CELEX: 62012TJ0337
Промишлен дизайн на Общността
Производство за обявяване на недействителност
Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ тирбушон
По-ранен национален промишлен дизайн
Основание за обявяване на недействителност
Липса на оригиналност
Липса на различно цялостно впечатление
Информиран потребител
Степен на свобода на автора
Член 4, член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002

Фактическа обстановка
На 22 ноември 2007 г. жалбоподателят, El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL, подава в Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) заявка за регистрация на промишлен дизайн на Общността съгласно Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (
ОВ L 3, 2002 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).
Промишленият дизайн, чиято регистрация е заявена, е представен, както следва:
Спорният промишлен дизайн е предназначен да се прилага за „тирбушони“, спадащи към клас 07‑06 по смисъла на Локарнската спогодба, учредяваща международна класификация на промишлените дизайни, от 8 октомври 1968 г., изменена.
Спорният промишлен дизайн е регистриран в деня на подаване на заявката за регистрация под номер 000830831‑0001 и е публикуван в Бюлетин за промишлените дизайни на Общността № 2007/191 от 14 декември 2007 г.
На 16 април 2009 г. встъпилата страна, Wenf International Advisers Ltd, подава до СХВП искане за обявяване на недействителност на спорния промишлен дизайн. В подкрепа на искането е изтъкнато основанието, посочено в член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002, който предвижда, че промишленият дизайн на Общността се обявява за недействителен, ако не отговаря на условията, определени от членове 4—9 от посочения регламент. В искането за обявяване на недействителност встъпилата страна твърди, че спорният промишлен дизайн не е нов и не е оригинален по смисъла на член 4 от Регламент № 6/2002 във връзка с членове 5 и 6 от същия регламент.
В подкрепа на искането си за обявяване на недействителност встъпилата страна посочва промишлен дизайн, регистриран в Испания на 7 септември 1994 г. под номер 131750 и публикуван в
Boletín Oficial de la Propiedad Industrial
(испански официален бюлетин на интелектуалната собственост) на 16 октомври 1994 г., който се прилага за „отварачки за бутилки“. По-ранният промишлен дизайн е представен, както следва:
На 12 ноември 2010 г. отделът по отмяна на СХВП уважава искането за обявяване на недействителност с мотива, че спорният промишлен дизайн не е оригинален. Този отдел уточнява, че общото впечатление от спорния промишлен дизайн не се отличава от това, което създава по-ранния промишлен дизайн с оглед на наличието на много сходства, като например извитата форма на дръжката, елементът, представляващ две пластини, закрепени чрез щифт в идентично положение, и разположението на малко острие в идентично положение. Отделът по отмяна отбелязва също така, че сходствата се преценяват по един и същ начин независимо от това дали инструментите са в сгънато или в разгънато положение. На последно място той счита, че авторът е разполагал с голяма степен на свобода, доколкото инструментът е могъл да бъде създаден въз основа на множество различни проекти, както личи от преписката.
На 11 януари 2011 г. жалбоподателят подава жалба до СХВП на основание членове 55—60 от Регламент № 6/2002 срещу решението на отдела по отмяна.
С решение от 1 юни 2012 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) трети апелативен състав на СХВП отхвърля жалбата. След като не приема довода на жалбоподателя за недобросъвестност на встъпилата страна, апелативният състав разглежда оригиналността на спорния промишлен дизайн. При това той определя информирания потребител на посочения промишлен дизайн като включващ както частните лица, така и специалистите, които използват продуктите, до които се отнася промишления дизайн, а именно тирбушони, и приема, че степента на свобода на автора е голяма. Всъщност, макар тези инструменти да предполагат някои абсолютно необходими функционални части, според апелативния състав те могат да бъдат проектирани и съчетани по много начини. Според апелативния състав разглежданите промишлени дизайни си приличат по нефункционалните си форми, а именно външния вид на дръжката и разположението на малкия нож и поради това не създават различно цялостно впечатление у информирания потребител. Що се отнася по-конкретно до приликата при дръжките, апелативният състав уточнява, от една страна, че формата на дръжката има значително отражение върху общия вид на тирбушона, доколкото това е най голямата част от него, в която са поместени изцяло или отчасти останали части, и от друга страна, че тази форма има важна роля за цялостното впечатление, създавано от този вид продукти, когато инструментът е в сгънато положение. В това отношение апелативният състав отбелязва, че при двата разглеждани промишлени дизайна дръжката е проектирана по такъв начин, че в затворено положение остава видима една и съща част от металната спирала и от лоста. Поради това съществуващата разлика между дръжките на разглежданите промишлени дизайни, а именно различното проектиране на вътрешната им страна, не била достатъчна, за да промени цялостното впечатление, което те създават у информирания потребител.
