a)
Bayer
– 0 EUR;
b)
Dow Chemical
– 64,575 mln. EUR, kurių:
i)       60,27 mln. EUR solidariai su
Dow Deutschland
;
ii)      47,355 mln. EUR solidariai su Dow Deutschland Anlagengesellschaft ir Dow Europe;
c)
Eni
ir
Polimeri
solidariai – 272,25 mln. EUR;
d)       Shell Petroleum, Shell Nederland ir Shell Nederland Chemie solidariai – 160,875 mln. EUR;
e)
Unipetrol
ir
Kaučuk
solidariai – 17,55 mln. EUR;
f)
Stomil
– 3,8 mln. EUR.
Ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 3 straipsniu 1 straipsnyje išvardytoms įmonėms nurodoma nedelsiant nutraukti, jeigu
jos to dar nepadarė, tame pačiame straipsnyje nurodytus pažeidimus ir ateityje susilaikyti nuo bet kokių 1 straipsnyje aprašytų
veiksmų ar elgesio, taip pat nuo bet kokių priemonių, kurių tikslas ar poveikis yra toks pats.

Procesas ir šalių reikalavimai
2007 m. vasario 16 d. Bendrojo Teismo kanceliarijoje gautu pareiškimu
Dow Chemical, Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft
ir
Dow Europe
(toliau kartu vadinamos
Dow
) pareiškė šį ieškinį.
2009 m. balandžio 2 d. Bendrojo Teismo pirmininko sprendimu N. Wahl buvo paskirtas į kolegiją, nes vienas iš jos narių negalėjo
vykdyti savo pareigų.
Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.
Šalių žodiniai argumentai ir atsakymai į Bendrojo Teismo žodžiu užduotus klausimus buvo išklausyti 2009 m. spalio 13 d. posėdyje.

Dow Chemical
Bendrojo Teismo prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis yra skirtas šiai bendrovei.

Dow Deutschland
Bendrojo Teismo prašo panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnį, kiek jame padaryta išvada, kad
Dow Deutschland
nuo 1996 m. liepos 1 d. pažeidinėjo EB 81 straipsnį ir EEE 53 straipsnį.
Visos ieškovės Bendrojo Teismo prašo (
Dow Chemical
tai daro alternatyviai) gerokai sumažinti joms skirtas baudas.
Visos ieškovės Bendrojo Teismo prašo:
–        priteisti iš Komisijos visas jų bylinėjimosi išlaidas, susijusias su šia byla, ir išlaidas, kurias jos patyrė pateikdamos
banko garantiją (kol Bendrasis Teismas nuspręs dėl šio ieškinio), lygią joms ginčijamu sprendimu skirtų baudų dydžiui,
–        imtis bet kokių kitų priemonių, kurias Bendrasis Teismas laikytų tinkamomis.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės

Dow
savo reikalavimus grindžia trimis ieškinio pagrindais. Pirmuoju pagrindu
Dow
ginčija Komisijos atliktą pažeidimo inkriminavimą
Dow Chemical
. Antruoju pagrindu
Dow
teigia, kad Komisija suklydo nustatydama
Dow Deutschland
dalyvavimo darant pažeidimą trukmę. Trečiuoju pagrindu
Dow
tvirtina, kad Komisija padarė keletą klaidų nustatydama jai skirtų baudų dydį.
A –
Dėl reikalavimų iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą
1.
Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su neteisėtu pažeidimo inkriminavimu Dow Chemical
Pirmąjį
Dow
ieškinio pagrindą sudaro trys dalys. Pirmąja dalimi
Dow
teigia, kad Komisija taikė klaidingą patronuojančios bendrovės atsakomybės vertinimo kriterijų. Antrąja dalimi
Dow
nurodo, kad bet kuriuo atveju
Dow Chemical
paneigė jos atžvilgiu darytą prezumpciją. Trečiąja dalimi
Dow
tvirtina, kad Komisija suklydo, kai nesinaudojo savo diskrecija tam, kad nustatytų, ar ginčijamą sprendimą reikia skirti
Dow Chemical
, ir kai nemotyvavo sprendimo šiuo atveju atsakinga laikyti patronuojančią bendrovę.
a)     Dėl pirmosios dalies, susijusios su klaidingo pažeidimo inkriminavimo patronuojančiai bendrovei kriterijaus taikymu
Per teismo posėdį
Dow
nurodė, kad atsižvelgdama į 2009 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimą
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją
(C‑97/08 P, Rink. p. I‑8237) ji atsisako pirmojo savo ieškinio pagrindo pirmosios dalies, apie tai pažymint protokole.
Todėl nereikia nuspręsti dėl pirmojo
Dow
ieškinio pagrindo pirmosios dalies.
b)     Dėl antrosios dalies, susijusios su tuo, kad
Dow Chemical
paneigė jos atžvilgiu darytą prezumpciją
Šalių argumentai

Dow
teigia, jog jei turi būti preziumuojama, kad patronuojanti bendrovė daro lemiamą įtaką dukterinei bendrovei, kurią ji visiškai
kontroliuoja,
Dow Chemical
paneigė šią prezumpciją šioje byloje. Šiuo klausimu
Dow
pabrėžia, jog patronuojanti bendrovė gali paneigti jos atžvilgiu daromą prezumpciją įrodydama, kad ji nedarė lemiamos įtakos
savo dukterinės bendrovės veiksmams. Ji neturi įrodyti, kad ji nebeturėjo galimybės daryti lemiamos įtakos šiai bendrovei.
Taikytinas kriterijus yra tai, ar dukterinė bendrovė „iš esmės laikosi nurodymų, kuriuos jai duoda patronuojanti bendrovė“
jos „komercinės politikos“ atžvilgiu (2000 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Stora Kopparbergs Bergslags prieš Komisiją
, C‑286/98 P, Rink. p. I‑9925). Žodžių junginys „iš esmės“ reiškia, kad reikia išsiaiškinti, ar dukterinė bendrovė laikosi
konkurencijos taisyklių, ar jas pažeidžia siekdama gauti didesnes kainas nei tos, kurias ji galėtų įprastai gauti rinkoje.
Komisija tokio požiūrio laikėsi dviejose bylose, kurias mini
Dow
. Šiuo klausimu
Dow
primena, kad atsakomybė už kartelinį pažeidimą pripažįstama tik tyčios arba aplaidumo atveju (Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio
2 dalis). Todėl gali būti laikoma, kad patronuojanti bendrovė pažeidė EB 81 straipsnį tik jeigu ji veikė bent jau aplaidžiai
jos dukterinės bendrovės padaryto pažeidimo atžvilgiu.
Šiuo atveju Komisija klaidingai ir neturėdama jokių įrodymų preziumuoja, kad
Dow Chemical
ir jos dukterinių bendrovių hierarchiniai ryšiai apima kartelio veiklą ir kad
Dow Chemical
buvo apie ją informuota.
Pirma, Komisija neatsižvelgė į tai, kad, kaip nurodyta
Dow
atsakymuose į pranešimus apie kaltinimus,
Dow Deutschland
,
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
ir
Dow Europe
veikė savarankiškai. Šiuo klausimu
Dow
pabrėžia, kad tik keli šių trijų bendrovių darbuotojai, kurie buvo palyginti žemo hierarchinio lygio, dalyvavo darant pažeidimą.
Vienintelis aukštesnio hierarchinio lygio darbuotojas, kuris galėjo žinoti apie pagal kartelį vykdomą veiklą, yra tuometinis
Dow Deutschland
komercijos direktorius sintetinių elastomerų klausimams. Tačiau jis visuomet neigė žinojęs apie nagrinėjamą pažeidimą ir
jokie įrodymai nepatvirtina priešingos išvados. Be to,
Dow
primena atitinkamų darbuotojų situaciją šioje byloje ir teigia, kad kartelis ir jo menkas organizavimas jau buvo nustatytas
prieš
Dow Deutschland
pradedant dalyvauti. Nebuvo jokio sprendimo pradėti procesą ar sukurti struktūras, kurios galėtų lemti
Dow Chemical
dalyvavimą.

Dow Chemical
negalėjo būti automatiškai informuota apie galimus antikonkurencinius veiksmus, kai
Dow Deutschland
įėjo į nagrinėjamą rinką 1996 m. liepos 1 d. tapdama
Buna Sow Leuna Olefinverbund GmbH
(toliau – BSL) tiekėja. Nagrinėjamas sektorius
Dow
reiškė naują veiklą ir ji jos neintegravo į vieną iš esamų savo organizacinių struktūrų. Šiuo klausimu
Dow
, be kita ko, primena, kad BSL buvo dukterinė bendrovė, kurią
Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben
(BvS) visiškai kontroliavo iki 1999 m. rugsėjo 1 d., kai
Dow
įgijo 80 % BSL kapitalo ir bendrą jos kontrolę. Taip pat nebuvo tikrumo, kad BSL toliau gamins BK ir SBK. Be to,
Dow
tapo savarankiška BK ir SBK gamintoja tik 1999 m. birželio 1 d. įgijusi
Shell
„sintetinio kaučiuko“ veiklą.
Tai, kad
Dow Chemical
nebuvo informuota apie diskusijas dėl kainų, atitinka organizacinę grupės struktūrą. „Sintetinių elastomerų“ veiklos administravimas
priklausė
Dow Deutschland
ir
Dow Deutschland & Co.
(kuri, kaip pažymėta šio sprendimo 2 punkte, tapo
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
). Šis sektorius nebuvo integruotas į jokias esamas organizacines struktūras ir liko nepriklausoma veikla. Tuometinis
Dow Deutschland
komercijos direktorius buvo atsakingas
Dow Chemical
darbuotojams, kurie, neturėdami patirties sintetinio kaučiuko srityje, nesikišo šiam direktoriui priimant komercinius sprendimus.
Todėl pramoniniai ir ekonominiai ryšiai tarp
Dow Chemical
ir jos dukterinių bendrovių nagrinėjamame sektoriuje nebuvo tokie tvirti, kaip Komisija teigia ginčijamo sprendimo 357 konstatuojamojoje
dalyje. Aplinkybė, jog tuometinis
Dow Deutschland
komercijos direktorius priklausė nuo
Dow Chemical
, nereiškia, kad ši bendrovė iš tiesų žinojo apie kartelį ar kad ji parodė aplaidumą, kai nepastebėjo jo egzistavimo.

