CELEX: 62012CJ0182
Celní kodex Společenství
Článek 137
Prováděcí nařízení k celnímu kodexu
Článek 561 odst. 2
Podmínky pro úplné osvobození od dovozního cla
Dovoz vozidla, jehož vlastník je usazen ve třetí zemi, do členského státu
Soukromé používání vozidla povolené vlastníkem jinak než pracovní smlouvou uzavřenou s uživatelem
Neexistence osvobození

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 561 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (
Úř. věst. 253, s. 1
; Zvl. vyd. 02/06, s. 3), ve znění nařízení Komise (ES) č. 993/2001 ze dne 4. května 2001 (
Úř. věst. L 141, s. 1
; Zvl. vyd. 02/11, s. 286, dále jen „prováděcí nařízení“).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi G. Feketem a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (generální ředitelství cel a financí středního Zadunají, které je součástí vnitrostátní daňové a celní správy) ohledně určení celního statutu vozidla registrovaného v Guineji-Bissau, které bylo dovezeno na území Evropské unie a používáno k soukromým účelům G. Feketem v Maďarsku.
Právní rámec
Článek 137 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (
Úř. věst. L 302, s. 1
; Zvl. vyd. 02/04, s. 307, dále jen „celní kodex“), stanoví:
„Režim dočasného použití umožňuje, aby zboží, které není zbožím Společenství a které má být vyvezeno zpět v nezměněném stavu, kromě běžného snížení hodnoty způsobeného jeho použitím, bylo na celním území Společenství používáno s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla a aniž by se na tento dovoz vztahovala obchodně-politická opatření.“
Článek 232 prováděcího nařízení, který se týká režimu dočasného použití, stanoví:
„1.   Nebyly-li předmětem písemného nebo ústního celního prohlášení, má se za to, že celní prohlášení s návrhem na propuštění do režimu dočasného použití bylo s výhradou článku 579 podáno projevem vůle ve smyslu článku 233:
[...]
b)
pro dopravní prostředky uvedené v článcích 556 až 561;
[...]“
Článek 234 odst. 2 tohoto nařízení stanoví:
„Jestliže se při kontrole zjistí, že byl učiněn projev vůle ve smyslu článku 233, aniž dovážené nebo vyvážené zboží splňovalo podmínky článků 230 až 232, považuje se toto zboží za zboží, které vstoupilo nebo bylo vyvezeno protiprávně.“
Podle čl. 560 odst. 1 prvního pododstavce tohoto nařízení „[…] osoby usazené na celním území Společenství jsou úplně osvobozeny od dovozního cla, pokud používají k soukromým účelům dopravní prostředek pouze příležitostně a podle pokynů zaregistrovaného držitele a tento držitel se v době použití nachází na tomto celním území“.
Článek 561 odst. 2 prováděcího nařízení uvádí:
„Úplně osvobozeny od dovozního cla jsou dopravní prostředky, které pro soukromé nebo obchodní účely používá fyzická osoba usazená na celním území Společenství, která je zaměstnancem vlastníka dopravního prostředku usazeného mimo Společenství nebo která je jinak pověřena vlastníkem.
Soukromé používání musí být stanoveno pracovní smlouvou.
V případě systematického používání mohou celní orgány v souladu s tímto ustanovením omezit dočasné použití dopravních prostředků.“
Skutkový stav v původním řízení a předběžná otázka
Pan Fekete, který má bydliště v Maďarsku a má dvojí občanství, maďarské a Guineje-Bissau, vystupuje jako zakladatel a předseda správní rady nadace Együtt Afrikáért Alapítvány (Společně pro Afriku) se sídlem v Guineji-Bissau. Tato nadace je vlastníkem osobního vozidla typu Cadillac Escalade, které bylo dovezeno na území Unie bez celního prohlášení v režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla.
Pan Fekete využívá toto vozidlo k soukromým účelům na celním území Unie.
Podle informací poskytnutých předkládajícím soudem a maďarskou vládou byl G. Fekete při řízení uvedeného vozidla kontrolován dne 13. dubna 2011 policejním orgánem Székesfehérvár (Maďarsko). Při výslechu na policii G. Fekete uvedl, že nemá povolení používat toto vozidlo, jelikož je zakladatelem a předsedou správní rady uvedené nadace. Jelikož G. Fekete nemohl doložit celní status vozidla, zahájil celní orgán z vlastního podnětu dne 14. dubna 2011 za tímto účelem řízení.
