CELEX: 62010TJ0562
Közös kül- és biztonságpolitika
Iránnal szemben az atomfegyverek elterjedésének megakadályozása érdekében hozott korlátozó intézkedések
A pénzeszközök befagyasztása
Megsemmisítés iránti kereset
Indokolási kötelezettség
Mulasztási eljárás
Beavatkozási kérelem
Okafogyottság

Jogi háttér és a jogvita előzményei
A felperes, a HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH egy német társaság, amely hajózási ügynökként és tengeri hajók műszaki
kezelőjeként tevékenykedik. Szolgáltatást nyújt különösen az Iráni Iszlám Köztársaság Tengerhajózási Társasága (továbbiakban:
IRISL) számára.

Az Iráni Iszlám Köztársasággal szemben hozott korlátozó intézkedések
A jelen ügy azon, az Iráni Iszlám Köztársasággal szemben nyomásgyakorlás céljából bevezetett korlátozó intézkedésekkel kapcsolatos,
amelyek célja, hogy ez utóbbi megszüntesse az atomfegyverek elterjedésének veszélyével járó tevékenységét és az atomfegyverek
célba juttatására szolgáló rendszerek fejlesztését (a továbbiakban: az atomfegyverek elterjedése).
Az Európai Unióban elfogadták az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2007. február 27‑i 2007/140/KKBP tanácsi
közös álláspontot (HL L 61., 49. o.) és az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2007. április 19‑i 423/2007/EK
tanácsi rendeletet (HL L 103., 1. o.).
A 2007/140 közös álláspont 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja elrendelte bizonyos személyek vagy szervezetek valamennyi pénzeszközének
és gazdasági erőforrásának befagyasztását. E személyek vagy szervezetek listája a 2007/140 közös álláspont II. mellékletében
szerepelt.
Ami az Európai Közösség hatásköreit illette, a 423/2007 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése elrendelte a pénzeszközök befagyasztását
az Európai Unió Tanácsa által elismert azon személyek, szervezetek és szervek tekintetében, akiket, illetve amelyeket a 2007/140
közös álláspont 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja úgy minősít, mint akik, illetve amelyek az atomfegyverek elterjedésével
járó tevékenységekben részt vesznek. A 423/2007 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése alapján pénzeszközök befagyasztásával érintett
személyek, szervezetek és szervek listája a rendelet V. mellékletét képezte.
A 2007/140 közös álláspontot hatályon kívül helyezte az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2010. július 26‑i
2010/413/KKBP tanácsi határozat (HL L 195., 39. o., helyesbítés: HL L 197., 2010.7.29., 19. o.)
A 2010/413 határozat 20. cikkének (1) bekezdése elrendeli a jogalanyok több kategóriája pénzeszközeinek befagyasztását. E
rendelkezés érinti különösen azokat a „[…]személyek[et] és szervezetek[et], akik [az atomfegyverek elterjedésében] közreműködnek,
azzal közvetlen kapcsolatban állnak vagy ahhoz támogatást biztosítanak, vagy olyan személyek[et] vagy szervezetek[et], akik
az előbb említettek nevében vagy irányításuk szerint járnak el, vagy az említettek tulajdonában álló vagy – akár törvénytelen
módon is – ellenőrzésük alá tartozó szervezetek[et], […] továbbá […] az IRISL[…] szervezetei[t], illetve az ő tulajdonukban
lévő, az általuk ellenőrzött vagy a nevükben eljáró szervezetek[et]; ezek felsorolását a II. melléklet tartalmazza”.
A 423/2007 rendeletet hatályon kívül helyezte az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2010. október 25‑i 961/2010/EU
tanácsi rendelet (HL L 281., 1. o.).
