CELEX: 62011CJ0363
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
„Valstybės narės teismo“ sąvoka pagal SESV 267 straipsnį
Procedūra, skirta teisminio pobūdžio sprendimui priimti
Nacionalinių Audito Rūmų sprendimas dėl išankstinio leidimo valstybės išlaidoms
Nepriimtinumas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su:
—
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 12, 20, 21 ir 28 straipsnių išaiškinimu,
—
SESV 153 straipsnio 1 dalies b punkto ir 5 dalies išaiškinimu ir
—
1999 m. birželio 28 d. Tarybos direktyvos 1999/70/EB dėl Europos profesinių sąjungų konfederacijos (ETUC), Europos pramonės ir darbdavių konfederacijų sąjungos (UNICE) ir Europos įmonių, kuriose dalyvauja valstybė, centro (CEEP) bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (
OL L 175, p. 43
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 368) priede esančio 1999 m. kovo 18 d. sudaryto bendrojo susitarimo dėl darbo pagal terminuotas sutartis (toliau – bendrasis susitarimas) 3 punkto 2 dalies ir 4 punkto 1 dalies išaiškinimu.
Šį prašymą pateikė
Elegktiko Synedrio
(Graikijos Audito Rūmai), nagrinėdami
Epitropos tou Elegktikou Synedriou sto Ypourgeio Politismou kai Tourismou
(
Elegktiko Sinedrio
komisaras, atsakingas už Kultūros ir turizmo ministeriją, toliau –
Elegktiko Synedrio
komisaras) ir
Ypourgeio Politismou kai Tourismou
–
Ypiresia Dimosionomikou Elenchou
(Kultūros ir turizmo ministerijos audito tarnyba, toliau – audito tarnyba) ginčą dėl minėto komisaro atsisakymo patvirtinti šios tarnybos išduotą mokėjimo pavedimą dėl ministerijos darbuotojo Konstantinos Antonopoulos darbo užmokesčio.
Teisinis pagrindas
Graikijos teisės aktai
Konstitucijos 98 straipsnyje nustatyta:
„1.

Elegktiko Sinedrio
kompetencija visų pirma susijusi su:
a)
valstybės, taip pat vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės subjektų, kurių auditą jiems pavesta atlikti specialiuose įstatymuose, išlaidų auditu;
b)
didelės ekonominės vertės sutarčių, kurių šalis yra valstybė ar kitas šiuo tikslu valstybei prilyginamas teisės subjektas, tikrinimu įstatymų nustatytais atvejais;
c)
apskaitos pareigūnų, taip pat vietos valdžios institucijų ar kitų juridinių asmenų, kurie audituojami pagal a punktą, finansinių ataskaitų auditu;
d)
patariamosios nuomonės pagal 73 straipsnio 2 dalį dėl įstatymų projektų, susijusių su pensijomis ar teisę į pensiją suteikiančios tarnybos pripažinimu, ir kitais įstatymuose numatytais klausimais teikimu;
e)
pranešimo dėl valstybės finansinės ataskaitos ir balanso parengimu ir teikimu Parlamentui pagal 79 straipsnio 7 dalį;
f)
ginčų dėl pensijų skyrimo ir c punkte numatyto finansinių ataskaitų audito sprendimu;
g)
bylų dėl valstybės civilinės ar karo tarnybos tarnautojų, taip pat vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės subjektų tarnautojų atsakomybės už bet kokią valstybei ar tokioms vietos valdžios institucijoms arba kitiems viešosios teisės subjektams tyčia ar dėl neatsargumo padarytą žalą nagrinėjimu.
<...>“
Kodifikuotas
Elegktiko Sinedrio
statutas išdėstytas Prezidento dekrete Nr. 774/1980 (toliau – Prezidento dekretas).
Prezidento dekreto 17 straipsnio 1 dalis susijusi su
Elegktiko Sinedrio
kompetencija tikrinti, ar leidimai viešosioms išlaidoms buvo tinkamai suteikti ir ar jos atitinka visas susijusių teisės aktų nuostatas.
Prezidento dekreto 19 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad mokėjimo pavedimų, skirtų apmokėti ministerijų išlaidas, išankstinį auditą atlieka
Elegktiko Sinedrio
antrosios kategorijos teisėjai ar komisarai, einantys pareigas pagrindinėje atitinkamos ministerijos buveinėje.