Dow Chemical
neturėjo galimybės nutraukti kitų grupės bendrovių dalyvavimo darant pažeidimą, nes ji apie tai nežinojo. Tai yra esminis
skirtumas tarp šios bylos ir bylos, kurioje buvo priimtas 1998 m. gegužės 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Stora Kopparbergs Bergslags prieš Komisiją
(T‑354/94, Rink. p. II‑2111). Atvirkščiai, visiems komercinių atsakomybių turintiems
Dow
darbuotojams buvo nuolat organizuojami mokymai konkurencijos teisės srityje. Be to, visi atitinkami darbuotojai turėjo laikytis
Dow Chemical
komercinės etikos kodekso, kuriame 1999 m., be kita ko, buvo taisyklės, susijusios su „konkurencijos teisės laikymųsi“, kurias
cituoja
Dow
. Jei nagrinėjami darbuotojai būtų kreipęsi į
Dow
teisininką, jis būtų ėmęsis visų reikiamų priemonių, kad nedelsiant būtų nutraukti neteisėti veiksmai.
Antra, Komisija teigia, jog
Dow Chemical
ir jos dukterines bendroves siejo „priklausomybės ryšiai“ ir preziumuoja, kad šie ryšiai „<...> apėmė visus esminius veiklos,
susijusios su BK ir SBK, aspektus“, kad „nagrinėjamas kartelis tikrai buvo komercinės politikos, kurios laikėsi BK/SBK sektoriuje
veikiančios
Dow
dukterinės bendrovės, esminis veiksnys ir kad negalima sutikti, jog jos galėjo diskutuoti dėl savo veiksmų nepaminėdamos
kartelio egzistavimo“ (ginčijamo sprendimo 357 konstatuojamoji dalis). Tačiau Komisija šiuo klausimu nepateikia jokių įrodymų.
Priešingai nei ginčijamo sprendimo 357 konstatuojamojoje dalyje teigia Komisija,
Dow
ne pateikė bendro pobūdžio paneigimą, bet pareiškė, kad nepaisant išsamaus vidinio tyrimo nėra jokių įrodymų, jog kas nors
iš
Dow Chemical
buvo informuotas apie diskusijas dėl kainų.
Dow
manymu, tai, kad egzistuoja hierarchinė struktūra siekiant apimti visus esminius veiklos aspektus, nereiškia, jog ši struktūra
yra naudojama tam, kad kartelio praktikos būtų pakeltos į aukštesnį lygį. Jei paprasto hierarchinių ryšių egzistavimo užtektų
patronuojančios bendrovės atsakomybei už jos dukterinių bendrovių veiksmus pripažinti, nebūtų įmanoma įrodyti dukterinių bendrovių
veiksmų savarankiškumo. Dukterinė bendrovė gali veikti savarankiškai, net jeigu tam tikri jos darbuotojai atsiskaito asmenims,
užimantiems pareigas kitose grupės bendrovėse.
Dow
priduria, kad ši byla skiriasi nuo tos, kurioje priimtas 2006 m. rugsėjo 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Avebe prieš Komisiją
(T‑314/01, Rink. p. II‑3085). Toje byloje bendros įmonės (dukterinės bendrovės) darbuotojai tuo pat metu vykdė valdymo funkcijas
patronuojančiose bendrovėse. Patronuojančių bendrovių atstovai arba tiesiogiai dalyvavo darant pažeidimą, arba neišvengiamai
apie jį žinojo. Be to, dukterinė bendrovė buvo sukurta panaudojant specialią juridinę formą.
Trečia,
Dow
siūlo kaip liudytojus apklausti kelis asmenis, kurie turėjo (arba galėjo turėti) galimybę informaciją apie pagal kartelį
vykdomą veiklą perduoti
Dow Chemical
darbuotojui, ir jų paklausti, ar jie tai padarė.
Dow
taip pat siūlo kaip liudytojus apklausti asmenis, kuriuos Komisija laiko (aiškiai nurodydama ginčijamo sprendimo 218 išnašoje
arba pateikdama nuorodą į 2004 m. liepos 26 d.
Dow
laišką) priklausančiais atitinkamoms hierarchinėms struktūroms.
Komisija prašo atmesti pirmojo ieškinio pagrindo antrąją dalį. Iš esmės ji teigia, kad
Dow
pateiktų įrodymų nepakanka šioje byloje daromai prezumpcijai paneigti.
Bendrojo Teismo vertinimas
Komisija ginčijamame sprendime pažymi, kad patronuojanti bendrovė gali būti pripažinta atsakinga už neteisėtus dukterinės
bendrovės veiksmus, jei ši savarankiškai nesprendžia dėl savo veiksmų rinkoje. Šiuo klausimu Komisija remiasi, be kita ko,
įmonės sąvoka konkurencijos teisėje (ginčijamo sprendimo 333 ir 334 konstatuojamosios dalys). Be to, Komisija teigia, kad
ji gali preziumuoti, jog visiškai kontroliuojama dukterinė bendrovė iš esmės vykdo nurodymus, kuriuos jai duoda ją patronuojanti
bendrovė, ir kad ji neturi patikrinti, ar patronuojanti bendrovė iš tikrųjų pasinaudojo šia galimybe. Patronuojanti bendrovė
arba dukterinė bendrovė turi paneigti šią prezumpciją ir pateikti įrodymų, patvirtinančių, kad dukterinė bendrovė, užuot vykdžiusi
ją patronuojančios bendrovės nurodymus, savarankiškai sprendė dėl savo elgesio rinkoje ir todėl joms netaikoma įmonės sąvoka
(ginčijamo sprendimo 335 konstatuojamoji dalis).
Toliau Komisija nurodo, jog
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
,
Dow Deutschland
ir
Dow Europe
yra atsakingos už tai, kad tiesiogiai dalyvavo darant pažeidimą. Ji teigia, kad pažeidimo vykdymo metu šias bendroves tiesiogiai
ar netiesiogiai visiškai kontroliavo
Dow Chemical
. Todėl, anot jos, buvo galima preziumuoti, kad patronuojanti bendrovė darė lemiamą įtaką dukterinių bendrovių veiksmams.
Šią prezumpciją, Komisijos manymu, šioje byloje patvirtina ne vienas įrodymas. Tuo remdamasi Komisija padarė išvadą, kad ginčijamas
sprendimas turi būti skirtas
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
,
Dow Deutschland
,
Dow Europe
ir
Dow Chemical
, kurios turi būti pripažintos solidariai atsakingomis už pažeidimą (ginčijamo sprendimo 340–364 konstatuojamosios dalys).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad tuo konkrečiu atveju, kai patronuojančiai bendrovei priklauso visas Bendrijos konkurencijos
taisyklių pažeidimą padariusios jos dukterinės bendrovės kapitalas, pirma, ši patronuojanti bendrovė gali daryti lemiamą įtaką
šios dukterinės bendrovės veiksmams ir, antra, egzistuoja nuginčijama prezumpcija, kad ši patronuojanti bendrovė iš tikrųjų
daro lemiamą įtaką savo dukterinės bendrovės veiksmams. Tokiomis aplinkybėmis Komisijai pakanka įrodyti, jog patronuojančiai
bendrovei priklauso visas jos dukterinės bendrovės kapitalas tam, kad būtų preziumuojama, jog patronuojanti bendrovė daro
lemiamą įtaką jos komercinei politikai. Tada Komisija gali pripažinti, kad patronuojanti bendrovė solidariai atsakinga už
jos dukterinei bendrovei skirtos baudos sumokėjimą, nebent ši patronuojanti bendrovė, kuri turi paneigti šią prezumpciją,
pateiktų pakankamai įrodymų, patvirtinančių, kad jos dukterinė bendrovė rinkoje elgiasi savarankiškai (žr. šio sprendimo 42 punkte
minėto Sprendimo
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją
60 ir 61 punktus ir nurodytą teismo praktiką).
Kadangi
Dow
atsiėmė savo pirmojo ieškinio pagrindo pirmąją dalį, ji neginčija to, kad Komisija galėjo preziumuoti, jog tiesiogiai ar
netiesiogiai kontroliuodama visą savo dukterinių bendrovių kapitalą
Dow Chemical
darė lemiamą įtaką jų veiksmams.
Todėl
Dow Chemical
turi paneigti šią prezumpciją įrodydama, kad minėtos dukterinės bendrovės savarankiškai sprendė dėl savo komercinės politikos,
ir todėl su ja nesudarė vieno ekonominio vieneto, taigi – vienos įmonės, kaip tai suprantama pagal EB 81 straipsnį.
Konkrečiai kalbant,
Dow Chemical
turi pateikti visus įrodymus, susijusius su organizaciniais, ekonominiais ir teisiniais ryšiais tarp jos dukterinių bendrovių
ir jos pačios, kuriuos ji laikė galinčiais patvirtinti, kad jos nesudarė vieno ekonominio subjekto. Savo vertinime Bendrasis
Teismas turi atsižvelgti į visus pateiktus įrodymus, kurių pobūdis ir reikšmė gali skirtis atsižvelgiant į kiekvieno konkretaus
atvejo aplinkybes (2007 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją, T‑112/05
, Rink. p. II‑5049, 65 punktas).
Pirma, savo argumentais
Dow
iš esmės teigia, kad turint omenyje tai, jog ji nedalyvavo darant pažeidimą ir netgi nebuvo apie jį informuota, ji neturėjo
būti pripažinta už jį atsakinga. Tačiau per teismo posėdį
Dow
nurodė, kad, atsižvelgiant į šio sprendimo 42 punkte minėtą 2009 m. rugsėjo 10 d. Sprendimą
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją
, ji negalėjo paneigti jai šiuo atžvilgiu tenkančios prezumpcijos, nes iš minėto sprendimo matyti, jog patronuojančios bendrovės
daroma lemiama įtaka nebūtinai turi būti susijusi su dukterinės bendrovės komercine politika ir juo labiau su pažeidimu. Taigi
Dow
pripažįsta, kad jos argumentai negali paneigti ginčijamo sprendimo teisėtumo šiuo atžvilgiu. Be to,
Dow
per teismo posėdį teigė atsiimanti pirmojo ieškinio pagrindo antrosios dalies argumentus šiuo klausimu.
Antra, Komisija ginčijamame sprendime išsamumo dėlei nurodo kitas aplinkybes, leidžiančias daryti išvadą, kad
Dow Chemical
darė lemiamą įtaką savo dukterinių bendrovių veiksmams. Konkrečiai kalbant, Komisija teigia, kad darbuotojai, dalyvavę darant
pažeidimą, atsiskaitydavo
Dow Deutschland
komercijos direktoriui (sintetinis kaučiukas), kuris pats atsiskaitydavo asmenims, atsakingiems už šį
Dow Chemical
sektorių ir kuris galiausiai informuodavo generalinį direktorių (ginčijamo sprendimo 344–352 konstatuojamosios dalys).
Dow
šių faktinių aplinkybių neginčija, tačiau mano, jog jos nepatvirtina to, kad
Dow Chemical
iš tikrųjų žinojo apie kartelį ar kad ji parodė aplaidumą, kai nepastebėjo jo egzistavimo. Dėl ankstesniame šio sprendimo
punkte išdėstytų motyvų šie argumentai negali paneigti
Dow Chemical
atžvilgiu daromos prezumpcijos, o tai pati
Dow
pripažino per teismo posėdį.
Tačiau
Dow
per teismo posėdį nurodė, kad ginčijamo sprendimo 357 konstatuojamojoje dalyje Komisija klaidingai tvirtino, jog
Dow Chemical
buvo informuota apie pagal kartelį vykdomą veiklą. Anot
Dow
, jei šis Komisijos teiginys būtų teisingas,
Dow Chemical
būtų tiesiogiai dalyvavusi kartelyje. Šis teiginys,
Dow
manymu, yra daugiau nei patronuojančios bendrovės atsakomybės pripažinimas tuo atveju, kai jai priklauso visas jos dukterinės
bendrovės kapitalas. Komisija šiuo klausimu nepateikė jokių įrodymų.
Dow
pateikia nuorodą į 2009 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo sprendimą
Papierfabrik August Koehler prieš Komisiją
(C‑322/07 P, C‑327/07 P ir C‑338/07 P, Rink. p. I‑7191) ir manydama, jog ši byla panaši į tą, kurioje buvo priimtas minėtas
sprendimas, daro išvadą, kad ginčijamas sprendimas šiuo atžvilgiu yra neteisėtas.
Nesant reikalo nuspręsti dėl
Dow
per teismo posėdį nurodytų argumentų priimtinumo pakanka pažymėti, kad minėti argumentai grindžiami prielaida, jog dėl ginčijamo
sprendimo 357 konstatuojamojoje dalyje paminėtų aplinkybių Komisija taip pat pripažino
Dow Chemical
atsakomybę tiesiogiai dalyvavus darant pažeidimą ir kad todėl ši byla yra panaši į tą, kurioje buvo priimtas šio sprendimo
62 punkte minėtas Sprendimas
Papierfabrik August Koehler prieš Komisiją
. Iš ginčijamo sprendimo 340–343 konstatuojamųjų dalių aiškiai matyti, jog
Dow Chemical
atsakomybė buvo pripažinta tik dėl to, kad ji tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliavo įmones, tiesiogiai dalyvavusias darant
pažeidimą, t. y.
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
,
Dow Deutschland
ir
Dow Europe
. Taigi
Dow
prielaida yra klaidinga.
Iš to, kas pasakyta, matyti, jog
Dow
argumentai negali paneigti to, kad
Dow Chemical
ir jos dukterines bendroves buvo galima laikyti vienu ekonominiu subjektu. Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, kad
nėra reikalo taikyti
Dow
prašomų proceso organizavimo priemonių.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmojo
Dow
ieškinio pagrindo antroji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
c)     Dėl trečiosios dalies, susijusios su klaida, padaryta Komisijai naudojantis diskrecija, ir motyvų nepateikimu
Šalių argumentai

Dow
pabrėžia, kad bet kuriuo atveju Komisija nurodo, jog „galutinių patronuojančių bendrovių atveju joms adresuodama sprendimą
[ji] taiko bendrą principą, patvirtintą nusistovėjusioje teismo praktikoje <...> ir ji nemato jokio pagrindo šio principo
nesilaikyti“ (ginčijamo sprendimo 362 konstatuojamoji dalis).
Tačiau Bendrojo Teismo ir Teisingumo Teismo praktika, į kurią pateikiamos nuorodos ginčijamo sprendimo 333–336 konstatuojamosiose
dalyse, nepatvirtina jokios bendros Komisijos politikos adresuoti sprendimą grupei vadovaujančiai bendrovei. Iš šios teismo
praktikos matyti tik tai, jog esant paprastai prezumpcijai, kad patronuojanti bendrovė iš tiesų darė lemiamą įtaką visiškai
kontroliuojamai dukterinei bendrovei, jeigu ši patronuojanti bendrovė šios prezumpcijos nepaneigia, Komisija gali (tačiau
nėra įpareigota) pripažinti patronuojančią bendrovę atsakinga už minėtos dukterinės bendrovės veiksmus.
Be to,
Dow
pateikia nuorodą į tam tikrus Komisijos sprendimus ir teigia, kad kitose bylose Komisija nepripažino patronuojančios bendrovės
atsakomybės, nors šiai priklausė visas dukterinės bendrovės kapitalas, ir nenurodė, kodėl ji neskyrė baudos patronuojančiai
bendrovei.
Tai turėdama mintyje
Dow
tvirtina, kad Komisija savo diskrecija turi naudotis atsižvelgdama į konkretų atvejį. Tačiau šioje byloje ji to nepadarė
ir nepateikė išsamesnių paaiškinimų, kaip matyti visų pirma iš ginčijamo sprendimo 363 konstatuojamosios dalies.
Dow
priduria, kad yra skirtumas tarp bendros politikos imtis veiksmų dėl Bendrijos konkurencijos teisės pažeidimų ir vykdyti
baudžiamąjį įmonių pažeidėjų persekiojimą ir bendros politikos patronuojančią bendrovę visada laikyti atsakinga.