A 961/2010 rendelet 16. cikkének (2) bekezdése szerint:
„A VIII. mellékletben felsorolt személyekhez, szervezetekhez és szervekhez tartozó, azok tulajdonában vagy birtokában lévő,
illetve az általuk ellenőrzött valamennyi pénzeszközt és gazdasági forrást be kell fagyasztani. A VIII. melléklet azon természetes
és jogi személyeket, szervezeteket és szerveket tartalmazza, […] amelyek a [2010/413] határozat 20. cikke (1) bekezdése b) pontjának
megfelelően úgy minősülnek, mint amelyek:
a)      [az atomfegyverek elterjedésében] közreműködnek, azzal közvetlen kapcsolatban állnak vagy ahhoz támogatást biztosítanak, illetve
ilyen személyeknek, szervezeteknek vagy szerveknek – akár törvénytelen módon is – a tulajdonában vagy az ellenőrzése alatt
állnak, vagy ezek nevében vagy utasítására járnak el;
[…]
d)      az [IRISL] tulajdonában lévő vagy ellenőrzése alatt álló jogi személyek, szervezetek vagy szervek.”
A 961/2010 rendelet 36. cikke szerint:
„(2)      Amennyiben a Tanács úgy határoz, hogy egy természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet a 16. cikk (2) bekezdésének
a hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja a VIII. mellékletet.
(3)      A Tanács döntését és a jegyzékbe vétel okait közli – amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben értesítés közzététele
útján – [a (2) bekezdésben] említett természetes vagy jogi személlyel, szervezettel vagy szervvel, lehetővé téve számukra,
hogy észrevételeket tegyenek.
(4)      Amennyiben észrevételt tesznek, vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanácsnak felül kell vizsgálnia döntését, és erről
értesítenie kell az érintett természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet.”

A felperest érintő korlátozó intézkedések
2010. július 26‑tól, a 2010/413 határozat elfogadásától a Tanács felvette a felperes nevét az említett határozat II. melléklete
III. táblázatának a személyek, szervezetek és szervek listájára.
Következésképpen az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 423/2007/EK rendelet 7. cikke (2) bekezdésének végrehajtásáról
szóló, 2010. július 26‑i 668/2010/EU tanácsi végrehajtási rendelet (HL L 195., 25. o.) felvette a felperes nevét a 423/2007
rendelet V. melléklete III. táblázatának a személyek, szervezetek és szervek listájára. A 668/2010 végrehajtási rendelet elfogadásának
következménye a felperes pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztása volt.
Mind a 2010/413 határozatban, mind pedig a 668/2010 végrehajtási rendeletben a Tanács a következőkkel indokolta a döntését:
„A [Hafize Darya Shipping Lines (HDSL)] képviseletét látja el Európában.”
A Tanács a felperest nevének a 423/2007 rendelet V. melléklete III. táblázatának a személyek, szervezetek és szervek listájára
való felvételéről a 2010. július 28‑i levéllel tájékoztatta. Nem közölt más okokat, mint amelyek a 668/2010 végrehajtási rendeletben
szerepeltek.
A felperes a 2010. szeptember 10. és 13‑i leveleiben kérte a Tanácstól, hogy vizsgálja felül a nevének a 423/2007 rendelet
V. melléklete III. táblázatának a személyek, szervezetek és szervek listájára való felvételéről szóló döntését.
Mivel a 961/2010 rendelet hatályon kívül helyezte a 423/2007 rendeletet, a felperes nevét a Tanács átvette az előbbi rendelet
VIII. melléklete B. táblázata 26. pontjának c) alpontjába. Következésképpen a felperes pénzeszközeit és gazdasági erőforrásait
az említett rendelet 16. cikkének (2) bekezdése alapján fagyasztották be.
A 961/2010 rendelet VIII. melléklete B. táblázatának 26. pontja az IRISL‑ről szól. A Tanács a következőkkel indokolta a felperes
felvételét: „Az IRISL irányítása alatt áll, és/vagy annak nevében jár el.”
A 2010. október 28‑i levelében a Tanács válaszolt a felperes 2010. szeptember 10. és 13‑i leveleire, amelyben jelezte, hogy
felülvizsgálatot követően elutasítja a felperes kérelmét, amely arra irányult, hogy a nevét töröljék a 961/2010 rendelet VIII. mellékletének
a személyek, szervezetek és szervek listájáról (továbbiakban: vitatott lista). E tekintetben kifejtette, hogy amennyiben a
helyzetének megváltozását igazoló új elemet nem tartalmaz az akta, a felperes továbbra is az említett rendelet korlátozó intézkedéseinek
hatálya alatt marad.
