CELEX: 62013CJ0569
Trimitere preliminară
Politica comercială
Taxă antidumping instituită asupra importurilor de plăci de ceramică originare din China
Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011
Validitate
Regulamentul (CE) nr. 1225/2009
Articolul 3 alineatele (2), (3), (5) și (6), articolul 17, articolul 20 alineatul (1)
Stabilirea prejudiciului și a legăturii de cauzalitate
Erori de fapt și erori vădite de apreciere
Obligația de diligență
Examinarea elementelor transmise de un importator reținut în eșantion
Obligația de motivare
Dreptul la apărare

Cererea de decizie preliminară privește validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului din 12 septembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză (
JO L 238, p. 1
).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Bricmate AB (denumită în continuare „Bricmate”), pe de o parte, și Tullverket (Administrația vamală), pe de altă parte, în legătură cu perceperea de către aceasta din urmă a unei taxe antidumping asupra importurilor de plăci ceramice originare din China efectuate de această societate.
Cadrul juridic al Uniunii
Regulamentul de bază
Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (
JO L 343, p. 51
, denumit în continuare „regulamentul de bază”) prevede, la articolul 1 alineatul (1), că „[p]oate fi supus unei taxe antidumping orice produs care face obiectul unui dumping în cazul în care punerea sa în liberă circulație în cadrul [Uniunii Europene] cauzează un prejudiciu”.
Articolul 3 din acest regulament, intitulat „Stabilirea existenței unui prejudiciu”, prevede la alineatele (1)-(3), precum și la alineatele (5) și (6):
„(1)   În sensul prezentului regulament, prin termenul «prejudiciu» se înțelege, în cazul în care nu se specifică altfel, un prejudiciu important adus unei industrii [a Uniunii], amenințarea cu un prejudiciu important adus unei industrii [a Uniunii] sau o întârziere semnificativă în crearea unei industrii [a Uniunii] și se interpretează în conformitate cu dispozițiile prezentului articol.
(2)   Stabilirea existenței unui prejudiciu se bazează pe elemente de probă pozitive și implică o examinare obiectivă:
(a)
a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping și a efectului acestor importuri asupra prețului produselor similare pe piața [Uniunii] și
(b)
a efectului acestor importuri asupra industriei [Uniunii].
(3)   În ceea ce privește volumul importurilor care fac obiectul unui dumping, se analizează dacă a avut loc o creștere substanțială a importurilor care fac obiectul unui dumping, fie în cantități absolute, fie în raport cu producția sau cu consumul în [Uniune]. În ceea ce privește efectul importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețurilor se analizează dacă a existat, în cazul importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețurilor, o subcotare semnificativă a prețului în raport cu prețul unui produs similar din industria [Uniunii] sau dacă aceste importuri au ca efect, în alt mod, diminuarea semnificativă a prețurilor sau împiedicarea în mod semnificativ a creșterii prețurilor care, altfel, s‑ar fi produs. Unul sau mai mulți dintre acești factori nu constituie neapărat o bază decisivă de orientare.
[…]
(5)   Examinarea efectului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra industriei [Uniunii] implică o evaluare a tuturor factorilor și indicilor economici pertinenți care influențează situația acestei industrii, inclusiv faptul că o industrie nu a surmontat în totalitate efectele practicilor de dumping sau de subvenționare din trecut, importanța marjei de dumping efective, diminuarea efectivă și potențială a vânzărilor, a profiturilor, a producției, a segmentului de piață, a productivității, a randamentului investițiilor sau a utilizării capacităților; factorii care influențează prețurile în [Uniune], efectele negative efective și potențiale asupra fluxului numerarului, asupra stocurilor, asupra ocupării forței de muncă, asupra salariilor, asupra creșterii economice, asupra capacității de a mobiliza capitaluri sau investiții. Această listă nu este exhaustivă și unul sau mai mulți dintre acești factori nu constituie neapărat o bază decisivă de orientare.
(6)   Trebuie demonstrat cu ajutorul tuturor elementelor doveditoare pertinente prezentate în legătură cu alineatul (2) că importurile care fac obiectul unui dumping cauzează un prejudiciu în sensul prezentului regulament. Concret, acest lucru implică demonstrarea faptului că volumul și/sau nivelurile prețurilor menționate la alineatul (3) au un impact asupra industriei [Uniunii] în sensul alineatului (5) și că acest impact este de asemenea natură încât poate fi considerat important.”
Articolul 17 din regulamentul de bază, intitulat „Eșantionare”, prevede la alineatul (1) că, „[î]n cazul în care numărul reclamanților, al exportatorilor sau al importatorilor, al tipului de produse sau de tranzacții este mare, ancheta se poate limita la un număr rezonabil de părți, de produse sau de tranzacții, utilizând eșantioane reprezentative statistic întocmite pe baza informațiilor disponibile în momentul selectării sau la cel mai mare volum de producție, de vânzări sau de exporturi care pot face în mod rezonabil obiectul anchetei, ținând seama de timpul disponibil”.
Alineatele (2)-(4) ale acestui articol enunță modalitățile de alegere a eșantioanelor și pe cele de calcul al marjei de dumping care trebuie efectuat în acest caz.
Articolul 20 din regulamentul menționat, intitulat „Informarea părților”, prevede la alineatul (1):
„Reclamanții, importatorii și exportatorii, precum și asociațiile lor reprezentative și reprezentanții țării exportatoare pot cere să fie informați cu privire la detaliile referitoare la faptele și motivele principale pe baza cărora s‑au instituit măsurile provizorii. Cererile de informare trebuie adresate în scris de îndată ce au fost instituite măsuri provizorii și informația trebuie transmisă în scris cât mai repede posibil.”
Regulamentul provizoriu
La 16 martie 2011, Comisia Europeană a adoptat Regulamentul (UE) nr. 258/2011 de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile de plăci ceramice originare din Republica Populară Chineză (
JO L 70, p. 5
, denumit în continuare „regulamentul provizoriu”).
În partea B din acest regulament, referitoare la produsul în cauză și la produsul similar, considerentele (27)-(32) ale regulamentului provizoriu, din cadrul titlului „Produsul similar”, aveau următorul conținut:
„(27)
O parte a susținut că produsul importat din China și cel fabricat de industria Uniunii nu sunt comparabile.
(28)
Se amintește faptul că Comisia s‑a bazat în compararea prețurilor pe tipurile de produse diferențiate în funcție de numerele de control al produsului («NCP») bazate pe opt caracteristici.
(29)
Partea în cauză și‑a prezentat argumentele în cursul unei audieri înaintea consilierului‑auditor. Potrivit argumentelor, absența comparabilității s‑a datorat diferenței de tehnologie, materiale, lustruire și proiect utilizate pentru fabricarea plăcilor din China și din Uniune. Liniile avansate din punct de vedere tehnologic au produs plăci de calitate superioară cu serigrafii și în diverse culori. Societatea a explicat că există diferite tehnologii de imprimare pentru decorarea serigrafică, imprimarea prin rotogravură și imprimarea cu jet de cerneală.