Dow
primena, kad per administracinę procedūrą ji tvirtino, jog bus nepateisinamai pažeisti jos interesai, jei Komisija planuojamą
priimti sprendimą adresuos
Dow Chemical
, nes dėl to JAV greičiausiai būtų pradėtas neteisėtas procesas dėl civilinės atsakomybės. Šiuo klausimu
Dow
pabrėžia, kad praėjus kelioms dienoms po paskelbimo apie ginčijamo sprendimo priėmimą buvo paminėta, kad
Dow Chemical
pateko į kelias JAV teismų nagrinėjamas bylas pagal kolektyvinius ieškinius. Be to,
Dow Chemical
pažymėjo, kad jos pripažinimas ginčijamo sprendimo adresate neatitinka Komisijos politikos bendradarbiavimo klausimu, nes
įmonės mažiau bendradarbiaus, jei dėl jų bendradarbiavimo tretieji asmenys galės pareikšti daugiau ieškinių dėl žalos atlyginimo.
Komisija tai aiškiai pripažįsta 2006 m. gruodžio 8 d. Pranešimo dėl baudų neskyrimo ar sumažinimo kartelių atvejais (OL C 298,
p. 17) 6 punkte.
Tuo remdamasi
Dow
daro išvadą, kad Komisija nepakankamai atsižvelgė į šiuos argumentus, kai paprasčiausiai nurodė, jog jie yra „visiškai politinio
pobūdžio“. Vis dėlto Komisija privalėjo į juos atsižvelgti ir juos palyginti su galimais argumentais, patvirtinančiais, kad
ginčijamas sprendimas turi būti skirtas
Dow Chemical
. Tačiau ji to nepadarė.
Bet kuriuo atveju ginčijamas sprendimas yra nemotyvuotas tiek, kiek Komisija jame nepateikia motyvų, dėl kurių šios bylos
aplinkybėmis ji galiausiai nusprendė jį skirti patronuojančiai bendrovei. Nereikia, kad Komisija paaiškintų, kodėl patronuojančios
bendrovės ji nelaiko atsakinga už vienos iš jos dukterinių bendrovių veiksmus, nes toks sprendimas niekam nepadaro žalos.
Tačiau tuo atveju, kai Komisija patronuojančiai bendrovei skiria baudą dėl to, kad viena iš jos dukterinių bendrovių padarė
pažeidimų, reikia, jog Komisija įvertintų įvairius nagrinėjamus argumentus ir motyvuotų savo sprendimą.
Komisija prašo atmesti pirmojo ieškinio pagrindo trečiąją dalį. Iš esmės ji mano, kad tuo atveju, kai tenkinamos patronuojančios
bendrovės atsakomybės už dukterinių bendrovių veiksmus pripažinimo sąlygos, ji neprivalo paaiškinti savo sprendimo adresatų
pasirinkimo.
Bendrojo Teismo vertinimas
Primintina, kad dėl motyvų, išdėstytų nagrinėjant pirmojo ieškinio pagrindo antrąją dalį, Komisija gali pripažinti patronuojančios
bendrovės atsakomybę už dukterinės bendrovės padarytą pažeidimą, jei minėta dukterinė bendrovė savarankiškai nesprendžia dėl
savo veiksmų rinkoje. Šioje byloje iš to, kas pasakyta anksčiau, matyti, kad Komisija šiuo atžvilgiu klaidos nepadarė. Tai,
kad
Dow Chemical
yra grupei vadovaujanti bendrovė, negali pakeisti šios išvados, nes neginčijama, jog ji kontroliuoja, net jeigu ir netiesiogiai,
visą bendrovių, tiesiogiai dalyvavusių darant pažeidimą, t. y.
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
,
Dow Deutschland
ir
Dow Europe
, kapitalą (šiuo klausimu žr. 2003 m. rugsėjo 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Michelin prieš Komisiją
, T‑203/01, Rink. p. II‑4071, 290 punktą). Be to, reikia pabrėžti, kad
Dow Chemical
tiesiogiai kontroliuoja visą
Dow Europe
, kurios atsakomybę dėl tiesioginio dalyvavimo darant pažeidimą pripažino Komisija, kapitalą, o tai šioje byloje nebuvo ginčijama.
Kalbant apie tariamą ginčijamo sprendimo nesuderinamumą su Komisijos sprendimų priėmimo praktika ir atsižvelgiant į tai, kad
Dow
remiasi vienodo požiūrio principo pažeidimu, iš pradžių reikia priminti, jog dėl šio sprendimo 56 punkte nurodytų motyvų
dukterinės bendrovės padaryti konkurencijos taisyklių pažeidimai gali būti inkriminuoti patronuojančiai bendrovei. Toliau
reikia pažymėti, kad pažeidimo inkriminavimas patronuojančiai bendrovei yra galimybė, kurią įvertinti turi Komisija (šiuo
klausimu žr. 2009 m. rugsėjo 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Erste Bank der österreichischen Sparkassen prieš Komisiją
, C‑125/07 P, C‑133/07 P, C‑135/07 P ir C‑137/07 P, Rink. p. I‑8681, 82 punktą ir 2006 m. gruodžio 14 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Raiffeisen Zentralbank Österreich ir kt. prieš Komisiją
, T‑259/02–T‑264/02 ir T‑271/02, Rink. p. II‑5169, 331 punktą). Tokiomis aplinkybėmis konstatuotina, jog vien tai, kad ankstesnėje
sprendimų priėmimo praktikoje Komisija laikėsi nuomonės, jog bylos aplinkybės nepateisino patronuojančios bendrovės atsakomybės
pripažinimo už jos dukterinės bendrovės veiksmus, nereiškia, kad ji privalo tokį patį vertinimą pateikti vėlesniame sprendime
(šiuo klausimu žr. 1999 m. balandžio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. prieš Komisiją
, vadinamojo PVC II, T‑305/94–T‑307/94, T‑313/94–T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 ir T‑335/94, Rink. p. II‑931,
990 punktą). Išsamumo dėlei reikia priminti, jog pažeidusi EB 81 straipsnio 1 dalį įmonė negali išvengti sankcijų motyvuodama
tuo, kad kitam ūkio subjektui nebuvo skirta bauda, kai Bendrasis Teismas netgi nenagrinėjo jo situacijos (žr. minėto Sprendimo
PVC II
1237 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Kiek tai susiję su aplinkybe, kad pripažinus
Dow Chemical
ginčijamo sprendimo adresate, yra nepateisinamai pažeidžiami jos interesai, tai negali paneigti ginčijamo sprendimo teisėtumo,
nes dėl anksčiau pateiktų motyvų Komisija galėjo pripažinti
Dow Chemical
atsakomybę už nagrinėjamą pažeidimą.
Galiausiai, kalbant apie tariamą motyvų nebuvimą, reikia priminti, kad individualaus sprendimo motyvavimas turi taip aiškiai
ir vienareikšmiškai išreikšti teisės aktą priėmusios Bendrijos institucijos ketinimus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų
suvokti priežastis, dėl kurių priemonė priimta, o kompetentingas teismas – atlikti kontrolę. Reikalavimas motyvuoti turi būti
vertinamas atsižvelgiant į atskiro atvejo aplinkybes. Nėra reikalaujama, kad motyvuose būtų nurodyti visi reikšmingi faktiniai
ir teisės aspektai, nes klausimas, ar jie atitinka EB 253 straipsnio reikalavimus, turi būti vertinamas atsižvelgiant ne tik
į nagrinėjamo teisės akto tekstą, bet ir į aplinkybes, kurioms esant jis buvo priimtas (1998 m. balandžio 2 d. Teisingumo
Teismo sprendimo
Komisija prieš Sytraval ir Brink’s France,
C‑367/95 P, Rink. p. I‑1719, 63 punktas).
Esminiai formos reikalavimai, susiję su šia pareiga motyvuoti, įvykdomi, kai Komisija savo sprendime pateikia vertinimo kriterijus,
leidusius jai nustatyti pažeidimo sunkumą ir trukmę (2000 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Sarrió prieš Komisiją
, C‑291/98 P, Rink. p. I‑9991, 73 punktas ir 2002 m. spalio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. prieš Komisiją
, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, Rink. p. I‑8375, 463 punktas).
Šioje byloje pakanka konstatuoti, kad ginčijamo sprendimo 333–338 ir 340–364 konstatuojamosiose dalyse Komisija aiškiai nurodė
veiksnius, kurie jai leido pripažinti
Dow Chemical
atsakomybę šiuo atveju. Be to,
Dow
šiuos veiksnius ginčija šiuo ieškiniu. Tokiomis aplinkybėmis negalima sutikti su
Dow
nurodytu motyvų nebuvimu.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, pirmojo
Dow
ieškinio pagrindo trečioji dalis, taigi ir visas pirmasis pagrindas turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
2.
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su klaidingu Dow Deutschland dalyvavimo darant pažeidimą trukmės nustatymu
a)     Šalių argumentai

Dow
argumentai
Ginčijamame sprendime įmonės dalyvavimo darant pažeidimą pradžia Komisija laiko datą, kai atitinkamos įmonės darbuotojas pirmą
kartą dalyvavo viename iš Europos sintetinio kaučiuko asociacijos pakomitečio susitikimų. Taip buvo nustatyta dalyvavimo darant
pažeidimą pradžia:
Dow Deutschland Anlagengesellschaft
atveju – 2001 m. vasario 22 d., o
Dow Europe
atveju – 2001 m. lapkričio 26 d. (ginčijamo sprendimo 450 konstatuojamoji dalis).
Nors BSL vieną iš savo darbuotojų
Dow Deutschland
dispozicijai paskyrė nuo 1996 m. liepos 1 d. (ginčijamo sprendimo 100 konstatuojamoji dalis), šis savo pirmajame susitikime
Dow Deutschland
vardu dalyvavo tik 1996 m. rugsėjo 2 ir 3 d. (ginčijamo sprendimo 167 konstatuojamoji dalis). Ginčijamame sprendime nenurodyta,
kad šis darbuotojas turėjo ryšių su kitų kartelio šalių atstovais nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 1996 m. rugsėjo 2 ir 3 d. susitikimo.
Komisijos metodas reiškia, kad
Dow
atgaline data pripažįstama atsakinga už šio darbuotojo dalyvavimą 1996 m. gegužės 20 ir 21 d. susitikime. Taigi Komisija
Dow Deutschland
vertina ne taip palankiai kaip kitas ginčijamo sprendimo adresates. Kadangi
Dow Chemical
(galimas) pažeidimas yra apribotas jos dukterinių bendrovių pažeidimu, taip pat yra visos
Dow Chemical
atveju.
Be to, ginčijamame sprendime Komisija nepaaiškina, kodėl
Dow Deutschland
ji taikė kitokį metodą, o tai yra motyvų nepateikimas.
Komisijos argumentai
Anot Komisijos, antrasis
Dow
ieškinio pagrindas yra grindžiamas klaidinga prielaida, kad apskritai dalyvavimo viename iš Europos sintetinio kaučiuko asociacijos
pakomitečių datą ji pasirinko kaip dalyvavimo darant pažeidimą pradžios momentą. Atvirkščiai, ji laikėsi savo įprastos praktikos,
t. y. pasirinko datą, kai įmonės darbuotojas pirmą kartą dalyvavo pagal kartelį vykdomoje veikloje (ginčijamo sprendimo 444 konstatuojamoji
dalis).

Dow Deutschland
(taigi ir
Dow Chemical
) atveju Komisija ginčijamame sprendime teisingai manė, kad jos dalyvavimas darant pažeidimą prasidėjo tą dieną, kai BSL darbuotojas,
kuris jau dalyvavo kartelio veikloje, buvo paskirtas jai. Taigi
Dow Deutschland
turi būti pripažinta atsakinga dėl jos darbuotojo dalyvavimo nuo tos dienos.
Dow
neginčijo įrodymų, pagal kuriuos
Dow Deutschland
paskirtas darbuotojas jau dalyvavo kartelio veikloje. Be to, šis darbuotojas toliau dalyvavo šioje veikloje po to, kai buvo
paskirtas
Dow Deutschland
(ginčijamo sprendimo 166, 167, 169–182 konstatuojamosios dalys).