A felperes a 2010. november 23‑i levelében kérte a Tanácstól, hogy közölje vele a nevének a vitatott listára történő felvételének
alapjául szolgáló bizonyítékokat. A Tanács a kereset benyújtása előtt nem válaszolt e levélre.

Az eljárás és a felperes kérelmei
A Törvényszék Hivatalához 2010. december 16‑án benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet. A
keresetlevelet 2010. december 29‑én kézbesítették a Tanácsnak.
2011. március 14‑én a Tanács ellenkérelmet nyújtott be.
A Törvényszék Hivatalához 2011. március 17‑én és április 4‑én benyújtott beadványában a Bizottság és a Németországi Szövetségi
Köztársaság egyaránt kérelmezte, hogy a jelen eljárásban beavatkozóként részt vehessen a Tanács kérelmeinek támogatása végett.
Mivel az ellenkérelmet a Törvényszék eljárási szabályzata 46. cikkének 1. §‑a, 101. cikkének 1. §‑a és 102. cikkének 2. §‑a
szerinti határidőn túl nyújtották be, a Törvényszék 2011. március 29‑én felhívta a felperest az eljárás folytatásáról szóló
észrevételeinek előterjesztésére. A 2011. március 31‑én benyújtott beadványában a felperes azt kérte, hogy a Törvényszék a
kérelmeinek mulasztási ítélettel adjon helyt az eljárási szabályzat 122. cikke 1. §‑ának megfelelően.
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        a felperest érintő részében semmisítse meg a 961/2010 rendeletet;
–        a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.

A jogkérdésről

A beavatkozási kérelmekről
Az Európai Unió Bírósága Alapokmánya 40. cikkének negyedik bekezdése szerint, amely ugyanezen Alapokmány 53. cikkének első
bekezdése értelmében alkalmazandó a Törvényszék előtti eljárásra is, a beavatkozásra vonatkozó kérelemben tett indítványok
csak az egyik fél indítványainak támogatására irányulhatnak.
Jelen esetben a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság a Tanács kérelmeinek támogatása végett való beavatkozást
kérelmezik.
Márpedig a fenti 23. pontban megállapítást nyert, hogy a Tanács az előírt határidőben nem terjesztett elő ellenkérelmet. Ebből
következik, hogy nem is nyújtott be olyan kérelmeket, amelyek támogatása végett a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság
beavatkozhatna.
E körülmények között a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság beavatkozási kérelmeiről már nem szükséges határozni.

Az ügy érdeméről
Az eljárási szabályzat 122. cikkének 2. §‑a alapján a Törvényszéknek kell megvizsgálnia, hogy a felperes kereseti kérelmei
megalapozottak‑e.
Kérelmei alátámasztása végett a felperes lényegében hat jogalapot hoz fel. Az első jogalap az indokolási kötelezettség megsértésén
alapul. A második jogalap a felperes védelemhez való jogának, különösen a meghallgatáshoz való jogának, megsértésén alapul.
A harmadik jogalap a hatékony bírói jogvédelemhez való jog megsértésén alapul. A negyedik jogalap a 961/2010 rendelet 16. cikke
(2) bekezdésének alkalmazását illetően értékelési hibán alapul. Az ötödik jogalap a tulajdon tiszteletben tartásához való
jog megsértésén alapul. A hatodik jogalap az arányosság elvének megsértésén alapul.
Az első jogalap keretében a felperes kifejti, hogy a nevének a vitatott listára történő felvételének a Tanács általi indokolása
elégtelen és ellentmondásos.
