CELEX: 62011CJ0001
Aplinka
Reglamentas (EB) Nr. 1013/2006
18 straipsnio 1 ir 4 dalys
Tam tikrų atliekų vežimas
3 straipsnio 2 dalis
Privaloma informacija
Atliekų gamintojo tapatybė
Tarpininko pareigos nurodyti neįvykdymas
Komercinių paslapčių apsauga

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1013/2006 dėl atliekų vežimo (
OL L 190, p. 1
), iš dalies pakeisto 2009 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 308/2009 (
OL L 97, p. 8
, toliau – Reglamentas Nr. 1013/2006), 18 straipsnio išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ieškinį, kurį
Interseroh Scrap and Metals Trading GmbH
(toliau –
Interseroh
), besiverčianti plieno ir metalo atliekų perpardavimu, pareiškė
Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH
(SAM) (toliau – SAM), kurią Reino krašto-Pfalco federalinė žemė įgaliojo prižiūrėti specifinių atliekų srautą šioje žemėje, dėl informacijos, kuri privalo būti pateikta Reglamento Nr. 1013/2006 VII priede nurodytame dokumente (toliau – vežimo dokumentas).
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamento Nr. 1013/2006 7 konstatuojamojoje dalyje pažymima, jog svarbu organizuoti ir reguliuoti atliekų vežimo priežiūrą ir kontrolę taip, kad būtų atsižvelgiama į būtinybę išsaugoti, apsaugoti ir pagerinti aplinkos kokybę bei žmonių sveikatą, ir taip, kad būtų skatinamas vienodesnis reglamento taikymas Europos Sąjungoje.
Pagal Reglamento Nr. 1013/2006 15 konstatuojamąją dalį vežant III, IIIA ar IIIB prieduose išvardytas naudoti skirtas atliekas reikėtų užtikrinti minimalų priežiūros ir kontrolės lygį reikalaujant, kad vežant tokias atliekas būtų pateikiama tam tikra informacija.
Pagal Reglamento Nr. 1013/2006 1 straipsnį šiame reglamente nustatomas atliekų vežimo procedūrų ir kontrolės režimas, priklausantis nuo atliekų kilmės, paskirties vietos ir vežimo maršruto, vežamų atliekų tipo ir jų tvarkymo būdo paskirties vietoje.
Iš Reglamento Nr. 1013/2006 3 straipsnio 2 dalies a punkto matyti, kad jei vežama daugiau kaip 20 kg šio reglamento III ar IIIB prieduose išvardytų naudoti skirtų atliekų, vežimui taikomi bendri šio reglamento 18 straipsnyje nustatyti informacijos reikalavimai.
Reglamento Nr. 1013/2006 III priede „Atliekos, išvardytos „žaliajame“ sąraše“ nurodytos atliekos yra išvardytos 1989 m. kovo 22 d. Bazelyje pasirašytos Konvencijos dėl pavojingų atliekų tarpvalstybinių pervežimų bei jų tvarkymo kontrolės, kuri Bendrijos vardu buvo patvirtinta 1993 m. vasario 1 d. Tarybos sprendimu Nr. 93/98/EEB (
OL L 39, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 18 t., p. 301; toliau – Bazelio konvencija), IX priede.
Bazelio konvencijos IX priede nustatyta, kad šiame priede nurodytoms atliekoms iš principo netaikomas šios konvencijos 1 straipsnio 1 dalies a punktas ir šios atliekos nelaikomos „pavojingomis atliekomis“ pagal šią konvenciją.
Minėtame IX priede kodu B 1010 pažymėtos „Metalų ir metalų lydinių atliekos, metalo pavidalo, nedispersinės“, t. y. geležies ir plieno, chromo, vario, nikelio, aliuminio, cinko atliekos ir alavo laužas.
Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnyje „Tam tikra informacija, lydinti vežamas atliekas“ numatyta:
„1.   3 straipsnio 2 ir 4 dalyse nurodytoms atliekoms, kurias numatyta vežti, taikomi šie procedūriniai reikalavimai:
a)
siekiant padėti stebėti šių atliekų vežimą, vežimą organizuojantis išsiuntimo šalies jurisdikcijai priklausantis asmuo užtikrina, kad vežamas atliekas lydėtų VII priede nurodytas dokumentas.
b)
VII priede nurodytą dokumentą iki vežimo pradžios pasirašo vežimą organizuojantis asmuo, o naudojimo įmonė įrenginys ar laboratorija bei gavėjas – kai šios atliekos gaunamos.
2.   VII priede nurodyta vežimą organizuojančio asmens ir naudojimui skirtų atliekų gavėjo sutartis turi galioti nuo vežimo pradžios ir joje turi būti vežimą organizuojančio asmens įsipareigojimas, kai atliekų vežimo ar naudojimo negalima užbaigti, kaip buvo numatyta, arba šis vežimas buvo neteisėtas, arba gavėjo įsipareigojimas, kai vežimą organizuojantis asmuo neturi galimybių užbaigti atliekų vežimo ar jų naudojimo (pavyzdžiui, yra nemokus):
a)
atliekas atsiimti arba užtikrinti alternatyvų jų naudojimo būdą; ir
b)
jei būtina, tuo laiku jas saugoti.
Atitinkamai institucijai paprašius, vežimą organizuojantis asmuo arba gavėjas pateikia sutarties kopiją.
3.   Tikrinimo, vykdymo, planavimo ir statistiniams tikslams valstybės narės pagal šalies įstatymus gali paprašyti 1 dalyje nurodytos informacijos apie atliekų vežimą, kuriam taikomas šis straipsnis.
4.   1 dalyje nurodyta informacija laikoma konfidencialia, kai to reikalaujama Bendrijos ir nacionaliniuose teisės aktuose.“
Pagal Reglamento Nr. 1013/2006 20 straipsnio 2 dalį vežimą organizuojantis asmuo ir atliekų gavėjas 18 straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją turi saugoti mažiausiai trejus metus nuo vežimo pradžios.
Reglamento Nr. 1013/2006 VII priede nurodytas šis vežimo dokumentas:
Nacionalinė teisė
Remiantis informacija, kurią Teisingumo Teismui pateikė
Verwaltungsgericht Mainz
, Vokietijos Federacinės Respublikos Konstitucijoje (
Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland
, toliau – Konstitucija) komercinių paslapčių apsauga užtikrinama 12 straipsnyje, kuriame reglamentuojama laisvė verstis profesine veikla, ir 14 straipsnyje, kuriame reglamentuojama teisė į nuosavybę. Pagal
Bundesverfassungsgericht
(Federalinis konstitucinis teismas) praktiką įmonės tiekimo šaltiniai yra komercinė paslaptis ir jiems taikoma šių pagrindinių teisių apsauga.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Interseroh
yra vienos iš stambiausių antrinių žaliavų, t. y. geležies laužo, popieriaus, plastiko atliekų ir medžio rinkimu, tvarkymu ir perpardavimu, besiverčiančių Europos bendrovių
Interseroh SE
dukterinė bendrovė.
Interseroh SE
dirba maždaug 2000 darbuotojų, ji turi 100 padalinių trylikoje valstybių.
Interseroh
, kaip perpardavėja, užtikrina bet kokio užsakyto kiekio įvairių rūšių metalo atliekų tiekimą savo klientams: plieno gamykloms, liejykloms ir metalo apdirbimo įmonėms.
Tokiomis aplinkybėmis
Interseroh
vykdo savo veiklą tik kaip „tarpininkė“ (
Streckenhändlerin
). Šios atskiros perpardavimo formos požymis yra tai, kad tarpininkas nuperka prekes iš gamintojo arba surinkėjo ir jas perparduoda, bet fiziškai prekėmis nedisponuoja. Sutartiniai santykiai yra tik tarp tarpininko ir gamintojo bei tarp tarpininko ir gavėjo.
