CELEX: 62009CJ0196
Eelotsusetaotlus
Mõiste "liikmesriigi kohus" ELTL artikli 267 tähenduses
Euroopa koolide pretensioonide nõukogu
Euroopa koolidesse lähetatud õpetajate tasustamissüsteem
Naelsterlingi väärtuse vähenemise järel töötasu kohandamata jätmine
Kooskõla ELTL artiklitega 18 ja 45

Eelotsusetaotlus käsitleb ELTL artiklite 18, 45 ja 267 tõlgendamist.
See eelotsusetaotlus esitati kohtuvaidluses 137 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi poolt Euroopa koolidesse lähetatud
õpetaja ja Euroopa koolide vahel, mis käsitleb esiteks Euroopa koolide keeldumist kohandada 1. juulile 2008 eelnenud aja eest
nende õpetajate töötasu pärast naelsterlingi väärtuse langust ja teiseks mainitud kuupäevale järgneval perioodil muu vääringu
kui euro kursi kõikumisele vastavalt töötasu kohandamisel kasutatavat arvutusmeetodit.

Õiguslik raamistik

Euroopa koolide põhikirja konventsioon
Euroopa koolid loodi kahe dokumendiga, milleks on esiteks Luxembourgis 12. aprillil 1957. aastal alla kirjutatud Euroopa kooli
põhikiri (
Recueil des traités des Nations Unies
, 443. kd, lk 129) ja teiseks Euroopa koolide 13. aprilli 1962. aasta asutamisprotokoll viitega Euroopa kooli põhikirjale
(
Recueil des traités des Nations Unies
, 752. kd, lk 267).
Need dokumendid asendati 21. juuni 1994. aasta Euroopa koolide põhikirja konventsiooniga (EÜT L 212, lk 3; ELT eriväljaanne
16/01, lk 16; edaspidi „konventsioon”), mis jõustus 1. oktoobril 2002 ja mis on käesoleval ajal kohaldatav õigusakt. Erinevalt
esialgsetest dokumentidest, mille poolteks olid üksnes liikmesriigid, olid Euroopa koolide konventsiooni sõlmijaks ka Euroopa
ühendused, kellele anti selleks volitus nõukogu 17. juuni 1994. aasta otsusega 94/557/EÜ, Euratom, millega volitatakse Euroopa
Ühendust ja Euroopa Aatomienergiaühendust allkirjastama ja sõlmima Euroopa koolide põhikirja konventsiooni (EÜT L 212, lk 1;
ELT eriväljaanne 16/01, lk 14).
Euroopa koolide konventsiooni põhjendused 1–4 on sõnastatud järgmiselt:
„võttes arvesse, et tagamaks Euroopa institutsioonide nõuetekohane toimimine, on Euroopa ühenduste teenistujate lastele ühtse
hariduse andmiseks alates 1957. aastast loodud asutusi, mida nimetatakse Euroopa koolideks;
võttes arvesse, et Euroopa ühendused püüavad tagada kõnealuste laste ühtset haridust ja eraldavad selleks Euroopa koolide
eelarvesse raha;
võttes arvesse, et Euroopa koolide süsteem on ainulaadne; võttes arvesse, et see on liikmesriikidevahelise ning liikmesriikide
ja Euroopa ühenduste vahelise koostöö vorm, mille puhul teadvustatakse siiski täielikult liikmesriikide vastutust õpetuse
sisu ja oma haridussüsteemi korraldamise ning oma kultuurilise ja keelelise mitmekesisuse eest;
arvestades, et:
[...]
–        õpetajatele ja teistele põhikirjas käsitletud isikutele tuleks tagada piisav õiguskaitse kuratooriumi või haldusnõukogude
otsuste eest; selleks tuleks moodustada pretensioonide nõukogu, millel oleks rangelt piiritletud pädevus,
–        pretensioonide nõukogu pädevus ei piira siseriiklike kohtute pädevust seoses tsiviil- ja kriminaalvastutusega”.
Euroopa koolide konventsiooni artikkel 7 näeb ette, et Euroopa koolide pretensioonide nõukogu (edaspidi „pretensioonide nõukogu”)
on kuratooriumi, peasekretäri ja inspektorite nõukogude kõrval üks kõikidele koolidele ühistest organitest.