Pagal Prezidento dekreto 21 straipsnio 1 dalį kompetentingas antrosios kategorijos teisėjas ar komisaras turi atsisakyti suteikti leidimą bet kokioms išlaidoms, kurios neatitinka Prezidento dekreto 17 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų. Jei dėl išlaidų į šį pareigūną kreipiamasi pakartotinai ir jis mano, kad išlaidos vis dar neatitinka šių sąlygų, jis turi perduoti klausimą kompetentingai
Elegktiko Sinedrio
kolegijai, kuri turi priimti galutinį sprendimą.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Kultūros ir turizmo ministerijos audito tarnyba pateikė už šią ministeriją atsakingam
Elegktiko Synedrio
komisarui patvirtinti mokėjimo pavedimą dėl K. Antonopoulos, kuris dirbo ministerijos senosios ir klasikinės antikos departamente pagal privatinės teisės reglamentuojamą terminuotą darbo sutartį ir buvo profesinės sąjungos vykdomojo komiteto narys, darbo užmokesčio už laikotarpį nuo 2008 m. lapkričio mėn. iki 2009 m. gegužės mėn.
Elegktiko Synedrio
komisaras atsisakė patvirtinti šį mokėjimo pavedimą, motyvuodamas tuo, kad minėtu laikotarpiu suinteresuotasis asmuo nebuvo savo darbo vietoje 34 dienas dėl atostogų veiklai profesinėje sąjungoje, o jo darbo užmokestis nebuvo sumažintas proporcingai šių atostogų trukmei.
Šiuo klausimu
Elegktiko Synedrio
komisaras nusprendė, kad pagal taikytinas Graikijos teisės nuostatas pagal privatinės teisės reglamentuojamą terminuotą sutartį dirbantys viešojo sektoriaus darbuotojai turi teisę į nemokamas atostogas veiklai profesinėje sąjungoje, skirtingai nuo pagal neterminuotą sutartį nuolatiniu etatu dirbančių viešojo sektoriaus darbuotojų, kurie gali naudotis mokamomis atostogomis veiklai profesinėje sąjungoje.
Tačiau audito tarnyba vėl pateikė ginčijamą mokėjimo pavedimą minėtam komisarui patvirtinti ir konkrečiai nurodė, kad pagal privatinės teisės reglamentuojamą terminuotą sutartį dirbęs tariamas naudos gavėjas turi teisę gauti darbo užmokestį už dienas, kai nebuvo darbe dėl atostogų veiklai profesinėje sąjungoje, remiantis Respublikos prezidento dekreto Nr. 164/2004, perkeliančio Direktyvą 1999/70, kurioje įtvirtintas principas, draudžiantis diskriminuoti pagal terminuotas sutartis dirbančius darbuotojus, palyginti su panašiais nuolatiniais darbuotojais, 4 straipsniu.
Vis dėlto dėl naujo
Elegktiko Synedrio
komisaro atsisakymo patvirtinti ginčijamą mokėjimo pavedimą kilo ginčas, dėl kurio sprendimo 2009 m. lapkričio 3 d. šio komisaro „neigiama ataskaita“ buvo kreiptasi į
Elegktiko Synedrio
pirmąją kolegiją.
2010 m. liepos 1 d. posėdyje nagrinėjant minėtą „neigiamą ataskaitą“ kilo su Sąjungos teisės aiškinimų susijusių klausimų. Šiomis aplinkybėmis
Elegktiko Sinedrio
pirmoji kolegija nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar darbo užmokesčio mokėjimas arba nemokėjimas darbuotojui už laikotarpį, kai jis nedirbo dėl veiklos profesinėje sąjungoje, yra darbo sąlygos arba įdarbinimo sąlygos pagal ES teisę, būtent – ar įstatymo nuostatos, pagal kurias numatyta, kad veiklai profesinėse sąjungose suteikiamos nemokamos atostogos pagal terminuotą sutartį nenuolatiniu etatu dirbantiems viešojo sektoriaus darbuotojams, kurie užima pareigas profesinėje sąjungoje, yra „darbo sąlygos“ pagal EB 137 straipsnio 1 dalies b punktą ir „įdarbinimo sąlygos“ pagal Bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį, ar šis klausimas patenka į darbo užmokesčio ir teisės jungtis į asociacijas sritis, kurioms netaikoma ES teisė?
2.
Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar pagal privatinės teisės reglamentuojamą neterminuotą darbo sutartį nuolatiniu etatu valstybės tarnyboje dirbantis darbuotojas, kuris dirba tą patį darbą kaip ir pagal privatinės teisės reglamentuojamą terminuotą darbo sutartį nenuolatiniu etatu valstybės tarnyboje dirbantis darbuotojas, gali būti laikomas „panašiu“ darbuotoju pagal Bendrojo susitarimo 3 punkto 2 dalį ir 4 punkto 1 dalį, ar to, kad valstybės Konstitucijoje (103 straipsnis) ir atitinkamuose ją įgyvendinančiuose įstatymuose tokiam asmeniui nustatyta speciali įdarbinimo tvarka (kiek tai susiję su priėmimu į darbą ir specialiomis garantijomis pagal Konstitucijos 103 straipsnio 3 dalį), pakanka, kad jis nebūtų laikomas „panašiu“, todėl neprilyginamas pagal privatinės teisės reglamentuojamą terminuotą darbo sutartį nenuolatiniu etatu dirbančiam darbuotojui?
3.
Jei į pirmesnius klausimus būtų atsakyta teigiamai:
a)
kadangi iš nacionalinės teisės aktų nuostatų matyti, kad pagal neterminuotą sutartį nuolatiniu etatu valstybės tarnyboje dirbantiems darbuotojams, kurie yra profesinės sąjungos organizacijos komiteto antro lygio nariai, veiklai profesinėse sąjungose suteikiamos mokamos atostogos (iki 9 dienų per mėnesį), o tokias pačias pareigas profesinėse sąjungose užimantiems darbuotojams, kurie toje pačioje valstybės tarnyboje pagal terminuotą sutartį dirba nenuolatiniu etatu, veiklai profesinėse sąjungose suteikiamos tokios pačios trukmės, bet nemokamos atostogos, ar toks diferencijavimas yra antrosios kategorijos darbuotojų nepalankesnis vertinimas atsižvelgiant į bendrojo susitarimo 4 punkto 1 dalį?
b)
ar antrosios kategorijos darbuotojų ribota darbo santykių trukmė ir tai, kad bendrai skiriasi jų darbo tvarka (įdarbinimas ir pareigų paaukštinimas, darbo santykių pabaiga) gali būti objektyvus tokio nevienodo vertinimo pagrindas?
4.
Ar toks profesinės sąjungos narių, kurie pagal neterminuotą sutartį dirba nuolatiniu etatu valstybės tarnyboje, ir tokias pačias pareigas profesinėje sąjungoje einančių narių, kurie pagal terminuotą sutartį dirba nenuolatiniu etatu toje pačioje valstybės tarnyboje, diferencijavimas yra nediskriminavimo principo pažeidimas įgyvendinant su profesinėmis sąjungomis susijusias teises, kaip nustatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 12, 20, 21 ir 28 straipsniuose, ar toks diferencijavimas gali būti pateisinamas dviejų kategorijų darbuotojų nevienoda darbo tvarka?“
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
Pagal SESV 267 straipsnį Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso priimti prejudicinį sprendimą dėl Sutarčių išaiškinimo ir Europos Sąjungos institucijų, įstaigų ar organų aktų galiojimo ir išaiškinimo.
Tokiam klausimui iškilus valstybės narės teisme, tas teismas, manydamas, kad sprendimui priimti reikia nutarimo šiuo klausimu, gali prašyti Teisingumo Teismą priimti dėl jo prejudicinį sprendimą. SESV 267 straipsnyje taip pat numatyta, kad tokiam klausimui iškilus nagrinėjant bylą valstybės narės teisme, kurio sprendimas pagal nacionalinę teisę negali būti toliau apskundžiamas teismine tvarka, tas teismas privalo dėl jo kreiptis į Teisingumo Teismą.
Iš to matyti, jog tam, kad galėtų kreiptis į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicnį sprendimą, konkretų prašymą teikiančią instituciją turi būti galima pripažinti „teismu“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Taigi reikia patikrinti, ar aplinkybėmis, kuriomis pateiktas nagrinėjamas prašymas priimti prejudicinį sprendimą,
Elegktiko Synedrio
laikytini teismu pagal SESV 267 straipsnį ir todėl jie gali pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką tam, kad atsakytų į tik su Sąjungos teise susijusį klausimą, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija yra „teismas“ pagal SESV 267 straipsnį, Teisingumo Teismas atsižvelgia į visas aplinkybes, t. y. ar institucija įsteigta pagal įstatymą, ar ji veikia nuolat, ar jos jurisdikcija yra privaloma, ar procesas šioje institucijoje pagrįstas rungimosi principu, ar ji taiko teisės normas ir ar yra nepriklausoma (žr., be kita ko, 1997 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo
Dorsch Consult
,
C-54/96, Rink. p. I-4961
, 23 punktą; 2005 m. gegužės 31 d. Sprendimo
Syfait ir kt
.,
C-53/03, Rink. p. I-4609
, 29 punktą; 2007 m. birželio 14 d. Sprendimo
Häupl
,
C-246/05, Rink. p. I-4673
, 16 punktą ir 2008 m. gegužės 14 d. Nutarties
Pilato
,
C-109/07, Rink. p. I-3503
, 22 punktą).