Искания на страните
Жалбоподателят моли Общия съд:
—
да отмени обжалваното решение,
—
да осъди СХВП и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
СХВП и встъпилата страна молят Общия съд:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
Жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на жалбата си, първото изведено от нарушение на член 4 и член 6, параграф 1 от Регламент № 6/2002 във връзка с член 25, параграф 1, буква б) от същия регламент, по отношение на понятието за информиран потребител в рамките на преценката на оригиналността на спорния промишлен дизайн, а второто — от нарушение на член 4 и член 6, параграф 2 от Регламент № 6/2002 във връзка с член 25, параграф 1, буква б) от същия регламент, по отношение на степента на свобода на автора при разработването на спорния промишлен дизайн в рамките на преценката на неговата оригиналност.
Тъй като посочените две правни основания се отнасят до твърдени грешки, допуснати от апелативния състав при преценката на оригиналността на спорния промишлен дизайн, Общият съд счита, че те следва да се разгледат заедно.
Жалбоподателят твърди по същество, че апелативният състав е допуснал грешка при извършената от него преценка на оригиналността на спорния промишлен дизайн. По-конкретно апелативният състав бил допуснал грешки при преценката на понятието за информиран потребител, които се отразили на преценката на цялостното впечатление, създадено от спорния промишлен дизайн у посочения потребител, и на степента на свобода на автора. Според жалбоподателя разликите между спорния промишлен дизайн и по-ранния промишлен дизайн са такива, че създаденото цялостно впечатление у информирания потребител е различно, и следователно спорният промишлен дизайн не е лишен от оригиналност.
СХВП и встъпилата страна оспорват доводите на жалбоподателя.
Член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 предвижда, че промишлен дизайн на Общността може да бъде обявен за недействителен само ако не отговаря на условията, определени от членове 4—9 от същия регламент.
Според член 4 от Регламент № 6/2002 закрилата на промишлен дизайн чрез промишления дизайн на Общността се осигурява само доколкото той е нов и оригинален.
Съгласно член 6, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 регистрираният промишлен дизайн на Общността се счита за оригинален, ако цялостното впечатление, което създава у информирания потребител, се различава от това, което създава у такъв потребител всеки друг промишлен дизайн, който е разгласен публично преди датата на подаване на заявка за регистрация или, ако се претендира приоритет, преди датата на приоритета.
Член 6, параграф 2 от Регламент № 6/2002 освен това уточнява, че за да се прецени оригиналността, трябва да се отчита степента на свобода на автора при разработването на промишления дизайн.
Следователно, за да се прецени оригиналността на спорния промишлен дизайн, следва да се определи дали апелативният състав не е допуснал грешка, като е разгледал последователно въпросите за информирания потребител на посочения промишлен дизайн и за свободата на автора при неговото разработване и като е сравнил цялостното впечатление, създадено у информирания потребител от разглежданите промишлени дизайни.
Информиран потребител
Съгласно съдебната практика понятието за информиран потребител следва да се разбира като междинно понятие между приложимото в правото на марките понятие за среден потребител, от когото не се изискват никакви специални познания и който по принцип не извършва пряко сравнение между конфликтните марки, и това за вещо лице, експерт със задълбочени технически умения (Решение на Съда от 20 октомври 2011 г. по дело PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic,
C-281/10 P, Сборник, стр. I-10153
, точка 53).