Interseroh
perparduodamos metalų rūšys laikomos „atliekomis“, kurių kodas pagal Bazelio konvencijos IX priedą yra B 1010, todėl jos įtrauktos į atliekų „žaliąjį“ sąrašą, pateiktą Reglamento Nr. 1013/2006 III priede. Taigi jų tarpvalstybiniam vežimui taikomi šio reglamento 18 straipsnyje numatyti su informacija susiję reikalavimai.
Vežimą organizuojantis asmuo, šiuo atveju
Interseroh
, anot SAM, pagal Reglamento nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalies a punktą privalo užtikrinti, kad vežamas atliekas lydėtų vežimo dokumentas. Pagal Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalies b punktą ir 20 straipsnio 2 dalį atliekų gavėjas privalo pasirašyti šį dokumentą ir jį saugoti bent trejus metus.
Praktinė tokio aiškinimo pasekmė tokia, kad tarpininkas, kaip antai
Interseroh
, atsižvelgiant į informaciją, kuri turi būti nurodyta minėto dokumento 6 langelyje, būtų priverstas atskleisti savo tiekimo šaltinius klientams, taigi šie turėtų galimybę tiesiogiai kreiptis į atliekų gamintoją ar surinkėją ir sudaryti sutartis nesinaudodami tarpininko paslaugomis.
Interseroh
mano, kad pareiga atskleisti klientams savo tiekėjus pažeidžia jos teisę į komercinių paslapčių apsaugą ir labai kliudo jai verstis tarpininkės veikla. Be to, dėl šios pareigos ji patirtų turtinę žalą, nes su tiekimo šaltiniais susijusi informacija yra esminė jos praktinės patirties ir įmonės vertės dalis. Galiausiai
Interseroh
jau prarado daug klientų dėl pareigos atskleisti savo tiekimo šaltinius.
Todėl
Interseroh
nusprendė keletą kartų vežimo dokumento 6 langelyje vietoje gamintojo ar surinkėjo įrašyti savo pavadinimą arba šį langelį palikti tuščią. Tačiau kadangi tikrasis gamintojas ar surinkėjas nurodytas važtaraščiuose ir svėrimo dokumentuose, kuriuos taip pat būtina turėti vežant atliekas ir pateikti kontrolei,
Interseroh
vadovo atžvilgiu pradėtos pažeidimų procedūros dėl akivaizdaus prieštaravimo tarp važtaraščių ir svėrimo dokumentų bei vežimo dokumento 6 langelio.
Tai buvo nustatyta 2009 m. gegužės 7 d. patikrinus transporto priemonę greitkelyje A3 prie Montabauro. 2009 m. rugpjūčio 5 d. sprendimu SAM už tai skyrė
Interseroh
vadovui 150 eurų baudą. Apskundus šį sprendimą, šiuo metu tyrimą atlieka
Staatsanwaltschaft Mainz
(Mainco prokuratūra).
2009 m. gruodžio 18 d.
Interseroh
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė skundą, kuriuo prašo konstatuoti, kad ji, kaip tarpininkė, vežimo dokumento 6 langelyje neprivalo nurodyti atliekų gamintojo.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad pareiga su atliekų gamintoju susijusius duomenis tvarkyti konfidencialiai iš principo išplaukia iš Konstitucijos 12 ir 14 straipsnių, be to, visuotinai pripažinta, jog įmonės tiekimo šaltiniai yra komercinė paslaptis ir jiems taikoma pagrindinių teisių apsauga.
Tokiomis aplinkybėmis
Verwaltungsgericht Mainz
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Reglamento Nr. 1013/2006] 18 straipsnio 4 dalis taikytina ir pervežant dalyvaujantiems subjektams?