(30)
În ciuda cererilor de documente detaliate care să dezvolte toate aceste aspecte ale comparabilității produsului, partea interesată nu a reușit să își justifice argumentele. De asemenea, argumentul privind îmbunătățirea comparabilității nu a fost susținut de niciun element de probă. Mai mult decât atât, partea a recunoscut că tipurile de produs care ar fi vizate în cazul introducerii celor patru criterii sugerate ar reprezenta doar 0,5 % din piața plăcilor ceramice. Conform celor menționate în raportul întocmit de consilierul auditor, care a rezumat situația societății în cauză, restul de 99,5 % din produsele care fac obiectul acelorași NCP erau similare.
(31)
Conform celor menționate anterior, partea interesată nu a justificat necesitatea de a introduce criteriile suplimentare, nici posibilul impact al acestora asupra prețurilor. Prin urmare, având în vedere cota de piață neglijabilă a tipurilor de produse în cauză și confirmarea explicită a părții că 99,5 % din plăcile ceramice sunt comparabile în cadrul NCP în cauză, solicitarea de introducere a unor criterii suplimentare în structura NCP a trebuit să fie provizoriu respinsă.
(32)
Se concluzionează că produsul în cauză, produsul fabricat și comercializat pe piața internă din China și pe piața internă din SUA, țară selectată provizoriu drept țară analogă, precum și produsul fabricat și comercializat în Uniune de producătorii din Uniune prezintă aceleași caracteristici fizice și tehnice de bază, precum și aceleași utilizări de bază. Prin urmare, aceste produse sunt considerate, în mod provizoriu, ca fiind similare în sensul articolului 1 alineatul (4) din regulamentul de bază.”
Partea D din regulamentul provizoriu, referitoare la determinarea prejudiciului, cuprindea considerentele (68)-(111) ale acestuia. În special, considerentele (71) și (72) care figurau la punctul 2 din această parte, intitulat „Consumul Uniunii”, precizau:
„(71)
Consumul Uniunii a fost stabilit prin adăugarea importurilor bazate pe datele Eurostat la vânzările producătorilor Uniunii pe piața Uniunii. Datele privind vânzările totale din Uniune ale produsului în cauză au fost bazate pe date verificate furnizate atât de asociațiile de producători naționale, cât și de cele europene. S‑au operat extrapolări pe baza datelor prezentate de asociații și de Prodcom [producție comunitară] pentru a se ajunge la vânzările totale din cadrul Uniunii.
(72)
În cursul perioadei examinate, și anume, între 2007 și [perioada de anchetă], consumul Uniunii a scăzut cu 29 %, o diminuare semnificativă de 13 % înregistrându‑se între 2007 și 2008. Pe parcursul [perioadei de anchetă], consumul a scăzut cu 8 % comparativ cu anul 2009.”
Punctul 2 din această parte cuprindea un tabel 1, intitulat „Consum”, care avea următorul conținut:
„Volum (000 m
)200720082009[Perioada de anchetă]+ importuri totale157232140715115676119689+ producția din Uniune vândută pe piața Uniunii12754861099092992204895140
Indice (2007 = 100)
= Consum1432718123980711078801014829
Indice (2007 = 100)
diminuare de la an la an– 13 %– 11 %– 8 %”
Punctul 3, care figura în partea D menționată, intitulat „Importuri din China”, cuprindea un punct 3.1, intitulat „Volumul, cota de piață și prețurile importurilor de produs în cauză”. Considerentele (73)-(75), care figurau în cuprinsul acestuia, erau redactate după cum urmează:
„(73)
Volumul, cota de piață și prețurile medii ale importurilor din China au evoluat după cum se arată mai jos. Următoarele tendințe în materie de cantitate și preț se bazează pe datele Eurostat.
Tabelul 2
Importuri din China
Volum (000 m
)
[Perioada de anchetă]
Volumul importurilor originare din țara în cauză
68 081
65 122
62 120
66 023
Indice (2007 = 100)
Bază anuală

– 4 %
– 5 %
+ 6 %
Cota de piață a importurilor originare din țara în cauză
4,8 %
5,3 %
5,6 %
6,5 %
Prețul importurilor originare din țara în cauză (EUR/m
)
4,7
4,9
4,4
4,5
Indice (2007 = 100)
Bază anuală

+ 4 %
–10 %
+ 2 %
(74)
Volumul total al importurilor din China a scăzut cu 3 % în cursul perioadei examinate și a reprezentat aproximativ 66 de milioane m
în cursul [perioadei de anchetă]. Tendința descrescătoare în sine corespunde tendinței descrescătoare a consumului, însă este mult mai puțin pronunțată și s‑a produs între 2007 și 2009. Între 2009 și [perioada de anchetă], volumul importurilor din China a crescut cu 6 %. De asemenea, analizată din perspectiva întregii perioade examinate, cota de piață a importurilor din China a crescut cu 35 %, de la 4,8 % în 2007 la 6,5 % în cursul [perioadei de anchetă].
(75)
Prețurile importurilor din China au scăzut cu 4 % în cursul perioadei examinate, de la 4,70 EUR/m
la 4,50 EUR/m
.”
Considerentele (76) și (77), care figurau în cadrul punctului 3.2, intitulat „Subcotarea prețurilor”, enunțau:
„(76)
În sensul analizei subcotării prețurilor, prețurile de vânzare medii ponderate practicate de producătorii din Uniune în ceea ce privește clienții independenți pe piața Uniunii, ajustate la nivelul franco fabrică, au fost comparate pentru fiecare tip de produs cu prețurile medii ponderate care corespund importurilor din China către primul client independent de pe piața Uniunii, stabilite pe o bază [cost, asigurare și navlu] și ajustate în mod corespunzător în ceea ce privește taxele vamale existente, costurile ulterioare importului și nivelul schimburilor comerciale.
(77)
Comparația a arătat că, în cursul [perioadei de anchetă], importurile de produs în cauză au fost vândute în Uniune la prețuri care au subcotat prețurile industriei Uniunii. Nivelul subcotării, exprimat ca procent din prețurile industriei Uniunii, s‑a situat între 44 % și 57 %. Calculele s‑au bazat pe datele furnizate de producătorii din Uniune incluși în eșantion și de producătorii‑exportatori din China incluși în eșantion.”
Partea E din regulamentul provizoriu, referitoare la legătura de cauzalitate dintre importurile care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria Uniunii (denumită în continuare „legătura de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu”), cuprindea un punct 2 privind impactul importurilor din China, ale cărui considerente (114) și (116) aveau următorul conținut:
„(114)
Aceasta a corespuns, de asemenea, unei scăderi a consumului din Uniune. Cu toate acestea, deși volumul importurilor din China a scăzut cu 9 puncte procentuale între 2007 și 2009, în conformitate cu scăderea consumului (deși nu în același ritm – consumul a scăzut cu 23 de procente pe parcursul aceleiași perioade), începând cu 2007, cota de piață a Chinei a crescut constant. De asemenea, între 2009 și perioada de anchetă, în ciuda unei noi scăderi a consumului cu 6 puncte procentuale, importurile din China au crescut cu 6 procente.