Следователно, макар информираният потребител да не е средният потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен и който обичайно възприема промишлените дизайни като едно цяло и не проверява подробно отделните детайли, той не е и експертът или вещото лице, способен или способно да изследва подробно най-малките разлики, които могат да съществуват между конфликтните промишлени дизайни (Решение по дело PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, точка 21 по-горе, точка 59).
Качеството „потребител“ предполага съответното лице да използва продукта, който е предмет на промишления дизайн, в съответствие с предназначението на този продукт (Решение на Общия съд от 22 юни 2010 г. по дело Shenzhen Taiden/СХВП — Bosch Security Systems (комуникационно оборудване),
T-153/08, Сборник, стр. II-2517
, точка 46). Определението „информиран“ освен това подсказва, че без да бъде дизайнер или технически експерт, потребителят познава съществуващите в съответния сектор различни промишлени дизайни, има определено равнище на познания относно елементите, които обикновено са включени в тези промишлени дизайни, и поради своя интерес към съответните продукти проявява сравнително висока степен на внимание, когато ги използва (Решение по дело PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, точка 21 по-горе, точка 59, и Решение по дело Комуникационно оборудване, посочено по-горе, точка 47).
В този смисъл понятието за информиран потребител може да се разбира като обозначаващо потребител, който не е със средна степен на внимание, а е особено бдителен, било поради личния му опит, било поради по-широките му познания в съответната област (Решение по дело PepsiCo/Grupo Promer Mon Graphic, точка 21 по-горе, точка 53; Решение на Общия съд от 25 април 2013 г. по дело Bell & Ross/СХВП — KIN (кутия на часовник гривна), T‑80/10, точка 103).
Това обстоятелство обаче не означава, че информираният потребител е в състояние, ако няма придобития в резултат на използването на съответния продукт опит, да различи чертите от външния вид на продукта, които са наложени от техническата функция на последния, от чертите, за които няма утвърдени правила. Следователно става въпрос за лице, което има определени познания за съществуващите в съответния сектор промишлени дизайни, без обаче да знае кои черти от външния вид на продукта са наложени от техническа функция (Решение на Общия съд по дело Кутия на часовник гривна, точка 24 по-горе, точка 104, и Решение на Общия съд от 9 септември 2011 г. по дело Kwang Yang Motor/СХВП — Honda Giken Kogyo (двигател с вътрешно горене), T‑11/08, непубликувано в Сборника, точка 26).
В настоящия случай апелативният състав най-напред посочва, в точка 16 от обжалваното решение, че „става въпрос за сектора на тирбушоните — инструменти за изваждане на тапи от бутилки с вино“. Както личи от точка 19 от обжалваното решение, в която са описани функционалните части на този инструмент, обратно на твърдяното от жалбоподателя, апелативният състав е ограничил съответния сектор до този на тирбушоните с опорен лост. На следващо място, в точка 17 от обжалваното решение апелативният състав установява, че информираният потребител може да представлява „както частно лице, което […] използва [тези инструменти] в дома си, така и специалист (сервитьор, отговарящ за вината) който ги използва в ресторант“. Според апелативния състав този потребител е информиран в смисъл, че „познава вината и аксесоарите за тях и без да е дизайнер, поради своя интерес и влечението си, е натрупал определени познания относно предлаганото на пазара в областта на отварачките за бутилки с вино“. С други думи, апелативният състав счита, че без да е експерт в областта на промишления дизайн, това лице е осведомено за това, което се предлага на пазара, и за основните характеристики на продукта.
Обратно на твърденията на жалбоподателя обаче, това определение на информирания потребител е правилно и съответства на принципите на съдебната практика, изложени в точки 21—25 по-горе. Всъщност съгласно посочената в тези точки съдебна практика информираният потребител познава съществуващите в съответния сектор различни промишлени дизайни, има определено равнище на познания относно елементите, които обикновено са включени в тези промишлени дизайни, и поради своя интерес към съответните продукти проявява сравнително висока степен на внимание, когато ги използва, така че понятието за информиран потребител може да се разглежда като обозначаващо потребител, който е особено внимателен поради личния си опит или с оглед на широките си познания в съответната област.