Dow
taip pat neginčija to, kad laikotarpiu nuo 1996 m. liepos 1 d. iki kito Europos sintetinio kaučiuko asociacijos susitikimo
kartelis tebegaliojo. Konkrečiai kalbant, Komisija teigia, kad dalyvavimas einamojoje pagal kartelį vykdomoje veikloje nenutrūksta
laikotarpiu, kuriuo nenumatytas joks kartelio susitikimas ar kartelio sprendimų įgyvendinimas. Tam, kad būtų nutrauktas tęstinis
dalyvavimas kartelyje dalyvis turi įrodyti, jog jis aiškiai atsiribojo nuo kartelio ir tai padarė taip, kad anksčiau kartu
dalyvavusioms bendrovėms nekiltų jokių abejonių dėl to, kad jis pasitraukė iš kartelio (1991 m. gruodžio 17 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Hercules Chemicals prieš Komisiją
, T‑7/89, Rink. p. II‑1711, 232 punktas; 1992 m. kovo 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Solvay prieš Komisiją
, T‑12/89, Rink. p. II‑907, 98 punktas ir 2003 m. gruodžio 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Marlines prieš Komisiją
, T‑56/99, Rink. p. II‑5225, 56 punktas).
Kiek tai susiję su
Dow
nurodytu motyvų nepateikimu, Komisija pateikia nuorodą į ginčijamo sprendimo 444 konstatuojamąją dalį, o dėl faktinio jos
konteksto – į ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamąją dalį.
b)     Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl EB 81 straipsnio 1 dalies pažeidimo įrodymų pateikimo primintina, kad Komisija turi įrodyti savo konstatuotus pažeidimus
ir pateikti teisiniu požiūriu pakankamai įrodymų, patvirtinančių pažeidimą sudarančių aplinkybių buvimą (1998 m. gruodžio
17 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Baustahlgewebe prieš Komisiją
, C‑185/95 P, Rink. p. I‑8417, 58 punktas ir 1999 m. liepos 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Anic Partecipazioni,
C‑49/92 P, Rink. p. I‑4125, 86 punktas). Kilus abejonėms, teismas jas turėtų spręsti įmonės, kuriai skirtas pažeidimą konstatuojantis
sprendimas, naudai. Todėl teismas negali padaryti išvados, kad Komisija teisiniu požiūriu pakankamai įrodė, jog nagrinėjamas
pažeidimas buvo padarytas, jei šiuo klausimu jis dar turi abejonių (2005 m. spalio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
, T‑38/02, Rink. p. II‑4407, 215 punktas).
Be to, iš teismo praktikos matyti, kad Komisija turi įrodyti ne tik kartelio buvimą, bet ir jo trukmę (1994 m. liepos 7 d.
Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Dunlop Slazenger prieš Komisiją
, T‑43/92, Rink. p. II‑441, 79 punktas; 2001 m. gruodžio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Acerinox prieš Komisiją
, T‑48/98, Rink. p. II‑3859, 55 punktas ir 2005 m. lapkričio 29 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Union Pigments prieš Komisiją
, T‑62/02, Rink. p. II‑5057, 36 punktas). Norint apskaičiuoti pažeidimo, kurio tikslas yra riboti konkurenciją, trukmę, reikia
nustatyti šio susitarimo galiojimo trukmę, t. y. laikotarpį nuo jo sudarymo dienos iki jo galiojimo pabaigos dienos (2005 m.
liepos 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Brasserie nationale ir kt. prieš Komisiją
, T‑49/02–T‑51/02, Rink. p. II‑3033, 185 punktas ir 2006 m. gruodžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Westfalen Gassen Nederland prieš Komisiją
, T‑303/02, Rink. p. II‑4567, 138 punktas). Nesant įrodymų, tiesiogiai patvirtinančių pažeidimo trukmę, Komisija turi remtis
bent faktinių aplinkybių, gana artimų laiko atžvilgiu, įrodymais, dėl kurių būtų galima pagrįstai manyti, kad šis pažeidimas
nepertraukiamai tęsėsi tarp dviejų konkrečių datų (minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Dunlop Slazenger prieš Komisiją
79 punktas ir 2006 m. lapkričio 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Peróxidos Orgánicos prieš Komisiją
, T‑120/04, Rink. p. II‑4441, 51 punktas).
Šioje byloje Komisija teigia, kad
Dow Deutschland
dalyvavo darant pažeidimą nuo 1996 m. liepos 1 d. (ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 straipsnis). Konkrečiai kalbant,
Komisija pažymi, kad BSL paskyrė N. bendrovei
Dow Deutschland
nuo 1996 m. liepos 1 d., t. y. prieš šiam tampant
Dow
darbuotoju 1997 m. spalio 1 d. (ginčijamo sprendimo 100 konstatuojamoji dalis). Komisija taip pat pažymi, kad pirmajame savo
kartelio susitikime BSL dalyvavo 1996 m. gegužės mėn., tačiau
Dow
atsakomybė už BSL veiksmus negali būti pripažinta iki komercinio BSL ir
Dow
susitarimo įsigaliojimo, t. y. 1996 m. liepos 1 d. Galiausiai Komisija nurodo, kad įsigaliojus komerciniam BSL ir
Dow
susitarimui,
Dow
„toliau“ dalyvavo kartelyje. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad 1996 m. rugsėjo 2 ir 3 d. kartelio susitikime N. atstovavo
tiek BSL, tiek
Dow
. Tuo remdamasi Komisija daro išvadą, kad
Dow
pradėjo dalyvauti darant pažeidimą vėliausiai 1996 m. liepos 1 d. (ginčijamo sprendimo 444 konstatuojamoji dalis).
Reikia pažymėti, jog be to, kad BSL paskyrė N. bendrovei
Dow Deutschland
, Komisija nepateikia jokių įrodymų, kurie leistų manyti, jog
Dow Deutschland
dalyvavo darant pažeidimą nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 1996 m. rugsėjo 2 d. Konkrečiai kalbant, Komisija nepateikia jokių konkrečių
įrodymų, kurie leistų daryti išvadą, kad
Dow Deutschland
ir kiti kartelio dalyviai buvo suderinę valias nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 1996 m. rugsėjo 2 d.
Be to, iš teismui pateiktų dokumentų nematyti, kad kuris nors iš kartelio dalyvių turėjo antikonkurencinį tikslą turinčią
valią
Dow Deutschland
atžvilgiu.
Vien tai, kad vienos bendrovės darbuotojas kartelio dalyvis yra perduodamas kitos bendrovės dispozicijai, savaime negali reikšti,
jog pastaroji bendrovė automatiškai tampa kartelio dalyve. Tokiomis aplinkybėmis negalima atmesti galimybės, kad atitinkamas
darbuotojas nuspręs bendrovės, kurios dispozicijai jis perduotas, neįtraukti į antikonkurencinę praktiką ar kad minėta bendrovė
imsis veiksmų, leidžiančių išvengti tokios praktikos.
Be to, Komisijos teiginys, kad
Dow
„toliau“ dalyvavo kartelyje po 1996 m. liepos 1 d., yra neteisingas, nes neginčijama, kad bet kuriuo atveju po šios datos
Dow
niekada nedalyvavo darant pažeidimą.
Komisija taip pat neįrodė, kad laikotarpiu nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 1996 m. rugsėjo 2 d. dėl N. einant ankstesnes pareigas
gautos informacijos
Dow Deutschland
įgyvendino pagal kartelį sudarytus susitarimus ir todėl rinkoje neveikė savarankiškai. Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog
nors teismo praktikoje kartais buvo pripažįstama, kad konkurentų informacijos turėjimas gali leisti manyti, jog atitinkama
įmonė rinkoje nevykdė savarankiškos politikos, netgi tariamu pasitraukimo iš kartelio laikotarpiu, tai yra atvejis, kai ši
įmonė jau dalyvavo šiame kartelyje (žr., be kita ko, šio sprendimo 89 punkte minėto Sprendimo
Union Pigments prieš Komisiją
39 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Tai reiškia, kad, kiek tai susiję su
Dow Deutschland
, Komisija teisiniu požiūriu pakankamai neįrodė, jog laikotarpiu nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 1996 m. rugsėjo 2 d. egzistavo
pažeidimą sudarančios faktinės aplinkybės. Kita vertus,
Dow
neginčija to, kad
Dow Deutschland
darant pažeidimą dalyvavo nuo 1996 m. rugsėjo 2 d.
Kiti Komisijos argumentai negali paneigti šios išvados.
Kiek tai susiję su ginčijamo sprendimo 166, 167 ir 169–182 konstatuojamosiomis dalimis, kurias Komisija mini savo rašytinėse
pastabose, iš jų matyti, kad N., kaip
Dow Deutschland
ir BSL atstovas, dalyvavo kartelio susitikimuose nuo 1996 m. rugsėjo 2 ir 3 d. Šios konstatuojamosios dalys neparodo, kad
N. pagal kartelį vykdomoje veikloje
Dow Deutschland
vardu dalyvavo nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 1996 m. rugsėjo 2 d.
Kiek tai susiję su teismo praktika, kuria remiasi Komisija ir pagal kurią dalyvavimas einamojoje pagal kartelį vykdomoje veikloje
nenutrūksta laikotarpiu, kuriuo nenumatytas joks kartelio susitikimas ar kartelio sprendimų įgyvendinimas, ji taikoma tuo
atveju, kai atitinkama įmonė jau dalyvavo pagal kartelį vykdomoje veikloje, o taip nėra
Dow Deutschland
atveju iki 1996 m. rugsėjo 2 ir 3 d. susitikimo. Todėl
Dow Deutschland
negalima kaltinti tuo, kad ji neatsiribojo nuo kartelio, kuriame ji dar nedalyvavo.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, antrąjį ieškinio pagrindą reikia pripažinti pagrįstu ir pagal
Dow Deutschland
šiuo atžvilgiu pateiktus reikalavimus reikia panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnį, kiek juo pripažinta, kad
Dow Deutschland
dalyvavo darant nagrinėjamą pažeidimą ne nuo 1996 m. rugsėjo 2 d., o nuo 1996 m. liepos 1 d.
3.
Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su klaidingu ieškovėms skirtų baudų dydžio nustatymu
Trečiąjį
Dow
ieškinio pagrindą sudaro devynios dalys. Pirmąja dalimi
Dow
teigia, kad Komisija padarė klaidų nustatydama pažeidimo sunkumą. Antroji–šeštoji dalys susijusios su pradinių baudų diferencijavimu.
Septintoji ir aštuntoji dalys susijusios su dauginimo koeficiento, turinčio atgrasomąjį poveikį, taikymu. Devintąja dalimi
Dow
tvirtina, kad Komisija suklydo nustatydama pažeidimo trukmę.
a)     Dėl pirmosios dalies, susijusios su neteisingu pažeidimo sunkumo nustatymu
Šalių argumentai

Dow
neginčija Komisijos išvados, kad pažeidimą galima kvalifikuoti kaip labai sunkų, kaip tai suprantama pagal gaires. Tačiau
pagal nediskriminavimo principą reikalaujama, kad Komisija išsamiai įvertintų pažeidimo pobūdį, kai ji nustato pradinės baudos
dydį labai sunkių pažeidimų kategorijoje.
Šioje byloje Komisija neatsižvelgė į tai, kad pažeidimas nebuvo kruopščiai parengto ir atidžiai sumanyto susitarimo pasekmė.
Paprasčiausiai kartelio dalyviai rinkosi neformaliai, iki keturių kartų per metus, šalia Europos sintetinio kaučiuko asociacijos
pakomitečių susitikimų (ginčijamo sprendimo 94 ir 95 konstatuojamosios dalys). Šiuo atveju nėra jokių gerai išvystytuose karteliuose
dažnai aptinkamų mechanizmų, kaip antai kontrolės ar sisteminių represijų mechanizmai. Pati Komisija mano, kad nebuvo jokio
sisteminio susitarimo dėl kainų (ginčijamo sprendimo 270 ir 272 konstatuojamosios dalys). Šios aplinkybės, į kurias Komisija
neatsižvelgė ginčijamo sprendimo 461 konstatuojamoje dalyje, rodo, kad pradinė bauda turi būti mažesnė nei ta, kurią nustatė
Komisija.
Dow
pažymi, kad šio sprendimo 88 punkte minėtame Sprendime
Groupe Danone prieš Komisiją
(393 punktas) Bendrasis Teismas nurodė, jog, remiantis gairėmis, vertinant pažeidimo sunkumą reikia atsižvelgti į tai, kad
nėra įgyvendinimo mechanizmų.

Dow
priduria, kad, remiantis gairių 1 A punkto trečia įtrauka, Komisija galėjo įmones diferencijuoti, atsižvelgdama į jų padaryto
pažeidimo labai sunkių pažeidimų kategorijoje pobūdį. Todėl Komisija turi atsižvelgti į konkrečias bylos aplinkybes.
Komisija prašo atmesti trečiojo ieškinio pagrindo pirmąją dalį. Visų pirma ji pabrėžia, kad pradinės baudos dydis buvo nustatytas
atsižvelgiant į produktų rinkos dydį ir pažeidimo pobūdį.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pažeidimų sunkumas turi būti nustatomas atsižvelgiant į daugelį veiksnių, pavyzdžiui, konkrečias bylos aplinkybes, jos kontekstą
ir baudų atgrasomąjį poveikį, tačiau privalomo ir baigtinio kriterijų, į kuriuos būtina atsižvelgti, sąrašo nėra (šio sprendimo
78 punkte minėto Teisingumo Teismo sprendimo
Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. prieš Komisiją
465 punktas ir 2005 m. birželio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją
, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P–C‑208/02 P ir C‑213/02 P, Rink. p. I‑5425, 241 punktas).
Aplinkybėms, į kurias galima atsižvelgti vertinant pažeidimų sunkumą, priklauso kiekvienos įmonės elgesys, vaidmuo, kurį kiekviena
iš jų atliko sudarant kartelį, pelnas, kurį šios įmonės gavo iš šio kartelio, įmonių dydis ir atitinkamų prekių vertė, taip
pat pavojus, kurį tokio pobūdžio pažeidimai kelia Bendrijos tikslams (žr. 2007 m. sausio 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Dalmine prieš Komisiją
, C‑407/04 P, Rink. p. I‑829, 130 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Be to, gairėse, be kita ko, nustatyta, jog vertinant pažeidimo sunkumą reikia atsižvelgti į jo pobūdį, konkrečią įtaką rinkai,
jeigu ji gali būti įvertinta, ir atitinkamos geografinės rinkos dydį. Taigi pažeidimai yra skirstomi į tris kategorijas: lengvus
pažeidimus, sunkius pažeidimus ir labai sunkius pažeidimus (gairių 1 A punkto pirma ir antra pastraipos).
Šiuo atveju Komisija ginčijamame sprendime iš pradžių pripažįsta, kad atitinkamos įmonės sudarė susitarimus dėl tikslinių
kainų ir rinkos pasidalijimo bei keitėsi svarbia komercine informacija. Anot Komisijos, šios praktikos pagal savo pobūdį yra
labai sunkūs pažeidimai (ginčijamo sprendimo 461 konstatuojamoji dalis ir rezoliucinės dalies 1 straipsnis). Tada Komisija
nurodo, kad nebuvo įmanoma įvertinti kartelio konkretaus poveikio EEE rinkai. Komisija taip pat pridūrė, kad nors nebuvo įmanoma
įvertinti kartelio konkretaus poveikio, atitinkamos įmonės įgyvendino nagrinėjamus susitarimus ir todėl jie turėjo poveikio
rinkai. Pabaigoje Komisija nurodo, kad nustatydama baudų dydžius ji neatsižvelgs į poveikį rinkai (ginčijamo sprendimo 462
konstatuojamoji dalis). Galiausiai Komisija pažymi, kad pažeidimas apima visą EEE teritoriją (ginčijamo sprendimo 463 konstatuojamoji
dalis). Dėl šių priežasčių Komisija konstatuoja, kad nagrinėjamą pažeidimą galima kvalifikuoti kaip labai sunkų (ginčijamo
sprendimo 464 konstatuojamoji dalis).
Be to, Komisija diferencijavo atitinkamas įmones remdamasi bendra jų apyvarta BK ir SBK srityje 2001 m., t. y. paskutiniaisiais
ištisais pažeidimo vykdymo metais, išskyrus
Shell
atveju (1998 m.) ir
Stomil
atveju (1999 m). Atitinkamas įmones Komisija suskirstė į penkias kategorijas, o
Dow
priskyrė antrajai (41 mln. EUR pradinė bauda) (ginčijamo sprendimo 465–473 konstatuojamosios dalys).

