CELEX: 62013CJ0477
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Smernica 2005/36/ES
Článok 10
Uznávanie odborných kvalifikácií
Prístup k povolaniu architekta
Doklady, ktoré nie sú uvedené v bode 5.7.1 prílohy V
Pojmy ‚osobitné a výnimočné dôvody‘ a ‚architekt‘

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 10 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií (
Ú. v. EÚ L 255, s. 22
, a korigendum
Ú. v. EÚ L 271, 2007, s. 18
a
Ú. v. EÚ L 93, 2008, s. 28
), zmenenej a doplnenej nariadením Komisie (ES) č. 279/2009 zo 6. apríla 2009 (
Ú. v. EÚ L 93, s. 11
, ďalej len „smernica 2005/36“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer (registračný výbor Bavorskej komory architektov, ďalej len „Bayerische Architektenkammer“) a H. Angererom vo veci žiadosti o jeho zápis do zoznamu Bavorskej komory architektov.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2005/36 zrušila smernicu Rady 85/384/EHS z 10. júna 1985 o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách v oblasti architektúry a o opatreniach na uľahčenie účinného uplatňovania práva usadiť sa a slobody poskytovať služby (
Ú. v. ES L 223, s. 15
; Mim. vyd. 06/001, s. 118).
Odôvodnenia 17, 19 a 28 smernice 2005/36 stanovujú:
„(17)
V záujme zohľadnenia všetkých situácií, pre ktoré ešte neexistuje ustanovenie o uznávaní odbornej kvalifikácie, všeobecný systém by sa mal rozšíriť na prípady, ktoré nie sú zahrnuté v osobitnom systéme, či už ide o povolanie, ktoré nie je zahrnuté v žiadnom z týchto systémov, alebo o povolanie, ktoré je zahrnuté v takomto osobitnom systéme, no žiadateľ z určitého osobitného a výnimočného dôvodu nespĺňa podmienky, ktoré by mu umožňovali tento systém využiť.
…
(19)
Sloboda pohybu a vzájomné uznávanie dokladov o formálnych kvalifikáciách… architektov by sa mal opierať o základnú zásadu automatického uznávania dokladov o formálnych kvalifikáciách na základe koordinovaných minimálnych podmienok na odbornú prípravu. …
…
(28)
Vnútroštátne právne predpisy v oblasti architektúry a prístupu k odborným činnostiam architekta a o výkone týchto činností majú veľmi rozdielny rozsah. Vo väčšine členských štátov vykonávajú činnosti v oblasti architektúry
de iure
alebo
de facto
osoby, ktoré majú titul architekta, či už ako jediný titul, alebo v spojení s iným titulom, bez toho, aby tieto osoby mali na výkon týchto činností monopol, ak právne predpisy neustanovujú inak. Tieto činnosti alebo časť z nich môžu vykonávať aj iní odborníci, najmä inžinieri, ktorí prešli osobitnou odbornou prípravou v oblasti výstavby alebo architektúry. Na účely zjednodušenia tejto smernice by sa malo poukázať na pojem ‚architekt‘, aby sa obmedzila pôsobnosť ustanovení týkajúcich sa automatického uznávania odbornej kvalifikácie v oblasti architektúry, bez toho, aby boli dotknuté osobitné znaky vnútroštátnych právnych predpisov upravujúcich tieto činnosti.“
Článok 1 tejto smernice, nazvaný „Účel“, stanovuje:
„Táto smernica stanovuje pravidlá, podľa ktorých členský štát, ktorý na svojom území umožňuje prístup k regulovanému povolaniu alebo výkon regulovaného povolania na základe osobitných odborných kvalifikácií (ďalej len ‚hostiteľský členský štát‘), uznáva odborné kvalifikácie získané v jednom alebo viacerých členských štátoch (ďalej len ‚domovský členský štát‘), a ktorý umožňuje osobe s takými odbornými kvalifikáciami vykonávať rovnaké povolanie v tomto štáte, na prístup k tomuto povolaniu a výkon tohto povolania.“
Článok 4 ods. 1 uvedenej smernice stanovuje:
„Uznanie odbornej kvalifikácie zo strany hostiteľského členského štátu umožňuje príslušným osobám získať v tomto členskom štáte prístup k rovnakému povolaniu, ako je povolanie, pre ktoré sú kvalifikovaní v domovskom členskom štáte, a vykonávať ho v hostiteľskom členskom štáte za tých istých podmienok ako ich štátni príslušníci.“
Hlava III smernice 2005/36 s nadpisom „Sloboda usadiť sa“ obsahuje štyri kapitoly. Článok 10 tejto smernice, uvedený v kapitole I tejto hlavy III s nadpisom „Všeobecný systém uznávania dokladov o odbornej príprave“, stanovuje:
