CELEX: 62013CJ0387
Ennakkoratkaisupyyntö
Maatalous
Asetus (EY) N:o 612/2009
Vientituet
Asetus (EY) N:o 376/2008
Vientitodistusmenettely
Vienti-ilmoitus, joka on jätetty ennen vientitodistuksen antamista
Vientitodistuksen voimassaoloaikana tehty vienti
Sääntöjenvastaisuuksien oikaiseminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee maataloustuotteiden vientitukeen sovellettavan lainsäädännön eli yhtäältä maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 7.7.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 612/2009 (
EUVL L 186, s. 1
; jäljempänä vientitukiasetus) sekä toisaalta maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 23.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 376/2008 (
EUVL L 114, s. 3
; jäljempänä todistusasetus) ja naudanliha-alan tuonti- ja vientitodistusjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 382/2008 (
EUVL L 115, s. 10
) tulkintaa ja tarvittaessa pätevyyttä.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Alankomaihin sijoittautunut VAEX Varkens- en Veehandel BV -niminen yhtiö (jäljempänä VAEX) ja Productschap Vee en Vlees (jäljempänä PVV) ja joka koskee vientituen maksun epäämistä ja vientitodistuksen saamiseksi asetetun vakuuden menettämistä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Asetuksen N:o 376/2008 johdanto-osan 15, 21 ja 27 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(15)
Tuonti- tai vientitodistus antaa oikeuden tuoda tai viedä. Tämän vuoksi se on esitettävä tuonti- tai vienti-ilmoituksen vastaanottamisen yhteydessä.
– –
(21)
Yhteisön asetuksissa, joilla on otettu käyttöön kyseiset todistukset, säädetään, että vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos todistuksen voimassaoloaikana tuontia tai vientiä ei toteuteta tai se toteutetaan ainoastaan osittain.
– –
(27)
Tietyillä maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn aloilla on säädetty vientitodistusten myöntämisestä ainoastaan harkinta-ajan jälkeen. Tämän määräajan on mahdollistettava markkinatilanteen arviointi ja tarvittaessa, erityisesti vaikeuksien sattuessa, vireillä olevien hakemusten lykkääminen, mikä voi aiheuttaa näiden hakemusten hylkäämisen. – –”
Kyseisen asetuksen 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tuonti- tai vientitodistus oikeuttaa ja vastaavasti velvoittaa tuomaan tai viemään todistuksen mukaisesti, jollei ylivoimaisesta esteestä muuta johdu, todistuksen voimassaoloajan kuluessa määritellyn määrän kyseisiä tuotteita ja/tai tavaroita.
– –
2.   Tuen ennakkovahvistuksen sisältävä vientitodistus velvoittaa viemään todistuksen mukaisesti, jollei ylivoimaisesta esteestä muuta johdu, sen voimassaoloaikana tietyn määrän kyseisiä tuotteita.
Jos tuotteiden vieminen edellyttää vientitodistuksen esittämistä, kyseisessä vientitodistuksessa vahvistetaan oikeus viedä ja oikeus tukeen.
– –”
Kyseisen asetuksen 22 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Määritettäessä todistusten voimassaoloaikaa niitä pidetään myönnettyinä hakemuksen jättöpäivänä; kyseinen päivä luetaan kuuluvaksi voimassaoloaikaan. Todistusta voi kuitenkin käyttää vasta sen tosiasiallisesta myöntämisestä alkaen.
2.   On kuitenkin mahdollista säätää, että todistuksen voimassaolo alkaa sen tosiasiallisesta myöntöpäivästä; tässä tapauksessa todistuksen tosiasiallinen myöntöpäivä luetaan kuuluvaksi todistuksen voimassaoloaikaan.”
Kyseisen asetuksen 23 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Todistuksen kappale numero 1 esitetään tullitoimipaikassa, joka vastaanottaa:
– –
b)
vientitodistuksen tai vientituen ennakkovahvistustodistuksen osalta vientiä koskevan ilmoituksen.
– –
2.   Todistuksen kappale numero 1 on esitettävä tai pidettävä tulliviranomaisten saatavilla 1 kohdassa tarkoitettua ilmoitusta vastaanotettaessa.”