A sérelmet okozó jogi aktus indokolására vonatkozóan az EUMSZ 296. cikk (2) bekezdésében és jelen esetben különösen a 961/2010
rendelet 36. cikkének (3) bekezdésében előírt kötelezettség célja egyrészt az érdekeltnek elegendő tájékoztatás nyújtása annak
eldöntéséhez, hogy a jogi aktus megalapozott‑e, vagy hogy szenved‑e esetleg az érvényességének vitatását az uniós bíróság
előtt lehetővé tévő valamilyen hibában, másrészt annak lehetővé tétele, hogy az uniós bíróság felülvizsgálhassa a jogi aktus
jogszerűségét. Az így megfogalmazott indokolási kötelezettség az uniós jog lényeges alapelvének minősül, amelytől csak kényszerítő
megfontolások miatt lehet eltérni. Az indokolást tehát főszabály szerint ugyanakkor kell közölni az érdekelttel, mint a számára
sérelmet okozó aktust, a közlés hiányát nem teheti szabályossá azon tény, hogy az érdekelt az uniós bíróság előtti eljárás
során megismeri a jogi aktus indokait (lásd ebben az értelemben és analógia útján a Törvényszék T‑228/02. sz., Organisation
des Modjahedines du peuple d’Iran kontra Tanács ügyben 2006. december 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2006., II‑4665. o.] (továbbiakban:
OMPI‑ítélet) 138. és 139. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Ebből következően, hacsak bizonyos részek közlése nem ellentétes az Unió és a tagállamai biztonságát vagy a nemzetközi kapcsolataik
irányítását érintő kényszerítő megfontolásokkal (lásd analógia útján a Bíróság C‑402/05. P. és C‑415/05. P. sz., Kadi és Al
Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság egyesített ügyekben 2008. szeptember 3‑án hozott ítéletének [EBHT 2008.,
I‑6351. o.] 342. pontját), a Tanács a 961/2010 rendelet 36. cikkének (3) bekezdése alapján köteles az említett rendelet 16. cikkének
(2) bekezdése alapján elfogadott intézkedéssel érintett jogalany tudomására hozni a különös és konkrét okokat, amelyek alapján
úgy tekinti, hogy e rendelkezés alkalmazható az érdekeltre. Így meg kell említenie azon ténybeli és jogi elemeket, amelyektől
a határozata jogszerű indokolása függ, valamint azon megállapításokat, amelyek a Tanácsot a határozat meghozatalára indították
(lásd ebben az értelemben és analógia útján a fenti 32. pontban hivatkozott OMPI‑ítélet 143. pontját és az ott hivatkozott
ítélkezési gyakorlatot).
Az indokolásnak ugyanakkor a szóban forgó jogi aktus jellegéhez és elfogadási körülményeihez kell igazodnia. Az indokolási
kötelezettséget az eset összes körülményeire, így különösen a jogi aktus tartalmára, a felhívott indokok jellegére, és a címzettek
vagy a jogi aktus által közvetlenül és személyükben érintett egyéb személyek magyarázathoz fűződő érdekére tekintettel kell
vizsgálni. Nem követelmény, hogy az indokolás az összes releváns ténybeli és jogi elemet tartalmazza, minthogy azt a kérdést,
hogy egy jogi aktus indokolása megfelel‑e követelményeknek, nemcsak szövegére, hanem körülményeire, valamint az adott tárgyra
vonatkozó jogszabályok összességére is figyelemmel kell vizsgálni. Különösen valamely sérelmet okozó aktus akkor kellően indokolt,
ha az érintett előtt ismert összefüggésben került sor az elfogadására, amely lehetővé teszi a vele szemben hozott intézkedés
jelentőségének megértését (lásd a fenti 32. pontban hivatkozott OMPI‑ítélet 141. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlatot).
Jelen esetben rögtön az elején meg kell jegyezni, hogy egyrészt a 961/2010 rendelet VIII. mellékletében és másrészt a 2010.
október 28‑i levelében a Tanács indokolásának elemei, ellentmondásosak. Míg ugyanis az említett levél a felperes helyzetére
vonatkozó újbóli vizsgálatra és a Tanács álláspontjának megváltozását igazoló új elemek hiányára hivatkozik, a szóban forgó
rendelet VIII. mellékletének indokolása különbözik a 668/2010 végrehajtási rendeletben a felperessel szemben korábban megállapítottól.
Tehát nem egyértelmű, hogy a felperes nevének a vitatott listára történő felvétele a 668/2010 végrehajtási rendeletben megállapított
körülmények fennmaradása, vagyis hogy a felperes és a HDSL közötti kapcsolatok miatt, vagy új körülmények, azaz a felperes
és az IRISL közötti közvetlen kapcsolatok miatt történt‑e.