„Táto kapitola sa vzťahuje na všetky povolania, ktoré nie sú upravené v kapitolách II a III tejto hlavy a v nasledujúcich prípadoch, v ktorých žiadateľ z osobitných a výnimočných dôvodov nespĺňa podmienky uvedené v tých kapitolách:
a)
pre činnosti uvedené v prílohe IV, ak migrant nespĺňa požiadavky uvedené v článkoch 17, 18 a 19;
b)
pre lekárov so základnou odbornou prípravou, špecializovaných lekárov, sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť, špecializovaných zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodné asistentky, farmaceutov a architektov, ak migrant nespĺňa požiadavky účinnej a zákonnej odbornej praxe uvedenej v článkoch 23, 27, 33, 37, 39, 43 a 49;
c)
pre architektov, ak má migrant doklad o formálnej kvalifikácii, ktorý nie je uvedený v prílohe V bod 5.7;
d)
bez toho, aby bol dotknutý článok 21 ods. 1, články 23 a 27, pre lekárov, sestry, zubných lekárov, veterinárnych lekárov, pôrodné asistentky, farmaceutov a architektov, ktorí majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí museli prejsť odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulu uvedeného v prílohe V body 5.1.1, 5.2.2, 5.3.2, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, a výlučne na účely uznania príslušnej špecializácie;
e)
pre sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť a špecializované sestry s formálnou kvalifikáciou ako špecialisti, ktoré majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí prešli odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulu uvedeného v prílohe V bod 5.2.2., ak migrant žiada o uznanie v inom členskom štáte, kde príslušnú odbornú činnosť vykonávajú špecializované sestry bez odbornej prípravy pre sestry všeobecnej starostlivosti;
f)
pre špecializované sestry bez odbornej prípravy pre sestry všeobecnej starostlivosti, ak migrant žiada o uznanie v inom členskom štáte, kde príslušnú odbornú činnosť vykonávajú sestry zodpovedné za všeobecnú starostlivosť, špecializované sestry bez odbornej prípravy pre sestry všeobecnej starostlivosti, ktoré majú doklad o formálnej kvalifikácii ako špecialisti, ktorí prešli odbornou prípravou, ktorá vedie k získaniu titulu uvedeného v prílohe V bod 5.2.2.;
g)
pre migrantov, ktorí spĺňajú požiadavky uvedené v článku 3 ods. 3.“
Článok 21 tejto smernice s nadpisom „Zásada automatického uznávania“, ktorý je uvedený v kapitole III hlavy III tej istej smernice nazvanej „Uznávanie na základe koordinácie minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu“, vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Každý členský štát uznáva doklad o formálnej kvalifikácii… architekta uvedený [v bode 5.7.1 prílohy V], ktorý spĺňa minimálne požiadavky na odbornú prípravu podľa [článku 46], a na účely prístupu k odborným činnostiam a výkonu týchto odborných činností, uznáva takýto doklad na svojom území ako rovnocenný s dokladom o formálnej kvalifikácii, ktorý sám vydáva.
Tento doklad o formálnej kvalifikácii musí byť vydaný príslušnými orgánmi členského štátu a v prípade potreby doplnený osvedčeniami uvedenými v [bode 5.7.1 prílohy V].
…“
Článok 46 smernice 2005/36 s nadpisom „Odborná príprava architektov“ v odseku 1 stanovuje:
„Odborná príprava architekta pozostáva najmenej zo štyroch rokov denného štúdia alebo zo šiestich rokov štúdia, z čoho najmenej tri roky sú vo forme denného štúdia na univerzite alebo v porovnateľnej školiacej inštitúcii. Táto odborná príprava musí viesť k úspešnému zloženiu skúšky na univerzitnej úrovni.
Odborná príprava, ktorá musí byť na univerzitnej úrovni a ktorej zásadnú časť tvorí architektúra, musí udržiavať rovnováhu medzi teoretickými a praktickými hľadiskami odbornej prípravy architektov a musí zaručiť získanie týchto znalostí a zručností:
…“
Článok 48 uvedenej smernice s nadpisom „Výkon odborných činností architekta“, vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Na účely tejto smernice sú odborné činnosti architekta činnosti, ktoré sa pravidelne vykonávajú pod profesijným titulom ‚architekt‘.“
Bod 5.7.1 prílohy V tej istej smernice vymenúva v prípade každého členského štátu doklady o formálnej kvalifikácií umožňujúce získať prístup k povolaniu architekta, orgány oprávnené vydávať tieto doklady, ako aj osvedčenia doplňujúce uvedené doklady.