Euroopa koolide konventsiooni artikli 26 kohaselt „[k]onventsiooniosaliste vahelised vaidlused, mis käsitlevad käesoleva konventsiooni
tõlgendamist ja kohaldamist ning mida kuratoorium ei ole lahendanud, kuuluvad Euroopa Ühenduste Kohtu ainupädevusse”.
Euroopa koolide konventsiooni artikkel 27 näeb ette:
„1.      Moodustatakse pretensioonide nõukogu.
2.      Kui ametkondlikul teel ei ole võimalik küsimust lahendada, on pretensioonide nõukogul esimese ja lõpliku instantsina ainupädevus
kõikides vaidlustes, mis käsitlevad käesoleva konventsiooni kohaldamist kõikide selles käsitletud isikute suhtes, välja arvatud
haldus- ja abipersonal, ja kõikide kõnealuseid isikuid negatiivselt mõjutavate konventsioonil või selle alusel kehtestatud
eeskirjadel põhinevate aktide seaduslikkust, mille kuratoorium või kooli haldusnõukogu on käesolevas konventsioonis täpsustatud
volitusi täites vastu võtnud. Kui sellised vaidlused käsitlevad raha, on pretensioonide nõukogul täielik pädevus.
Nende menetlustega seotud tingimused ja üksikasjalikud eeskirjad nähakse vastavalt vajadusele ette õpetajate teenistust korraldavate
dokumentide või osalise tööajaga töötavate õpetajate teenistustingimuste või koolide üldeeskirjadega.
3.      Pretensioonide nõukogu liikmete sõltumatus peab olema väljaspool kahtlust ja nad peavad olema tunnistatud juriidiliselt pädevaks.
Pretensioonide nõukogu liikmeks võivad saada üksnes isikud, kes on Euroopa Ühenduste Kohtu koostatud nimekirjas.
4.      Kuratoorium võtab ühehäälselt vastu pretensioonide nõukogu põhikirja.
Pretensioonide nõukogu põhikirjas määratakse nõukogu liikmete arv, menetlus, mille alusel kuratoorium nad ametisse nimetab,
nende ametiaja kestus ja nende suhtes kohaldatav rahastamiskord. Põhikirjas täpsustatakse nõukogu tegutsemisviis.
5.      Pretensioonide nõukogu võtab vastu oma protseduurireeglid, mis sisaldavad põhikirja kohaldamiseks vajalikke sätteid.
Protseduurireeglid nõuavad kuratooriumi ühehäälset heakskiitu.
6.      Pretensioonide nõukogu otsused on konventsiooniosalistele siduvad ja juhul, kui konventsiooniosalised neid ei rakenda, pööravad
liikmesriikide asjaomased asutused need täitmisele kooskõlas vastavate siseriiklike õigusaktidega.
7.      Muud vaidlused, milles koolid osalevad, kuuluvad siseriiklikku pädevusse. Käesolev artikkel ei mõjuta siseriiklike kohtute
pädevust seoses tsiviil- ja kriminaalvastutusega.”

Euroopa koolide pretensioonide nõukogu põhikiri
Euroopa koolide pretensioonide nõukogu põhikirja (edaspidi „pretensioonide nõukogu põhikiri”) artikkel 1 näeb ette:
„1.       [...] pretensioonide nõukogu koosneb kuuest liikmest, kes määratakse ametisse viieks aastaks.
2.      Kuratoorium valib liikmed 2/3 häälteenamusega Euroopa Ühenduste Kohtu poolt koostatud nimekirjast.
3.       Liikmete ametiaeg pikeneb vaikimisi samaks perioodiks, kui kuratoorium ei otsusta 2/3 häälteenamusega teisiti.
[...]”
Põhikirja artikkel 3 sätestab, et „[o]ma ametiaja jooksul ei tohi pretensioonide nõukogu liikmed osaleda poliitilises ega
haldustegevuses ega tegutseda ametis, mis ei sobi kokku nende kohustusega tegutseda sõltumatult ja erapooletult.”
Põhikirja artikkel 5 sätestab, et „pretensioonide nõukogu liikme võib ametist tagandada üksnes juhul, kui pretensioonide nõukogu
otsustab oma täiskogu istungil tegutsevate liikmete 2/3 häälteenamusega, et nimetatud liige ei vasta enam liikmeksoleku tingimustele.”