Dow
neginčija Komisijos išvados, kad nagrinėjamą pažeidimą galima kvalifikuoti kaip labai sunkų, kaip tai suprantama pagal gaires,
tačiau ginčija pradinės baudos dydį ir, be kita ko, teigia, jog nagrinėjamam karteliui būdingas nedidelis formalumas.
Pirma, šiuo klausimu reikia priminti, kad, remiantis gairių 1 A punktu, už labai sunkų pažeidimą gali būti skirta didesnė
nei 20 mln. EUR bauda ir pažymėti, kad
Dow
paskirtą pradinę baudą lemia tam tikri veiksniai, visų pirma šios įmonės BK ir SBK pardavimo sandorių vertė EEE teritorijoje
2001 m. (t. y. 126,93 mln. EUR) (ginčijamo sprendimo 469 konstatuojamoji dalis).
Antra, reikia konstatuoti, jog savo ieškiniu
Dow
neginčija to, kad kartelis turėjo neteisėtą tikslą, kaip nurodyta ginčijamame sprendime, visų pirma jo rezoliucinės dalies
1 straipsnyje, t. y. nustatyti tikslines kainas, pasidalyti rinką ir keistis svarbia komercine informacija. Todėl atsižvelgiant
į tai, kad karteliu tuo pat metu buvo siekiama daug tikslų, net jeigu kartelis buvo palyginti neformalus, vis dėlto jis buvo
gerai parengtas (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 88 punkte minėto Sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
149 punktą). Konkrečiai kalbant apie argumentą, kad nėra priverstinio vykdymo mechanizmų, užtikrinančių susitarimo praktikų
laikymąsi ir įgyvendinimą, ir darant prielaidą, jog
Dow
teiginys šiuo atžvilgiu yra įrodytas ir į jį galima atsižvelgti, reikia priminti, kad
Dow
neginčija Komisijos išvados, jog nagrinėjamą pažeidimą galima kvalifikuoti kaip labai sunkų, kaip tai suprantama pagal gaires.
Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad atitinkamos įmonės susitarė nustatyti tikslines kainas, pasidalyti klientus agresyvios
konkurencijos atsisakymo susitarimais ir keistis svarbia informacija apie kainas, konkurentus ir klientus. Be to, nagrinėjamas
kartelis apėmė visą EEE teritoriją. Toliau reikia pažymėti, kad
Dow
skirta bauda neviršija Reglamento Nr. 1/2003 23 straipsnio 2 dalyje numatytos 10 % jos visos apyvartos, pasiektos per ankstesnius
ūkinius metus, maksimalios ribos, kuria siekiama išvengti to, kad susijusi įmonė neturės galimybės sumokėti atitinkamos baudos
(šiuo klausimu žr. 1983 m. birželio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Musique Diffusion française ir kt. prieš Komisiją
, 100/80–103/80, Rink. p. 1825, 119 punktą). Be to, primintina, kad vertinant pažeidimo sunkumą reikia atlikti bendrą vertinimą,
atsižvelgiant į visas reikšmingas bylos aplinkybes. Šioje byloje atsižvelgdamas į ginčijamame sprendime Komisijos pateiktus
įrodymus Bendrasis Teismas konstatuoja, jog
Dow
nurodyta aplinkybė, darant prielaidą, kad ji įrodyta, neturi įtakos Komisijos nustatytam pradinės baudos dydžiui.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo pirmoji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
b)     Dėl antrosios–šeštosios dalių, susijusių su klaidingu pradinių baudų diferencijavimu
Šalių argumentai
Trečiojo ieškinio pagrindo antrąja dalimi
Dow
teigia, jog Komisija diferencijavo pradines baudas tam, kad „būtų atsižvelgta į konkrečią kiekvienos įmonės reikšmę, taigi
– į jos neteisėtų veiksmų tikrąjį poveikį konkurencijai“ (ginčijamo sprendimo 466 konstatuojamoji dalis). Tačiau ginčijamo
sprendimo 462 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodo, kad „neįmanoma išmatuoti susitarimų, kuriais įvykdomas pažeidimas,
visumos tikrojo poveikio EEE rinkai“. Taigi Komisijos teiginiai yra prieštaraujantys. Kai negalima išmatuoti pažeidimo poveikio,
o taip yra šiuo atveju, nėra jokio pagrindo individualių baudų grįsti tariama „galimybe“ padaryti žalos, kaip savo rašytinėse
pastabose teigia Komisija. Šiuo atžvilgiu gairių 1 A punkto ketvirta pastraipa turi būti aiškinama kartu su šešta to paties
punkto pastraipa.
Dow
priduria, kad bylose, kuriose buvo priimti Komisijos rašytinėse pastabose minimi 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimas
Daesang ir Sewon Europe prieš Komisiją
(T‑230/00, Rink. p. II‑2733) ir 2006 m. rugsėjo 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Archer Daniels Midland prieš Komisiją
(T‑329/01, Rink. p. II‑3255), poveikis rinkai buvo konstatuotas.
Trečiojo ieškinio pagrindo trečiąja dalimi
Dow
nurodo, kad, remiantis gairių 1 A punktu, Komisija privalo įvertinti „konkretų poveikį“ (kai jį galima pamatuoti), kurį pažeidimas
daro rinkai. Šią pareigą Bendrasis Teismas patvirtino 2003 m. liepos 9 d. Sprendime
Archer Daniels Midland ir Archer Daniels Midland Ingredients prieš Komisiją
(T‑224/00, Rink. p. II‑2597) ir 2006 m. balandžio 5 d. Sprendime
Degussa prieš Komisiją
(T‑279/02, Rink. p. II‑897). Šiuo atveju Komisija neįvertino pažeidimo tikrojo poveikio rinkai (ginčijamo sprendimo 462 konstatuojamoji
dalis). Tačiau toje pačioje konstatuojamojoje dalyje ji daro išvadą, kad pažeidimas „iš tikrųjų turėjo poveikio rinkai, net
jeigu konkretų jo poveikį sunku išmatuoti“. Iš 2005 m. liepos 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Scandinavian Airlines System prieš Komisiją
(T‑241/01, Rink. p. II‑2917) ir šio sprendimo 88 punkte minėto Sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
, kurie minimi ginčijamame sprendime, matyti, kad Komisija gali nustatyti tikrąjį pažeidimo poveikį paprasčiausiai įvertinusi
poveikio tikimybę arba įrodžiusi, kad pažeidimas buvo įgyvendintas. Šioje byloje Komisija nevertina poveikio tikimybės ir
taip pat neįrodo, kad antikonkurencinis susitarimas buvo įgyvendintas (nors ji ir bandė įrodyti, kad pažeidimas buvo įgyvendintas
pateikdama pirmąjį pranešimą apie kaltinimus). Ginčijamo sprendimo 462 konstatuojamojoje dalyje pateikto Komisijos teiginio,
kad „Europos gamintojai įgyvendino antikonkurencinius susitarimus“, nepatvirtina jokie įrodymai. Ginčijamo sprendimo 148 ir
203 konstatuojamosios dalys, į kurias savo rašytinėse pastabose Komisija pateikia nuorodą, visiškai neįrodo kokio nors įgyvendinimo,
tačiau patvirtina tik nesėkmingus bandymus, kurių vienas susijęs su įmone, kurios atžvilgiu procedūra buvo nutraukta (
Dwory
).
Trečiojo ieškinio pagrindo ketvirtąja dalimi
Dow
tvirtina, kad buvo pažeista jos teisė būti išklausytai ir šiuo atžvilgiu pabrėžia, jog pirmajame Komisijos pranešime apie
kaltinimus buvo tam tikrų „ekonominių įrodymų“, susijusių su pagal kartelį vykdomos veiklos poveikiu. Tačiau Komisija atšaukė
minėtą pranešimą po to, kai tam tikros susijusios įmonės, įskaitant
Dow
, užginčijo įrodomąją minėtų įrodymų vertę. Antrajame pranešime apie kaltinimus, kuriuo grindžiamas ginčijamas sprendimas,
šiuo klausimu jokių įrodymų nėra. Jame taip pat nėra jokių įrodymų, patvirtinančių, kad antikonkurencinių susitarimų įgyvendinimas
turėjo poveikio rinkai. Antrojo pranešimo apie kaltinimus punktai, kuriuos Komisija mini savo rašytinėse pastabose, šiuo atžvilgiu
nėra reikšmingi. Todėl
Dow
neturėjo galimybės pareikšti savo nuomonės apie galimą kartelio poveikį rinkai. Vis dėlto Komisija preziumavo, kad kartelis
turėjo poveikio rinkai, kai diferencijuotai vertino ginčijamo sprendimo adresates.
Atsižvelgdama į argumentus, išdėstytus pagal antrąją–ketvirtąją trečiojo ieškinio pagrindo dalis,
Dow
daro išvadą, kad Komisija negalėjo nustatyti atitinkamoms įmonėms skirtų baudų skirtingų pradinių dydžių. Šiuo atveju Komisija
turėjo nustatyti vienodą pradinį dydį. Kadangi
Stomil
buvo nustatyta 5,5 mln. EUR dydžio pradinė bauda ir laikoma, kad ši bauda atitinka objektyvų kartelio sunkumą, nėra jokio
pagrindo
Dow
nustatyti didesnę pradinę baudą.
Trečiojo ieškinio pagrindo penktąja dalimi, kuri pateikta papildomai,
Dow
teigia, kad jei turėtų būti laikoma, jog Komisija galėjo diferencijuoti ginčijamo sprendimo adresates siekdama atsižvelgti
į tikrąjį poveikį konkurencijai, ji klaidingai rėmėsi
Dow
2001 m. pasiekta BK ir SBK pardavimų apyvarta. Komisija neatsižvelgia į tai, kad
Dow
apyvarta gerokai padidėjo tik nuo 1999 m. birželio mėn., kai ji įgijo
Shell
„sintetinio kaučiuko“ veiklą. Maždaug pusę pažeidimo vykdymo laikotarpio
Dow
padėtis rinkoje buvo daug silpnesnė.
Dow
pabrėžia, kad ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje dalyje Komisija, siekdama apskaičiuoti padidinimą, susijusį su pažeidimo
trukme, atsižvelgė į tai, kad pirmaisiais minėto pažeidimo vykdymo metais
Dow
nepriklausė
Shell
veikla, susijusi su BK ir SBK, tačiau tai yra atskiras klausimas.
Dow
priduria, kad perimdama
Shell
veiklą ji nežinojo apie pažeidimą ir todėl neturi prisiimti didesnės atsakomybės. Be to, šio sprendimo 44 punkte minėtame
Sprendime
Stora Kopparbergs Bergslags prieš Komisiją
Teisingumo Teismas pažymėjo, kad negalima pripažinti bendrovės atsakomybės už pažeidimus, padarytus bendrovės, kurią ji įgijo,
jei šie pažeidimai buvo padaryti prieš šį įsigijimą, remiantis vien tuo, kad pati įgijėja tuo metu dalyvavo kartelyje. Tuo
remdamasi
Dow
daro išvadą, kad apskaičiuodama pradinės baudos dydį Komisija taip pat turėjo atsižvelgti į pardavimo kiekių padidėjimą,
remdamasi apyvarta, kurią
Dow
realizavo 1998 ir 2001 m., ir tada apskaičiuoti jos vidurkį. Šiuo klausimu
Dow
pažymi, kad jos 1998 m. apyvarta buvo daug mažesnė nei
Shell
apyvarta. Imdama
Dow
2001 m. realizuotą apyvartą kaip viso pažeidimo vykdymo laikotarpio pagrindą Komisija
Dow
diskriminavo
Shell
atžvilgiu. Atsižvelgdama į 1998 m. apyvartą ir savo siūlomą metodą,
Dow
daro išvadą, kad jai turi būti nustatyta 32,4 mln. EUR dydžio pradinė bauda.
Trečiojo ieškinio pagrindo šeštąja dalimi
Dow
tvirtina, kad darant prielaidą, jog Komisija galėjo diferencijuoti ginčijamo sprendimo adresates tam, kad atsižvelgtų į tikrąjį
poveikį konkurencijai, vis dėlto reikia pripažinti, kad Komisija šiai aplinkybei suteikė pernelyg didelę reikšmę. Kaip pati
Komisija pripažįsta ginčijamo sprendimo 461 konstatuojamojoje dalyje, svarbiausias veiksnys siekiant nustatyti pradinės baudos
dydį yra pažeidimo objektyvus sunkumas (arba pobūdis). Šiuo atveju Komisija
Dow
nustatė šešis kartus didesnę pradinę baudą nei