[…]
(116)
Această cotă de piață în creștere a importurilor din China, combinată cu scăderea prețurilor și cu creșterea diferenței de preț între prețurile practicate de China și cele din Uniune a coincis în timp cu deteriorarea situației industriei din Uniune.”
În cadrul părții F din regulamentul provizoriu, intitulată „Interesul Uniunii”, considerentele (144)-(146), referitoare la interesul importatorilor, precizau:
„(144)
Cu toate acestea, ancheta a arătat că este posibil ca importatorii și utilizatorii să opteze pentru produse originare din țări terțe sau din interiorul Uniunii. Această schimbare poate fi operată rapid, întrucât produsul care face obiectul anchetei este fabricat în mai multe țări, atât din interiorul, cât și din exteriorul Uniunii (Turcia, Emiratele Arabe Unite, Egipt, Asia de Sud‑Est, Brazilia și altele).
(145)
Un importator a declarat că a încercat să schimbe furnizorii în urma deschiderii anchetei, însă eforturile sale nu au avut succes. Pe de altă parte, un alt importator a declarat că acest proces era deja în desfășurare în momentul deschiderii anchetei și a reușit. Un al treilea importator a susținut că dorește să își extindă portofoliul la producători care nu sunt din China și că această operațiune s‑ar putea realiza cu ușurință.
(146)
Prin urmare, se concluzionează provizoriu că impunerea de măsuri nu ar împiedica achiziționarea de către importatorii din Uniune a unor produse similare din alte surse. Mai mult, scopul taxelor antidumping nu este acela de a izola canale comerciale specifice, ci de a restabili mediul concurențial echitabil și de a contracara practicile comerciale neloiale.”
Regulamentul nr. 917/2011
După expunerea, în cadrul părții A, a procedurii administrative care a condus la adoptarea de măsuri provizorii, Regulamentul nr. 917/2011 tratează, în cadrul părții B, „Produsul în cauză și produsul similar”. Această parte cuprinde considerentele (42)-(46) ale acestui regulament, care au următorul cuprins:
„(42)
În urma impunerii măsurilor provizorii, o parte interesată a indicat faptul că au avut loc modificări în ceea ce privește codurile NC care vizează produsul în cauză conținute în regulamentul de instituire a măsurilor provizorii în comparație cu cele din avizul de inițiere și a solicitat precizări privind motivele acestor diferențe și dacă acestea au cauzat o schimbare în definiția produsului.
(43)
În acest context, se subliniază faptul că diferențele între codurile NC indicate în regulamentul de instituire a măsurilor provizorii și cele menționate în avizul de deschidere nu sunt legate de o modificare a definiției produsului sau a domeniului de aplicare al anchetei. Modificările nu afectează tipurile plăcilor în cauză, ci se referă doar la necesitatea de a lua în considerare schimbările generale în Nomenclatura combinată prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 861/2010, care se aplică de la 1 ianuarie 2011 […].
(44)
O parte interesată a solicitat ca anumite mozaicuri din ceramică să fie excluse din sfera de aplicare a produsului. Partea a afirmat că, în cazul aplicării măsurilor, categoria de produs în cauză și‑ar pierde competitivitatea față de alte produse cu care este substituibilă și că, oricum, în cazul acestui segment special, dumpingul nu are loc.
(45)
În privința acestei afirmații, investigația a relevat faptul că, deoarece mozaicurile din ceramică și alte tipuri de plăci ceramice au aceleași caracteristici fizice și tehnice de bază, o modificare a domeniului produsului nu este utilă. În ceea ce privește lipsa dumpingului pentru acest segment, care nu a fost susținută prin niciun element de probă, analiza dumpingului și a prejudiciului trebuie să reflecte situația întregului produs vizat. În aceste condiții, afirmația este respinsă.
(46)
Având în vedere cele de mai sus și în absența oricăror observații suplimentare cu privire la produsul în cauză și la produsul similar, considerentele (25)-(32) din regulamentul [provizoriu] sunt confirmate.”
Partea D din Regulamentul nr. 917/2011, referitoare la determinarea prejudiciului cauzat industriei Uniunii, cuprinde considerentele (99)-(137) ale acestuia.
În cadrul acestei părți D, punctul 1, referitor la producția și la sectorul industrial din Uniune, cuprinde subpunctul 1.1, intitulat „Consumul la nivelul Uniunii”, al cărui considerent (100) enunță:
„În absența oricăror comentarii sau a unor noi constatări privind consumul la nivelul Uniunii, concluziile din considerentele (71) și (72) din regulamentul provizoriu se confirmă.”
Punctul 2 din partea menționată tratează importurile din China și cuprinde în special considerentele (107) și (108). Acestea au următorul cuprins:
„(107)
În ceea ce privește evoluția prețurilor și a volumului importurilor din China, este adevărat că variațiile sunt limitate, dacă sunt considerate în cifre absolute. Importurile din China au scăzut cu 3 % în perioada analizată. Cu toate acestea, concluziile privind volumul importurilor din China trebuiau analizate în contextul unei scăderi generale a consumului pe piața Uniunii. Faptul că importurile originare din China au scăzut cu numai 3 % în această perioadă în care consumul general a scăzut cu 29 % a avut, în mod clar, un impact asupra prezenței acestor importuri pe piața Uniunii. Menținerea importurilor la un nivel stabil a permis importurilor din China să câștige o cotă de piață într‑o perioadă în care alți operatori au pierdut.
(108)
În legătură cu evoluția prețurilor din China, prețurile medii la import indicate în considerentul (73) din regulamentul provizoriu au fost bazate pe statisticile Eurostat. Au fost formulate întrebări cu privire la exactitatea mediei prețurilor de import în anumite state membre, însă nu au fost confirmate modificări ale statisticilor oficiale. În orice caz, se reamintește faptul că datele Eurostat au fost utilizate numai pentru a stabili tendințele generale și că, chiar și în cazul în care prețurile de import practicate de China ar fi fost majorate, imaginea de ansamblu a prejudiciului ar rămâne același, cu marje ridicate de subcotare și vânzare la prețuri reduse. În acest context, ar trebui subliniat faptul că, pentru calculul atât al marjelor de dumping, cât și al prejudiciului nu a fost folosite datele de la Eurostat. În scopul stabilirii nivelului marjelor, au fost folosite numai date verificate provenind de la societățile vizitate. Prin urmare, chiar dacă ar fi fost constatate discrepanțe în statistici, aceasta nu ar fi avut niciun impact asupra nivelului marjelor publicate.”
Partea E din Regulamentul nr. 917/2011, referitoare la legătura de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu, cuprinde considerentele (138)-(169).
