CELEX: 62014CJ0114
Неизпълнение на задължения от държава членка
Данък върху добавената стойност
Шеста директива 77/388/ЕИО
Директива 2006/112/ЕО
Член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з)
Случаи на освобождаване
Обществени пощенски служби
Пощенски марки
Директива 97/67/ЕО

С исковата си молба Европейската комисия иска от Съда да приеме за установено, че като не е освободило от данък върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) доставката от обществените пощенски служби на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки, както и доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си съответно по член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (
ОВ L 347, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в
ОВ L 74, 2011 г., стр. 3
и
OB L 249, 2012 г., стр. 15
).
Правна уредба
Директива 2006/112
Дял IX от Директива 2006/112, озаглавен „Освобождавания“, включва глава 2 „Освобождавания за някои дейности от обществен интерес“. Член 132, който се намира в нея, гласи в параграф 1, буква а) следното:
„Държавите членки освобождават следните сделки:
а)
доставката [от] обществените пощенски служби [на услуги], различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки“.
Член 135 от Директива 2006/112, намиращ се в следващата глава, озаглавена „Освобождавания в полза на други дейности“, гласи в параграф 1, буква з) следното:
„Държавите членки освобождават следните сделки:
[…]
з)
доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната, гербови марки и други подобни марки“.
Разпоредбите, споменати в точки 2 и 3 от настоящото решение, са еднакви с по-рано приложимите разпоредби на член 13, A, параграф 1), буква а) и Б, буква д) от Шеста директива 77/388/ЕИО от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (
ОВ L 145, стр. 1
), която Директива 2006/112 отменя и заменя.
Директива 97/67/ЕО
Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (
ОВ L 15, 1998 г., стр. 14
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година (
ОВ L 176, стр. 21
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178, наричана по-нататък „Директива 97/67“) установява съгласно член 1 от нея общите правила във връзка, по-конкретно, с предоставянето на универсална пощенска услуга вътре в Европейската общност и критериите, определящи услугите, които могат да бъдат резервирани за доставчиците на универсалната услуга.
Член 3, параграф 1 от Директива 97/67 гласи следното:
„Държавите членки следят за това потребителите да се ползват от правото на универсална услуга, която съответства на непрекъснатото предоставяне на пощенски услуги с определено качество, във всички места на територията им, на цени, достъпни за всички потребители“.
Член 4 от Директива 97/67 предвижда:
„Всяка държава членка гарантира, че предоставянето на универсалната услуга е осигурено и уведомява Комисията за мерките, които е взела, за да изпълни това задължение, и по-специално идентичността на нейния/те доставчик/доставчици на универсална услуга. Всяка държава членка определя, в съответствие с правото на Общността, задълженията и правата, наложени на доставчика/доставчиците на универсалната услуга и ги публикува“.
Досъдебната процедура и производството пред Съда
На 10 април 2006 г. Комисията изпраща официално уведомително писмо на Кралство Швеция, в което го упреква, че е нарушило задълженията си по член 13, A, параграф 1), буква а) и Б, буква д) от Шеста директива 77/388, като не е освободило от ДДС нито доставката от обществените пощенски служби на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки, нито доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната.
С писмо от 7 юни 2006 г. шведските власти отговарят на официалното уведомително писмо, като оспорват твърдението, че не са изпълнили задълженията си по Шеста директива 77/388.
Тъй като не е доволна от този отговор, с писмо от 18 юли 2007 г. Комисията изпраща на Кралство Швеция мотивирано становище, с което го приканва да изпълни своите задължения в двумесечен срок от получаването на същото.
С писмо от 17 септември 2007 г. Кралство Швеция отговаря на мотивираното становище, като поддържа, че освобождаването на извършваните от обществените пощенски служби услуги, предвидено с Директива 2006/112, а по същия начин и с Шеста директива 77/388, не е приложимо за шведския пазар, тъй като там не съществуват такива служби.
Тъй като не е удовлетворена от позицията на тази държава членка, Комисията решава да сезира Съда с иск.
На основание член 16, трета алинея от Статута на Съда на Европейския съюз Кралство Швеция иска Съдът да заседава в голям състав.
По иска
По първото твърдение за нарушение: неправилно транспониране на член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112
Доводи на страните
Комисията твърди, че Кралство Швеция следва да освободи от ДДС доставката на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки, които доставки Posten AB трябва да извърши в съответствие с Директива 97/67.
Тя изтъква, че услугите, които доставчикът на универсална услуга извършва в съответствие със задълженията, които има по силата на членове 3—6 от Директива 97/67, попадат в обхвата на понятието „доставка [от] обществените пощенски служби“ по смисъла на член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112.
В това отношение тя отбелязва, че частноправното дружество Posten AB е определено за доставчик на универсалната пощенска услуга в Швеция. В подкрепа на това твърдение Комисията изтъква спора между Posten AB и шведската администрация на пощите и далекосъобщенията по повод на решението на последната да обвърже даденото на Posten AB разрешение да осъществява пощенска дейност с условия, свързани с определянето му за доставчик на универсалната услуга. Според Комисията от решението, постановено от Kammarrätten i Stockholm (административен апелативен съд на Стокхолм), ясно личи, че в това отношение сделките, които извършва Posten AB, се различават от тези на други оператори на шведския пазар.