Põhikirja artikkel 15 näeb ette:
„[...]
2.      Ükski liige ei tohi osaleda sellise juhtumi uurimisel, milles tal on isiklik huvi või millega ta on olnud varem seotud kas
juhtumist huvitatud osapoole esindaja või nõustajana või kolleegiumi või uurimiskomisjoni liikmena või muul viisil.
3.       Kui liige end taandab kas eespool loetletud põhjustel või eripõhjusel, teatab ta sellest nõukogu esimehele, kes korraldab
vajaduse korral tema asendamise teise liikmega.
4.       Kui pretensioonide nõukogu või sektsiooni esimees leiab, et liikme isiklikud asjaolud annavad alust taandamiseks, vestleb
ta asjaomase isikuga; kui kokkulepet ei saavutata, teeb otsuse nõukogu või sektsioon. Pärast vastava liikme ärakuulamist peab
nõukogu või sektsioon arutelu ning hääletab ilma selle liikme osaluseta. Kui asjaomane žürii leiab, et liige peab end taandama,
korraldab pretensioonide nõukogu esimees tema asendamise.”

Euroopa koolide lähetatud töötajate personalieeskirjad
Euroopa koolide lähetatud töötajate personalieeskirjad (edaspidi „lähetatud töötajate personalieeskirjad”) võttis vastu kuratoorium
Euroopa koolide konventsioonist tulenevat pädevust kasutades.
Versioonis, mis kehtis ajavahemikul 2004. aasta oktoobrist kuni 2008. aasta 30. juunini, sätestasid lähetatud töötajate personalieeskirjad
järgmist:
„1.      Käesolevas peatükis ette nähtud tingimuste kohaselt ja kui puuduvad muud konkreetsed sätted, on töötajal on õigus saada töötasu,
mis vastab tema ametikohale ning sellega seotud palgatasemele, vastavalt käesoleva põhikirja III lisas esitatud määratlustele.
2. a)  Pädevad siseriiklikud ametiasutused maksavad töötajatele liikmesriigis makstavat töötasu ning teatavad kooli direktorile makstavate
summade suuruse, täpsustades summade arvutamisel arvesse võetud elemendid ning summadest maha arvatud kohustuslikult kinni
peetava sotsiaalmaksu ja muud maksed.
b)       Kool maksab ühelt poolt personalieeskirjades ette nähtud töötasu ja teiselt poolt liikmesriigis makstava töötasu vahetusväärtuse
vahe, millest on maha arvatud kohustuslikult kinni peetavad sotsiaalmaksed.
See vahetusväärtus arvutatakse selle riigi vääringus, kus töötaja töötab, Euroopa ühenduste ametnike töötasude puhul kasutatava
vahetuskursi alusel.
Kui see vahetusväärtus on suurem kui käesolevates eeskirjades kalendriaasta kohta ette nähtud töötasu, jääb nende kahe summa
vahe asjaomasele töötajale.
[...]”
Lähetatud töötajate personalieeskirjade artikli 49 lõike 2 punkti b kommentaar täpsustab:
„Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade sätete kohaselt tuleb muude vääringute kui euro puhul võrdluskursina kasutada
Euroopa Liidu üldeelarve täitmisel kasutatavat vahetuskurssi asjaomase aasta 1. juuli seisuga. Seda võrdluskurssi kasutatakse
töötasude eurodesse ümberarvutamiseks.”
Kuratoorium otsustas 2008. aasta oktoobris muuta alates 1. juulist 2008 lähetatud töötajate personalieeskirjade artikli 49
lõike 2 punkti b, lisades selle sätte teise ja kolmanda lõigu vahele järgmise lõigu:
„Neid vahetuskursse võrreldakse eelarve täitmisel kasutatavate igakuiste vahetuskurssidega. Kui kursierinevus on ühe või mitme
vääringu puhul seni kasutatud vahetuskursiga võrreldes 5% või suurem, tehakse kohandamine alates sellest kuust. Kui kursierinevus
jääb alla kohandamiseks vajalikku alammäära, ajakohastatakse vahetuskursid hiljemalt kuue kuu pärast.”