Partea F din Regulamentul nr. 917/2011, intitulată „Interesul Uniunii”, cuprinde cinci puncte. La punctul 2 din aceasta, intitulat „Interesul importatorilor”, se arată, în considerentele (174) și (175):
„(174)
În ceea ce privește această afirmație, se reamintește faptul că o mare parte a importurilor nu este afectată de taxe, deoarece importurile nu sunt originare din China. Caracteristicile produsului, care este produs în întreaga lume în calități comparabile, indică faptul că aceste produse sunt interschimbabile și că, prin urmare, este disponibilă o serie de surse alternative, în ciuda afirmațiilor făcute. Chiar și în cazul importatorilor dependenți de importurile din China, pentru care ancheta a stabilit că fac obiectul unui dumping și că sunt vândute la prețuri semnificativ mai joase decât cele ale produselor originare din Uniunea Europeană, ancheta a stabilit că importatorii respectivi pot aplica la prețurile lor de vânzare adaosuri comerciale de peste 30 %. Acest fapt, precum și faptul dovedit că importatorii au realizat profituri de circa 5 %, precum și posibilitatea acestora de a transfera cel puțin o parte din creșterea potențială a costurilor asupra clienților lor sugerează că aceștia sunt în măsură facă față impactului măsurilor.
(175)
În plus, astfel cum s‑a concluzionat în considerentul (144) din regulamentul provizoriu, instituirea măsurilor nu i‑ar împiedica pe importatorii din Uniune să își sporească cota importurilor de produse din alte surse care nu practică dumpingul, surse care le stau la dispoziție atât în [Uniune], cât și în alte țări terțe.”
Articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul nr. 917/2011 prevede:
„Se instituie o taxă antidumping definitivă la importurile de plăci și dale din ceramică smălțuite sau nesmălțuite pentru pavaj sau pentru acoperit pereții și de plăcuțe din ceramică smălțuite sau nesmălțuite pentru mozaicuri și articole similare, chiar pe un suport, încadrate în prezent la codurile NC 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 și 6908 90 99, originare din Republica Populară Chineză.”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
La 7 mai 2010, Comisia a fost sesizată cu o plângere potrivit căreia importurile de plăci ceramice originare din China ar face obiectul unor practici de dumping și ar cauza astfel un prejudiciu important industriei Uniunii.
În consecință, la 19 iunie 2010 aceasta a publicat un Aviz de deschidere a unei proceduri antidumping privind importurile de dale de ceramică originare din Republica Populară Chineză (
JO C 160, p. 20
). Ancheta privind dumpingul și prejudiciul cauzat industriei Uniunii a avut ca obiect perioada cuprinsă între 1 aprilie 2009 și 31 martie 2010. Examinarea tendințelor în scopul evaluării prejudiciului adus acestei industrii și a legăturii de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2007 și 31 martie 2010. Ancheta s‑a extins la toate plăcile ceramice importate încadrate la pozițiile 6907 și 6908 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (
JO L 256, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), cu modificările ulterioare (denumită în continuare „NC”).
Bricmate este o societate suedeză importatoare de plăci ceramice care provin din China. În cadrul procedurii antidumping, Bricmate a fost selectată, împreună cu alte șase societăți, să facă parte din eșantionul importatorilor independenți. În această privință, la 10 septembrie 2010, ea a furnizat informații detaliate Comisiei, ca răspuns la chestionarul acesteia. Bricmate a completat informațiile respective ulterior, la 10 decembrie 2010.
La 16 martie 2011, Comisia a adoptat regulamentul provizoriu. La 15 aprilie 2011, Bricmate a prezentat Comisiei observațiile sale cu privire la regulamentul menționat. Prin scrisoarea din data de 1 iulie 2011, Comisia a răspuns la aceste observații și a transmis societății respective un document de informare generală pe baza căruia propunea să recomande Consiliului Uniunii Europene impunerea de măsuri antidumping definitive.
La 11 iulie 2011, Bricmate a transmis observațiile sale referitoare la documentul de informare generală, pe care le‑a completat ulterior, în urma intervenției consilierului‑auditor, la 15 iulie 2011. Prin scrisoarea din data de 27 iulie 2011, Comisia a răspuns la observațiile societății menționate, care și‑a prezentat comentariile cu privire la acest răspuns la 23 august 2011.
La 12 septembrie 2011, Consiliul a adoptat Regulamentul (UE) nr. 917/2011.
La 28 noiembrie 2011, Bricmate a formulat în fața Tribunalului Uniunii Europene, în temeiul articolului 263 al patrulea paragraf TFUE, o acțiune în anularea regulamentului menționat. Prin Ordonanța Bricmate/Consiliul (T‑596/11,
EU:T:2014:53
), Tribunalul a respins această acțiune ca inadmisibilă, întrucât reclamanta nu era vizată în mod individual de regulamentul a cărui anulare se solicita și întrucât acesta din urmă cuprindea măsuri de punere în aplicare.
În temeiul Regulamentului nr. 917/2011, Tullverket a emis, între 31 octombrie 2011 și 28 mai 2012, 32 de decizii de taxare vamală, aplicând taxa antidumping importurilor de plăci ceramice originare din China efectuate de Bricmate.
Prin acțiunea introdusă la instanța de trimitere, Bricmate a solicitat anularea deciziilor menționate, invocând nevaliditatea Regulamentului nr. 917/2011. În susținerea nevalidității acestui regulament, Bricmate a invocat două motive. Primul motiv este împărțit în două aspecte, dintre care primul privește pretinsele neregularități din statisticile Eurostat pe care se întemeia Comisia. Al doilea aspect al acestui motiv privește pretinsa neexaminare de către instituțiile Uniunii a neregularităților invocate. Al doilea motiv privește comportamentul inadecvat al Comisiei față de Bricmate în timpul anchetei.
Instanța de trimitere subliniază că nu poate exclude posibilitatea ca argumentele invocate de Bricmate să fie considerate întemeiate.
Astfel, prin intermediul literelor a) și b) ale întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă Regulamentul nr. 917/2011 este nevalid pentru motivul că statisticile utilizate de Comisie în cadrul anchetei sale ar fi eronate și că, în consecință, Consiliul și Comisia s‑ar fi întemeiat pe o premisă eronată în stabilirea prejudiciului cauzat industriei Uniunii și a legăturii de cauzalitate.
Prin intermediul literei c) a întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă instituțiile Uniunii, atunci când au afirmat, în considerentul (108) al Regulamentului nr. 917/2011, că nu au fost confirmate modificări ale statisticilor oficiale, au încălcat obligația de diligență care le revenea, precum și articolul 3 alineatele (2) și (6) din regulamentul de bază. În această privință, ea se întemeiază pe afirmațiile Bricmate potrivit cărora aceasta din urmă s‑ar fi plâns la Comisie cu privire la caracterul eronat al statisticilor Eurostat.
Prin intermediul literelor d)-f) ale întrebării preliminare, instanța de trimitere își pune întrebarea dacă Comisia, prin faptul că nu a ținut seama de argumentele invocate de Bricmate privind atât diferențele la nivelul procesului de fabricație a plăcilor de ceramică originare din China și a celor originare din Europa, cât și oferta acestor produse pe piața Uniunii, a încălcat obligația de motivare care îi revenea, în sensul articolului 296 TFUE, dreptul la apărare al Bricmate, precum și articolul 17 și articolul 20 alineatul (1) din regulamentul de bază.