Stomil
, remdamasi vien tariamu
Dow
dalyvavimo darant pažeidimą tikrojo poveikio skirtumu. Šis aspektas visiškai uždengia pažeidimo sunkumą kaip veiksnį, į kurį
atsižvelgiama apskaičiuojant baudą, nors tikrasis poveikis, nebent dalyvis atliko specifinį vaidmenį, turi būti toks pats
visų įmonių atveju.
Dow
priduria, kad trečiojo ieškinio pagrindo šeštoji dalis neapima dauginimo koeficientų, turinčių atgrasomąjį poveikį, taikymo,
priešingai nei savo rašytinėse pastabose leidžia suprasti Komisija.
Komisija prašo atmesti trečiojo ieškinio pagrindo antrąją–šeštąją dalis. Iš esmės ji mano, kad nepadarė klaidos diferencijuodama
pradines baudas.
Bendrojo Teismo vertinimas
–       Dėl trečiojo ieškinio pagrindo antrosios–ketvirtosios dalių
Gairėse pažeidimai yra skirstomi į tris kategorijas: lengvus, sunkius ir labai sunkius (gairių 1 A punkto pirma ir antra pastraipos).
Be to, norint diferencijuoti įmones, remiantis gairių 1 A punkto trečia, ketvirta ir šešta pastraipomis, reikia nustatyti,
kiek kiekviena įmonė individualiai, atsižvelgiant į jos faktinę ekonominę galią, prisidėjo prie kartelio sėkmės, ir priskirti
ją atitinkamai kategorijai (šiuo klausimu žr. 2005 m. birželio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
, T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 ir T‑91/03, 225 punktą; taip pat žr. 2008 m. birželio 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Hoechst prieš Komisiją
, T‑410/03, Rink. p. II‑881, 360 punktą).
Kiekvienos įmonės, atsižvelgiant į jos faktinę ekonominę galią, individualų prisidėjimą prie kartelio sėkmės reikia skirti
nuo pažeidimo konkretaus poveikio, minimo gairių 1 a punkto pirmoje pastraipoje. Pastaruoju atveju į pažeidimo konkretų poveikį,
kai jį galima pamatuoti, atsižvelgiama siekiant pažeidimą kvalifikuoti kaip lengvą, sunkų ar labai sunkų. Į kiekvienos įmonės
individualų prisidėjimą atsižvelgiama siekiant subalansuoti konkrečias sumas, atsižvelgiant į pažeidimo sunkumą.
Vadinasi, net ir nesant pažeidimo konkretaus poveikio, kurį būtų galima išmatuoti, remiantis gairių 1 A punkto trečia, ketvirta
ir šešta pastraipomis, Komisija, kvalifikavusi pažeidimą kaip lengvą, sunkų ar labai sunkų, gali nuspręsti diferencijuotai
vertinti atitinkamas įmones.
Todėl
Dow
argumentai, pateikti trečiojo ieškinio pagrindo antrąja–ketvirtąja dalimis, negali turėti įtakos kvalifikavimui, kurį Komisija
atliko konkrečioje, t. y. labai sunkių pažeidimų, kategorijoje.
Bet kuriuo atveju, kaip paminėta šio sprendimo 113 punkte, savo ieškinyje
Dow
neginčija to, kad kartelis, nurodytas ginčijamame sprendime, visų pirma jo rezoliucinės dalies 1 straipsnyje, yra neteisėtas.
Šiuo atžvilgiu iš gairėse pateikto labai sunkių pažeidimų aprašymo matyti, kad susitarimai arba suderinti veiksmai, kuriais
kaip šiuo atveju siekiama, be kita ko, nustatyti tikslines kainas arba pasidalyti rinkos dalis, vien dėl savo pobūdžio gali
būti kvalifikuojami kaip „labai sunkūs“, ir nėra reikalo, kad Komisija įrodytų konkretų pažeidimo poveikį rinkai (šiuo klausimu
žr. 2009 m. rugsėjo 3 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Prym ir Prym Consumer prieš Komisiją
, C‑534/07 P, Rink. p. I‑7415, 75 punktą; taip pat žr. šio sprendimo 89 punkte minėto Sprendimo
Brasserie nationale ir kt. prieš Komisiją
178 punktą ir šio sprendimo 122 punkte minėto Sprendimo
Hoechst prieš Komisiją
345 punktą). Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką horizontalūs susitarimai dėl kainų priskiriami prie sunkiausių Bendrijos
konkurencijos teisės pažeidimų ir todėl vien dėl šios aplinkybės gali būti kvalifikuojami kaip labai sunkūs (šiuo klausimu
žr. 2001 m. liepos 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Tate & Lyle ir kt. prieš Komisiją
, T‑202/98, T‑204/98 ir T‑207/98, Rink. p. II‑2035, 103 punktą ir šio sprendimo 88 punkte minėto Sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
147 punktą).
Taigi Komisija nepadarė klaidos, kai nusprendė, kad nagrinėjamos praktikos pagal savo pobūdį yra labai sunkūs pažeidimai,
neatsižvelgdama į konkretų pažeidimo poveikį rinkai. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, priešingai nei iš esmės teigia
Dow
, ginčijamo sprendimo 462 konstatuojamojoje dalyje Komisija aiškiai nurodė, jog nustatydama baudų dydžius ji neatsižvelgs
į konkretų pažeidimo poveikį rinkai.
Kiek tai susiję su argumentu, kad buvo pažeista
Dow
teisė būti išklausytai, reikia priminti, jog pagal šį principą, be kita ko, reikalaujama, kad pranešime apie kaltinimus,
kurį Komisija skiria įmonei, kurią ji planuoja bausti už konkurencijos taisyklių pažeidimą, būtų nurodyti jos atžvilgiu pripažinti
esminiai elementai, kaip antai faktai, kuriais kaltinama, jų kvalifikavimas ir įrodymai, kuriais Komisija remiasi, kad ši
įmonė turėtų galimybę veiksmingai pateikti savo argumentus per jos atžvilgiu pradėtą administracinę procedūrą (žr. 2003 m.
spalio 2 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Arbed prieš Komisiją
, C‑176/99 P, Rink. p. I‑10687, 20 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Kalbant konkrečiau apie baudų apskaičiavimą, reikia
pažymėti, kad Komisija įvykdo savo pareigą užtikrinti įmonių teisę būti išklausytoms, jei pranešime apie kaltinimus aiškiai
pažymi, jog įvertins, ar reikia skirti baudas atitinkamoms įmonėms, ir nurodo pagrindines faktines ir teisines aplinkybes,
kurios gali lemti baudos skyrimą, kaip antai tariamo pažeidimo sunkumą bei trukmę ir tai, kad pažeidimas buvo padarytas „tyčia
arba dėl aplaidumo“. Taip Komisija šioms įmonėms suteikia informacijos, kurios reikia norint apsiginti ne tik nuo pažeidimo
konstatavimo, bet ir nuo baudos skyrimo (šio sprendimo 106 punkte minėto Sprendimo
Dansk Rørindustri ir kt. prieš Komisiją
428 punktas; žr. 2002 m. kovo 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
LR AF 1998 prieš Komisiją
, T‑23/99, Rink. p. II‑1705, 199 punktą ir nurodytą teismo praktiką ir šio sprendimo 122 punkte minėto Sprendimo
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
139 punktą). Nagrinėjamu atveju pakanka konstatuoti, kad nustatydama pažeidimo sunkumą Komisija neatsižvelgė į kartelio poveikį
rinkai (ginčijamo sprendimo 462 konstatuojamoji dalis). Tokiomis aplinkybėmis
Dow
šiuo atžvilgiu negali turėti jokios teisės būti išklausyta.
Todėl
Dow
argumentai, pateikti trečiojo ieškinio pagrindo antrojoje–ketvirtojoje dalyse, bet kuriuo atveju yra visiškai nepagrįsti.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo antroji–ketvirtoji dalys turi būti atmestos kaip nepagrįstos.
–       Dėl trečiojo ieškinio pagrindo penktosios dalies, kuri pateikta papildomai
Remiantis gairių 1 A punkto trečia, ketvirta ir šešta pastraipomis, įmonių diferencijavimas reiškia nustatymą, kiek kiekviena
įmonė, atsižvelgiant į jos faktinę ekonominę galią, individualiai prisidėjo prie kartelio sėkmės, siekiant ją priskirti atitinkamai
kategorijai (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 122 punkte minėto Sprendimo
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
225 punktą; taip pat žr. šio sprendimo 122 punkte minėto Sprendimo
Hoechst prieš Komisiją
360 punktą). Konkrečiai kalbant apie gairių 1 A punkto šeštą pastraipą, pažymėtina, kad pagal ją leidžiama atsižvelgti į
„kiekvienos įmonės neteisėtų veiksmų konkrečią reikšmę, taigi ir į tikrąjį poveikį konkurencijai, visų pirma tuo atveju, kai
labai skiriasi to paties tipo pažeidimus padariusių įmonių dydis“. Tokiomis aplinkybėmis, kai Komisija skirsto įmones į kategorijas,
ji turi laikytis vienodo požiūrio principo, pagal kurį panašias situacijas draudžiama vertinti skirtingai, o skirtingas situacijas
– vienodai, nebent toks skirtingas vertinimas yra objektyviai pateisinamas (2003 m. kovo 19 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
CMA CGM ir kt. prieš Komisiją
, T‑213/00, Rink. p. II‑913, 406 punktas; 2004 m. balandžio 29 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
, T‑236/01, T‑239/01, T‑244/01–T‑246/01, T‑251/01 ir T‑252/01, Rink. p. II‑1181, 219 punktas ir šio sprendimo 116 punkte minėto
Sprendimo
Degussa prieš Komisiją
324 punktas). Be to, remiantis teismo praktika, baudų dydis turi būti bent jau proporcingas veiksniams, į kuriuos atsižvelgiama
vertinant pažeidimo sunkumą (šio sprendimo 126 punkte minėto Sprendimo
Tate & Lyle ir kt. prieš Komisiją
106 punktas; minėto 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
219 punktas ir šio sprendimo 116 punkte minėto Sprendimo
Degussa prieš Komisiją
324 punktas). Todėl tuo atveju, kai nustatydama baudų dydžius Komisija atitinkamas įmones suskirsto į kategorijas, kiekvienos
taip nustatytos kategorijos ribos turi būti nuoseklios ir objektyviai pateisinamos (minėto Sprendimo
CMA CGM ir kt. prieš Komisiją
416 punktas ir šio sprendimo 116 punkte minėto Sprendimo
Degussa prieš Komisiją
325 punktas). Galiausiai, remiantis nusistovėjusia teismo praktika, tarp veiksnių, į kuriuos atsižvelgiama vertinant pažeidimo
sunkumą, atitinkamais atvejais gali būti prekių, kurios yra pažeidimo objektas, kiekis ir vertė, taip pat įmonės dydis ir
ekonominė galia, taigi – poveikis, kurį ši įmonė gali daryti rinkai. Viena vertus, tai reiškia, kad nustatydama baudos dydį
Komisija gali atsižvelgti tiek į bendrą įmonės apyvartą, kuri yra jos dydžio ir ekonominės galios rodiklis (nors ir apytikris
bei netobulas), tiek į šios apyvartos dalį, kurią lemia prekių, kurios yra pažeidimo objektas, pardavimas ir kuri dėl šios
priežasties gali parodyti pažeidimo mastą. Kita vertus, galima daryti išvadą, kad nei vienai, nei kitai apyvartai negalima
suteikti neproporcingai didelės reikšmės, palyginti su kitais vertinimo veiksniais, todėl tinkamo baudos dydžio nustatymas
negali būti paprasto bendra apyvarta grindžiamo apskaičiavimo rezultatas (žr. 2009 m. rugsėjo 30 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją
, T‑175/05, Rink. p. I‑0000, 139 punktą ir nurodytą teismo praktiką).