Asetuksen N:o 376/2008 24 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Poiketen siitä, mitä 23 artiklassa säädetään, jäsenvaltio voi hyväksyä, että
a)
todistus jätetään todistuksen myöntävälle virastolle tai tuen maksamisesta vastaavalle viranomaiselle;
– –
6.   Jos vietäessä tuotteita, joilta ei edellytetä vientitodistuksen esittämistä mutta joiden tuki on vahvistettu tuen ennakkovahvistuksen sisältävällä vientitodistuksella, ei tuen saamiseksi viennin yhteydessä käytettävässä asiakirjassa erehdyksen vuoksi viitata tämän artiklan säännöksiin ja/tai todistuksen numeroon tai jos tiedot ovat vääriä, toimi voidaan toteuttaa asianmukaisesti, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
tuen ennakkovahvistuksen sisältävä kyseistä tuotetta koskeva vientitodistus, joka on voimassa ilmoituksen vastaanottopäivänä, on tuen maksamisesta vastaavan viranomaisen hallussa;
b)
toimivaltaisilla viranomaisilla on käytettävissään riittävät todisteet, joiden perusteella voidaan todeta viedyn määrän ja sitä vastaavan vientitodistuksen välinen yhteys.”
Mainitun asetuksen 34 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei 39, 40 ja 47 artiklan säännösten soveltamisesta muuta johdu, vakuutta menetetään, jos tuonti- tai vientivelvoitetta ei ole täytetty, seuraavien määrien erotuksen verran:
a)
95 prosenttia todistuksessa ilmoitetusta määrästä, ja
b)
tosiasiallisesti tuotu tai viety määrä.
– –”
Asetuksen N:o 612/2009 johdanto-osan neljännessä ja kymmenennessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(4)
Vientipäivänä olisi pidettävä päivää, jona tullitoimipaikka vastaanottaa asianomaisen ilmoituksen, jossa tämä ilmoittaa aikovansa viedä tuotteet, joista hän hakee vientitukea. Tämän ilmoituksen tarkoituksena on kiinnittää erityisesti tulliviranomaisten huomio siihen, että suunniteltu toimi toteutetaan yhteisön tuella, jotta nämä viranomaiset aloittaisivat aiheelliset tarkastukset. Tämän vastaanottamisen ajankohtana tuotteet asetetaan tullivalvontaan niiden tosiasialliseen vientiin asti. Kyseistä päivää pidetään viitepäivämääränä viedyn tuotteen määrää, luonnetta ja ominaisuuksia määritettäessä.
– –
(10)
Käsitteen ’vienti yhteisön ulkopuolelle’ yhdenmukaisen tulkinnan kannalta tuotetta olisi pidettävä vietynä päivänä, jona se on siirtynyt yhteisön tullialueelta.”
Kyseisen asetuksen 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”– – oikeus tukeen syntyy:
—
tuotteiden poistuessa yhteisön tullialueelta, kun yhtenäistä tuen määrää sovelletaan kaikkiin kolmansiin maihin,
—
tuotaessa tuotteet määrättyyn kolmanteen maahan, kun kyseiseen kolmanteen maahan sovelletaan eriytettyä tukea.”
Kyseisen asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tuen maksamisen edellytyksenä on tuen ennakkovahvistuksen sisältävän vientitodistuksen esittäminen, lukuun ottamatta tavaroiden vientiä.
– –”
Saman asetuksen 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan ”vientipäivällä” tarkoitetaan päivää, jona tulliviranomainen vastaanottaa vienti-ilmoituksen, jossa ilmoitetaan, että tukea haetaan. Vienti-ilmoituksen vastaanottamispäivän perusteella vahvistetaan muun muassa sovellettavan tuen määrä, tehtävät tarkistukset ja viedyn tuotteen määrä, laatu ja ominaisuudet.
Asetuksen N:o 612/2009 5 artiklan 7 kohdan neljännen kohdan mukaan toimivaltaisen tullitoimipaikan on voitava tehdä fyysiset tarkastukset ja toteuttaa yhteisön tullialueen poistumistullitoimipaikkaan suuntautuvan kuljetuksen tunnistamistoimenpiteet.