Nemecké právo
Právna úprava architektov patrí v Nemecku podľa Ústavy do zákonodarnej právomoci spolkových krajín. § 4 zákona spolkovej krajiny Bavorsko o bavorskej komore architektov a bavorskej komore stavebných inžinierov (Gesetz über die Bayerische Architektenkammer und die Bayerische Ingenieurekammer‑Bau) z 9. mája 2007 (GVBl. s. 308, ďalej len „BauKaG“), stanovuje:
„…
(2)   Do zoznamu architektov sa na žiadosť zapíše ten, kto
1.
má bydlisko, je usadený alebo vykonáva svoje povolanie prevažne v Bavorsku;
2.
úspešne zložil záverečnú skúšku v rámci denného štúdia
a)
ktorého dĺžka je aspoň štyri roky, v študijnom odbore architektúra (pozemné staviteľstvo) uvedenom v § 3 ods. 1 alebo
b)
ktorého dĺžka je aspoň tri roky, v študijných odboroch interiérová architektúra alebo krajinná architektúra uvedených v § 3 ods. 2 a 3,
na nemeckej vysokej škole, na nemeckej verejnej alebo štátom uznanej technickej škole (akadémii) alebo tomu rovnocennej nemeckej vzdelávacej inštitúcii a
následne vykonával aspoň dva roky odbornej praxe v príslušnom študijnom odbore.
Do doby odbornej praxe sa započítavajú semináre a školenia komory architektov na účely ďalšieho vzdelávania a prehĺbenia kvalifikácie v oblasti technického a hospodárskeho plánovania, ako aj stavebného práva.
…
(5)   Podmienky podľa ods. 2 prvej vety bodu 2 písm. a) a bodu 3 sú splnené aj vtedy, ak štátny príslušník členského štátu Európskej únie alebo zmluvného štátu Dohody o Európskom hospodárskom priestore z osobitných a výnimočných dôvodov v zmysle článku 10 písm. b), c), d) a g) smernice [2005/36] nespĺňa podmienky pre uznanie jeho dokladov o formálnej kvalifikácii na základe koordinácie minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu v zmysle smernice [2005/36], ak sú okrem toho splnené podmienky článku 13 smernice [2005/36]; kvalifikácie v zmysle článku 12 smernice [2005/36] sa pritom považujú za rovnaké. …
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
H. Angerer, ktorý je nemecký štátny príslušník, vykonáva v Rakúsku od marca 2007 činnosť „stavebný majster pre plánovanie a technické výpočty“ („planender Baumeister“). Má bydlisko v Bavorsku aj v Rakúsku. H. Angerer požiadal 25. apríla 2008 Bayerische Architektenkammer o zápis do zoznamu zahraničných poskytovateľov služieb Bavorskej komory architektov.
V čase podania tejto žiadosti už zložil v Rakúsku skúšku spôsobilosti pre výkon povolania stavebného majstra. V Nemecku a v Rakúsku získal v závislosti od prípadu takisto iné kvalifikácie, a to zložil záverečné učňovské a majstrovské skúšky v odbore maliar a lakovač, skúšku pre remeselníckych majstrov a vedúcich pracovníkov, majstrovskú skúšku v odbore štukatér, skúšku pre povolanie energetického poradcu, ako aj záverečnú učňovskú skúšku v odbore murár.
Rozhodnutím z 18. júna 2009 Bayerische Architektenkammer odmietla zápis, ktorý požadoval H. Angerer. Naproti tomu ho Bayerische Ingenieurekammer Bau (Bavorská komora stavebných inžinierov) rozhodnutím zo 17. marca 2010 zapísala do registra zriadeného podľa § 61 ods. 7 bavorského stavebného poriadku (Bayerische Bauordnung), čo ho oprávňuje vyhotovovať stavebnú dokumentáciu v Bavorsku. H. Angerer teda nepodlieha nijakým obmedzeniam pri vykonávaní činností „stavebný majster pre plánovanie a technické výpočty“, pre ktoré získal kvalifikáciu v Rakúsku.
Po tom, čo H. Angerer podal žalobu proti rozhodnutiu o zamietnutí zápisu z 18. júna 2009, zrušil Bayerisches Verwaltungsgericht München (bavorský správny súd) rozsudkom z 22. septembra 2009 toto rozhodnutie a nariadil Bayerische Architektenkammer, aby zapísala H. Angerera do zoznamu zahraničných poskytovateľov služieb.
Bayerische Architektenkammer podala proti tomuto rozsudku odvolanie na Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vyšší správny súd spolkovej krajiny Bavorsko). V odvolacom konaní H. Angerer na žiadosť súdu a so súhlasom Bayerische Architektenkammer zmenil predmet svojho pôvodného návrhu, a to zápis do zoznamu architektov namiesto zápisu do zoznamu zahraničných poskytovateľov.
Rozsudkom z 20. septembra 2011 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof vyhovel novému návrhu H. Angerera s odôvodnením, že podmienky na zápis do zoznamu architektov, ktoré sú uvedené v § 4 ods. 5 BauKaG, boli splnené.