Lähetatud töötajate personalieeskirjade artikkel 79 näeb ette võimaluse esitada haldus- ja finantsotsuste peale halduskaebus
peasekretärile. Kui peasekretär jätab kaebuse oma otsusega või vaikimisi rahuldamata, võib selle otsuse edasi kaevata personalieeskirjade
artikli 80 alusel, mille lõige 1 sätestab:
„Pretensioonide nõukogul on esimese ja lõpliku instantsina ainupädevus lahendada kooli juhtorganite ja töötajate vahel vaidlusi,
mis on seotud neid kahjustavate otsuste seadusele vastavusega. Kui tegemist on rahalise vaidlusega, on pretensioonide nõukogul
täielik pädevus.”
Lähetatud töötajate personalieeskirjade artikkel 86 näeb ette, et „[k]äesolevate eeskirjade sätteid, mis on analoogsed Euroopa
ühenduste ametnike personalieeskirjade artiklitega, tõlgendatakse vastavalt komisjoni kohaldatavatele kriteeriumidele”.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
P. Miles ja 136 muud põhikohtuasja hagejat on Ühendkuningriigist Euroopa koolidesse lähetatud õpetajad. Vastavalt lähetatud
töötajate personalieeskirjadele saavad nad Ühendkuningriigi ametiasutuste poolt liikmesriigis makstavat töötasu ja teiseks
lisatasu, mis vastab personalieeskirjades ette nähtud töötasu ja liikmesriigis makstava töötasu, millest on maha arvatud kohustuslikud
sotsiaalmaksed, vahetusväärtuse vahele, mida maksab Euroopa kool (edaspidi „Euroopa lisatasu”).
Euroopa lisatasu arvutati ajavahemikus 1. juulist 2007 kuni 30. juunini 2008 sellel ajal kohaldatud lähetatud töötajate personalieeskirjade
versiooni artikli 49 lõike 2 punkti b alusel, lähtudes ühelt poolt nende personalieeskirjadega ette nähtud töötasu ja teiselt
poolt kõigi liikmesriigis makstavate, naelsterlingites väljendatud tasude Euroopa Ühenduses 1. juulil 2007 üldeelarve täitmisel
kasutatava vahetuskursi alusel konverteeritud vahetusväärtuse vahest.
Alates 2007. aasta oktoobrist langes naelsterlingi väärtus oluliselt. Siiski ei arvestatud seda asjaolu hagejate Euroopa lisatasu
arvutamisel enne 1. juulit 2008, kuivõrd Euroopa ühenduste ametnike töötasu suhtes kohaldatavat vahetuskurssi, millele kõnealune
säte viitab, kohandatakse vaid kord aastas.
P. Miles ja teised põhikohtuasja hagejad esitasid ajavahemikus 15. aprill kuni 20. mai 2008 halduskaebused Euroopa koolide
peasekretärile ning taotlesid naelsterlingi konverteerimiskursi läbivaatamist ja Euroopa lisatasu ümberarvutamist alates 2007. aasta
novembrist. Peasekretär jättis need kaebused vaikimisi rahuldamata ja põhikohtuasja hagejad esitasid pretensioonide nõukogule
15. detsembril 2008 tühistamiskaebused ning 9. jaanuaril 2009 novembrist 2007 juunini 2008 ulatuvat ajavahemikku hõlmavad
kahju hüvitamise nõuded. Sellega seoses esitasid põhikohtuasja hagejad eelkõige väite, et lähetatud töötajate personalieeskirjade
artikli 49 lõike 2 punkt b on EÜ artiklite 12 ja 39 alusel ebaseaduslik.
Euroopa koolide kuratoorium muutis 2008. aasta oktoobris lähetatud töötajate personalieeskirjade artikli 49 lõike 2 punkti b
eesmärgiga muuta vahetuskursi läbivaatamine euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide vääringute vahetuskursside suurte kõikumiste
korral paindlikumaks. Selle muudatuse jõustumise tähtajaks määrati 1. juuli 2008, kuna tagasiulatuv kohaldamine oleks kaasa
toonud suured kulutused ja tinginud enammakstud Euroopa lisatasu tagasinõudmise nende liikmesriikide töötajatelt, mille vääring
tugevnes.