Z předkládacího rozhodnutí a vyjádření maďarské vlády rovněž vyplývá, že v rámci tohoto řízení G. Fekete předložil dne 13. května 2011 strojově psaný dokument v maďarském jazyce ze dne 1. září 2008, který vystavil v Senegalu Toure Mouruje jakožto předseda správní rady nadace Együtt Afrikáért Alapítvány. Tento dokument opravňuje G. Feketeho používat a řídit dotčené vozidlo. V tomto ohledu tato vláda uvádí, že zatímco sporné povolení bylo podepsáno v roce 2008 a není podepsáno dvěma svědky, jak vyžaduje maďarské právo, osvědčení o registraci tohoto vozidla v Guineji-Bissau pochází ze dne 30. března 2011, tedy měsíc před policejní kontrolou uskutečněnou v Maďarsku. Kromě toho toto osvědčení obsahuje nepřesné či neúplné údaje, či dokonce vyvolává pochybnosti stran některých výrazů použitých v portugalském jazyce, zda může být tento dokument kvalifikován jako osvědčení o registraci.
Celní orgán prvního stupně konstatoval rozhodnutím ze dne 18. května 2011, že dočasné používání vozidla bylo v rozporu s pravidly unijního práva, jelikož G. Fekete nedisponuje pracovní smlouvou, která stanoví použití vozidla k soukromým účelům podle čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení. Tento orgán tedy rozhodl, že podle článku 202 celního kodexu vznikl za toto vozidlo celní dluh, a uložil povinnost zaplatit částku 729355 HUF (přibližně 2500 eur) jakožto clo a 2005727 HUF (přibližně 7000 eur) jakožto daň z přidané hodnoty.
Pan Fekete podal proti tomuto rozhodnutí tedy odvolání k celnímu orgánu druhého stupně a uvedl, že dotčené vozidlo, které je ve vlastnictví nadace, vstoupilo bez formalit na území Unie na základě ustanovení tzv. „Istanbulské úmluvy“, která byla schválena rozhodnutím Rady 93/329/EHS ze dne 15. března o uzavření Úmluvy o dočasném použití a o přijetí jejích příloh (
Úř. věst. L 130, s. 1
). Kromě toho uvedl, že celní orgán nesprávně vycházel z neexistence pracovní smlouvy ve smyslu čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení za účelem zamítnutí úplného osvobození od dovozního cla. Jelikož takovou smlouvou nedisponoval, měl tento orgán pouze ověřit, zda k soukromému používání tohoto vozidla byl G. Fekete „jinak pověřen vlastníkem“ podle tohoto ustanovení. V tomto ohledu G. Fekete předložil osvědčení předsedy správní rady nadace Együtt Afrikáért Alapítvány, které jej opravňuje k používání a řízení vozidla, které náleží této nadaci. V každém případě se G. Fekete domníval, že měl být považován za zaměstnance uvedené nadace na základě činnosti, kterou v rámci této nadace vykonával, i když nemohl být kvalifikován jako zaměstnanec podle ustanovení vnitrostátního práva.
Poté, co bylo jeho odvolání zamítnuto, podal G. Fekete k předkládajícímu soudu správní žalobu směřující k přezkumu rozhodnutí celního orgánu druhého stupně. V zásadě tvrdil, že za účelem úplného osvobození od dovozního cla na základě čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení nebyla existence pracovní smlouvy nezbytná, jelikož používal uvedené vozidlo k soukromým účelům, k čemuž byl oprávněn na základě oprávnění ze dne 1. září 2008. Maďarský celní orgán naproti tomu s poukazem na protokol ze schůze Výboru pro celní kodex ze dne 6. července 2010 (TAXUD/A3/0039/2010-EN) uvedl, že za účelem použití osvobození stanoveného tímto ustanovením musí být používání vozidla k soukromým účelům definováno v pracovní smlouvě mezi vlastníkem tohoto vozidla usazeného mimo Unii a soukromou osobou usazenou v Unii. Taková smlouva však v této věci chybí.
Předkládající soud však poukazuje na to, že čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení sice skutečně uvádí, že pokud je soukromá osoba, která používá toto vozidlo, zaměstnancem vlastníka dopravního prostředku, musí být používání uvedeného vozidla k soukromým účelům stanoveno v pracovní smlouvě, avšak znění tohoto ustanovení patrně počítá s úplným osvobozením od dovozního cla rovněž tehdy, pokud je soukromá osoba k používání tohoto vozidla „jinak pověřena jeho vlastníkem“.
Za těchto podmínek se Székesfehérvári Törvényszék rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Postačí k soukromému používání dopravního prostředku podle čl. 561 odst. 2 [prováděcího] nařízení, aby vlastník dopravního prostředku usazený mimo území Společenství povolil používání tohoto dopravního prostředku, anebo je soukromé použití dopravního prostředku možné jen v rámci pracovněprávního vztahu, konkrétně jen tehdy, stanoví-li tak (vlastník) v pracovní smlouvě?“
K předběžné otázce
Podstatou předběžné otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení vykládán v tom smyslu, že úplné osvobození od dovozního cla pro dopravní prostředek používaný k soukromým účelům osobou usazenou na celním území Unie může být povoleno pouze tehdy, pokud toto soukromé používání bylo stanoveno v pracovní smlouvě uzavřené mezi touto osobou a vlastníkem vozidla usazeným mimo toto území, nebo naopak v tom smyslu, že toto osvobození může být přiznáno rovněž tehdy, pokud je osoba bez ohledu na existenci pracovněprávního vztahu jinak pověřena vlastníkem vozidla k používání k takovým soukromým účelům.