Be to, nacionaliniai teismai gali kreiptis į Teisingumo Teismą tik nagrinėdami ginčą ir turėdami priimti sprendimą pagal teisminiam sprendimui priimti skirtą procedūrą (žr., be, kita ko, 1998 m. lapkričio 12 d. Sprendimo
Victoria Film
,
C-134/97, Rink. p. I-7023
, 14 punktą; 2000 m. lapkričio 30 d. Sprendimo
Österreichischer Gewerkschaftsbund
,
C-195/98, Rink. p. I-10497
, 25 punktą ir minėto Sprendimo
Syfait ir kt
. 35 punktą).
Taip pat pagal nusistovėjusią teismo praktiką nepriklausomumo, kuris yra neatskiriamas nuo teisminės funkcijos, sąvoka pirmiausia reikalaujama, kad atitinkama institucija turėtų trečiojo asmens statusą sprendimą, dėl kurio pareikštas ieškinys, priėmusios valdžios institucijos atžvilgiu (1993 m. kovo 30 d. Sprendimo
Corbiau
,
C-24/92, Rink. p. I-1277
, 15 punktas ir 2006 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo
Wilson
,
C-506/04, Rink. p. I-8613
, 49 punktas).
Galiausiai reikia nustatyti, ar remiantis struktūriniais ir funkcijų kriterijais institucija turi teisę kreiptis Teisingumo Teismą pagal SESV 267 straipsnį. Šiuo klausimu pasakytina, kad nacionalinė institucija gali būti pripažinta „teismu“ pagal minėtą straipsnį, jei vykdo teismines funkcijas, o kitų jos vykdomų funkcijų, kaip antai administracinių, atžvilgiu toks statusas jai negali būti pripažintas (kiek tai susiję su Italijos Audito Rūmais, žr. 1999 m. lapkričio 26 d. nutarčių
ANAS
,
C-192/98, Rink. p. I-8583
, 22 punktą ir
RAI
,
C-440/98, Rink. p. I-8597
, 13 punktą). Institucija, kuriai pateiktas skundas dėl administracijos tarnybų priimto sprendimo, negali būti laikoma trečiuoju asmeniu šių tarnybų atžvilgiu, o kartu ir teismu pagal SESV 267 straipsnį, jeigu ji organiškai susijusi su minėta administracija (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Corbiau
16 punktą ir 2002 m. gegužės 30 d. Sprendimo
Schmid
,
C-516/99, Rink. p. I-4573
, 37 punktą,).
Nagrinėjamu atveju pirmiausia iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad į
Elegktiko Synedrio
buvo kreiptasi dėl ginčo, kilusio vykdant išankstinę valstybės išlaidų kontrolę, tarp už Kultūros ir turizmo ministeriją atsakingo
Elegktiko Synedrio
komisaro ir šios ministerijos audito tarnybos.
Šiuo klausimu iš bylos medžiagos matyti, kad
Elegktiko Synedrio
komisaras yra
Elegktiko Synedrio
narys, pagal Prezidento dekreto 19 straipsnio 1 dalį komandiruojamas į kiekvieną ministeriją, kad vykdytų išankstinę mokėjimo pavedimų, skirtų apmokėti atitinkamos ministerijos išlaidas, kontrolę. Nagrinėjamas ginčas kilo dėl už Kultūros ir turizmo ministeriją atsakingo
Elegktiko Synedrio
komisaro atsisakymo patvirtinti išlaidas, atitinkančias pagal terminuotą darbo sutartį dirbančio darbuotojo darbo užmokestį už atostogoms veiklai profesinėje sąjungoje skirtas valandas. Šis atsisakymas buvo skirtas pradinį prašymą dėl mokėjimo pateikusiai institucijai, šiuo atveju – tos pačios ministerijos audito tarnybai. Tačiau ši tarnyba pateikė naują prašymą dėl mokėjimo tuo pačiu pagrindu. Šiomis aplinkybėmis, remdamasis Prezidento dekreto 21 straipsnio 1 dalimi, minėtas komisaras, vis dar nesutikdamas su prašymu, perdavė savo „neigiamą ataskaitą“
Elegktiko Synedrio
, kad šis priimtų dėl jos sprendimą.