Bayerische Architektenkammer podala na vnútroštátny súd opravný prostriedok „Revision“. Tento súd uvádza, že cieľom § 4 ods. 5 BauKaG je prebrať smernicu 2005/36 do nemeckého práva. Toto ustanovenie odkazuje najmä na článok 10 písm. c) tejto smernice. Vnútroštátny súd zastáva teda názor, že v rámci sporu, o ktorom rozhoduje, je rozhodujúce objasniť podmienky stanovené v článku 10 písm. c) uvedenej smernice tým, že sa vymedzí obsah pojmov „osobitné a výnimočné dôvody“ a „architekt“, ktoré sú v tomto článku uvedené.
Pokiaľ ide o pojem „osobitné a výnimočné dôvody“, vnútroštátny súd zastáva názor, že situácie uvedené v článku 10 písm. b) až d) a g) smernice 2005/36 nie sú samy osebe „osobitnými a výnimočnými dôvodmi“ v zmysle článku 10 tejto smernice, ale že žiadateľ musí okrem toho uplatniť a preukázať ďalšie dôvody, ktoré sa týkajú napríklad jeho životopisu, ktoré viedli k tomu, že nespĺňa podmienky, ktoré by umožnili automatické uznanie dokladov o formálnej kvalifikácii na základe koordinácie minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu v zmysle uvedenej smernice.
Pokiaľ ide ďalej o pojem „architekt“, vnútroštátny súd uvádza, že v rakúskom práve je „stavebný majster pre plánovanie a technické výpočty“ oprávnený projektovať, vypočítavať, viesť, realizovať a búrať nadzemné, podzemné a iné stavby. Tieto oprávnenia majú tak stavební majstri pre plánovanie a technické výpočty, ako aj architekti. Podľa vnútroštátneho súdu je naproti tomu potrebné určiť, či pojem „architekt“ v zmysle článku 10 písm. c) smernice 2005/36 predpokladá, že migrujúci pracovník vo svojom domovskom členskom štáte vykonával okrem technických činností v rámci projektovania stavieb, stavebného dozoru a realizácie stavieb aj tvorivé umelecké, urbanistické, hospodárske činnosti a prípadne činnosti v oblasti pamiatkovej starostlivosti, alebo že ich mohol vykonávať po ukončení svojej odbornej prípravy.
Za týchto podmienok Bundesverwaltungsgerich rozhodol prerušiť konanie a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
a)
Sú ‚osobitné a výnimočné dôvody‘ v zmysle článku 10 smernice 2005/36 tými okolnosťami, ktoré sú uvedené v kategóriách definovaných v tomto článku…, alebo musia byť okrem týchto okolností dané aj ‚osobitné a výnimočné dôvody‘, pre ktoré žiadateľ nespĺňa podmienky uvedené v kapitolách II a III hlavy III tejto smernice?
b)
Akého druhu musia byť ‚osobitné a výnimočné dôvody‘ v poslednom uvedenom prípade? Musí ísť o osobné dôvody – ako napríklad dôvody vyplývajúce zo životopisu – pre ktoré migrujúci pracovník výnimočne nespĺňa podmienky pre automatické uznanie jeho dokladu o formálnej kvalifikácii podľa kapitoly III hlavy III uvedenej smernice?
2.
a)
Predpokladá pojem ‚architekt‘ v zmysle článku 10 písm. c) smernice 2005/36, že migrujúci pracovník v domovskom členskom štáte vykonával okrem technických činností v rámci projektovania stavieb, stavebného dozoru a realizácie stavieb aj tvorivé umelecké, urbanistické, hospodárske činnosti a prípadne činnosti v oblasti pamiatkovej starostlivosti, alebo že ich mohol vykonávať po ukončení svojej odbornej prípravy, poprípade v akom rozsahu?
b)
Predpokladá pojem ‚architekt‘ v zmysle článku 10 písm. c) smernice 2005/36, že migrujúci pracovník má odbornú prípravu na univerzitnej úrovni, ktorá je zameraná predovšetkým na architektúru v tom zmysle, že okrem technických otázok v rámci projektovania stavieb, stavebného dozoru a realizácie stavieb zahŕňa aj otázky týkajúce sa tvorivej umeleckej činnosti, činnosti urbanistickej, hospodárskej a prípadne činnosti v oblasti pamiatkovej starostlivosti, a poprípade v akom rozsahu?
c)
(i)
Závisí odpoveď na otázku a) a b) od toho, ako sa profesijný titul ‚architekt‘ zvyčajne používa v iných členských štátoch (článok 48 ods. 1 smernice 2005/36)?
(ii)
Alebo stačí zistiť, ako sa profesijný titul ‚architekt‘ zvyčajne používa v domovskom členskom štáte a v hostiteľskom členskom štáte?