Pretensioonide nõukogu märkis, et Euroopa koolide õiguslik korraldus on ainulaadne (
sui generis
) süsteem, mis seisab eraldi nii ühenduste ja Euroopa Liidu kui ka liikmesriikide süsteemidest, olles siiski nendevahelise
koostöö elluviijaks. Nõukogu täpsustas, et sellest võib järeldada, et kuigi need siseriiklikud õigusaktid ja rahvusvahelised
dokumendid, mille poolteks Euroopa koolid ei ole, ei saa olla Euroopa koolidele kui niisugustele õiguslikult siduvad, peavad
neis sisalduvad või neis viidatud aluspõhimõtted, niivõrd kui need on üldiselt tunnustatud nii liidu kui ka liikmesriikide
õiguskorras, siiski olema vähemalt lähtekohaks nende koolide organite toimingutele. Lisaks sellele on need liidu õiguse sätted,
millele Euroopa koolide konventsiooni alusel vastu võetud normatiivsed tekstid viitavad, Euroopa koolide süsteemis vahetult
kohaldatavad.
Pretensioonide nõukogu tõdes, et neil asjaoludel on vastuvõetav põhikohtuasja hagejate väide, et lähetatud töötajate personalieeskirjade
artikli 49 lõike 2 punkt b on EÜ artiklite 12 ja 39 alusel ebaseaduslik.
Pretensioonide nõukogu märkis, et otsesõnu näeb Euroopa koolide konventsioon ette üksnes selle, et Euroopa Kohtul on pädevus
konventsiooni osapoolte vaheliste vaidluste osas. Siiski kerkib küsimus, kas pretensioonide nõukogus väidete alusena esitatavate
liidu õiguse põhimõtete ning samuti liidu õiguse nende normide tõlgendamise ja kohaldamise seisukohast, millele viitavad selle
konventsiooni alusel vastu võetud sätted, saab pretensioonide nõukogu lugeda EÜ artikli 234 kohaldamisalasse kuuluvaks kohtuks
vaatamata sellele, et see nõukogu kuulub nii ühenduse kui ka liikmesriikide omast eraldiseisvasse ainulaadsesse (
sui generis
) süsteemi.
Pretensioonide nõukogu rõhutab selles kontekstis asjaolu, et nõukogu on asutatud konventsiooniga, mis on siduv üksnes ühendusele
ja selle liikmesriikidele, et tagada ühetaoline õiguslik kaitse nõukogule usaldatud pädevuse valdkonnas. See konventsioon
näeb lisaks ette, et pretensioonide nõukogu otsused peavad vajaduse korral täitma liikmesriigi pädevad ametiasutused ja et
vaidlused, mis nõukogu pädevuses ei ole, kuuluvad siseriiklike kohtute pädevusse. Seega oleks paradoksaalne, kui üksnes siseriiklikud
kohtud saaksid Euroopa koole puudutava vaidluse raames esitada küsimusi Euroopa Kohtule. Lisaks kõigele oleks pretensioonide
nõukogu võimalus esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi vastavuses EÜ artikli 234 eesmärgiga tagada liidu õiguse ühetaoline
kohaldamine.
Mis puutub küsimusse, kas lähetatud töötajate personalieeskirjade artikli 49 lõike 2 punkt b on kooskõlas EÜ artiklitega 12
ja 39, siis leiab pretensioonide nõukogu, et sellele vastamine kätkeb teatavaid raskusi. Nõukogu märgib, et kuna vaidlusalust
sätet muudeti alles alates 1. juulist 2008, see tähendab kaheksa kuud pärast naelsterlingi väärtuse märkimisväärse languse
tuvastamist, siis olid Ühendkuningriigi poolt lähetatud õpetajad enne seda kuupäeva töötasu arvestamisel ebasoodsamas olukorras.
Asjaolu, et teiste liikmesriikide poolt lähetatud õpetajad olid enne seda kuupäeva töötasu kohandamise puudumise tõttu nende
liikmesriikide vääringute tugevnemise tõttu soodsamas olukorras, ei saa samuti õigustada Euroopa koolide seisukohta, sest
töötasu kohandamise puudumine muutis veelgi suuremaks ebavõrdsuse asjaomaste õpetajate kohtlemisel. Pretensioonide nõukogu
arvates on selline olukord mitte üksnes vastuolus võrdse kohtlemise ja kodakondsuse alusel diskrimineerimisest hoidumise põhimõttega,
vaid võib endast kujutada ka töötajate vaba liikumise takistust.