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad
Elegktiko Synedrio
su savo komisaru, komandiruotu į Kultūros ir turizmo ministeriją ir surašiusiu ginčijamą neigiamą ataskaitą, susiję akivaizdžiu struktūriniu ir funkciniu ryšiu, kuris neleidžia šios institucijos pripažinti trečiuoju asmeniu minėto komisaro atžvilgiu (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Corbiau
16 punktą ir minėto Sprendimo
Schmid
38 punktą).
Taigi priimdami sprendimą dėl savo komisaro „neigiamos ataskaitos“
Elegktiko Synedrio
neturi trečiojo asmens statuso atsižvelgiant į egzistuojančius interesus, todėl nėra nešališki, kaip to reikalaujama, ginčijamų išlaidų gavėjo, šiuo atveju K. Antonopoulos, atžvilgiu (pagal analogiją žr. 2010 m. gruodžio 22 d. Sprendimo
RTL Belgium
,
C-517/09, Rink. p. I-14093
, 47 punktą).
Toliau reikia konstatuoti, kad, skirtingai nuo Konstitucijos 98 straipsnio 1 dalies f punkte aprašytos
Elegktiko Synedrio
kompetencijos „spręsti ginčus“ dėl pensijų skyrimo ir Konstitucijos 98 straipsnio 1 dalies g punkte numatytos kompetencijos „nagrinėti“ bylas dėl valstybės civilinės ar karo tarnybos tarnautojų atsakomybės, jų kompetencija, apimanti nagrinėjamą prašymą priimti prejudicinį sprendimą, susijusi su valstybės išlaidų išankstiniu „auditu“ remiantis Konstitucijos 98 straipsnio 1 dalies a punktu, todėl ji neskirta teisminio pobūdžio sprendimui priimti.
Iš tikrųjų šiuo klausimu iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad naudodamiesi šia kompetencija
Elegktiko Synedrio
turi vertinti viešųjų išlaidų teisėtumą biudžeto atžvilgiu ir priimti sprendimą, neturintį
res judicata
galios.
Taigi toks sprendimas priimamas ne pagal procedūrą, skirtą teisminio pobūdžio sprendimui priimti, priešingai nei reikalaujama pagal šio sprendimo 19 punkte nurodytą teismo praktiką.
Galiausiai teismo posėdyje buvo nustatyta, kad suinteresuotasis asmuo, kaip pagrindinėje byloje ginčijamų išlaidų gavėjas, nėra
Elegktiko Synedrio
vykstančios procedūros šalis, o ši procedūra išimtinai skirta
Elegktiko Synedrio
komisaro ir leidimo išlaidoms prašančios administracinės institucijos ginčui dėl šių išlaidų ir taikytos procedūros teisėtumo.
Administracinėje procedūroje suinteresuotasis asmuo, kaip ginčijamų išlaidų gavėjas, yra paprastas stebėtojas, palaikantis ministerijos, ketinančios jam išmokėti darbo užmokestį, audito tarnybos poziciją.
Tik vėlesnėje stadijoje, jei būtų kreiptasi į administracinį teismą, dėl suinteresuotojo asmens ir administracijos ginčo dėl minėto darbo užmokesčio išmokėjimo būtų priimtas teismo sprendimas. Tokiu atveju administracinis teismas turėtų nuspęsti dėl suinteresuotojo asmens teisės į darbo užmokestį, prireikus sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui prašymą priimti prejudicinį sprendimą (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Victoria Film
18 punktą).
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusi institucija negali būti laikoma veikiančia pagal savo teisminius įgaliojimus (pagal analogiją žr. 2010 m. sausio 12 d. Nutarties
Amiraike Berlin
,
C-497/08, Rink. p. I-101
, 21 punktą bei 2011 m. kovo 24 d. Nutarties
Bengtsson
,
C-344/09, Rink. p. I-1999
, 19 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Iš išdėstytų konstatavimų, vertinamų bendrai, darytina išvada, kad aplinkybėmis, kuriomis pateiktas nagrinėjamas prašymas priimti prejudicinį sprendimą,
Elegktiko Synedrio
nelaikytini teismu pagal SESV 267 straipsnį, todėl jie neturi teisės pateikti Teisingumo Teismui prašymo priimti prejudicinį sprendimą.
Taigi
Elegktiko Synedrio
pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą pripažintinas nepriimtinu.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų
Elegktiko Synedrio
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti ši institucija. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

Elegktiko Synedrio
(Graikija) 2011 m. liepos 11 d. sprendimu pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.