(iii)
Alebo sa spektrum činností na území Európskej únie zvyčajne spojených s titulom ‚architekt‘ má vyvodiť z článku 46 ods. 1 druhého pododseku smernice 2005/36?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke písm. a)
Svojou prvou otázkou písm. a) sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 10 písm. c) smernice 2005/36 vykladať v tom zmysle, že žiadateľ, ktorý si želá, aby sa naňho vzťahoval všeobecný systém uznávania dokladov o odbornej príprave, stanovený v kapitole I hlavy III tejto smernice, musí okrem skutočnosti, že je držiteľom dokladu o formálnej kvalifikácií neuvedenom v bode 5.7.1 prílohy V uvedenej smernice, preukázať aj existenciu „osobitných a výnimočných dôvodov“.
Na úvod treba pripomenúť, že článok 10 smernice 2005/36 definuje pôsobnosť všeobecného systému uznávania dokladov o odbornej príprave stanoveného v kapitole I hlavy III tejto smernice. Uvedený systém stanovuje, aby orgány hostiteľského členského štátu preskúmali v každom jednotlivom prípade odborné kvalifikácie, ktoré žiadateľ dosiahol v domovskom členskom štáte. Pokiaľ ide o architektov, jeho pôsobnosť je vymedzená v článku 10 písm. c) uvedenej smernice.
Smernica 2005/36 však stanovuje, ako vyplýva z jej odôvodnenia 19, že pokiaľ ide okrem iného o povolanie architekta, vzájomné uznávanie dokladov o formálnej kvalifikácii by malo vychádzať zo zásady automatického uznávania uvedených dokladov o formálnej kvalifikácii na základe koordinovaných minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu. Uvedený automatický systém uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii je upravený v kapitole III hlavy III smernice 2005/36.
Podľa ustálenej judikatúry je pri určení rozsahu ustanovenia práva Únie, v prejednávanom prípade článku 10 smernice 2005/36, potrebné súčasne zohľadniť jeho znenie, kontext a jeho ciele (rozsudok Spedition Welter, C‑306/12,
EU:C:2013:650
, bod 17 a citovaná judikatúra).
Pokiaľ ide o znenie článku 10 smernice 2005/36, treba poznamenať, že pokiaľ ide o povolania, na ktoré sa v zásade vzťahuje systém automatického uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii, úvodná veta tohto článku podriaďuje uplatnenie všeobecného systému uznávania uvedených dokladov dvom podmienkam, a to podmienke, že žiadateľ nespĺňa podmienky stanovené na uplatnenie automatického systému, a podmienke, že existujú osobitné a výnimočné dôvody, pre ktoré sa žiadateľ nachádza v tejto situácii.
Tento výklad je potvrdený znením odôvodnenia 17 smernice 2005/36, podľa ktorého všeobecný systém uznávania odborných kvalifikácií sa uplatní vtedy, ak žiadateľ nespĺňa z osobitných a výnimočných dôvodov podmienky, aby mohol využiť systém automatického uznávania.
Po úvodnej vete článku 10 smernice 2005/36 nasledujú písm. a) až g), ktoré spresňujú dosah prvej alebo druhej z dvoch podmienok uvedených v tejto vete. Uvedené písmena sa uplatnia buď na jedno alebo niekoľko špecifických povolaní, alebo prierezovo na všetky povolania, ktoré sa nachádzajú vo zvláštnej situácii.
Článok 10 písm. c) smernice 2005/36, ktorý sa konkrétne týka povolania architekta, sa vzťahuje na osobitnú skutkovú situáciu, a to na situáciu, v ktorej žiadateľ nie je držiteľom dokladu o formálnej kvalifikácii, ktorý je uvedený v bode 5.7.1 prílohy V tejto smernice. Na základe článku 21 ods. 1 uvedenej smernice je však získanie dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného v tejto prílohe podmienkou na uplatnenie automatického systému uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii, ktorý je upravený v kapitole III hlavy III tej istej smernice, na architektov. Článok 10 písm. c) smernice 2005/36 sa teda vzťahuje len na prvú z dvoch podmienok uvedených v úvodnej vete tohto článku, a to na podmienku týkajúcu sa nesplnenia podmienok stanovených na uplatnenie automatického systému.
Následkom tejto okolnosti však nemôže byť skutočnosť, že druhá podmienka stanovená v úvodnej vete článku 10 tejto smernice sa neuplatňuje na architektov, ktorí sú držiteľmi dokladov o formálnej kvalifikácii neuvedených v bode 5.7.1 prílohy V smernice 2005/36, keďže obe podmienky sú kumulatívne.