Според Комисията Кралство Швеция е било длъжно да въведе освобождаването по член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112 дори и да смята, че може по-добре да осигури данъчния неутралитет чрез механизми, различни от този на освобождаването. В това отношение тя се позовава на решение Комисия/Испания (C‑204/03,
EU:C:2005:588
, т. 28).
Освен това на базата на решение TNT Post UK (C‑357/07,
EU:C:2009:248
) Комисията стига до извода, че въпросното освобождаване от ДДС не е в разрез с принципа на данъчен неутралитет.
Накрая тя уточнява, че нарушаването на конкуренцията, ако се предположи, че такова изобщо има, не освобождава Кралство Швеция от задължението му да приложи освобождаването по член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112 — разпоредба, която се различава от други разпоредби на същата директива, поради това че е безусловна. Комисията твърди, че напротив, именно положение, при което всички държави членки без една прилагат това освобождаване, би могло да доведе до нарушения на конкуренцията на вътрешния пазар.
Кралство Швеция поддържа обратното, а именно че точно освобождаването на Posten AB от ДДС по силата на дерогацията, предвидена за обществените пощенски служби, би било в противоречие с Директива 2006/112, с уреждащите конкуренция разпоредби на Договора за функционирането на ЕС и с целите на Директива 97/67.
В това отношение то посочва, че в Швеция, при еднакви финансови условия, тридесетина предприятия извършват дейност на отдавна либерализиран пощенски пазар — дори преди присъединяването на Кралство Швеция към Европейския съюз — на който вече няма „обществена пощенска служба“. По-конкретно, Posten AB не получавало компенсация от държавата заради задълженията си във връзка с универсалната услуга, въпреки че член 7, параграф 1, второ изречение от Директива 97/67 допуска това.
Освен това тази държава членка изтъква, че шведският пощенски пазар се различава от британския, разгледан в делото, по което е постановено решение TNT Post UK (C‑357/07,
EU:C:2009:248
), доколкото към датата на произнасяне на това решение извършването на множество обществени пощенски услуги в рамките на Съюза е било възложено на публични предприятия монополисти, и че това вече не е така от момента, в който член 7, параграф 1 от Директива 97/67 премахва възможността да се предоставят изключителни или особени права в този отрасъл.
При това положение Кралство Швеция смята, че да се освободи Posten AB от ДДС би означавало същото да получи, спрямо конкурентите си, изкуствено предимство от гледна точка на ценовата конкурентоспособност, което може да достигне приложимата ДДС ставка от 20 %, което пък би намалило конкурентния натиск на пощенския пазар във вреда на крайния потребител. Нещо повече, подобно освобождаване би повишило цената на външните услуги, използвани от Posten AB, тъй като то вече не би могло да приспада платения по получените от него доставки ДДС, а това би могло да го принуди да реорганизира дейността си така, че да възлага по-малко услуги на външни изпълнители.
Тази държава членка изтъква също така, че от 1993 г. насетне всички пощенски услуги в Швеция са облагани с ДДС, без срещу това да е имало възражения — освен от страна на банковия и застрахователния сектор поради, именно, ползваното от него освобождаване от ДДС, което не му дава възможност да приспадне платения по получените пощенски услуги ДДС.
Накрая, тя поддържа, че настоящото дело се отнася преди всичко до функционирането на пощенския пазар и че за да функционира този пазар възможно най-добре, разпоредбите във връзка с освобождаването от ДДС не са необходими.
Съображения на Съда
Като начало следва да се отбележи, че Кралство Швеция се основава на Директива 97/67, изменена с Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. (
ОВ L 52, стр. 3
). Към момента на изтичането на срока, определен в мотивираното становище, последната директива обаче още не е била влязла в сила. Ето защо предявеният по настоящото дело иск следва да бъде разгледан на плоскостта на Директива 97/67, изменена с Директива 2002/39.
Безспорно е, че според Кралство Швеция с премахването през 1993 г. на монопола на традиционния му оператор, на територията на страната вече не съществува „обществена пощенска служба“ по смисъла на Директива 2006/112, и следователно — задължение за освобождаване от ДДС на който и да било доставчик на пощенска услуга. Затова тази държава членка облага с ДДС извършваната от всички доставчици на пощенски услуги доставка на услуги и съпътстващи ги стоки.
В това отношение следва да се припомни, че Съдът вече е приел, че изразът „обществени пощенски служби“, използван в член 13, A, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388, който е дословно възпроизведен в член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112, трябва да се тълкува в смисъл, че визира обществени или частни оператори, които се задължават да осигурят в дадена държава членка изцяло или отчасти „универсалната пощенска услуга“ по смисъла на Директива 97/67 (вж. в този смисъл решение TNT Post UK, C‑357/07,
EU:C:2009:248
, т. 40).
Не се оспорва обаче, че към момента на изтичането на срока, определен в мотивираното становище от 18 юли 2007 г., Posten AB е било определено в Швеция за „доставчик на универсалната пощенска услуга“ по смисъла на Директива 97/67.