Pan Fekete tvrdí, že osoba používající vozidlo k soukromým účelům může být úplně osvobozena od dovozního cla, i když nemá s vlastníkem vozidla formálně uzavřenou pracovní smlouvu nebo toto používání není stanoveno pracovní smlouvou uzavřenou mezi smluvními stranami. Podle G. Feketeho postačí, že taková osoba je „jinak pověřena vlastníkem“ ve smyslu čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení, aby byla úplně osvobozena od dovozního cla.
Naproti tomu maďarská vláda a Evropská komise se domnívají, že za účelem přiznání úplného osvobození od dovozního cla stanoveného v čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení může být sice obchodní používání vozidla jinak povoleno vlastníkem vozidla, avšak soukromé používání tohoto vozidla musí být nezbytně stanoveno v pracovní smlouvě mezi uživatelem a vlastníkem uvedeného vozidla.
V tomto ohledu je třeba uvést, že čl. 561 odst. 2 první pododstavec prováděcího nařízení stanoví, že úplné osvobození od dovozního cla pro dopravní prostředek může být přiznáno, pokud tento dopravní prostředek používá fyzická osoba usazená na celním území Unie k soukromým nebo k obchodním účelům.
Ve věci v původním řízení je nesporné, že dotčené vozidlo je používáno výhradně k soukromým účelům.
Ze znění čl. 561 odst. 2 prvního pododstavce prováděcího nařízení vyplývá, že v kontextu tohoto ustanovení podléhá přiznání úplného osvobození od dovozního cla podmínce, aby tato fyzická osoba byla zaměstnancem vlastníka dopravního prostředku, který je usazen mimo toto území, nebo aby byla „jinak pověřena“ vlastníkem uvedeného dopravního prostředku. V případě používání vozidla k soukromým účelům však druhý pododstavec tohoto článku stanoví, že používání k soukromým účelům musí být stanoveno pracovní smlouvou.
Ze znění těchto dvou pododstavců ve vzájemném spojení tak vyplývá, že používání k obchodním účelům může být sice „jinak povoleno vlastníkem“ za účelem úplného osvobození od dovozního cla podle čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení, avšak není tomu tak v případě, kdy se jedná o používání k soukromým účelům, které se může uskutečnit pouze v pracovněprávním vztahu a musí být nezbytně stanoveno v pracovní smlouvě.
Je třeba rovněž uvést, že – jak správně zdůraznila maďarská vláda – současné znění čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení vyplývá z nařízení č. 993/2001, které, jak vyplývá z bodu 9 odůvodnění tohoto nařízení, provedlo pouze zjednodušení a racionalizaci ustanoveních nacházejících se v hlavě III části II nařízení č. 2454/93 a upravuje zejména dočasné použití. Článek 1 bod 28 nařízení č. 993/2001 totiž nahradil hlavu III nařízení č. 2454/93, nadepsanou „Celní režimy s hospodářským účinkem“, v níž se nacházely články 496 až 787 tohoto nařízení, novou hlavou III, rovněž nadepsanou „Celní režimy s hospodářským účinkem“, v níž se od vstupu nařízení č. 993/2001 v platnost nacházejí články 496 až 592 prováděcího nařízení.
V tomto ohledu přitom články odpovídající čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení, ve znění platném před vstupem nařízení č. 993/2001 v platnost, tedy čl. 718 odst. 1, 3 písm. a) a b), 6 a 7 písm. b) druhý pododstavec, jakož i čl. 719 odst. 4 písm. b), rovněž podmiňovaly přiznání úplného osvobození od dovozního cla za dovezené vozidlo, pokud jej používá k soukromým účelům jiná osoba usazená v Unii než jeho vlastník, tím, aby mezi touto osobou a vlastníkem existovala pracovní smlouva a soukromé používání bylo stanoveno v pracovní smlouvě.
Vzhledem k výše uvedeným úvahám je třeba na položenou otázku odpovědět, že čl. 561 odst. 2 prováděcího nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že úplné osvobození od dovozního cla stanovené tímto ustanovením pro dopravní prostředek, který používá k soukromým účelům osoba usazená na celním území Unie, může být přiznáno pouze v případě, že toto soukromé používání bylo stanoveno v pracovní smlouvě uzavřené mezi touto osobou a vlastníkem vozidla usazeným mimo toto území.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl takto:

Článek 561 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 993/2001 ze dne 4. května 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že úplné osvobození od dovozního cla stanovené tímto ustanovením pro dopravní prostředek, který používá k soukromým účelům osoba usazená na celním území Evropské unie, může být přiznáno pouze v případě, že toto soukromé používání bylo stanoveno v pracovní smlouvě uzavřené mezi touto osobou a vlastníkem vozidla usazeným mimo toto území.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: maďarština.