Asetuksen N:o 382/2008 johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Vientitodistushakemuksiin liittyvistä päätöksistä on syytä tiedottaa vasta harkitsemisajan jälkeen; tämän määräajan täytyy antaa komissiolle mahdollisuus harkita haettuja määriä ja niihin liittyviä kuluja sekä tarvittaessa säätää ratkaistavana oleviin hakemuksiin sovellettavista erityisistä toimenpiteistä. – –”
Mainitun asetuksen 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Vietäessä naudanliha-alan tuotteita, joille haetaan vientitukea, on esitettävä vientitodistus, johon sisältyy tuen ennakkovahvistus tämän asetuksen 10–16 artiklan säännösten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta [maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 9.6.2000 annetun komission] asetuksen (EY) N:o 1291/2000 [
EYVL L 152, s. 1
] 5 artiklan 1 kohdan soveltamista.”
Asetuksen N:o 382/2008 10 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Vietäessä tuotteita, joille on haettu vientitukea ja joista on esitettävä vientituen ennakkovahvistuksen sisältävä vientitodistus, vientituen ennakkovahvistuksen sisältävät todistukset ovat voimassa asetuksen (EY) N:o 1291/2000 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta myöntämispäivästä alkaen
a)
CN-koodiin 0102 10 kuuluvien tuotteiden osalta todistusten myöntämispäivää seuraavan viidennen kuukauden loppuun ja CN-koodeihin 0102 90 ja ex1602 kuuluvien tuotteiden osalta 75 päivää;
b)
muiden tuotteiden osalta 60 päivää.
– –”
Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (
EYVL L 302, s. 1
; jäljempänä tullikoodeksi) 78 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tulliviranomaiset voivat viran puolesta tai tavaranhaltijan pyynnöstä oikaista ilmoitusta tavaroiden luovutuksen jälkeen.
2.   Tulliviranomaiset voivat ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden varmistamiseksi tavaroiden luovutuksen jälkeen tarkastaa kyseisten tavaroiden tuontia tai vientiä taikka näihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevat kaupalliset asiakirjat ja tiedot. Nämä tarkastukset voidaan suorittaa tavaranhaltijan tiloissa, ammattitoiminnan harjoittajana suoraan tai välillisesti mainituissa toimissa osallisena olevan henkilön tiloissa taikka muun mainittuja asiakirjoja ja tietoja ammattitoimintaansa varten hallussaan pitävän henkilön tiloissa. Tulliviranomaiset voivat myös tarkastaa tavarat, jos niiden esittäminen tullille on vielä mahdollista.
3.   Jos ilmoituksen tarkastus tai jälkitarkastus osoittaa, että kyseistä tullimenettelyä koskevia säännöksiä on sovellettu virheellisten tai puutteellisten tietojen perusteella, tulliviranomaisten on mahdollisesti annettujen säännösten mukaisesti toteutettava tilanteen korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
VAEX jätti 15.10.2009 PVV:lle vientitodistushakemuksen hieho-erän viennistä Venäjälle. Se asetti kyseisen todistuksen saamiseksi 6448,00 euron vakuuden. PVV lähetti 15. ja 16.10.2009 VAEXille asiakirjat, jotka oli otsikoitu ”Yhteenveto asetettujen vakuuksien ja jäädytettyjen varojen vaihteluista” ja joissa mainittiin vientitodistukset, joiden väliaikaiset numerot olivat 100308 ja 100315.
VAEXin mukaan eräs PVV:n työntekijöistä oli 19.10.2009 käydyssä, haettua vientitodistusta koskevassa puhelinkeskustelussa vahvistanut, että todistusta nro 100315 saatiin käyttää seuraavana päivänä tehtävään vienti-ilmoitukseen. PVV on kuitenkin kiistänyt, että tällainen tieto olisi annettu puhelimitse.
VAEX jätti 20.10.2009 kyseisen hieho-erän vientiä koskevan vienti-ilmoituksen. Tämä ilmoitus sisälsi vientitodistukseen nro 100315 perustuvan vientitukihakemuksen. Tulli vastaanotti kyseisen vienti-ilmoituksen samana päivänä.