В това отношение следва да се отбележи, че жалбоподателят не само не е доказал твърденията си, от една страна, че информираният потребител представлявал само „специалист в областта на виното и/или на неговото експедиране“, и от друга страна, че частните лица рядко ползвали тирбушон с опорен лост като разглеждания в настоящия случай, предвид че посоченият продукт не се продавал в магазините на дребно, но дори не е доказал, че ограничаването на понятието за информиран потребител само до специалистите би поставило под въпрос определението за последния, прието от апелативния състав в точка 17, второ изречение от обжалваното решение.
Освен това, дори да се допусне, както поддържа жалбоподателят, че спорният промишлен дизайн може да се счита за промоционален артикул, който се предлага като подарък от производителите на вино след персонализация на видимата повърхност на дръжката, определението на информирания потребител не се променя, тъй като включва — също като определението, което е приел апелативния състав — от една страна, специалистът, придобил тези продукти с оглед на разпространението им до крайните потребители, и от друга страна — самите крайни потребители (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 14 юни 2011 г. по дело Sphere Time/СХВП — Punch (прикрепен към каишка часовник),
T-68/10, Сборник, стр. II-2275
, точка 53).
Следователно апелативният състав не е допуснал грешка, като е приел, че информираният потребител на този промишлен дизайн включва както частните лица, така и специалистите, използващи продуктите, за които е предназначен промишленият дизайн.
Степен на свобода на автора
Следва да се припомни, че в рамките на преценката на оригиналността на промишлен дизайн и на неговите видими характеристики, а оттам и на цялостното впечатление, създадено у информирания потребител от посочения промишлен дизайн, трябва да се вземе предвид степента на свобода на автора при разработването на спорния промишлен дизайн (вж. Решение по дело Двигател с вътрешно горене, точка 25 по-горе, точка 31 и цитираната съдебна практика).
От съдебната практика следва, че степента на свобода на автора при разработването на промишления дизайн се определя по-конкретно, като се изхожда от изискванията, свързани с наложените от техническата функция на продукта или на елемент от продукта характеристики, или от приложимите спрямо продукта законови разпоредби. Тези изисквания водят до стандартизиране на някои характеристики, които така стават общи за промишлените дизайни, приложени към съответния продукт (вж. Решение по дело Двигател с вътрешно горене, точка 25 по-горе, точка 32 и цитираната съдебна практика).
Ето защо, колкото по-голяма е свободата на автора при разработването на даден промишлен дизайн, толкова по-недостатъчни ще бъдат минималните разлики между конфликтните промишлени дизайни за създаването на различно цялостно впечатление у информирания потребител. Обратно, колкото по-ограничена е свободата на автора при разработването на даден промишлен дизайн, в толкова по-голяма степен минималните разлики между конфликтните промишлени дизайни ще бъдат достатъчни за създаването на различно цялостно впечатление у информирания потребител. Така високата степен на свобода на автора при разработването на даден промишлен дизайн засилва извода, че промишлените дизайни, между които няма съществени различия, създават еднакво общо впечатление у информирания потребител (Решение по дело Двигател с вътрешно горене, точка 25, по-горе, точка 33 и цитираната съдебна практика).
В конкретния случай апелативният състав приема в точка 19 от обжалваното решение, че макар някои елементи да са необходими, за да може да тирбушонът да изпълнява функцията си, степента на свобода на автора на такъв продукт остава голяма. Всъщност фактът, че тирбушонът трябва непременно да съдържа части като металната спирала, предназначена да проникне в тапата и да се закрепи в нея, дръжка за манипулиране на инструмента, един или два опорни лоста, с които инструментът се опира в гърлото на бутилката, и малко острие за разрязване на обвивката, покриваща тапата, не е пречка за проектирането и за подреждането на тези елементи по различни начини, като същевременно се запази функционалността им. Като пример апелативният състав добавя, че малкото острие може да бъде разположено както в единия, така и в другия край на инструмента и че дръжката може да има множество форми, както и да варира с оглед на дължината и на дебелината, без да се засяга нито функционалността на инструмента, нито удобството при използването му.