Dow
ginčija būtent tai, kad naudojama jos 2001 m. apyvarta, susijusi su BK ir SBK. Iš esmės ji teigia, kad ši apyvarta netinkama,
nes jos apyvarta atitinkamose rinkose labai padidėjo po to, kai 1999 m. buvo nupirkta
Shell
veikla minėtose rinkose.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog tiek, kiek siekiant nustatyti skirtinų baudų proporcijas reikia remtis įmonių, dalyvavusių
darant tą patį pažeidimą, apyvarta, laikotarpį, į kurį turi būti atsižvelgta, reikia apibrėžti taip, kad gauti skaičiai būtų
kuo lengviau palyginami. Tai reiškia, kad konkreti įmonė gali reikalauti, jog Komisija jos atžvilgiu remtųsi kitokiu laikotarpiu
nei tas, į kurį atsižvelgiama kitų įmonių atveju, tik jeigu įrodo, kad apyvarta, kurią ji realizavo šiuo laikotarpiu, dėl
su ja susijusių aplinkybių neparodo nei tikrojo jos dydžio ir ekonominės galios, nei jos padaryto pažeidimo masto (šio sprendimo
131 punkte minėto 2009 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją
142 punktas).

Dow
nepateikia jokių išsamių įrodymų, išskyrus patvirtinančius tam tikrą jos apyvartos padidėjimą nuo 1999 m. iki 2001 m., kurie
įrodytų, kad jos 2001 m. realizuota apyvarta, susijusi su BK ir SBK, neparodo nei tikrojo jos dydžio ir ekonominės galios,
nei jos padaryto pažeidimo masto.
Išsamumo dėlei reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į Bendrajam Teismui pateiktus įrodymus,
Shell
veiklos, susijusios su BK ir SBK, nupirkimo tikroji įtaka
Dow
apyvartai yra neaiški. Konkrečiai kalbant, iš ginčijamo sprendimo 65 konstatuojamojoje dalyje pateiktos 3 lentelės matyti,
kad
Dow
apyvarta, susijusi su BK ir SBK, nuo 1998 m. iki 2000 m. padidėjo 32 mln. EUR, o
Shell
apyvarta 1999 m. buvo 86 mln. EUR. Tuo pat metu
Bayer
, kuri neperėmė kurios nors kitos bendrovės veiklos, BK ir SBK apyvarta padidėjo beveik 20 mln. EUR. Maža to,
Dow
apyvarta, susijusi su BK ir SBK, nuo 2000 m. iki 2001 m., t. y. po to, kai buvo nupirkta
Shell
veikla, taip pat padidėjo daugiau kaip 23 mln. EUR.
Be to, dėl
Dow
apyvartos padidėjimo po to, kai 1999 m. buvo nupirkta
Shell
veikla, susijusi su BK ir SBK, jos padėtis kitų konkurentų atžvilgiu nepasikeitė. 2000 ir 2001 m.
Dow
liko trečioje vietoje pagal apyvartas (po
EniChem
ir
Bayer
). Prie tokios pačios išvados būtų prieita ir tuo atveju, jei būtų naudojamas
Dow
per teismo posėdį siūlytas metodas, t. y. 1998 ir 2001 m. apyvartų vidurkis. Tokiu atveju
Dow
taip pat būtų po
EniChem
ir
Bayer
ir prieš
Shell
.
Taip pat reikia pažymėti, kad Komisija vis dėlto atsižvelgė į konkrečią situaciją, kuria remiasi
Dow
, kiek tai susiję su baudos padidinimu siekiant atsižvelgti į pažeidimo trukmę. Konkrečiai kalbant, ginčijamo sprendimo 479 konstatuojamojoje
dalyje Komisija pažymėjo, kad
Dow Chemical
turėjo būti pripažinta atsakinga už pažeidimą laikotarpiu nuo 1996 m. liepos 1 d. iki 2002 m. lapkričio 28 d., t. y. už šešerių
metų ir keturių mėnesių laikotarpį. Dėl tokios pažeidimo trukmės pradinė bauda turėtų būti padidinta 60 %. Tačiau siekdama
atsižvelgti į tai, kad pirmuosius tris pažeidimo vykdymo metus
Dow
nepriklausė
Shell
veikla, susijusi su BK ir SBK, ir į tai, kad
Shell
taip pat buvo atsakinga už pažeidimą šiuo laikotarpiu, toje pačioje ginčijamo sprendimo konstatuojamojoje dalyje Komisija
nusprendė
Dow Chemical
pradinę baudą padidinti tik 50 %. Komisija į tas pačias aplinkybes atsižvelgė, kai siekdama atsižvelgti į pažeidimo trukmę
Dow Deutschland
taikytiną padidinimą sumažino nuo 50 iki 40 % (ginčijamo sprendimo 480 konstatuojamoji dalis).
Dow
nepateikė jokių įrodymų, kurie leistų manyti, kad Komisija padarė akivaizdžią klaidą, kai pasirinko šį metodą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo penktoji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
–       Dėl trečiojo ieškinio pagrindo šeštosios dalies
Nors
Dow
argumentai nėra aiškūs, iš jos rašytinių pastabų galima daryti išvadą, kad iš esmės ji mano, jog Komisija pernelyg didelę
svarbą suteikė įmonių kartelio dalyvių „specifinei reikšmei“, palyginti su pažeidimo „sunkumu“. Taigi,
Dow
manymu, negalima pateisinti Komisijos atlikto atitinkamų įmonių diferencijavimo, kai pažeidimo sunkumas visų įmonių atveju
vienodas.
Konstatuotina, kad
Dow
iš tikrųjų remiasi vienodo požiūrio principo pažeidimu. Ji neginčija to, kad tarp atitinkamų įmonių egzistuoja skirtumai,
kurie kartais yra dideli, kiek tai susiję su jų BK ir SBK apyvarta, realizuota per metus, apie kuriuos kalba Komisija. Be
to, iš gairių 1 A punkto šeštos pastraipos aiškiai matyti, jog Komisija gali subalansuoti baudos dydį, kad būtų atsižvelgta
į kiekvienos įmonės neteisėtų veiksmų konkrečią reikšmę.
Todėl nustatydama didesnę pradinę baudą įmonėms, kurios atitinkamoje rinkoje užima santykinai svarbesnę padėtį nei kitos įmonės,
Komisija atsižvelgė į faktinį poveikį, kurį įmonė darė šiai rinkai. Šis elementas yra įmonių, atitinkamoje rinkoje užimančių
santykinai svarbesnę padėtį nei kitos įmonės, didesnės atsakomybės už sudarant slaptą kartelį padarytą žalą konkurencijai
ir galiausiai vartotojams išraiška (2006 m. rugsėjo 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Jungbunzlauer prieš Komisiją
, T‑43/02, Rink. p. II‑3435, 230 punktas).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo šeštoji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
c)     Dėl septintosios ir aštuntosios dalių, susijusių su neteisėtu dauginimo koeficiento, turinčio atgrasomąjį poveikį, taikymu
Šalių argumentai
Trečiojo ieškinio pagrindo septintąja dalimi
Dow
teigia, kad atsižvelgiant į tai, jog ginčijamas sprendimas neturėjo būti adresuotas
Dow Chemical
(pirmasis ieškinio pagrindas), siekdama nustatyti dauginimo koeficientą, turintį atgrasomąjį poveikį, Komisija turėjo atsižvelgti
ne į šios bendrovės apyvartą, o tik į
Dow Chemical
dukterinių bendrovių, tiesiogiai dalyvavusių darant pažeidimą, apyvartą. Tuo remdamasi
Dow
daro išvadą, kad Komisija jai turėjo taikyti dauginimo koeficientą, artimą vienetui. Taigi trims jos grupės bendrovėms skirtos
baudos turi būti atitinkamai sumažintos.
Trečiojo ieškinio pagrindo aštuntąja dalimi
Dow
teigia, kad net jeigu turėjo būti atsižvelgta į
Dow Chemical
apyvartą, Komisijos parinktas dauginimo koeficientas 1,75 yra per didelis. Lyginant su dauginimo koeficientais, pritaikytais
EniChem
(2) ir
Shell
(3),
Dow
dauginimo koeficientas turi būti mažesnis, atsižvelgiant į tai, kad abiejų minėtų bendrovių apyvarta buvo daug didesnė. Konkrečiai
kalbant,
Dow
pabrėžia, kad Komisija
Shell
pritaikė dauginimo koeficientą, kuris, palyginti su jai pritaikytuoju, yra penkis kartus didesnis nei
Dow
ir
Bayer
pritaikytų dauginimo koeficientų skirtumas. Tačiau
Shell
ir
Dow
apyvartų skirtumas yra 20 kartų didesnis už
Dow
ir
Bayer
apyvartų skirtumą. Be to,
Dow
pateikia nuorodą į šio sprendimo 131 punkte minėtą 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimą
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
ir Sprendimą
Degussa prieš Komisiją
(šio sprendimo 116 punktas) ir teigia, kad buvo pažeistas proporcingumo principas, nes jai ir
EniChem
, kurios apyvarta maždaug du kartus didesnė už
Dow Chemical
apyvartą, nustatyti dauginimo koeficientai skiriasi tik 0,25 punkto. Palyginimui –
Dow
dauginimo koeficientas yra 0,25 punkto didesnis už
Bayer
dauginimo koeficientą, nors
Dow Chemical
apyvarta nėra dvigubai didesnė už
Bayer
apyvartą. Todėl
Dow
dauginimo koeficientas turėjo būti artimesnis
Bayer
dauginimo koeficientui, t. y. artimesnis 1,5. Taip pat ir šiuo atveju
Dow
skirtos baudos turi būti atitinkamai sumažintos.
Komisija prašo atmesti trečiojo ieškinio pagrindo septintąją ir aštuntąją dalis. Ji teigia, kad nepadarė klaidos taikydama
dauginimo koeficientą, turintį atgrasomąjį poveikį.
Bendrojo Teismo vertinimas
Trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo septintoji dalis grindžiama argumentais, išdėstytais pirmuoju ieškinio pagrindu. Kadangi pirmasis ieškinio
pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas, atitinkamai ir trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo septintąją dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Kalbant apie trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo aštuntąją dalį, reikia priminti, jog gairėse yra numatyta, kad, be pažeidimo pobūdžio, jo konkrečios įtakos
rinkai ir šios rinkos geografinio dydžio, būtina atsižvelgti į faktinę ekonominę pažeidėjų galimybę padaryti pastebimos žalos
kitiems ūkio subjektams ir visų pirma vartotojams bei nustatyti tokio dydžio baudą, kuri turėtų pakankamą atgrasomąjį poveikį
(gairių 1 A punkto ketvirta pastraipa).
Komisijos įgaliojimai skirti baudas įmonėms, kurios tyčia arba dėl neatsargumo pažeidžia EB 81 straipsnio nuostatas, yra viena
iš Komisijai suteiktų priemonių, kad ji galėtų vykdyti jai Bendrijos teisės patikėtą kontrolės funkciją – užduotį, apimančią
pareigą vykdyti bendrą politiką, kurios tikslas yra konkurencijos srityje taikyti Sutartyje nustatytus principus ir dėl to
reguliuoti įmonių elgesį. Darytina išvada, jog vertindama pažeidimo sunkumą baudos dydžiui nustatyti Komisija turi rūpintis,
kad jos veiksmai turėtų atgrasomąjį poveikį, visų pirma dėl tokių pažeidimų, kurie ypač kenkia Bendrijos tikslams įgyvendinti
(šio sprendimo 113 punkte minėto Sprendimo
Musique Diffusion française ir kt. prieš Komisiją
105 ir 106 punktai; 2002 m. kovo 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
ABB Asea Brown Boveri prieš Komisiją
, T‑31/99, Rink. p. II‑1881, 166 punktas ir šio sprendimo 88 punkte minėto Sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
169 punktas).
Dėl to reikalaujama, kad baudos dydis būtų koreguojamas atsižvelgiant į siekiamą poveikį įmonei, kuriai ji yra skirta, ir
kad bauda nebūtų nereikšminga arba, atvirkščiai, pernelyg didelė, pirmiausia atsižvelgiant į šios įmonės finansines galimybes,
kaip reikalaujama dėl, pirma, būtinybės užtikrinti baudos veiksmingumą ir, antra, proporcingumo principo paisymo. Didelė įmonė,
kuri turi didelių finansinių išteklių, palyginti su kitais kartelio dalyviais, gali lengviau surinkti baudai sumokėti būtinas
lėšas, o siekiant atgrasomojo poveikio ši aplinkybė pateisina tai, kad skiriama, visų pirma pritaikius dauginimo koeficientą,
bauda, kuri yra proporcingai didesnė nei bauda, už tą patį pažeidimą skirta tokių lėšų neturinčiai įmonei (šiuo klausimu žr.
šio sprendimo 131 punkte minėto 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo
Tokai Carbon ir kt. prieš Komisiją
241 ir 243 punktus; taip pat žr. šio sprendimo 148 punkte minėto Pirmosios instancijos teismo Sprendimo
ABB Asea Brown Boveri prieš Komisiją
170 punktą ir 2006 m. kovo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
BASF prieš Komisiją
, T‑15/02, Rink. p. II‑497, 235 punktą).
Reikia pridurti, kad Teisingumo Teismas ypač pabrėžė, jog nustatant baudos dydį svarbu atsižvelgti į kiekvienos kartelyje
dalyvaujančios įmonės bendrą apyvartą (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 78 punkte minėto Sprendimo
Sarrió prieš Komisiją
85 ir 86 punktus ir 2005 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Acerinox prieš Komisiją
, C‑57/02 P, Rink. p. I‑6689, 74 ir 75 punktus; taip pat žr. 2006 m. birželio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Showa Denko prieš Komisiją
, C‑289/04 P, Rink. p. I‑5859, 17 punktą).
Galiausiai reikia pabrėžti, kad atgrasymo tikslu, kurio nustatydama baudos dydį gali siekti Komisija, norima užtikrinti, kad
įmonės veikdamos Bendrijoje ar EEE laikytųsi Sutartyje įtvirtintų konkurencijos taisyklių. Tai reiškia, kad atgrasymo veiksnys,
kuris gali būti įtrauktas į baudos apskaičiavimą, vertinamas atsižvelgiant į daugelį elementų, o ne tik į konkrečią atitinkamos
įmonės padėtį. Šis principas taikomas, be kita ko, tuo atveju, kai Komisija nustato „atgrasomąjį poveikį turintį daugiklį“,
kuris turi įtakos įmonei paskirtai baudai (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 150 punkte minėto Sprendimo
Showa Denko prieš Komisiją
23 ir 24 punktus).
Šioje byloje Komisija nurodė, kad labai sunkių pažeidimų kategorijoje sankcijų skalė leido nustatyti tokio dydžio baudas,
kurios užtikrino pakankamai atgrasantį jų pobūdį, turint omenyje kiekvienos įmonės dydį. Atsižvelgdama į pasaulines atitinkamų
įmonių apyvartas, pasiektas per 2005 m., Komisija pažymėjo, kad buvo didelis skirtumas tarp, viena vertus,
Kaučuk
dydžio (2,718 mlrd. EUR apyvarta) ir
Stomil
dydžio (38 mln. EUR apyvarta) ir, kita vertus, kitų atitinkamų įmonių dydžio, visų pirma
Bayer
(27,383 mlrd. EUR apyvarta), t. y. pirmosios iš ginčijamame sprendime minimų didelių įmonių. Tuo remdamasi ir atsižvelgdama
į šios bylos aplinkybes Komisija konstatavo, kad
Kaučuk
ir
Stomil
neturi būti taikomas joks dauginimo koeficientas, turintis atgrasomąjį poveikį, o