2.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar šio reglamento 18 straipsnio 1 dalies veikimas ribojamas komercinių paslapčių apsaugos pagal pirminę Sąjungos teisę?
3.
Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar minėto reglamento 18 straipsnio 4 dalimi, siekiant apsaugoti komercines paslaptis, apribojamas 18 straipsnio 1 dalyje nustatytas vežimą organizuojančių asmenų įpareigojimas VII priede numatytame dokumente informaciją apie atliekų gamintoją arba surinkėją atskleisti ir atliekų gavėjui?
4.
Jeigu į trečiąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai: ar apribojimo laipsnis priklauso nuo interesų palyginimo kiekvienu konkrečiu atveju (viena vertus, atitinkami verslo interesai, kita vertus, aplinkos apsauga)?“
Dėl prejudicinių klausimų
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas daro prielaidą, kad pagal Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalį asmuo, organizuojantis atliekų vežimą, kuriam taikoma ši nuostata, privalo užpildyti visą vežimo dokumentą ir perduoti jį gavėjui pasirašyti ir saugoti. Ši pareiga lemtų tai, kad atliekų gamintojo tapatybė būtų atskleista gavėjui, o to pasekmės, apibūdintos šio sprendimo 20 ir 21 punktuose, galėtų būti žalingos tarpininkui, kaip antai
Interseroh
.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą, ar tokiomis aplinkybėmis atliekų vežimą organizuojantis tarpininkas, kaip antai pareiškėja, gali naudingai remtis arba Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalimi, pagal kurią tam tikromis aplinkybėmis informacija gali būti laikoma konfidencialia, arba, kaip alternatyva, bendruoju Sąjungos teisės principu, kaip antai komercinių paslapčių apsaugos principas, siekdama išvengti vežimo dokumente atskleisti atliekų gamintojo tapatybę gavėjui.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir iš Teisingumo Teismui pateiktų pastabų matyti, kad visi pagrindinėje byloje nagrinėjami atliekų vežimo atvejai susiję su žaliavomis, kaip antai įvairūs metalai, kuriuos tarpininkė perka ir perparduoda ir kurie įtraukti į „žaliąjį“ nepavojingų atliekų sąrašą.
Dėl pirmojo, trečiojo ir ketvirtojo klausimų
Pirmuoju, trečiuoju ir ketvirtuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją atliekų vežimą organizuojančiam tarpininkui leidžiama neatskleisti atliekų gamintojo tapatybės gavėjui, jei tai būtina siekiant apsaugoti tarpininko komercines paslaptis.
Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad šio straipsnio 1 dalyje nurodyta informacija, t. y. vežimo dokumente esanti informacija, laikoma konfidencialia, kai to reikalaujama Bendrijos ir nacionalinės teisės aktuose.
Dėl asmenų, kuriems taikoma pareiga laikytis Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalyje nurodyto konfidencialumo, iš šios nuostatos pažodinio ir sisteminio aiškinimo matyti, kad joje nurodyta pareiga laikytis konfidencialumo taikoma bet kuriam atitinkamos informacijos turinčiam asmeniui, t. y. išsiuntimo ir paskirties institucijoms ir visiems fiziniams ar juridiniams asmenims, dalyvaujantiems vykdant atliekų vežimą.
Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalies tekste visiškai neatskiriami asmenys, galintys turėti atitinkamos informacijos, ir nėra jokios nuorodos į Reglamento nr. 1013/2006 18 straipsnio 3 dalį, kuri būtent susijusi su valdžios institucijomis.
Tačiau iš Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio taip pat matyti, kad šio straipsnio 4 dalyje nurodyta pareiga laikytis konfidencialumo negali drausti vykdant vežimą dalyvaujančioms įmonėms dalytis šio reglamento VII priede nurodyta informacija.