Жалбоподателят оспорва тази преценка. Той твърди, че структурните характеристики на тирбушони от този вид вече били определени и наложени от функцията, която изпълняват, както и от нуждите на потребителите, за които са предназначени, които според него представляват специалистите от областта на хотелиерството и собствениците на винарски изби. По-конкретно, сред четирите елемента, наложени от техническата функция на инструмента — а именно металната спирала, двата опорни лоста, дръжката и малкото острие — единствено последните две можели да се проектират по различен начин. Освен това, що се отнася до острието, жалбоподателят твърди, че разполагането му на което и да е друго място върху дръжката на разглеждания вид тирбушон щяло да направи това острие в крайна сметка неефикасно, нефункционално и опасно. Поради това свободата на автора при разработката на тирбушон с двустепенен опорен лост била ограничена.
В това отношение следва да се отбележи, че някои от елементите на тирбушон с опорен лост наистина са съществени и трябва да са налице във всеки тирбушон от този вид, за да може да изпълнява функцията си. При все това, както правилно отбелязват СХВП и встъпилата страна, функционалните изисквания относно наличието на определени елементи в тирбушон с опорен лост не се отразяват в значителна степен върху неговата форма и върху общия му външен вид (вж. в този смисъл Решение по дело Кутия на часовник гривна, точка 24 по-горе, точка 118), като трябва да се спазват само техническите изисквания относно размерите на опорния лост, бил той едностепенен или двустепенен, наличието на жлебове в единия край на опорния лост, както и разположението на металната спирала и разстоянието между нея и опорния лост. Така дръжката, която — както правилно отбелязва апелативния състав — представлява централната и най-голяма част от тирбушона, може да има различни форми и размери, а малкото острие може да бъде разположено на различно място.
Всъщност, както личи от преписката пред СХВП, предоставена на Общия съд, съществуват промишлени дизайни, които се отнасят до тирбушони с опорен лост с различни форми и конфигурации, различаващи се от използваните в спорния промишлен дизайн. Като пример следва най-напред да се отбележи, че могат да се установят разлики по отношение на размерите и на формата на дръжката, която може да бъде права или закривена, заоблена или правоъгълна, и по отношение на видимата част на другите части на тирбушона, които могат да бъдат поместени в дръжката. Съществуват също така разлики, що се отнася до наличието и разположението на отварачка или на малко острие. В това отношение следва да се констатира, че жалбоподателят не представя доказателства в подкрепа на твърдението си, че разполагането на малкото острие на друго място на дръжката ще го направи нефункционално и дори опасно.
От това следва, че проектирането и формата на дръжката, както и разположението на горепосочените части не са наложени от функционални изисквания. Ето защо наличието на технически изисквания не определя общия външен вид на тирбушона, който може да варира значително.
Следователно апелативният състав правилно е приел по същество, в точка 19 от обжалваното решение, че дизайнерът на тирбушон разполага с голяма творческа свобода.
Сравнение на цялостното впечатление, което разглежданите промишлени дизайни създават у информирания потребител
Според апелативния състав цялостното впечатление, създадено у информирания потребител от спорния промишлен дизайн, не се различава от това, което създава по-ранния промишлен дизайн, тъй като по същество са налице сходства с оглед на формата, на разположението и на относителния размер на различните части на тирбушона.
Апелативният състав приема по същество, че цялостното впечатление, създадено у информирания потребител, се определя главно от външния вид на дръжката, както и от разположението на някои части на тирбушона. Апелативният състав добавя, че с оглед на характеристиките на този вид тирбушони, чието основно свойство е възможността да бъдат сгънати и прибрани в джоб, дизайнът и формата на дръжката имат определяща роля за създаваното цялостно впечатление.
Тази преценка се оспорва от жалбоподателя. Най-напред, той упреква апелативния състав, че е допуснал грешка в преценката, като е анализирал разглежданите промишлени дизайни само в сгънато положение, а не и в разгънато положение и при употреба. На следващо място, жалбоподателят твърди, че при използването на инструмента могат да се установят разлики по отношение на дръжката, на острието, на металната спирала и на двустепенния опорен лост. В този смисъл жалбоподателят представя подробен анализ на разглежданите промишлени дизайни, като твърди, че характеристиките им не са идентични и че поради това създаденото от тях цялостно впечатление е различно, когато се разглеждат в разгънато положение.