În această privință, instanța de trimitere arată că Bricmate, reținută de Comisie printre importatorii independenți incluși în eșantion în cadrul procedurii antidumping, a subliniat importanța procesului de tăiere a plăcilor ceramice în China și a indicat că șapte tipuri de serii de plăci nu puteau fi găsite în Uniune. Or, pozițiile tarifare din NC utilizate în procedura antidumping și calculele prejudiciului cauzat industriei Uniunii nu ar ține seama de aceste specificități. Această instanță apreciază că instituțiile Uniunii nu au explicat în mod clar modul în care informațiile comunicate de Bricmate au fost luate în considerare la adoptarea regulamentului provizoriu și a Regulamentului nr. 917/2011, argumentele Bricmate fiind de altfel contrazise de acestea într‑o oarecare măsură. În special, instanța menționată constată că nu s‑a ținut seama, pe de o parte, de informațiile referitoare la oferta limitată de plăci și la pretinsele diferențe privind procesul de tăiere și nici, de pe de altă parte, de opiniile Bricmate. În această privință, din Hotărârea Tribunalului Gul Ahmed Textile Mills/Consiliul (T‑199/04,
EU:T:2011:535
, punctul 77) ar rezulta că, atunci când utilizează eșantionul, instituțiile Uniunii trebuie să ia în considerare datele privind exporturile tuturor întreprinderilor reținute în eșantion. Or, prin faptul că a făcut abstracție de informațiile furnizate de Bricmate, Comisia ar fi încălcat normele referitoare la eșantionare care figurează la articolul 17 din regulamentul de bază.
În aceste condiții, förvaltningsrätten i Malmö (Tribunalul Administrativ din Malmö) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„[Regulamentul nr. 917/2011] este nevalid pentru oricare dintre motivele de mai jos:
a)
ancheta efectuată de instituțiile [Uniunii] conține erori vădite de fapt;
b)
ancheta efectuată de instituțiile [Uniunii] conține erori vădite de apreciere;
c)
Comisia nu și‑a îndeplinit obligația de diligență și a încălcat articolul 3 alineatele (2) și (6) din [regulamentul de bază];
d)
Comisia nu și‑a îndeplinit obligațiile prevăzute la articolul 20 alineatul (1) din [regulamentul de bază] și a încălcat dreptul la apărare al [Bricmate],
e)
Comisia, contrar articolului 17 din [regulamentul de bază], nu a ținut seama de informațiile furnizate de [Bricmate] și/sau
f)
Comisia nu și‑a îndeplinit obligația de motivare (în conformitate cu articolul 296 TFUE)?”
Cu privire la cererea de redeschidere a procedurii orale
În urma prezentării concluziilor avocatului general, Bricmate a solicitat, prin înscrisul depus la grefa Curții la 17 iunie 2015, să se dispună redeschiderea fazei orale a procedurii. În susținerea acestei cereri, Bricmate arată, în esență, că, în ședință, Comisia a admis că avea cunoștință despre caracterul eronat al statisticilor în cauză în cadrul fazei finale a anchetei antidumping. Această cunoștință ar constitui un element nou care nu a fost dezbătut de părți și nici nu a fost examinat în aceste concluzii.
Trebuie amintit că Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene și Regulamentul de procedură al acesteia nu prevăd posibilitatea ca părțile să depună observații ca răspuns la concluziile prezentate de avocatul general (a se vedea Hotărârea Vnuk, C‑162/13,
EU:C:2014:2146
, punctul 30 și jurisprudența citată).
În temeiul articolului 252 al doilea paragraf TFUE, avocatul general are rolul de a prezenta în mod public, cu deplină imparțialitate și în deplină independență, concluzii motivate în cauzele care, în conformitate cu Statutul Curții de Justiție, necesită intervenția sa. Nici concluziile avocatului general, nici motivarea pe care se întemeiază acestea nu sunt obligatorii pentru Curte (a se vedea Hotărârea Comisia/Parker Hannifin Manufacturing și Parker‑Hannifin, C‑434/13 P,
EU:C:2014:2456
, punctul 29 și jurisprudența citată).
Cu toate acestea, după ascultarea concluziilor avocatului general, Curtea poate dispune oricând redeschiderea fazei orale a procedurii, în conformitate cu articolul 83 din Regulamentul de procedură, mai ales în cazul în care consideră că nu este suficient lămurită sau în cazul în care trebuie să soluționeze cauza pe baza unui argument care nu a fost pus în discuția părților sau a persoanelor interesate menționate la articolul 23 din Statutul Curții de Justiție (Hotărârea Nordzucker, C‑148/14,
EU:C:2015:287
, punctul 24).
Nu aceasta este situația în speță. Astfel, Bricmate a expus, atât în faza scrisă a procedurii, cât și în faza orală a acesteia, ansamblul argumentelor sale de fapt și de drept în susținerea pretențiilor formulate. În special, în ceea ce privește pretinsul element nou invocat în timpul ședinței, este necesar să se constate că acesta a fost dezbătut în cadrul fazelor menționate ale procedurii. Astfel, Curtea consideră, după ascultarea avocatului general, că dispune de toate elementele necesare pentru a statua și că aceste elemente au făcut obiectul dezbaterilor purtate în fața sa.
Având în vedere considerațiile care precedă, Curtea apreciază că nu este necesar să dispună redeschiderea fazei orale a procedurii.
Cu privire la întrebarea preliminară
Cu privire la articolul 3 alineatele (2) și (6) din regulamentul de bază, la erorile de fapt și la erorile vădite de apreciere, precum și la încălcarea obligației de diligență
Prin intermediul literelor a)-c) ale întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă Regulamentul nr. 917/2011 este nevalid pentru motivul că instituțiile Uniunii, pe de o parte, au săvârșit erori de fapt și erori vădite de apreciere în cadrul anchetei antidumping, deoarece s‑au întemeiat, în vederea stabilirii prejudiciului cauzat industriei Uniunii și a legăturii de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu, pe statistici eronate ale Eurostat, și, pe de altă parte, au încălcat obligația de diligență care le revenea, precum și articolul 3 alineatele (2) și (6) din regulamentul de bază, atunci când au afirmat, în considerentul (108) al Regulamentului nr. 917/2011, că nu au fost confirmate modificări ale statisticilor oficiale.
În special, în ceea ce privește erorile de fapt, instanța de trimitere ridică problema dacă instituțiile Uniunii au săvârșit, pe de o parte, o eroare referitoare la volumul importurilor de mărfuri care se încadrează la poziția 6908 90 99 din NC, având în vedere că în Regulamentul nr. 917/2011 volumul importurilor din China ar fi fost supraevaluat la 1,3 milioane m
pentru anul 2009 și pentru perioada de anchetă. Ea solicită de asemenea să se stabilească dacă aceste instituții au săvârșit, pe de altă parte, o eroare referitoare la importurile de mărfuri care se încadrează la poziția 6907 90 99 din NC, devenită poziția 6907 90 80 din NC, astfel încât pentru anul 2009 și pentru perioada de anchetă volumul acestor importuri ar fi fost supraevaluat cu 10 %.
Trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, stabilirea existenței unui prejudiciu adus industriei Uniunii presupune aprecierea unor situații economice complexe, iar controlul jurisdicțional al unei astfel de aprecieri trebuie să se limiteze, așadar, la verificarea respectării normelor de procedură, a exactității materiale a situației de fapt reținute, a absenței unei erori vădite în aprecierea acestor fapte sau a lipsei unui abuz de putere. Aceasta este în special situația în ceea ce privește stabilirea factorilor care aduc un prejudiciu industriei Uniunii în cadrul unei anchete antidumping (a se vedea Hotărârea Ikea Wholesale, C‑351/04,
EU:C:2007:547
, punctul 41, Hotărârea Simon, Evers & Co., C‑21/13,
EU:C:2014:2154
, punctul 29, Hotărârea Valimar, C‑374/12,
EU:C:2014:2231
, punctul 51, precum și Hotărârea TMK Europe, C‑143/14,
EU:C:2015:236
, punctul 34).
În speță, în ceea ce privește, pe de o parte, volumul importurilor de mărfuri care se încadrează la poziția 6908 90 99 din NC, Comisia a recunoscut în observațiile sale scrise inexactitatea cifrei de 66023000 m
referitoare la volumul importurilor din China în perioada de anchetă, care figurează în considerentul (73) al regulamentului provizoriu. În continuare, ea afirmă că volumul acestor importuri este de 64821000 m
. Or, în considerentul (108), Regulamentul nr. 917/2011 se referă la cifrele indicate în considerentul (73) al regulamentului provizoriu. Rezultă că, pentru perioada de anchetă, Regulamentul nr. 917/2011 supraevaluează volumul importurilor din China cu 1202000 m
.
Pe de altă parte, în ceea ce privește importurile de mărfuri care se încadrează la poziția 6907 90 99 din NC, din statisticile Eurostat care au fost comunicate de Comisie Curții reiese că, pentru anul 2009, cantitatea suplimentară a acestor mărfuri care provin din China și sunt importate în Spania totaliza 881734 m
, iar nu 7373291 m
, cum indicau statisticile Eurostat utilizate de Comisie, și, pentru luna noiembrie 2009, cantitatea suplimentară importată totaliza 64940 m
, iar nu 6565771 m
, cum indicau statisticile Eurostat utilizate de Comisie.
În consecință, trebuie să se constate că, în ceea ce privește determinarea volumului importurilor, Comisia admite existența unor inexactități materiale.
Este necesar, prin urmare, să se determine dacă aceste inexactități sunt de natură să atragă nevaliditatea Regulamentului nr. 917/2011.
În această privință, Bricmate susține că inexactitățile menționate au afectat fiabilitatea mai multor indicatori macroeconomici utilizați de instituțiile Uniunii în procedura antidumping în discuție, determinându‑le să săvârșească erori vădite de apreciere. Ar fi, astfel, eronați indicatorii referitori la volumul importurilor din China, la consumul în Uniune, la cota de piață a importurilor originare din China, la cota de piață a industriei Uniunii, la prețul mediu al acestor importuri, la diferența dintre prețurile importurilor menționate și prețurile practicate în Uniune.
Cu toate acestea, trebuie să se arate că examinarea obiectivă a stabilirii existenței unui prejudiciu adus industriei Uniunii, prevăzută la articolul 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, trebuie să privească, pe de o parte, volumul importurilor care fac obiectul unui dumping și efectul acestor importuri asupra prețurilor produselor similare pe piața Uniunii, precum și, pe de altă parte, efectul acestor importuri asupra industriei Uniunii.
Astfel, în ceea ce privește determinarea volumului menționat sau a prețurilor menționate, articolul 3 alineatul (3) din regulamentul de bază prevede factorii care trebuie luați în considerare în această analiză, precizând în același timp că unul sau mai mulți dintre acești factori nu pot constitui în sine o bază decisivă de orientare (a se vedea Hotărârea Neotype Techmashexport/Comisia și Consiliul, C‑305/86 și C‑160/87,
EU:C:1990:295
, punctul 50).
Aceasta este situația și în ceea ce privește efectul importurilor care fac obiectul unui dumping asupra industriei Uniunii. Astfel, din cuprinsul articolului 3 alineatul (5) din regulamentul de bază rezultă că le revine instituțiilor Uniunii sarcina de a evalua toți factorii și indicii economici relevanți care influențează situația acestei industrii, întrucât unul singur sau mai mulți dintre acești factori nu constituie în mod necesar o bază decisivă de orientare. Această dispoziție acordă astfel acestor instituții o putere discreționară în analiza și evaluarea diferiților indici (a se vedea în acest sens Hotărârea Ikea Wholesale, C‑351/04,
EU:C:2007:547
, punctul 61).
În sfârșit, în ceea ce privește legătura de cauzalitate, în conformitate cu articolul 3 alineatul (6) din regulamentul de bază, instituțiile Uniunii trebuie să demonstreze că volumul și/sau nivelurile prețurilor menționate la alineatul (3) al acestui articol au un impact asupra industriei Uniunii în sensul alineatului (5) al acestuia și că acest impact este de asemenea natură încât poate fi considerat important.
Prin urmare, coroborând aceste dispoziții, este necesar să se determine dacă din ansamblul factorilor relevanți rezultă că instituțiile Uniunii au demonstrat existența unui prejudiciu important adus industriei Uniunii.
În speță, din considerentul (108) al Regulamentului nr. 917/2011 reiese că, chiar dacă, după trimiterea documentului de informare generală, părțile în cauză au contestat exactitatea prețurilor medii la import ale produselor în cauză cu destinația în anumite state membre, instituțiile Uniunii au concluzionat totuși că „imaginea de ansamblu a prejudiciului ar rămâne aceeași, cu marje ridicate de subcotare și vânzare la prețuri reduse”.
Este necesar să se arate că, deși inexactitățile materiale constatate au afectat anumiți indicatori, existau marje importante de subcotare a prețurilor. Or, trebuie să se constate că inexactitățile materiale în discuție nu au avut efect asupra acestor marje. În plus, este necesar să se sublinieze că alți indicatori microeconomici, precum stocurile, prețurile de vânzare, rentabilitatea, fluxurile de trezorerie, randamentul investițiilor, salariile și costul de producție, erau de asemenea susținuți de date care proveneau de la producătorii din Uniune care făceau parte din eșantion și că aceștia nu erau afectați de inexactitățile materiale constatate referitor la situația de fapt, aspect care nu a fost contestat.
Pe de altă parte, este necesar să se constate că utilizarea cifrelor corectate de instituțiile Uniunii în observațiile lor scrise (denumite în continuare „cifrele corectate”) nu are o incidență notabilă asupra stabilirii prejudiciului adus efectiv industriei Uniunii și asupra legăturii de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu.
Astfel, din cifrele corectate rezultă că volumul importurilor din China a scăzut, între anul 2007 și perioada de anchetă (denumită în continuare „perioada vizată”), cu 15 %, iar nu cu 3 %, astfel cum reieșea din considerentele (73) și (74) ale regulamentului provizoriu. Or, în considerentul (107) al Regulamentului nr. 917/2011, instituțiile Uniunii au concluzionat în mod întemeiat că, ținând seama de faptul că la nivelul Uniunii consumul a înregistrat o scădere de ordinul a 29 %, ceea ce reprezintă 30 % în temeiul cifrelor corectate, din combinarea scăderii volumului importurilor din China și a consumului în Uniune rezultă că importatorii chinezi și‑au putut totuși mări cota de piață pe piața Uniunii.