Z toho vyplýva, že podľa článku 10 uvedenej smernice musí žiadateľ, ktorý si želá, aby sa na neho vzťahoval všeobecný systém uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii, uplatňujúci sa na architektov, preukázať nielen to, že sa nachádza v situácii uvedenej v článku 10 písm. c) smernice 2005/36, a síce, že nie je držiteľom nijakého dokladu o formálnej kvalifikácii uvedeného v bode 5.7.1 danej smernice V, ale tiež uviesť „osobitné a výnimočné dôvody“, pre ktoré sa v takejto situácii nachádza.
Takýto výklad je v súlade so zámermi zákonodarcu Únie, ktoré vyplývajú z prípravných prác na smernici 2005/36. Pokiaľ ide teda o článok 10 tejto smernice, pôvodný návrh Európskej komisie, ktorý vyplýva z návrhu smernice Európskeho parlamentu a Rady o uznávaní odborných kvalifikácií [KOM(2002) 119 v konečnom znení] (
Ú. v. ES C 181 E, 2002, s. 183
), vôbec neuvádzal pojem „osobitné a výnimočné dôvody“, ani článok 10 písm. a) až g) smernice 2005/36. Tento pojem a tieto ustanovenia boli doplnené na podnet Rady Európskej únie v spoločnom postoji (ES) č. 10/2005 prijatom Radou 21. decembra 2004 na účely prijatia smernice Európskeho Parlamentu a Rady 2005/…/ES z… o uznávaní odborných kvalifikácií (
Ú. v. EÚ C 58 E
, 2005, s. 1). Z odôvodneného stanoviska Rady (
Ú. v. EÚ C 58 E, 2005, s. 119
) vyplýva, že zastávala názor, že pôvodný návrh Komisie týkajúci sa článku 10 tejto smernice bol príliš široký. Rada v ňom, okrem iného, spresňuje, „všeobecný systém [by sa mal] uplatňovať iba na povolania, na ktoré sa nevzťahujú kapitoly II a III hlavy III, ako aj na osobitné prípady uvedené v článku 10 písm. a) až g) spoločnej pozície, keď žiadateľ, hoci patrí k povolaniu, na ktoré sa tieto kapitoly vzťahujú, nespĺňa z osobitných a výnimočných dôvodov podmienky ustanovené v týchto kapitolách“.
Navyše, štruktúra a cieľ smernice 2005/36 bránia širokému výkladu pojmu „osobitné a výnimočné dôvody“, podľa ktorého by uvedené dôvody neboli samostatnou podmienkou vo vzťahu k podmienke uvedenej v článku 10 písm. c) tejto smernice.
Pokiaľ ide o štruktúru smernice 2005/36, z bodu 19 odôvodnenia tejto smernice v súvislosti s povolaním architekta vyplýva, že odborné kvalifikácie architektov sú prednostne uznávané podľa systému automatického uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii, ktorý je upravený v článkoch 21 a 46, ako aj v bode 5.7.1 prílohy V uvedenej smernice.
Pokiaľ ide o cieľ smernice 2005/36, z jej článkov 1 a 4 vyplýva, že hlavným cieľom vzájomného uznávania je umožniť osobe, ktorá má odbornú kvalifikáciu, ktorá jej umožňuje prístup k regulovanému povolaniu v jej domovskom členskom štáte, prístup k rovnakému povolaniu, pre ktoré získala kvalifikáciu v domovskom členskom štáte, a vykonávať ho v hostiteľskom členskom štáte za rovnakých podmienok ako jeho štátni príslušníci (rozsudok Ordre des architectes, C‑365/13, EU:C: 2014:280, bod 19).
Vykladať pritom článok 10 písm. c) smernice 2005/36 v tom zmysle, že nevyžaduje, aby žiadatelia, ktorí nespĺňajú podmienky uvedené v kapitole III hlavy III tejto smernice, preukázali osobitné a výnimočné dôvody, by mohlo viesť k tomu, že by hostiteľskému členskému štátu bola uložená povinnosť, aby preskúmal doklady o formálnej kvalifikácii žiadateľa aj vtedy, ak by tento žiadateľ nezískal nevyhnutné kvalifikácie na výkon povolania architekta v domovskom členskom štáte, čo by bolo v rozpore s cieľom uvedenej smernice.
Vzhľadom na prechádzajúce úvahy treba na prvú otázku písm. a) odpovedať tak, že článok 10 písm. c) smernice 2005/36 sa má vykladať v tom zmysle, že žiadateľ, ktorý si želá, aby sa na neho vzťahoval všeobecný systém uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii upravený v kapitole I hlavy III tejto smernice, musí okrem skutočnosti, že je držiteľom dokladu o formálnej kvalifikácii, ktorý nie je uvedený v bode 5.7.1 prílohy V uvedenej smernice, preukázať aj existenciu „osobitných a výnimočných dôvodov“.