PVV myönsi 21.10.2009 vientitodistuksen nro 100344 VAEXin aikomaan vientiin. Kyseinen hieho-erä poistui 22.10.2009 Euroopan unionin tullialueelta ja saapui määränpäähänsä 26.10.2009.
PVV hylkäsi 6.7.2010 tekemällään päätöksellä VAEXin tekemän vientitukihakemuksen ja määräsi vientitodistuksen saamiseksi asetetun vakuuden menetetyksi.
PVV hylkäsi VAEXin kyseisestä päätöksestä tekemän oikaisuvaatimuksen siitä syystä, ettei vienti ollut tapahtunut kyseisen todistuksen voimassaoloaikana.
VAEX saattoi asian College van Beroep voor het bedrijfslevenin (talousalan asioita käsittelevä ylempi hallintotuomioistuin) käsiteltäväksi, jotta haettu vientituki olisi myönnetty ja asetettu vakuus vapautettu.
Kyseinen tuomioistuin katsoo, että asian ratkaisemiseksi on selvitettävä, onko vientituen maksamisen edellytyksenä se, että vienti-ilmoitus on tehty vientitodistuksen voimassaoloaikana.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että niin vientitukiin kuin vientitodistuksiinkin sovellettavaa säännöstöä voidaan tulkita tavalla, joka on suotuisa tai päinvastoin epäsuotuisa niiden VAEXin esittämien perustelujen kannalta katsoen, joiden mukaan tuki on maksettava, kun vienti on tapahtunut vientitodistuksen voimassaoloaikana.
Lisäksi ja oletettaessa, että sovellettava säännöstö olisi esteenä jälkikäteen tapahtuvalle oikaisemiselle, joka mahdollistaisi VAEXin hakeman vientituen myöntämisen, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee, ettei kyseinen säännöstö ole pätevä muun muassa suhteellisuusperiaatteen soveltamisen kannalta katsoen.
Näin ollen College van Beroep voor het bedrijfsleven on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Ovatko tässä sovellettavat unionin oikeussäännöt esteenä nyt käsiteltävän kaltaisessa tapauksessa
a)
haetun vientituen maksamiselle
b)
todistusta koskevan hakemuksen yhteydessä asetetun vakuuden vapauttamiselle?
2)
Jos jompaankumpaan tai molempiin edellä esitettyihin kysymyksiin vastataan myöntävästi, ovatko samat oikeussäännöt esteenä jälkikäteen tehtävälle oikaisemiselle siten, että todistukseen voidaan vielä tehdä merkintöjä ja sen perusteella voidaan vielä maksaa tuki ja tarvittaessa vapauttaa asetettu vakuus?
3)
Jos myös toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, ovatko kyseiset oikeussäännöt pätemättömiä siltä osin kuin niissä ei säädetä vientituen maksamisesta ja/tai asetetun vakuuden vapauttamisesta nyt käsiteltävän kaltaisessa tapauksessa, jossa todistusta käytettiin päivää liian aikaisin?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin haluaa ensimmäisellä kysymyksellään selvittää, ovatko asetuksen N:o 612/2009 sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännökset lähtökohtaisesti esteenä vientituen maksamiselle ja tätä varten asetetun vakuuden vapauttamiselle, kun kyseisen viejän hallussa ei vienti-ilmoituksen vastaanottamispäivänä ollut hallussaan pätevää vientitodistusta, vaikka kyseiset tavarat on tosiasiallisesti viety viejälle myönnetyn vientitodistuksen voimassaoloaikana.
Tältä osin on syytä todeta, että asetuksen N:o 612/2009 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tuen maksamisen edellytyksenä on vientitodistuksen esittäminen toimivaltaisille tulliviranomaisille.