Освен това от писмените изявления на Кралство Швеция е видно, че както предвижда член 4, параграф 2 от Директива 97/67, националното законодателство възлага на Posten AB специфични задължения, с които да се гарантира, че то осигурява универсалната пощенска услуга по смисъла на тази директива на цялата територия на страната.
Следователно Posten AB, доколкото осигурява в Швеция изцяло или отчасти „универсалната пощенска услуга“ по смисъла на Директива 97/67, трябва да бъде окачествено като „обществена пощенска служба“ по смисъла на член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112 и поради това извършваните от посоченото дружество — като доставчик на универсалната услуга — доставки на услуги и на съпътстващи ги стоки, с изключение на услугите по пътнически транспорт и на далекосъобщителните услуги, трябва да бъдат освободени от ДДС.
Този извод не се опровергава от довода на Кралство Швеция, че принципът на неутралитет бил пречка за предложеното от Комисията тълкуване на Директива 2006/112, доколкото положението на пощенския пазар в тази държава членка силно се различавало от разгледаното от Съда в решение TNT Post UK (C‑357/07,
EU:C:2009:248
) по това, че услугите на Posten AB не са различни от тези на други оператори на шведския пазар.
Всъщност от точки 37—39 от решение TNT Post UK (C‑357/07,
EU:C:2009:248
) се вижда, че разликата между „обществените пощенски служби“ и другите оператори не се дължи на естеството на извършваните услуги, а на факта, че спрямо операторите, които осигуряват изцяло или отчасти универсалната пощенска услуга, се прилага особен правен режим, включващ специфични задължения. Видно от точка 30 от настоящото решение, Posten AB действително има такива задължения.
Изводът, до който се стига в точка 31 от настоящото решение, не се опровергава и от обстоятелството, че решение TNT Post UK (C‑357/07,
EU:C:2009:248
) е постановено след датата, на която изтича срокът за съобразяване на шведското право, определен с мотивираното становище от 18 юли 2007 г.
Всъщност, когато дадено задължение произтича от направено от Съда тълкуване на правото на Съюза, в това тълкуване Съдът уточнява и изяснява значението и приложното поле на нормата, както тя е трябвало да се разбира и прилага от момента на нейното влизане в сила, така че държавите членки са били длъжни, от този момент, да тълкуват и прилагат правото на Съюза, така както то произтича от решението на Съда, дори същото да е постановено по-късно. Това не важи само ако поради съображения за правна сигурност Съдът по изключение е ограничил възможността да се прави позоваване за минали периоди на така разтълкуваното право с цел оспорване на определени правоотношения (вж. решение Denkavit italiana, 61/79,
EU:C:1980:100
, т. 16 и 17), какъвто не е случаят с решение TNT Post UK (C‑357/07,
EU:C:2009:248
).
Поради това първото твърдение за нарушение, което Комисията изтъква в подкрепа на иска си, следва да се приеме за основателно.
По второто твърдение за нарушение: неправилно транспониране на член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112
Доводи на страните
Комисията поддържа, че Кралство Швеция е длъжно да освободи от ДДС доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната.
Тя твърди, че пощенските марки са средство за заплащане на пощенските услуги и че обхватът на предвиденото в това отношение освобождаване би трябвало при всички положения да съответства на този на освобождаването, предвидено за обществените пощенски служби.
Кралство Швеция се съгласява с този довод на Комисията, но прави от него извод, обратен на нейния, а именно че щом като обществените пощенски служби не трябвало да бъдат освободени от ДДС, същото важало и за пощенските марки.
Съображения на Съда
От самия текст на член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112 следва, че държавите членки трябва да освободят от ДДС доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната.
От една страна, от материалите по предоставената на Съда преписка се вижда, че към момента на изтичането на срока, определен в мотивираното становище от 18 юли 2007 г., шведското законодателство не предвижда посоченото в член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112 освобождаване на пощенските марки.
От друга страна, в подкрепа на искането си за отхвърляне на твърдението за нарушение Кралство Швеция по същество само изтъква, че доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната, не била освободена от ДДС поради облагането с ДДС на доставката на стоки, съпътстваща услугите, извършвани от обществените пощенски служби, с изключение на услугите по пътнически транспорт и далекосъобщителните услуги. В точки 26—32 от настоящото решение обаче бе констатирано, че такова облагане е в противоречие с разпоредбите на член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112.
При това положение второто твърдение за нарушение също следва да се приеме за основателно.
Следователно предявеният от Комисията иск е основателен в своята цялост.
От всички изложени по-горе съображения следва, че като не е освободило от ДДС доставката от обществените пощенски служби на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки, както и доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си съответно по член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112.
По съдебните разноски
Съгласно член 138 от Процедурния правилник на Съда загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Комисията е направила искане за осъждането на Кралство Швеция и последното е загубило делото, то трябва да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (голям състав) реши:

1)
Като не е освободило от данък върху добавената стойност доставката от обществените пощенски служби на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки, както и доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си съответно по член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

2)
Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: шведски.