Neil asjaoludel otsustas pretensioonide nõukogu menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.       Kas [EÜ] artiklit 234 tuleb tõlgendada nii, et selline kohtuorgan nagu [Euroopa koolide konventsiooni] artikli 27 alusel asutatud
pretensioonide nõukogu kuulub nimetatud artikli kohaldamisalasse, ja kuna see nõukogu otsustab viimase astmena, siis kas ta
on kohustatud pöörduma Euroopa Kohtusse?
2.       Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas [EÜ] artikleid 12 ja 39 tuleb tõlgendada nii, et need ei võimalda kohaldada
sellist töötasu süsteemi, nagu kehtib Euroopa koolides, sest kuigi selle süsteemi puhul on otsesõnu viidatud ühenduste ametnike
suhtes kehtivale süsteemile, ei võimalda see täielikult, sealhulgas tagasiulatuvalt, arvesse võtta vääringu väärtuse langust,
mis toob kaasa asjaomase liikmesriigi ametivõimude lähetatud õpetajate ostujõu languse?
3.       Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas selline erinevus, mis on tuvastatud olukordade vahel, milles on ühelt poolt
Euroopa koolidesse lähetatud õpetajad, kelle töötasu tagavad samal ajal nende riigi ametiasutused ja Euroopa kool, kus nad
õpetavad, ja teiselt poolt Euroopa ühenduse ametnikud, kelle töötasu tagab üksnes ühendus, võib õigustada – eespool viidatud
artiklites sätestatud põhimõtete seisukohast ja isegi kui kõnealustes personalieeskirjades viidatakse otsesõnu ühenduste ametnike
personalieeskirjadele – seda, et võrdväärse ostujõu säilitamise tagamiseks kohaldatavad vahetuskursid ei ole samad?”

Euroopa Kohtu pädevus

Euroopa Kohtule esitatud märkused
Põhikohtuasja hagejad ja komisjon on seisukohal, et Euroopa Kohus on pädev talle pretensioonide nõukogu poolt esitatud eelotsusetaotluse
asjas otsust tegema ja et lisaks õigusele esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus EÜ artikli 234 kolmanda lõigu alusel on
pretensioonide nõukogul ka kohustus esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus. Euroopa koolid on seevastu vastupidisel seisukohal
ja teevad seega ettepaneku vastata esimesele küsimusele eitavalt.
Põhikohtuasja hagejad ja komisjon kinnitavad, et pretensioonide nõukogu vastab kõigile kehandi EÜ artikli 234 tähenduses „kohtuna”
kvalifitseerimise tingimustele, mis on tuvastatud Euroopa Kohtu praktikas. Nii on pretensioonide nõukogu asutatud õiguslikul
alusel, see on alaline, selle liikmetel on kõik sõltumatuse tagatised, selle otsused on kohustuslikud ning see kohaldab õigusnorme
ja tavalistes kohtutes kasutatavaga analoogset võistlevuse põhimõttel rajanevat menetlust. Komisjon lisab, et lahendades vaidlust
põhikohtuasja hagejate ja Euroopa koolide kui tööandja vahel, tegutseb pretensioonide nõukogu käesoleval juhul kohtuna.
Põhikohtuasja hagejad ja komisjon leiavad, et kuigi pretensioonide nõukogu ei ole otseselt seotud ühegi konkreetse liikmesriigiga,
tuleb see samastada „liikmesriigi kohtuga” EÜ artikli 234 tähenduses. Tegelikult on Euroopa Kohus juba 4. novembri 1997. aasta
otsuses kohtuasjas C‑337/95: Parfums Christian Dior (EKL 1997, lk I‑6013, punktid 20–26) leidnud, et mitme liikmesriigi ühine
kohus saab eelotsuse küsimusi esitada. Selle otsuse tegi Euroopa Kohus EÜ artikli 234 teleoloogilisele tõlgendusele tuginedes,
võttes arvesse selle sätte eesmärki, milleks on liidu õiguse ühetaolise tõlgendamise tagamine. Sellist lahendust tuleb põhikohtuasja
hagejate ja komisjoni arvates kohaldada ka pretensioonide nõukogu puhul, mida tuleb lugeda liidu ja kõigi liikmesriikide ühiseks
kohtuks, mis peab kohaldama liidu õigust sarnaselt liikmesriigi kohtutega. Liidu õiguse ühetaolise kohaldamise tagamise eesmärgiga
on vastavuses see, kui pretensioonide nõukogul on võimalik liidu õigusnormide kohaldamise raames esitada eelotsusetaotlus
Euroopa Kohtule.