Koska asetuksen N:o 612/2009 4 artikla sisältyy kyseisen asetuksen tukioikeutta koskeviin yleisiin säännöksiin, on todettava, että oikeuskäytännössä on todettu maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (
EYVL L 351, s. 1
) 3 artiklasta, joka vastaa asetuksen N:o 612/2009 5 artiklaa ja joka kuuluu tukioikeutta koskeviin yleisiin säännöksiin, että kyseisessä 3 artiklassa tarkoitettuja tietoja ei ole tarkoitettu pelkästään tuen täsmällisen määrän laskemiseen vaan niiden tarkoitus on ennen kaikkea selvittää, onko tähän tukeen oikeus vai ei, ja käynnistää tukihakemuksen tarkastusjärjestelmä (tuomio Dachsberger & Söhne, C-77/08,
EU:C:2009:172
, 24 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Asetuksen N:o 612/2009 5 artiklan 7 kohdassa säädetään tehtävistä tarkastuksista, että toimivaltaisen tullitoimipaikan on voitava tehdä tavaroiden, joiden osalta vientitukia on haettu, fyysinen tarkastus ja toteuttaa unionin tullialueen poistumispaikkaan suuntautuvan kuljetuksen tunnistamistoimenpiteet.
Nämä tarkastukset ovat nimittäin välttämättömiä vientitukia koskevan unionin säännöstön tavoitteiden toteuttamiseksi (ks. vastaavasti tuomio Dachsberger & Söhne,
EU:C:2009:172
, 41 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio Südzucker ym., C-608/10, C-10/11 ja C 23/11,
EU:C:2012:444
, 43 kohta).
Tästä seuraa, että vientitodistuksen esittäminen on tukihakemusten tarkastusjärjestelmän olennainen osa.
Asetukseen N:o 612/2009 ei kuitenkaan sisälly minkäänlaisia täsmennyksiä, jotka koskisivat vientitodistuksen esittämistä koskevia yksityiskohtia. Nämä täsmennykset ilmenevät asetuksesta N:o 376/2008 ja naudanliha-alan osalta tarkemmin ottaen asetuksesta N:o 382/2008.
Asetuksen N:o 376/2008 johdanto-osan 15 perustelukappaleen mukaan vientitodistus antaa oikeuden viedä ja se on tämän vuoksi esitettävä tuonti- tai vienti-ilmoituksen vastaanottamisen yhteydessä.
Kyseisen asetuksen 7 artiklan mukaan vientitodistus oikeuttaa ja velvoittaa viemään todistuksen mukaisesti todistuksen voimassaoloajan kuluessa määritellyn määrän kyseisiä tuotteita tai tavaroita.
Vientitodistuksen voimassaoloajasta on todettava, että asetuksen N:o 376/2008 22 artiklan 1 kohdan mukaan niitä pidetään myönnettyinä hakemuksen jättöpäivänä, mutta niitä voidaan käyttää vasta niiden tosiasiallisesta myöntämisestä alkaen. Kyseisen asetuksen 22 artiklan 2 kohdan mukaan tästä säännöstä on kuitenkin mahdollista poiketa säätämällä, että todistuksen voimassaolo alkaa sen tosiasiallisesta myöntöpäivästä, ja tätä mahdollisuutta on käytetty muun muassa asetuksen N:o 382/2008 10 artiklan 1 kohdassa.
Kuten asetuksen N:o 376/2008 johdanto-osan 27 perustelukappaleesta ja asetuksen N:o 382/2008 johdanto-osan 9 perustelukappaleesta ilmenee, tietyillä maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn aloilla vientitodistukset myönnetään ainoastaan harkitsemisajan jälkeen, jotta Euroopan komission olisi mahdollista arvioida markkinatilannetta, haettuja määriä ja niihin liittyviä kuluja sekä tarvittaessa säätää ratkaistavana oleviin hakemuksiin sovellettavista erityisistä toimenpiteistä.
Asetuksen N:o 376/2008 23 artiklan 1 kohdan mukaan vientitodistus esitetään tullitoimipaikassa, joka vastaanottaa vienti-ilmoituksen. Kyseisen asetuksen 23 artiklan 2 kohdan mukaan tämä todistus on esitettävä tai pidettävä tulliviranomaisten saatavilla vienti-ilmoitusta vastaanotettaessa.
Edellä esitetystä seuraa, että viejän on lähtökohtaisesti esitettävä pätevä vientitodistus, kun toimivaltainen tullikamari vastaanottaa vienti-ilmoituksen. Tätä päätelmää ei voida lähtökohtaisesti kyseenalaistaa sillä, että mainitulla viejällä oli kyseisten tavaroiden tosiasiallisena vientiajankohtana hallussaan mainittuja tavaroita koskeva vientitodistus.