На първо място, следва да се отбележи, че оплакването, според което апелативният състав неправилно бил анализирал общия външен вид на разглежданите промишлени дизайни, изхождайки само от сгънатото им положение, произтича от неправилен прочит на обжалваното решение. Всъщност от последното личи, че апелативният състав се позовава инцидентно, от точка 21, буква а) до точка 24 от обжалваното решение, на разглеждания продукт в сгънато положение, само за да потвърди тезата за липса на значителни разлики при проектирането на дръжките, представени от разглежданите промишлени дизайни, които по-конкретно оставяли видими едни и същи части от металната спирала и от опорния лост, когато се намират в сгънато положение. Впрочем следва да се отбележи, че както личи от точка 5 от обжалваното решение, отделът по отмяна приема, че множеството сходства между разглежданите два промишлени дизайни се преценяват по един и същ начин независимо от това дали инструментите за в сгънато или в разгънато положение. Този извод не е оспорен от жалбоподателя пред апелативния състав. Според съдебната практика, когато апелативният състав потвърди изцяло решението на по-низшестоящ отдел на СХВП, това решение на отдела по отмяна, както и неговите мотиви, стават неделима част от контекста на приемането на обжалваното решение, който контекст е известен на жалбоподателя и позволява на съда да упражни напълно своя контрол за законосъобразност по отношение на основателността на преценката на апелативния състав относно оригиналността на разглеждания промишлен дизайн (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 6 октомври 2011 г. по дело Industrias Francisco Ivars/СХВП — Motive (скоростен регулатор), T‑246/10, непубликувано в Сборника, точка 20, и Решение на Общия съд от 22 май 2012 по дело Sport Eybl & Sports Experts/СХВП — Seven (SEVEN SUMMITS), T‑179/11, точка 50). Ето защо следва да се приеме, че обратно на твърденията на жалбоподателя, апелативният състав, по примера на отдела по отмяна, е взел предвид както разгънатото, така и сгънатото положение на инструмента при преценката си на сходствата между разглежданите промишлени дизайни.
В това отношение следва най-напред да се отбележи, че дължината на дръжката на спорния промишлен дизайн е само малко по-малка от тази на дръжката на по-ранния промишлен дизайн и че не може да се установи значителна разлика между разглежданите промишлени дизайни по отношение на цялостните размери, както и на пропорциите и на разположението на отделните части около дръжката, били те в разгънато или в сгънато положение. Впрочем предложеното от жалбоподателя пряко сравнение на образците на действителните продукти, приложени към предоставената на Общия съд преписка на СХВП, не позволява да се постави под въпрос тази констатация.
Освен това, ако се вземе предвид — както поддържа жалбоподателят — само цялостното впечатление, създадено от двата промишлени дизайна у информирания потребител, когато последният използва разглеждания продукт, а именно в разгънато положение, трябва да се отбележи, че при използването му, което започва с разгъване на тирбушона, дръжката винаги е в ръката на ползвателя. Ето защо при преценката на цялостното впечатление, създадено от разглежданите промишлени дизайни, трябва да се приеме, че когато използва съответстващите на разглежданите промишлени дизайни тирбушони съобразно с предназначението им, информираният потребител вижда винаги само малка част от тях, която по същество представлява двустепенният опорен лост и отварачката към него, както и острието и металната спирала. При това положение обаче изтъкнатите от жалбоподателя детайли на продуктите, представени от разглежданите промишлени дизайни, няма да могат да бъдат видени от посочения потребител, поради конкретния начин на използването им, и така ще окажат само незначително въздействие върху впечатлението му за посочените промишлени дизайни (вж. в този смисъл Решение по дело Кутия на часовник гривна, точка 24 по-горе, точки 133 и 134).