O prvej otázke písm. b)
Prvou otázkou písm. b) sa vnútroštátny súd v podstate pýta, akého druhu môžu byť „osobitné a výnimočné dôvody“ v zmysle článku 10 písm. c) smernice 2005/36.
H. Angerer, nemecká a rumunská vláda, ako aj Komisia sa domnievajú, že pojem „osobitné a výnimočné dôvody“ sa vzťahuje na okolnosti, ktoré sa týkajú možných inštitucionálnych alebo štrukturálnych prekážok vyplývajúcich z konkrétnej situácie v dotknutom členskom štáte. H. Angerer, Landesanwaltschaft Bayern als Vertreter des öffentlichen Interesses a Komisia navyše zastávajú názor, že uvedené dôvody zahŕňajú tiež okolnosti, ktoré sa týkajú osobnej situácie žiadateľa, najmä jeho životopisu, priebehu jeho školskej dochádzky a udalostí týkajúcich sa jeho súkromia. Nemecká vláda tvrdí, že hoci takéto osobné okolnosti môžu predstavovať „osobitné a výnimočné dôvody“, treba sa však ubezpečiť, že žiadateľ má všetky odborné schopnosti, ktoré mu umožňujú vykonávať činnosť architekta.
V tejto súvislosti Súdny dvor v rozsudku Dreessen (C‑31/00,
EU:C:2002:35
, body 27 a 28) rozhodol, že členské štáty musia dodržovať svoje povinnosti v oblasti vzájomného uznávania odborných kvalifikácií, ktoré vyplývajú z výkladu článkov 49 ZFEÚ a 53 ZFEÚ, poskytnutého Súdnym dvorom, pri každom preskúmaní žiadosti o povolenie vykonávať povolanie architekta, pokiaľ sa žiadateľ nemôže dovolávať systému automatického uznávania odborných kvalifikácií. Tak to môže byť najmä vtedy, ak z dôvodu pochybenia príslušných orgánov dotknutého členského štátu nebola Komisia informovaná o doklade o formálnej kvalifikácii, ktorého je žiadateľ držiteľom.
Rovnako z rozsudku Hocsman (C‑238/98,
EU:C:2000:440
, bod 23) vyplýva, že členské štáty musia dodržovať svoje povinnosti v oblasti vzájomného uznávania odborných kvalifikácií vyplývajúce z článku 49 ZFEÚ, pokiaľ sa žiadateľ nemôže dovolávať systému vzájomného uznávania odborných kvalifikácií upraveného relevantnou smernicou z dôvodu miesta získania dotknutého dokladu o formálnej kvalifikácii a priebehu vysokoškolského vzdelávania, a profesijnej kariéry žiadateľa.
Z prípravných prác na smernici 2005/36, osobitne z odôvodneného stanoviska Rady uvedeného v bode 33 tohto rozsudku vyplýva, že k prijatiu článku 10 tejto smernice viedli najmä situácie, o ktoré ide v rozsudkoch Hocsman (C‑238/98,
EU:C:2000:440
) a Dreessen (C‑31/00,
EU:C:2002:35
). Z toho vyplýva, že „osobitné a výnimočné dôvody“ uvedené v tomto článku môžu zahŕňať tak okolnosti týkajúce sa možných inštitucionálnych a štrukturálnych prekážok vyplývajúcich z konkrétnej situácie dotknutého členského štátu, ako aj okolnosti spojené s osobnou situáciou žiadateľa.
Na účely vymedzenia pojmu „osobitné a výnimočné dôvody“ treba okrem toho zohľadniť cieľ smernice 2005/36, pripomenutý v bode 36 tohto rozsudku, ktorého podstatou je umožniť držiteľovi odbornej kvalifikácie, ktorá mu umožňuje prístup k regulovanému povolaniu v jeho domovskom členskom štáte, aby mal v hostiteľskom členskom štáte prístup k rovnakému povolaniu, pre ktoré získal kvalifikáciu v domovskom členskom štáte.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku písm. b) odpovedať tak, že článok 10 písm. c) smernice 2005/36 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „osobitné a výnimočné dôvody“ v zmysle tohto ustanovenia sa vzťahuje na okolnosti, pre ktoré žiadateľ nie je držiteľom dokladu uvedeného v bode 5.7.1 prílohy V tejto smernice, pričom uvedený žiadateľ sa nemôže odvolávať na skutočnosť, že získal odbornú kvalifikáciu, ktorá mu v domovskom členskom štáte umožňuje prístup k inému povolaniu, ako je povolanie, ktoré si želá vykonávať v hostiteľskom členskom štáte.