Kun otetaan huomioon edellä esitetyt seikat, ensimmäiseen kysymykseen on vastattava niin, että asetuksen N:o 612/2009 säännöksiä sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat lähtökohtaisesti esteenä vientituen maksamiselle ja tätä varten asetetun vakuuden vapauttamiselle, kun kyseisellä viejällä ei vienti-ilmoituksen vastaanottamispäivänä ollut hallussaan pätevää vientitodistusta, vaikka kyseiset tavarat on tosiasiallisesti viety viejälle myönnetyn vientitodistuksen voimassaoloaikana.
Toinen kysymys
Toisella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy, ovatko asetuksen N:o 612/2009 sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännökset pääasiassa kyseessä olevien olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa esteenä jälkikäteen tehtävälle oikaisemiselle siten, että vientitodistukseen voitaisiin tehdä merkintöjä ja että sen perusteella voitaisiin maksaa tuki sekä mahdollisesti vapauttaa asetettu vakuus.
Tässä suhteessa on syytä muistuttaa, että pääasian tosiseikkojen osalta on kiistatonta, että vienti-ilmoitus on vastaanotettu vientitodistuksen konkreettista antamista edeltävänä päivänä. Pääasiassa kyseessä olevat tavarat on kuitenkin todellisuudessa viety kyseisen todistuksen antamisen jälkeen ja sen voimassaoloaikana.
Ennakkoratkaisupyynnössä ei myöskään esitetä sellaisia seikkoja, joiden nojalla voitaisiin todeta, ettei tämän tuomion 39 kohdassa mainittua harkitsemisaikaa olisi noudatettu tai että toimivaltaisten viranomaisten suorittamien fyysisten tarkastusten perusteella olisi osoittautunut, etteivät vienti-ilmoituksessa olleet tiedot, vientitodistuksen väärää numeroa lukuun ottamatta, pitäneet paikkaansa.
Näin ollen on komission kirjallisissa huomautuksissaan ehdottamin tavoin syytä tarkistaa, voidaanko toimivaltaisille viranomaisille jätetyn asiakirja-aineiston sääntöjenvastaisuus korjata jälkikäteen.
Tässä suhteessa on ensinnäkin todettava, että vaikka asetuksessa N:o 612/2009 ei olekaan kyseisen sääntöjenvastaisuuden korjaamisen mahdollistavia säännöksiä, asetuksen N:o 376/2008 24 artiklan 6 kohdassa säädetään, että oikaiseminen on mahdollista muun muassa silloin, kun vientitodistus, joka on voimassa ilmoituksen vastaanottopäivänä, on tuen maksamisesta vastaavan viranomaisen hallussa.
Pääasiassa ei tarkkaan ottaen ole kyse tästä.
Oikeuskäytännössä on kuitenkin jo katsottu, että asetuksessa N:o 612/2009 tarkoitettu vienti on tullimenettely ja että tullikoodeksin yleisiä säännöksiä sovelletaan kaikkiin vientituen kohteena olevien tavaroiden vienti-ilmoituksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityissäännösten soveltamista (ks. vastaavasti tuomio Nowaco Germany, C‑353/04,
EU:C:2006:522
, 45–47 kohta). Vienti-ilmoituksen oikaiseminen jälkikäteen voisi siis perustua tullikoodeksin 78 artiklaan (ks. vastaavasti tuomio Südzucker ym.,
EU:C:2012:444
, 46 kohta).