Komisjon möönab, et mis tahes rahvusvaheline kohus ei saa Euroopa Kohtule eelotsusetaotlust esitada üksnes selle tõttu, et
ta kohaldab liidu õigusnorme. Käesoleval juhul on aga tegemist erandjuhuga, mis puudutab sellist kõigile liikmesriikidele
ühist kohut, mis asendab liikmesriigi kohut, mis muidu oleks pädev. Põhikohtuasja hagejad väidavad, et ei saa nõustuda olukorraga,
kus liikmesriigid hoiavad kõrvale aluslepingutest tulenevatest kohustustest, sõlmides Euroopa koolide konventsiooni, mis lisaks
ei näe otsesõnu ette liidu õiguse kohaldamisala kitsendamist.
Komisjon ja põhikohtuasja hagejad leiavad, et kuna liit on Euroopa koolide konventsiooni osapool, siis on see konventsioon
ja selle põhjal kehtestatud normid täies ulatuses liidu õiguse osa. Hagejad teevad selle põhjal järelduse, et Euroopa Kohus
on pädev tegema eelotsuse nii selle konventsiooni kui ka lähetatud töötajate personalieeskirjade kohta.
Euroopa koolid on seisukohal, et Euroopa koolide konventsiooni artikli 27 põhjal on pretensioonide nõukogu kohus. Siiski ei
ole nende arvates ilmselgelt tegemist liikmesriigi kohtuga. Euroopa Kohtul oli eelkõige eespool viidatud kohtuotsuses Parfums
Christian Dior võimalik laiendada liikmesriigi kohtu mõistet Cour de justice du Benelux’ile selle tõttu, et intellektuaalomandi
valdkond on liidu tasandil reguleeritud. Lähetatud töötajate personalieeskirju ei saa pidada valdkonnaks, mis on liidu tasandi
reguleeritud, vaid need väljendavad üksnes liikmesriikide poolt pädevuse loobumist Euroopa koolide kehandite kasuks, et need
korraldaksid oma suhted nende käsutusse antud õpetajatega. Peale selle kujutab kaubamärgivaldkonnas Cour de justice du Benelux’i
poolt Euroopa Kohtusse pöördumine liikmesriigi kohtus pooleli oleva asja ühte staadiumi, samas kui pretensioonide nõukogu
ja liikmesriigi kohtute õigusemõistmise funktsiooni vahel puudub igasugune seos. Tähtsust ei oma asjaolu, et pretensioonide
nõukogu otsuste täitmist saab nõuda liikmesriigi kohtult.
Euroopa koolid leiavad, et kuigi nende sidemed liiduga on lähedased, on need ebapiisavad järeldamaks, et lähetatud töötajate
personalieeskirjad moodustavad osa liidu õigusest. Kuigi pretensioonide nõukogu otsustuspraktika põhjal on võrdse kohtlemise
põhimõte ja töötajate vaba liikumise põhimõte need aluspõhimõtted, mida Euroopa koolid ja sealhulgas pretensioonide nõukogu
peab järgima, ei saa sellest siiski teha järeldust, et Euroopa koolide kuratooriumi poolt vastu võetud normatiivsed tekstid
on samastatavad liidu õigusega. Kerkinud küsimused seonduvad üksnes Euroopa koolide ja nende käsutusse antud töötajate vaheliste
suhetega ning puudub otsene seos liidu õigusega. Neil asjaoludel puudub Euroopa Kohtul pädevus vastata pretensioonide nõukogu
eelotsusetaotlusele, kuna puudub piisav seos liidu õigusega.

Euroopa Kohtu hinnang
On kohane meenutada, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale võtab Euroopa Kohus, kui ta hindab seda, kas eelotsusetaotluse
esitanud organ on kohus ELTL artikli 267 tähenduses – mis on üksnes ühenduse õiguse valdkonda kuuluv küsimus –, arvesse järgmiste
asjaolude kogumit: organi õiguslik alus, alalisus, otsuste kohustuslikkus, menetluse võistlevus, õigusnormide kohaldamine
organi poolt ning tema sõltumatus (vt eelkõige 17. septembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑54/96: Dorsch Consult, EKL 1997,
lk I‑4961, punkt 23; 31. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑53/03: Syfait jt, EKL 2005, lk I‑4609, punkt 29; 14. juuni 2007. aasta
otsus kohtuasjas C‑246/05: Häupl, EKL 2007, lk I‑4673, punkt 16, ja 22. detsembri 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑118/09: Koller,
kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 22).