În ceea ce privește cota de piață în Uniune a importurilor din China, instituțiile Uniunii recunosc că, în temeiul cifrelor corectate, aceasta a crescut cu 21 %, iar nu cu 35 %, astfel cum reieșea din considerentul (73) al regulamentului provizoriu, preluat sub acest aspect în considerentul (107) al Regulamentului nr. 917/2011. Cu toate acestea, este cert că cota de piață a acestora trebuie considerată în continuare importantă și că instituțiile Uniunii au indicat în mod întemeiat, în considerentul (107) menționat, că această cotă de piață era în creștere.
În ceea ce privește cota de piață a industriei Uniunii, instituțiile Uniunii admit în observațiile lor scrise că aceasta nu a regresat cu un punct procentual, astfel cum se indica în considerentul (87) al regulamentului provizoriu, ci a rămas stabilă în perioada vizată. Cu toate acestea, trebuie să se arate că alți indicatori macroeconomici referitori la industria Uniunii, precum producția acestei industrii, capacitățile de producție, vânzările realizate de industria menționată, ocuparea forței de muncă și productivitatea forței de muncă, au regresat, fapt care nu este contestat.
În ceea ce privește prețul mediu al importurilor din China, în temeiul cifrelor corectate, în perioada vizată acesta ar fi crescut cu 10 % și nu ar fi scăzut cu 3 %, astfel cum se arăta în considerentul (73) al regulamentului provizoriu. Cu toate acestea, trebuie să se arate că, pe de o parte, după cum rezulta din considerentul (115) al regulamentului provizoriu, diferența dintre prețurile importurilor din China și cele din industria Uniunii a ajuns la 50 % în perioada vizată. În această privință, deși această diferență a rămas stabilă, astfel cum a constatat ancheta, ea rămâne totuși importantă. În plus, potrivit considerentului (113) al Regulamentului nr. 917/2011, ancheta a dezvăluit că nivelurile subcotării se situau între 43,2 % și 55,7 %. Or, întrucât aceste cifre au rezultat din datele furnizate de societățile care făceau parte din eșantion, ele nu sunt afectate de inexactitățile din datele Eurostat.
În aceste condiții, este necesar să se considere că cifrele corectate nu repun în discuție concluzia globală la care au ajuns instituțiile Uniunii, în urma unei analize a ansamblului indicatorilor economici, astfel încât acestea au stabilit în mod întemeiat existența prejudiciului adus industriei Uniunii și legătura de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu.
În sfârșit, Bricmate arată că inexactitățile materiale privind situația de fapt, susținute de părțile interesate, nu au fost examinate și nici corectate, deși au fost invocate în observațiile formulate de aceste părți și comunicate instituțiilor Uniunii înaintea adoptării Regulamentului nr. 917/2011. În consecință, aceste instituții nu ar fi respectat obligația de diligență care le revenea și dispozițiile articolului 3 alineatele (2) și (6) din regulamentul de bază.
În această privință, în ceea ce privește volumul importurilor care se încadrează la poziția 6908 90 99 din NC, din elementele comunicate Curții rezultă că, întrucât inexactitatea materială referitoare la acest volum a fost comunicată Comisiei în cursul anchetei antidumping, această instituție a examinat impactul său asupra stabilirii prejudiciului cauzat industriei Uniunii. Astfel, din cuprinsul punctului 77 din documentul de informare generală din 1 iulie 2011 rezultă că Comisia a concluzionat că diferențele constatate în cadrul statisticilor aveau un impact slab asupra stabilirii globale a prejudiciului. Prin urmare, aceasta a decis că nu era nici necesar și nici util să modifice datele utilizate în cadrul anchetei antidumping. Rezultă că instituțiile Uniunii au examinat cu diligența necesară elementele care rezultă din susținerile privind această inexactitate a datelor Eurostat.
În ceea ce privește inexactitatea referitoare la importurile de mărfuri care se încadrează la poziția 6907 90 99 din NC, este necesar să se precizeze că o altă parte interesată a informat Comisia, în cadrul anchetei, despre erorile care figurau în statisticile Eurostat referitoare la prețul mediu al importurilor din China. Prin urmare, la 9 iunie 2011, această instituție a luat legătura cu serviciile Eurostat pentru a verifica dacă datele erau exacte, inclusiv cele referitoare la Regatul Spaniei. Aceste servicii au răspuns că o confirmare sau o corectare a statisticilor necesita un termen de câteva săptămâni, una sau cealaltă dintre aceste intervenții revenind autorităților spaniole. Această parte a informat de asemenea Comisia, prin scrisoarea primită la 15 iulie 2011, despre existența unor incoerențe privind datele referitoare la Regatul Spaniei pentru anul 2009. Cu toate acestea, din dosarul prezentat Curții nu reiese că Comisia a verificat temeinicia inexactității susținute înaintea adoptării Regulamentului nr. 917/2011.
Or, întrucât era contestată exactitatea datelor Eurostat, Comisiei îi revenea sarcina de a evalua din oficiu impactul inexactității menționate asupra stabilirii prejudiciului. În această privință, această instituție nu se putea limita să trimită o simplă cerere de informații serviciilor Eurostat și să aștepte reacția autorităților spaniole. Dimpotrivă, Comisiei îi revenea, conform articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, sarcina de a aduce elemente de probă pozitive și de a efectua o examinare obiectivă privind datele referitoare la prețurile importurilor din China. Prin urmare, lipsa de răspuns a acestor servicii sau trimiterea unor elemente de răspuns neconcludente nu dispensa nicidecum Comisia de efectuarea acestei evaluări. Este necesar să se concluzioneze, așadar, că instituțiile Uniunii nu au examinat cu diligența necesară datele cuprinse în statisticile Eurostat.
Cu toate acestea, această omisiune de a examina datele referitoare la prețurile medii și la volumurile importurilor din China nu este de natură să atragă nevaliditatea concluziilor la care au ajuns instituțiile Uniunii, în măsura în care, astfel cum s‑a arătat deja la punctul 55 și următoarele din prezenta hotărâre, pe baza cifrelor corectate, tendințele indicatorilor corectați pentru stabilirea prejudiciului adus industriei Uniunii și a legăturii de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu rămân global aceleași. Astfel, instituțiile Uniunii au putut stabili existența unui prejudiciu adus industriei Uniunii și legătura de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu.
În aceste condiții, este necesar să se considere că, pe de o parte, instituțiile Uniunii nu au săvârșit nicio eroare vădită de apreciere și că, pe de altă parte, omisiunea de a examina cu diligență datele referitoare la prețurile și la volumele importurilor din China nu poate repune în discuție constatarea existenței unui prejudiciu adus industriei Uniunii și a legăturii de cauzalitate dintre importuri și prejudiciu.