Pirma, Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad išrašomas vežimo dokumentas, turintis lydėti bet kurį atliekų vežimą, kuriam taikoma ši nuostata. Taigi tokį vežimą organizuojantis asmuo privalo užpildyti vežimo dokumento, nurodyto šio reglamento VII priede, 6 langelį, kuriame turi nurodyti atliekų gamintojo pavadinimą.
Antra, Reglamento Nr. 1013/2006 1 dalies b punkte nustatyta, kad vežimo dokumentą turi pasirašyti vežimą organizuojantis asmuo ir atliekų gavėjas, o pagal šio reglamento 20 straipsnio 2 dalį vežimą organizuojantis asmuo ir atliekų gavėjas privalo saugoti 18 straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją mažiausiai trejus metus nuo vežimo pradžios.
Šios nuostatos būtinai lemia tai, kad atliekų gavėjas gauna visą vežimo dokumente esančią informaciją ir visų pirma sužino atliekų gamintojo tapatybę, nurodytą šio dokumento 6 langelyje, kaip reikalaujama pagal to paties reglamento VII priedą.
Galima pareiga laikytis konfidencialumo pagal Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalį šiuo atžvilgiu įtakos neturi, nes, kaip išvados 50 punkte iš esmės teigia generalinis advokatas, vežimo dokumente esanti informacija laikoma konfidencialia tik surašius ir perdavus šį dokumentą. Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalis gali būti taikoma tik tokiu atveju, jei informacija prieš tai buvo paminėta vežimo dokumente, remiantis šio straipsnio 1 dalimi, skaitoma kartu su šio reglamento VII priedo nuostatomis.
Tačiau, kaip išvados 64 punkte teigia generalinis advokatas, pareiga laikytis konfidencialumo apima tik prieigą prie vežimo dokumento turinčių asmenų, t. y. kompetentingų administracinių institucijų ir vykdant vežimą dalyvaujančių asmenų, santykius su asmenimis, nedalyvaujančiais vykdant šį vežimą.
Šį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalies tekstas, kuriame aiškiai nurodytas vežimo dokumente esančios informacijos „laikymas konfidencialia“, o ne pareigos nurodyti vežimo dokumente visą reikalaujamą informaciją hipotetinė išimtis. Šį aiškinimą taip pat pagrindžia šio reglamento VII priedo 3 išnaša, kurioje pažymima, kad kai vežimą organizavęs asmuo nėra atliekų gamintojas arba surinkėjas, turi būti pateikta informacija apie atliekų gamintoją arba surinkėją.
Taigi į pirmąjį, trečiąjį ir ketvirtąjį klausimus reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją atliekų vežimą organizuojančiam tarpininkui neleidžiama neatskleisti atliekų gamintojo tapatybės atliekų gavėjui, kaip numatyta šio straipsnio 1 dalyje, skaitomoje kartu su šio reglamento VII priedu, net jei to neatkleisti būtų būtina siekiant apsaugoti tarpininko komercines paslaptis.
Dėl antrojo klausimo
Antrasis klausimas pateikiamas tik tokiu atveju, jei pagal Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 4 dalį atliekų vežimą organizuojančiam tarpininkui neleidžiama neatskleisti atliekų gamintojo tapatybės atliekų gavėjui. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, kaip minėta šio sprendimo 13 punkte, Konstitucijoje užtikrinama komercinių paslapčių apsauga, kuri visų pirma apima įmonės turimus tiekimo šaltinius. Nėra nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurią būtų galima apriboti nagrinėjamas pagrindines teises. Tokiomis aplinkybėmis teismas kelia klausimą, ar komercinės paslaptys saugomos pagal Sąjungos pirminę teisę, kuri susiaurintų Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalies taikymo sritį.
Todėl reikia suprasti, kad šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją vykdant atliekų vežimą, kuriam taikoma ši nuostata, tarpininkas privalo užpildyti vežimo dokumento 6 langelį ir perduoti šį dokumentą gavėjui, ir ši pareiga negali būti ribojama teise į komercinių paslapčių apsaugą.