Toiseksi mainitun 78 artiklan ulottuvuudesta unionin tuomioistuin on täsmentänyt, että artiklan logiikkana on se, että tullimenettely saatetaan vastaamaan todellista tilannetta (tuomio Terex Equipment ym., C-430/08 ja C-431/08,
EU:C:2010:15
, 56 kohta). Kyseisessä artiklassa ei myöskään tehdä eroa korjattavissa olevien virheiden ja laiminlyöntien ja muunlaisten tämän tyyppisten tilanteiden välillä (tuomio Overland Footwear, C-468/03,
EU:C:2005:624
, 63 kohta ja tuomio Südzucker ym.,
EU:C:2012:444
, 47 kohta). Ilmaisua ”virheelliset tai puutteelliset tiedot” on tulkittava siten, että se sisältää samanaikaisesti sekä kirjoitus- tai laskuvirheet ja laiminlyönnit että sovellettavan lainsäädännön tulkintavirheet (tuomio Overland Footwear,
EU:C:2005:624
, 63 kohta ja tuomio Terex Equipment ym.,
EU:C:2010:15
, 56 kohta).
Tästä seuraa, että tilanteessa, jossa viejä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa pyytää tulliviranomaisia oikaisemaan vienti-ilmoitustaan siten, että sen katsottaisiin olevan tehty myöhempänä ajankohtana, jona kyseinen viejän hallussa oli pätevä vientitodistus, tullikoodeksin 78 artikla mahdollistaa lähtökohtaisesti tällaisen oikaisemisen.
Näin siis tulliviranomaiset ”voivat” kyseisen koodeksin 78 artiklan 1 kohdan perusteella viran puolesta tai tavaranhaltijan pyynnöstä oikaista ilmoituspäivää ja näin ollen sen vastaanottamispäivää.
Tulliviranomaiset ottavat kuitenkin tässä yhteydessä suorittamassaan arvioinnissa huomioon muun muassa mahdollisuuden tarkistaa oikaistavassa ilmoituksessa ja oikaisupyynnössä esitetyt tiedot (tuomio Overland Footwear,
EU:C:2005:624
, 47 kohta ja tuomio Terex Equipment ym.,
EU:C:2010:15
, 59 kohta).
Jos ilmoitusta uudelleen tutkittaessa ilmenee, ettei kyseisen säännöstön tavoitteita ole vaarannettu – erityisesti että vienti-ilmoituksen kohteena olleet tavarat on todellisuudessa viety ja toimivaltaisten viranomaisten käytössä on riittävät todisteet viedyn määrän ja viennin todellisuudessa kattavan ilmoituksen välisestä sidoksesta –, tulliviranomaisten on tullikoodeksin 78 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi käytössään olevat tiedot huomioon ottaen (ks. vastaavasti tuomio Overland Footwear,
EU:C:2005:624
, 52 kohta ja tuomio Terex Equipment ym.,
EU:C:2010:15
, 62 kohta).
Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava niin, että asetuksen N:o 612/2009 säännöksiä sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännöksiä, kun niitä luetaan yhdessä tullikoodeksin 78 artiklan kanssa, on tulkittava siten, etteivät ne lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että vienti-ilmoitusta oikaistaan jälkikäteen siten, että asianomainen liiketoimi voidaan merkitä vientitodistukseen ja sen perusteella voidaan maksaa vientituki ja tarvittaessa vapauttaa asetettu vakuus.
Kolmas kysymys
Kun toiseen kysymykseen annettu vastaus otetaan huomioon, kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen ei ole tarvetta vastata.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 7.7.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 612/2009 säännöksiä sekä maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 23.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 376/2008 ja naudanliha-alan tuonti- ja vientitodistusjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 382/2008 säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat lähtökohtaisesti esteenä vientituen maksamiselle ja tätä varten asetetun vakuuden vapauttamiselle, kun kyseisellä viejällä ei vienti-ilmoituksen vastaanottamispäivänä ollut hallussaan pätevää vientitodistusta, vaikka kyseiset tavarat on tosiasiallisesti viety viejälle myönnetyn vientitodistuksen voimassaoloaikana.

2)
Asetuksen N:o 612/2009 säännöksiä sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännöksiä, kun niitä luetaan yhdessä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 78 artiklan kanssa, on tulkittava siten, etteivät ne lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että vienti-ilmoitusta oikaistaan jälkikäteen siten, että kyseinen liiketoimi voidaan merkitä vientitodistukseen ja sen perusteella voidaan maksaa vientituki ja tarvittaessa vapauttaa asetettu vakuus.

Allekirjoitukset
(
*1
)   Oikeudenkäyntikieli: hollanti.