Cu privire la încălcarea obligației de motivare, a dreptului la apărare, a articolului 17 și a articolului 20 alineatul (1) din regulamentul de bază și a cerințelor care decurg din articolul 296 TFUE
Instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă Regulamentul nr. 917/2011 este nevalid în măsura în care Comisia, neținând seama de argumentele pe care le‑a invocat Bricmate, în calitate de importator reținut în eșantion, privind, pe de o parte, diferențele la nivelul procesului de fabricație a plăcilor ceramice chinezești și a plăcilor ceramice din Uniune, precum și, pe de altă parte, oferta limitată a anumitor tipuri de plăci ceramice pe piața Uniunii, a încălcat obligația de motivare care îi revenea, dreptul la apărare al Bricmate, articolul 17 și articolul 20 alineatul (1) din regulamentul de bază, precum și cerințele care decurg din articolul 296 TFUE.
Bricmate arată că instituțiile Uniunii au încălcat obligația de motivare deoarece nu au explicat clar modul în care au fost luate în considerare informațiile pe care le‑a comunicat privind procesul de tăiere a plăcilor. În special, ea ar fi subliniat, în răspunsul la chestionarul din 10 septembrie 2010, importanța procesului de tăiere a plăcilor și a menționat șapte tipuri de serii de plăci pe care nu putea să și le procure pe piața Uniunii. Or, pozițiile tarifare din NC ale produselor în cauză, utilizate în cadrul procedurii antidumping, și calculele prejudiciului adus industriei Uniunii nu ar ține seama de aceste diferențe. Potrivit Bricmate, ar fi fost necesară o ajustare pentru a ține seama de diferențele menționate, ceea ce ar fi trebuit să conducă la o scădere a marjei de prejudiciu. În plus, în opinia Bricmate, industria Uniunii nu putea furniza plăci ceramice de dimensiuni mici.
Întemeindu‑se pe Hotărârea Tribunalului Gul Ahmed Textile Mills/Consiliul (T‑199/04,
EU:T:2011:535
, punctul 77), Bricmate subliniază că instituțiile Uniunii, atunci când recurg la eșantionare conform articolului 17 din regulamentul de bază, trebuie să ia în considerare datele referitoare la exporturile ansamblului întreprinderilor reținute în eșantion. Același principiu ar trebui să se aplice și datelor sau informațiilor obținute de la diferitele întreprinderi care făceau parte din eșantioane, inclusiv din eșantionul importatorilor independenți.
Bricmate susține de asemenea că Comisia a încălcat articolul 20 alineatul (1) din regulamentul de bază, omițând să divulge situația de fapt și considerațiile esențiale în temeiul cărora a fost adoptat regulamentul provizoriu. În continuare, Comisia, respingând argumentele Bricmate întemeiate pe penuria de plăci ceramice de mici dimensiuni în temeiul altor informații, nu și‑ar fi respectat obligația de motivare și ar fi încălcat astfel dreptul la apărare al acestei societăți. Comisia ar fi omis să divulge în ce constau aceste alte informații, iar răspunsul Comisiei, recepționat de Bricmate la 27 iulie 2011, nu i‑ar fi permis să obțină mai multe date ca urmare a tardivității acestuia.
În sfârșit, Bricmate consideră că Comisia, atunci când a negat existența unei penurii serioase de plăci ceramice de mici dimensiuni pe piața Uniunii, a neglijat dovezile pe care aceasta i le‑ar fi comunicat prin scrisoarea din 15 aprilie 2011. Întrucât a făcut abstracție de informațiile furnizate de Bricmate, în calitatea sa de importator selectat, Comisia ar fi încălcat regulile privind eșantionarea prevăzute la articolul 17 din regulamentul de bază și ar fi săvârșit astfel o eroare vădită de apreciere.
În primul rând, în ceea ce privește luarea în considerare a susținerilor Bricmate privind informațiile pe care aceasta le‑a comunicat în legătură cu diferențele referitoare la procesul de tăiere a plăcilor ceramice, este necesar să se constate că aceste susțineri au fost examinate de Comisie în cursul procedurii administrative. Astfel, această instituție a indicat, în considerentul (27) al regulamentului provizoriu, că o parte a arătat că produsele importate din China și cele fabricate de industria Uniunii nu sunt comparabile. În considerentele (28)-(32) ale regulamentului provizoriu, Comisia a expus analiza comparabilității produselor în cauză pe care a efectuat‑o și care a determinat‑o să aprecieze că acestea trebuiau considerate provizoriu ca fiind similare.
Astfel cum reiese din considerentul (43) al Regulamentului nr. 917/2011, „diferențele [di]ntre codurile NC indicate în [regulamentul provizoriu] și cele menționate în avizul de deschidere nu sunt legate de o modificare a definiției produsului sau a domeniului de aplicare al anchetei. Modificările nu afectează tipurile plăcilor în cauză, ci se referă doar la necesitatea de a lua în considerare schimbările generale în [NC]”. În plus, din considerentul (45) al Regulamentului nr. 917/2011 rezultă că susținerea referitoare la diferența dintre mozaicurile din ceramică și alte tipuri de plăci ceramice a fost examinată în cadrul anchetei, care a arătat că acestea au aceleași caracteristici fizice și tehnice de bază. Din acest considerent rezultă de asemenea că „[pretinsa] lips[ă a] dumpingului pentru acest segment […] nu a fost susținută prin niciun element de probă, analiza dumpingului și a prejudiciului [trebuind] să reflecte situația întregului produs vizat”.
În al doilea rând, în ceea ce privește pretinsa penurie de plăci ceramice de mici dimensiuni de pe piața Uniunii, din care ar rezulta că produsele în cauză nu se află în concurență, întrucât nu se poziționează pe aceleași segmente ale pieței plăcilor ceramice, din dosarul prezentat Curții reiese că, întrucât nu dispune de niciun element de probă care să confirme existența unei asemenea penurii, Comisia a răspuns în mod corespunzător în acest sens societății Bricmate prin scrisorile pe care i le‑a adresat la 1 și la 27 iulie 2011. Reiese de asemenea atât din considerentele (144)-(146) ale regulamentului provizoriu, cât și din considerentele (174) și (175) ale Regulamentului nr. 917/2011 că această chestiune a făcut obiectul unei analize efectuate de instituțiile Uniunii. În special, din aceste din urmă considerente rezultă că produsele în cauză sunt interschimbabile și că importatorii din Uniune pot recurge la un anumit număr de surse de aprovizionare alternative, în măsura în care plăci ceramice precum cele vizate de dumping sunt fabricate și în alte țări. Rezultă că este necesar să se considere că elementele transmise de Bricmate au fost examinate în mod corespunzător.
În aceste condiții, instituțiile Uniunii nu și‑au încălcat obligația de motivare și nu au încălcat nici articolul 17 și articolul 20 alineatul (1) din regulamentul de bază și nici dreptul la apărare al Bricmate.
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, este necesar să se răspundă la întrebarea adresată că examinarea acesteia nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului nr. 917/2011.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a treia) declară:

Examinarea întrebării preliminare nu a relevat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 917/2011 al Consiliului din 12 septembrie 2011 de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii instituite asupra importurilor de plăci de ceramică originare din Republica Populară Chineză.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: suedeza.