Šiuo atžvilgiu Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 15 straipsnio 1 dalyje, 16 ir 17 straipsniuose atitinkamai numatyta teisė į darbą ir užsiimti laisvai pasirinkta profesija ar veikla, laisvė užsiimti verslu ir teisė į nuosavybę. Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką ir teisė užsiimti profesine veikla, ir teisė į nuosavybę yra bendrieji Sąjungos teisės principai (žr. 1994 m. spalio 5 d. Sprendimo
Vokietija prieš Komisiją
,
C-280/93, Rink. p. I-4973
, 78 punktą; 2003 m. liepos 10 d. Sprendimo
Booker Aquaculture ir Hydro Seafood
,
C-20/00 ir C-64/00, Rink. p. I-7411
, 68 punktą; 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo
Alliance for Natural Health ir kt
.,
C-154/04 ir C-155/04, Rink. p. I-6451
, 126 punktą ir 2005 m. gruodžio 6 d. Sprendimo
ABNA ir kt
.,
C-453/03, C-11/04, C-12/04 ir C-194/04, Rink. p. I-10423
, 87 punktą). Be to, kaip matyti iš nusistovėjusios teismo praktikos, komercinių paslapčių apsauga taip pat yra bendrasis Sąjungos teisės principas (žr. 2008 m. vasario 14 d. Sprendimo
Varec
,
C-450/06, Rink. p. I-581
, 49 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Tačiau pažymėtina, kad net darant prielaidą, jog pareiga nurodyti atliekų gamintojo tapatybę atliekų gavėjui pažeidžia tarpininkų komercinių paslapčių apsaugą, dėl tokio teiginio negali būti apribota antrinės teisės nuostatos, kuri yra aiški ir besąlygiška, taikymo sritis.
Kaip minėta šio sprendimo 33–40 punktuose, dėl Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnyje numatyto administracinės priežiūros mechanizmo atliekų gavėjas neišvengiamai sužinos atliekų gamintojo tapatybę ir kad šio reglamento tekste nėra jokios leidžiančios nukrypti nuostatos.
Tokiomis aplinkybėmis nepagrįstai pažeidžiant komercinių paslapčių apsaugą, darant prielaidą, kad toks pažeidimas gali būti nustatytas, ne apribojama Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio taikymo sritis, o ginčijamas šios nuostatos galiojimas. Tačiau nacionalinis teismas nepateikė Teisingumo Teismui klausimo dėl Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio galiojimo ir neišreiškė abejonių šiuo klausimu, o Teisingumo Teismui nėra žinoma pakankamai faktinių aplinkybių, kad jis galėtų vertinti šios nuostatos galiojimą.
Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 1013/2006 18 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją vykdant atliekų vežimą, kuriam taikoma ši nuostata, tarpininkas privalo užpildyti vežimo dokumento 6 langelį ir perduoti šį dokumentą gavėjui, ir šios pareigos apimtis negali būti ribojama teise į komercinių paslapčių apsaugą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:

1.
2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1013/2006 dėl atliekų vežimo, iš dalies pakeisto 2009 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 308/2009, 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją atliekų vežimą organizuojančiam tarpininkui neleidžiama neatskleisti atliekų gamintojo tapatybės atliekų gavėjui, kaip numatyta šio straipsnio 1 dalyje, skaitomoje kartu su šio reglamento VII priedu, net jei to neatskleisti būtų būtina siekiant apsaugoti tarpininko komercines paslaptis.

2.
Reglamento Nr. 1013/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 308/2009, 18 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją vykdant atliekų vežimą, kuriam taikoma ši nuostata, tarpininkas privalo užpildyti Reglamento Nr. 1013/2006, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 308/2009, VII priede esančio vežimo dokumento 6 langelį ir perduoti šį dokumentą gavėjui, ir šios pareigos apimtis negali būti ribojama teise į komercinių paslapčių apsaugą.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.