При тези обстоятелства, с оглед на това, че — както пояснява съдебната практика — при преценката на общото впечатление, което даден промишлен дизайн създава у информирания потребител, трябва да се разгледа и начинът на използване на продукта, представен от съответния промишлен дизайн (вж. в този смисъл Решение по дело Комуникационно оборудване, точка 23 по-горе, точка 66, и Решение по дело Прикрепен към каишка часовник, точка 29 по-горе, точка 78), апелативният състав не може да бъде упрекван, че е взел предвид и впечатлението, създадено у информирания потребител от разглежданите промишлени дизайни в случаите когато съответните тирбушони са в сгънато положение, като се имат предвид характеристиките на тирбушоните с опорен лост, които са проектирани така, че да могат да се сгъват. Впрочем от предоставената на Общия съд преписка на СХВП следва, че в съответния индустриален сектор разглежданите продукти са представяни главно или изключително в сгънато положение, тъй като това по принцип е основното положение на тирбушоните с опорен лост. Всъщност именно когато тирбушонът се намира в това положение може да се възприеме цялостната форма на включения в него промишлен дизайн.
На следващо място, трябва да се отбележи, че изтъкнатите от жалбоподателя разлики между разглежданите промишлени дизайни, предполагащи оценка на представените от тях продукти в разгънато положение, са или ирелевантни, или незначителни. Същото важи и за посочените от жалбоподателя функционални детайли, които не са достатъчно съществени, за да повлияят на цялостното впечатление, което създават посочените промишлени дизайни.
Първо, що се отнася до дръжката, наистина съществува разлика между разглежданите промишлени дизайни, както отбелязва и апелативния състав в точка 24 от обжалваното решение, по- специално по отношение на проектирането на вътрешната им страна, която при по-ранния промишлен дизайн е с две вдлъбнатини, докато при спорния промишлен дизайн тя е гладка. Тази разлика обаче не е особено изразена, доколкото, от една страна, извивката на дръжката на продукта, представен от спорния промишлен дизайн, е много сходна с тази на дръжката на продукта, представен в по-ранния промишлен дизайн, макар първата да е по-слабо изразена, и от друга страна, разположението на отделните части около дръжката, както и частта от тях, която остава видна при сгънато положение на дръжката, са едни и същи в разглежданите промишлени дизайни. Ето защо следва да се констатира, че — както правилно отбелязва апелативният състав — малко по-различният проект на спорния промишлен дизайн не може да неутрализира установените сходства и следователно не е достатъчен, за да придаде оригиналност на посочения промишлен дизайн.
Второ, що се отнася до малкото острие, трябва най-напред да се констатира, обратно на поддържаното от жалбоподателя, че от сравнението на разглежданите промишлени дизайни не личи малкото острие при по-ранния промишлен дизайн да е по-късо или по-прикрито или с различна форма от това при спорния промишлен дизайн. На следващо място, по отношение на режещата страна на острието, достатъчно е да се отбележи, че от изображенията на по-ранния промишлен дизайн не личи ясно дали представеното в него острие е гладко или при всички случаи — че не е назъбено. Обратно, при извършване на предложения от жалбоподателя анализ на образците на действителни продукти, които той е приложил към предоставената на Общия съд преписка на СХВП, става ясно, че малкото острие при по-ранния промишлен дизайн съвсем не е гладко, а подобно на острието при спорния промишлен дизайн има назъбена режеща страна. Във всички случаи не се установява никаква значителна разлика между остриетата на продуктите, представени от разглежданите промишлени дизайни.
Трето, що се отнася до металните спирали на продуктите, представени от разглежданите промишлени дизайни, жалбоподателят твърди, от една страна, че те са с различен цвят, и от друга страна, че материалите, от които са изработени или с които са покрити, са различни. Според жалбоподателя тези разлики се виждат и при сравнението на образците на действителни продукти, които той е приложил към предоставената на Общия съд преписка на СХВП. В това отношение трябва да се отбележи, че изобразяването на металната спирала на спорния промишлен дизайн в черен цвят, докато тази на по-ранния промишлен дизайн била изобразена в бял цвят, не е от значение, тъй като нито един цвят не е заявен за спорния промишлен дизайн (вж. в този смисъл Решение по дело Прикрепен към каишка часовник, точка 29 по-горе, точка 82). Във всички случаи трябва да се отбележи, че обратно на твърденията на жалбоподателя от сравнението на образците на действителни продукти произтича, че цветът на металната спирала е черен както при продукта, съответстващ на спорния промишлен дизайн, така и при този, който съответства на по-ранния промишлен дизайн. Същото важи по отношение на материалите, от които са изработени или с които са покрити двете метални спирали.