O druhej otázke
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 10 písm. c) smernice 2005/36 vykladať v tom zmysle, že pojem „architekt“ uvedený v tomto ustanovení musí byť definovaný s ohľadom na právne predpisy domovského členského štátu, hostiteľského členského štátu či iných členských štátov, alebo s ohľadom na podmienky uvedené v článku 46 tejto smernice, a ďalej že ukladá, aby žiadateľ získal odbornú prípravu a skúsenosti týkajúce sa nielen technických činností v rámci projektovania stavieb, stavebného dozoru a realizácie stavieb, ale aj tvorivej umeleckej, urbanistickej, hospodárskej činnosti a prípadne činnosti v oblasti pamiatkovej starostlivosti.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že podľa judikatúry uplatniteľnej na smernicu 85/384, právne predpisy hostiteľského členského štátu majú definovať činnosti spadajúce do oblasti architektúry, keďže uvedená smernica nesmeruje k regulácii podmienok prístupu k povolaniu architekta ani k definícii povahy činností, ktoré majú tieto osoby vykonávať (pozri v tomto zmysle rozsudok Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia a i., C‑111/12,
EU:C:2013:100
, bod 42).
Konštatovanie uvedené v predchádzajúcom bode sa uplatňuje podobne na automatický systém uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii architekta, ktorý je upravený smernicou 2005/36. To vyplýva z odôvodnenia 28 tejto smernice, podľa ktorého pojem „architekt“ je použitý v uvedenej smernici, aby sa obmedzila pôsobnosť ustanovení týkajúcich sa automatického uznávania odbornej kvalifikácie v oblasti architektúry, bez toho, aby boli dotknuté osobitné znaky vnútroštátnych právnych predpisov upravujúcich tieto činnosti.
Ako uviedol generálny advokát v bode 56 svojich návrhov, ak zákonodarca Únie nezamýšľal definovať pojem „architekt“ v rámci systému automatického uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii upraveného smernicou 2005/36,
a fortiori
ho nechcel definovať v rámci všeobecného systému.
Treba tiež spresniť, že požiadavky uvedené v článku 46 smernice 2005/36 sa ako také neuplatňujú v rámci všeobecného systému uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii architektov. Tento článok, ktorý je súčasťou automatického systému uznávania založeného na koordinácii minimálnych požiadaviek na odbornú prípravu, opisuje tieto minimálne požiadavky na odbornú prípravu.
Z toho vyplýva, že na druhú otázku je potrebné odpovedať tak, že článok 10 písm. c) smernice 2005/36 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „architekt“ uvedený v tomto ustanovení musí byť definovaný s ohľadom na právne predpisy hostiteľského členského štátu a že v dôsledku toho nevyhnutne neukladá, aby žiadateľ získal odbornú prípravu alebo skúsenosti týkajúce sa nielen technických činností v rámci projektovania stavieb, stavebného dozoru a realizácie stavieb, ale aj tvorivé umelecké, urbanistické, hospodárske činnosti a prípadne činnosti v oblasti pamiatkovej starostlivosti.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Článok 10 písm. c) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES zo 7. septembra 2005 o uznávaní odborných kvalifikácií, zmenenej a doplnenej nariadením Komisie (ES) č. 279/2009 zo 6. apríla 2009, sa má vykladať v tom zmysle, že žiadateľ, ktorý si želá, aby sa na neho vzťahoval všeobecný systém uznávania dokladov o formálnej kvalifikácii upravený v kapitole I hlavy III tejto smernice, musí okrem skutočnosti, že je držiteľom dokladu o formálnej kvalifikácii, ktorý nie je uvedený v bode 5.7.1 prílohy V uvedenej smernice, preukázať aj existenciu „osobitných a výnimočných dôvodov“.

2.
Článok 10 písm. c) smernice 2005/36, zmenenej a doplnenej nariadením č. 279/2009, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „osobitné a výnimočné dôvody“ v zmysle tohto ustanovenia sa vzťahuje na okolnosti, pre ktoré žiadateľ nie je držiteľom dokladu uvedeného v bode 5.7.1 prílohy V tejto smernice, pričom uvedený žiadateľ sa nemôže odvolávať na skutočnosť, že získal odbornú kvalifikáciu, ktorá mu v domovskom členskom štáte umožňuje prístup k inému povolaniu, ako je povolanie, ktoré si želá vykonávať v hostiteľskom členskom štáte.

3.
Článok 10 písm. c) smernice 2005/36, zmenenej a doplnenej nariadením č. 279/2009, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „architekt“ uvedený v tomto ustanovení musí byť definovaný s ohľadom na právne predpisy hostiteľského členského štátu a že v dôsledku toho nevyhnutne neukladá, aby žiadateľ získal odbornú prípravu alebo skúsenosti týkajúce sa nielen technických činností v rámci projektovania stavieb, stavebného dozoru a realizácie stavieb, ale aj tvorivé umelecké, urbanistické, hospodárske činnosti a prípadne činnosti v oblasti pamiatkovej starostlivosti.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.