Továbbá, bármilyenek is legyenek a felperes nevének a vitatott listára történő felvételét igazoló, a Tanács által ténylegesen
megállapított körülmények, a fenti 32–34. pontban kifejtett szabályokra tekintettel az általa adott indokolás hiányos.
Egyrészt, feltételezve, hogy a Tanács a felperes és a HDSL közötti kapcsolatokra alapozta az álláspontját, sem a 961/2010
rendelet VIII. melléklete, sem a Tanács 2010. október 28‑i levele nem teszi lehetővé azon okok értékelését, amelyek miatt
a Tanács úgy tekintette, hogy a felperes által a 2010. szeptember 10. és 13‑i leveleiben, különösen a tevékenységei jellegével
és a HDSL‑től és a IRISL‑től való függetlenségével kapcsolatban előadott tények nem voltak alkalmasak arra, hogy a vele szembeni
korlátozó intézkedések fenntartásával kapcsolatos álláspontját módosítsa.
Másrészt feltételezve, hogy a Tanács a felperes és az IRISL közötti közvetlen kapcsolatokra alapozta az álláspontját, sem
a 961/2010 rendelet VIII. melléklete, sem a Tanács 2010. október 28‑i levele nem pontosítja az IRISL által a felperes felett
állítólagosan gyakorolt irányítás jellegét vagy a felperes által az IRISL nevében eljárva végzett tevékenységet, amely igazolja
a korlátozó intézkedések elfogadását vele szemben.
E körülmények között meg kell állapítani, hogy úgy tűnik, hogy a Tanács megsértette az EUMSZ 296. cikk második bekezdésében
és a 961/2010 rendelet 36. cikkének (3) bekezdésében előírt indokolási kötelezettséget. Az első jogalap következésképpen megalapozottnak
tűnik, és így el kell fogadni.
Így tehát a 961/2010 rendeletet a felperest érintő részében meg kell semmisíteni, anélkül hogy szükség lenne a többi jogalap
vizsgálatára.
Azonban annyiban, amennyiben a jelen ítéletből következően az indokolási kötelezettség megsértése miatt a 961/2010 rendeletet
a felperest érintő részében meg kell semmisíteni, nem lehet kizárni, hogy az ügy érdemét tekintve a korlátozó intézkedések
felperessel szembeni elrendelése mindazonáltal igazoltnak bizonyulhat.
Így a 961/2010 rendelet felperest érintő részében, azonnali hatállyal való megsemmisítése, az e rendeletben előírt korlátozó
intézkedések hatékonyságát súlyosan és helyrehozhatatlanul károsíthatja, mivel egy új aktussal való esetleges helyettesítése
előtti időszakban a felperes a későbbi korlátozó intézkedések megkerülését célzó magatartást tanúsíthat.
Így az EUMSZ 264. cikk és Bíróság Alapokmányának 41. cikke értelmében a felperes nevének a 961/2010 rendelet VIII. mellékletét
képező listára történő felvétele vonatkozásában a rendelet joghatásait a jelen ítélet kihirdetésétől számított két hónapot
meg nem haladó időszakra fenn kell tartani.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a
pernyertes fél ezt kérte. A Tanácsot, mivel pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
Továbbá, mivel a Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság beavatkozási kérelmeiről már nem szükséges határozni,
úgy a költségeikről sem szükséges határozni.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
Az Európai Bizottság és a Németországi Szövetségi Köztársaság beavatkozási kérelmeiről már nem szükséges határozni.
2)
A Törvényszék a HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH‑t érintő részében megsemmisíti az Iránnal szembeni korlátozó intézkedésekről
és a 423/2007/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 25‑i 961/2010/EU tanácsi rendeletet.
3)
A Törvényszék a HTTS Hanseatic Trade Trust & Shippinget érintő részében a 961/2010 rendelet joghatásait a jelen ítélet kihirdetésétől
számított két hónapot meg nem haladó időszakra fenntartja.
4)
Az Európai Unió Tanácsa maga viseli saját költségeit, valamint a HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping részéről felmerült
költségeket.
Pelikánová
Jürimäe
Van der Woude
Kihirdetve Luxembourgban, a 2011. december 7‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.