Bayer
reikia taikyti dauginimo koeficientą 1,5. Galiausiai, remdamasi tomis pačiomis išvadomis ir atsižvelgdama į šios bylos aplinkybes,
Komisija
Dow
pritaikė dauginimo koeficientą 1,75 (37,221 mlrd. EUR apyvarta),
EniChem
– dauginimo koeficientą 2 (73,738 mlrd. EUR apyvarta), o
Shell
– dauginimo koeficientą 3 (246,549 mlrd. EUR apyvarta) (ginčijamo sprendimo 474 konstatuojamoji dalis).
Tiek, kiek
Dow
savo argumentuose nurodo, kad buvo pažeistas vienodo požiūrio principas, reikia pažymėti, kad iš ginčijamo sprendimo matyti,
jog atgrasomąjį poveikį turinčius dauginimo koeficientus Komisija nustatė atsižvelgdama į santykinį atitintamų įmonių dydį.
Dow
neginčija Komisijos ginčijamame sprendime minimų apyvartų. Konkrečiai kalbant, ji neginčija to, kad 2005 m. ji buvo didesnė
už
Bayer
ir mažesnė už
EniChem
. Todėl nuoseklu ir objektyviai pateisinama yra tai, kad atgrasomąjį poveikį turintis dauginimo koeficientas, pagal kurį apskaičiuojamos
Dow
skirtos baudos, yra didesnis už tą, pagal kurį apskaičiuojama
Bayer
skirta bauda, ir mažesnis už tą, pagal kurį apskaičiuojama
EniChem
skirta bauda.
Be to, reikia pabrėžti, kad 2005 m.
Bayer
pasaulinė apyvarta buvo 27,383 mlrd. EUR, o
Dow
– 37,221 mlrd. EUR (t. y. 35,93 % didesnė nei
Bayer
). Tokiomis aplinkybėmis tai, kad
Dow
baudoms pritaikytas dauginimo koeficientas buvo padidintas 16,66 %, palyginti su pritaikytuoju
Bayer
baudai (1,75 ir 1,5), nėra vienodo požiūrio principo pažeidimas. Atvirkščiai, tuo remdamasi Komisija
Dow
galėjo pritaikyti dar didesnį dauginimo koeficientą. Kalbant apie likusius argumentus, tiek, kiek jais
Dow
Bendrojo Teismo prašo patikrinti didelėms įmonėms, su kuriomis
Dow
atlieka palyginimus, nustatytų baudų dydžių teisėtumą, visų pirma kiek tai susiję su
EniChem
pritaikytu dauginimo koeficientu, pažymėtina, kad iš ginčijamo sprendimo matyti, jog
Dow
dauginimo koeficientas buvo apskaičiuotas remiantis
Bayer
pritaikytu dauginimo koeficientu, o ne pritaikytaisiais
EniChem
ar
Shell
. Taigi
Dow
argumentai šiuo klausimu yra netinkami. Be to, reikia pabrėžti, kad Komisija turi diskreciją nustatydama baudos dydį ir neturi
taikyti konkrečios matematinės formulės (žr. 2006 m. liepos 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Hoek Loos prieš Komisiją
, T‑304/02, Rink. p. II‑1887, 68 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Taigi šioje byloje Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo
klaidos, kai atsižvelgdama į skirtingą atitinkamų įmonių ekonominį pajėgumą pasirinko pritaikytus dauginimo koeficientus (šiuo
klausimu žr. šio sprendimo 131 punkte minėto 2009 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo
Akzo Nobel ir kt. prieš Komisiją
155 punktą).
Galiausiai tiek, kiek
Dow
savo argumentuose remiasi proporcingumo principo pažeidimu, konstatuotina, kad ji nepateikia jokių išsamių įrodymų, kurie
leistų daryti išvadą, jog jai pritaikytas dauginimo koeficientas yra neproporcingas, palyginti su pažeidimo sunkumu ir siekiamu
tikslu užtikrinti, kad baudos būtų atgrasomojo pobūdžio.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo aštuntoji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
d)     Dėl devintosios dalies, susijusios su klaida, padaryta padidinant baudą dėl pažeidimo trukmės
Šalių argumentai
Trečiojo ieškinio pagrindo devintąja dalimi
Dow
primena, jog apskaičiuodama padidinimą dėl pažeidimo trukmės Komisija atsižvelgė į tai, kad per pirmuosius pažeidimo vykdymo
metus
Dow
nepriklausė
Shell
veikla, susijusi su BK ir SBK. Taigi dėl ilgos trukmės pažeidimo Komisija
Dow Chemical
pritaikė ne 60 %, o 50 % padidinimą, o
Dow Deutschland
ne 50 %, o 40 % padidinimą (ginčijamo sprendimo 479 ir 480 konstatuojamosios dalys).
Tačiau
Dow
mano, kad Komisija turėjo taikyti dar mažesnę procentinę išraišką. Darant prielaidą, kad kiekvieni pažeidimo metai pateisino
10 % padidinimą ir atsižvelgiant į tai, kad įgijus
Shell
veiklą
Dow
„sintetinio kaučiuko“ veikla maždaug per trejus metus padidėjo daugiau kaip du kartus, Komisija turėjo taikyti 5 % sumažinimą
per metus už visus tris atitinkamus metus, t. y. bendrą 15 % sumažinimą. Kadangi normaliai Komisija
Dow Chemical
baudą turėjo padidinti 60 %, o
Dow Deutschland
baudą – 50 %, tinkamas padidinimas už ilgos trukmės pažeidimą
Dow Chemical
atveju yra 45 %, o
Dow Deutschland
– 35 %. Atitinkamai turi būti sumažintos
Dow Chemical
ir
Dow Deutschland
skirtos baudos.
Kalbėdama apie Komisijos Bendrajam Teismui pateiktose rašytinėse pastabose esantį teiginį, kad ši institucija palygino
Dow Chemical
apyvartas 1998 ir 2000 m.,
Dow
tvirtina, jog atliekant šį palyginimą neatsižvelgta į tai, kad apyvarta, susijusi su
Dow
„sintetinio kaučiuko“ veikla, 1999 ir 2000 m. sumažėjo. Todėl apyvartos padidėjimas 2000 m., kurį lėmė
Shell
„sintetinio kaučiuko“ veiklos įgijimas, buvo didesnis už 30 % skirtumą tarp 1998 m. apyvartos ir 2000 m. apyvartos.
Dow
apyvarta, susijusi su nagrinėjamais produktais, padidėjo daugiau kaip du kartus, įgijus
Shell
„sintetinio kaučiuko“ veiklą.
Dow
visų pirma remiasi nagrinėjamų produktų apyvartomis, kurias
Dow
ir
Shell
realizavo 1998 m. Todėl, užuot padidinusi baudą 7 % už kiekvienus iš pirmų trijų pažeidimo vykdymo metų (tokios nuomonės
savo rašytinėse pastabose laikosi Komisija), ši institucija baudą turėjo padidinti daugiausiai 5 % už kiekvienus iš šių metų.
Komisija prašo atmesti trečiojo ieškinio pagrindo devintąją dalį. Visų pirma ji teigia, jog metodas, taikytas tam, kad būtų
atsižvelgta į
Dow
struktūros pokyčius, yra nuoseklus ir logiškas.
Bendrojo Teismo vertinimas
Remiantis Reglamento Nr. 17 15 straipsnio 2 dalimi, pažeidimo trukmė yra vienas iš veiksnių, į kuriuos reikia atsižvelgti
nustatant baudos dydį įmonėms, padariusioms konkurencijos taisyklių pažeidimų.
Kalbant apie pažeidimo trukmės veiksnį, pažymėtina, kad gairėse skiriami trumpos trukmės pažeidimai (paprastai trumpesni nei
vieneri metai), kurių atveju pagal sunkumą nustatyta pradinė bauda nedidinama, vidutinės trukmės pažeidimai (paprastai nuo
vienerių iki penkerių metų), kurių atveju ši bauda gali būti padidinta 50 %, ir ilgos trukmės pažeidimai (paprastai ilgesni
nei penkeri metai), kurių atveju ši bauda gali būti padidinta 10 % už kiekvienus metus (gairių 1 B punkto pirmos pastraipos
pirma–trečia įtraukos).
Šioje byloje, kaip priminta šio sprendimo 137 konstatuojamojoje dalyje, pritaikydama padidinimą tam, kad būtų atsižvelgta
į pažeidimo trukmę, Komisija atsižvelgė į specifinę situaciją, kuriai būdinga tai, kad 1999 m.
Dow
nupirko
Shell
veiklą, susijusią su BK ir SBK.
Dow
neginčija Komisijos metodo, pagal kurį atsižvelgiama į šią specifinę situaciją.
Dow
savo argumentais iš esmės siekia įrodyti, kad ši specifinė situacija turėjo lemti mažesnį padidinimą siekiant atsižvelgti
į pažeidimo trukmę. Net jeigu į
Dow
argumentus iš tiesų būtų galima atsižvelgti, kiek tai susiję su Komisijos atliktu apskaičiavimu, jie grindžiami faktinėmis
prielaidomis, kurios yra arba netikslios ar net klaidingos, arba neparemtos įrodymais. Konkrečiai kalbant,
Dow
tvirtina, kad įsigijus
Shell
veiklą jos „sintetinio kaučiuko“ veikla per maždaug trejus metus padidėjo daugiau kaip du kartus. Reikia pažymėti, jog be
to, kad šis teiginys nėra pagrįstas jokiais išsamiais įrodymais,
Dow
BK ir SBK apyvarta, nurodyta ginčijamame sprendime, nuo 1998 iki 2001 m. nepadidėjo du kartus. Be to, kiek tai susiję su
Dow
teiginiu, kad apyvarta, susijusi su
Dow
„sintetinio kaučiuko“ veikla, 1999 ir 2000 m sumažėjo, pažymėtina, kad jo nepatvirtina jokie įrodymai.
Tokiomis aplinkybėmis
Dow
argumentai negali paneigti ginčijamo sprendimo teisėtumo šiuo atžvilgiu.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiojo
Dow
ieškinio pagrindo devintoji dalis, taigi ir visas trečiasis pagrindas turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
Iš visų šių motyvų matyti, jog reikia pripažinti pagrįstu antrąjį ieškinio pagrindą ir atitinkamai panaikinti ginčijamo sprendimo
1 dalį, kiek ja pripažįstama, kad
Dow Deutschland
dalyvavo darant nagrinėjamą pažeidimą ne nuo 1996 m. rugsėjo 2 d., o nuo 1996 m. liepos 1 d., ir atmesti likusius reikalavimus
iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą.
B –
Dėl reikalavimų pakeisti baudos dydį
Tiek, kiek
Dow
pateiktais ieškinio pagrindais yra grindžiami jos reikalavimai pakeisti baudos dydį, pažymėtina, kad, kiek tai susiję su antruoju
ieškinio pagrindu, kurį reikia pripažinti pagrįstu, nėra reikalo pakeisti nagrinėjamos baudos dydžio, nes, kaip tai, beje,
per teismo posėdį pripažino
Dow
, Komisijos padaryta klaida negali turėti įtakos pritaikytam padidinimui siekiant atsižvelgti į pažeidimo trukmę.
Dėl kitų
Dow
ieškinio pagrindų pakanka konstatuoti, kad, kaip tai matyti iš to, kas išdėstyta, šie pagrindai nėra pagrįsti ir todėl jie
negali lemti baudos sumažinimo.
Todėl reikia atmesti reikalavimus pakeisti baudos dydį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas,
jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Pagal to paties straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų
patenkinama, o dalis atmetama, Bendrasis Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims.
Kadangi ieškinys iš esmės atmestas, Bendrasis Teismas mano, jog šios bylos aplinkybėmis teisinga nuspręsti, kad ieškovės turi
padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir devynias dešimtąsias Komisijos bylinėjimosi išlaidų, o Komisija turi padengti vieną
dešimtadalį savo bylinėjimosi išlaidų.
Dėl ieškovių reikalavimo priteisti iš Komisijos išlaidas, kurias jos patyrė pateikdamos banko garantiją, lygią joms paskirtų
baudų dydžiui, konstatuotina, kad šios išlaidos nėra būtinos išlaidos, kurias šalys patyrė dėl šio proceso, taigi tai nėra
atlygintinos išlaidos, kaip tai suprantama pagal Procedūros reglamento 91 straipsnį. Todėl ieškovių prašymas šiuo atžvilgiu
nepriimtinas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2006 m. lapkričio 29 d. Komisijos sprendimo C (2006) 5700 galutinis dėl procedūros pagal [EB] 81 straipsnį ir EEE susitarimo
53 straipsnį (byla COMP/F/38.638 – Butadieno kaučiukas ir stireno‑butadieno kaučiukas, gautas emulsinės polimerizacijos būdu)
1 straipsnio b punktą, kiek juo pripažįstama, kad
Dow Deutschland Inc.
dalyvavo darant nagrinėjamą pažeidimą ne nuo 1996 m. rugsėjo 2 d. iki 2001 m. lapkričio 27 d., o nuo 1996 m. liepos 1 d. iki
2001 m. lapkričio 27 d.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
The Dow Chemical Company, Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH
ir
Dow Europe GmbH
padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir devynias dešimtąsias Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidų.
4.
Komisija padengia vieną dešimtadalį savo bylinėjimosi išlaidų.
Dehousse
Wiszniewska‑Białecka
Wahl
Turinys
Ginčo aplinkybės
Procesas ir šalių reikalavimai
Dėl teisės
A –  Dėl reikalavimų iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą
1.  Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su neteisėtu pažeidimo inkriminavimu Dow Chemical
a)  Dėl pirmosios dalies, susijusios su klaidingo pažeidimo inkriminavimo patronuojančiai bendrovei kriterijaus taikymu
b)  Dėl antrosios dalies, susijusios su tuo, kad Dow Chemical paneigė jos atžvilgiu darytą prezumpciją
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
c)  Dėl trečiosios dalies, susijusios su klaida, padaryta Komisijai naudojantis diskrecija, ir motyvų nepateikimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
2.  Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su klaidingu Dow Deutschland dalyvavimo darant pažeidimą trukmės nustatymu
a)  Šalių argumentai
Dow argumentai
Komisijos argumentai
b)  Bendrojo Teismo vertinimas
3.  Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su klaidingu ieškovėms skirtų baudų dydžio nustatymu
a)  Dėl pirmosios dalies, susijusios su neteisingu pažeidimo sunkumo nustatymu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
b)  Dėl antrosios–šeštosios dalių, susijusių su klaidingu pradinių baudų diferencijavimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
–  Dėl trečiojo ieškinio pagrindo antrosios–ketvirtosios dalių
–  Dėl trečiojo ieškinio pagrindo penktosios dalies, kuri pateikta papildomai
–  Dėl trečiojo ieškinio pagrindo šeštosios dalies
c)  Dėl septintosios ir aštuntosios dalių, susijusių su neteisėtu dauginimo koeficiento, turinčio atgrasomąjį poveikį, taikymu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
d)  Dėl devintosios dalies, susijusios su klaida, padaryta padidinant baudą dėl pažeidimo trukmės
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
B –  Dėl reikalavimų pakeisti baudos dydį
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
Proceso kalba: anglų.