Kuigi pretensioonide nõukogu vastab – nii nagu kõik käesolevas asja menetlusosalised märgivad – kõigile neile tingimustele
ja seda tuleb järelikult pidada „kohtuks” ELTL artikli 267 tähenduses, tuleb siiski märkida, et nimetatud sätte sõnastus viitab
„liikmesriigi kohtule”.
Vältimatult tuleb tõdeda, et pretensioonide nõukogu ei ole seotud liikmesriigiga, vaid Euroopa koolidega, mis moodustavad
vastavalt Euroopa koolide konventsiooni põhjendustele 1 ja 3 „ainulaadse (
sui generis
)” süsteemi, mis rahvusvahelise kokkuleppe abil loob aluse liikmesriikide ning liikmesriikide ja liidu vaheliseks koostööks,
et Euroopa institutsioonide tõhusa töö tagamiseks anda nende institutsioonide teenistujate lastele ühtset haridust.
Eespool viidatud kohtuotsuse Parfums Christian Dior punktis 21, millele hagejad ja komisjon on viidanud, sedastas Euroopa
Kohus tõepoolest, et puudub õiguspärane põhjus, miks mitme liikmesriigi ühine kohus, nagu Cour de justice du Benelux, ei peaks
saama esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi sarnaselt nende liikmesriikide oma kohtutega.
Siiski ei kujuta pretensioonide nõukogu endast sellist mitme liikmesriigi ühist kohut, mis on võrreldav Cour de justice du
Benelux’iga. Esiteks on Cour de justice du Benelux’i ülesanne tagada kolme Benelux’i riigi ühiste õigusnormide kohaldamine
ja teiseks on menetlus selles kohtus liikmesriigi kohtus pooleli oleva sellise asja üks staadium, mille tulemusel tuvastatakse
Beneluxi ühiste õigusnormide lõplik tõlgendus (vt eespool viidatud kohtuotsus Parfums Christian Dior, punkt 22), samas kui
pretensioonide nõukogul puuduvad sellised seosed liikmesriigi kohtusüsteemiga.
Kuigi pretensioonide nõukogu loojad olid kõik liikmesriigid ja liit, on tegemist rahvusvahelise organisatsiooni kehandiga,
mis vaatamata funktsionaalsetele sidemetele liiduga asub liidust ja liikmesriikidest formaalselt eraldi.
Neid asjaolusid arvestades ei piisa asjaolust, et pretensioonide nõukogu peab vaidluse lahendamisel kohaldama liidu õiguse
aluspõhimõtteid, selleks et see nõukogu oleks hõlmatud mõistega „liikmesriigi kohus” ja kuuluks seega ELTL artikli 267 kohaldamisalasse.
Põhikohtuasja hagejad ja komisjon leiavad siiski, et pretensioonide nõukogu võimalus või isegi kohustus pöörduda taolise vaidluse
korral Euroopa Kohtu poole on nende põhimõtete ühetaolise kohaldamise tagamiseks ja lähetatud õpetajatele nendest põhimõtetest
tulevate õiguste tõhusaks kaitseks hädavajalik.
Sellega seoses tuleb märkida, et kuigi võib tõepoolest kaaluda Euroopa koolide konventsiooniga loodud õiguskaitse süsteemi
arendamist eelmises punktis viidatud suunas, peavad liikmesriigid ise kehtiva süsteemi ümber kujundama (vt analoogia alusel
25. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑50/00 P: Unión de Pequeños Agricultores
vs.
nõukogu, EKL 2002, lk I‑6677, punktid 44 ja 45).
Eelpool esitatu põhjal puudub Euroopa Kohtul pädevus vastata Euroopa koolide pretensioonide nõukogu poolt esitatud eelotsusetaotlusele.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
Euroopa Kohtul puudub pädevus vastata Euroopa koolide pretensioonide nõukogu poolt esitatud eelotsusetaotlusele.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: prantsuse.