Четвърто, що се отнася до двустепенния опорен лост, трябва да се приеме, че изтъкнатите от жалбоподателя разлики по отношение на оформянето на двата опорни жлеба не личат ясно при сравнение на изображенията на разглежданите промишлени дизайни. Във всички случаи те са толкова незабележими, че при необходимост биха могли да бъдат открити само чрез много подробна и внимателна техническа проверка на двата действителни продукта, която не съответства на проверката, извършвана от страна на информирания потребител, както бе посочено в точка 22 по-горе. По отношение на разликата, свързана с външния вид на повърхността на двата лоста, която при спорния промишлен дизайн била гладка, а при по-ранния промишлен дизайн — с надлъжни вдлъбнатини, следва да се отбележи, че липсата на такива вдлъбнатини в спорния промишлен дизайн не може да се отрази значително върху цялостното впечатление, създадено у информирания потребител, и сама по себе си не е достатъчна, за да се признае оригиналност на посочения промишлен дизайн.
Пето, що се отнася до неудобствата или трудностите при използването, свързани с дръжката, с малкото острие, с металната спирала, както и с двустепенния опорен лост на по-ранния промишлен дизайн, за които се твърди, че са отстранени с проекта за спорния промишлен дизайн, следва да се отбележи, че дори да се приемат за установени, подобни неудобства или трудности при използването не са релевантни за доказване на оригиналността на спорния промишлен дизайн. Всъщност съгласно член 6 от Регламент № 6/2002 оригиналността на промишлен дизайн се преценява чрез сравняване на цялостното впечатление, създадено от конфликтните промишлени дизайни у информирания потребител, като се отчита степен на свобода на автора. Следователно изтъкнатият от жалбоподателя критерий, който е свързан с твърдяно отстраняване чрез спорния промишлен дизайн на неудобствата или трудностите при използването на по-ранния промишлен дизайн, не е сред критериите, които могат да се вземат предвид, за да се прецени оригиналността на промишлен дизайн. Впрочем, както личи от членове 1 и 3 от Регламент № 6/2002, правото на промишлените дизайни има за цел да защити видимият външен вид на продукта, а не проектирането му и начините на използване или функциониране на същия. На последно място и във всички случаи, следва да се отбележи, от една страна, че жалбоподателят не е доказал твърденията си, и от друга страна, че в настоящия случай обикновеното сравнение на разглежданите промишлени дизайни не показва никакви съображения, свързани с качеството на използване или на функциониране на продуктите, представени от посочените промишлени дизайни.
Другите разлики, на които се позовава жалбоподателят по отношение на определени характеристики на оперативната част на дръжката, на малкото острие, на отварачката, на мястото за закрепяне на спиралата, както и на тъй нареченото място на „отваряне“, са незначителни за цялостно впечатление, създавано от разглеждания промишлени дизайни. Всъщност тези разлики не са достатъчно изразителни, за да разграничат двата инструмента при възприемането им от страна на информирания потребител, който не би надхвърлил определено равнище на анализ и на задълбоченост, както бе пояснено в точка 22 по-горе.
Поради това апелативният състав не е допуснал грешка, като е приел в точка 26 от обжалваното решение, че спорният промишлен дизайн и по-ранният промишлен дизайн не създават различно цялостно впечатление у информирания потребител и като е заключил, че спорният промишлен дизайн не е оригинален по смисъла на член 6 от Регламент № 6/2002.
С оглед на всички изложени по-горе съображения жалбата трябва да бъде отхвърлена в нейната цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
След като е загубил делото, жалбоподателят следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с исканията на СХВП и на встъпилата страна.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (шести състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда El Hogar Perfecto del Siglo XXI, SL да заплати съдебните разноски.

Kanninen
Berardis
Wetter
Постановено в публично съдебно заседание в Люксембург на 21 ноември 2013 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: испански.