CELEX: 62014CJ0125
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Ochranné známky
Zápis národnej ochrannej známky, ktorá je zhodná so skoršou ochrannou známkou Spoločenstva alebo jej je podobná
Ochranná známka Spoločenstva s dobrým menom v Európskej únii
Územný rozsah dobrého mena

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (
Ú. v. EÚ L 299, s. 25
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Iron & Smith Kft (ďalej len „Iron & Smith“) a spoločnosťou Unilever NV (ďalej len „Unilever“) vo veci zmeny rozhodnutia Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatal (Národný úrad duševného vlastníctva, ďalej len „úrad“), ktorým tento úrad zamietol prihlášku ochrannej známky podanú spoločnosťou Iron & Smith.
Právny rámec
Právo Únie
Článok 1 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 78, s. 1
) stanovuje:
„1.   Ochranná známka pre tovary alebo služby, ktorá je zapísaná v súlade s podmienkami uvedenými v tomto nariadení a spôsobom v ňom ustanoveným, sa nazýva ‚ochranná známka Spoločenstva‘.
2.   Ochranná známka Spoločenstva má jednotný charakter. Má rovnaké účinky v celom Spoločenstve: môže byť zapísaná, prevedená, možno sa jej vzdať, zrušiť ju alebo vyhlásiť za neplatnú a jej používanie môže byť zakázané len na území celého Spoločenstva. Táto zásada platí, pokiaľ v tomto nariadení nie je uvedené inak.“
Podľa článku 9 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia:
„1.   K ochrannej známke Spoločenstva vzniká majiteľovi výhradné právo. Majiteľ je oprávnený zabrániť všetkým tretím osobám, ktoré nemajú jeho súhlas, používať v obchodnom styku:
…
c)
akékoľvek označenie, ktoré je zhodné alebo podobné ochrannej známke Spoločenstva, pokiaľ ide o tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné tým tovarom alebo službám, pre ktoré je zapísaná ochranná známka Spoločenstva, pokiaľ ide o ochrannú známku, ktorá má v rámci Spoločenstva dobré meno a pokiaľ by používanie tohto označenia bez náležitého dôvodu neprávom ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena ochrannej známky Spoločenstva.“
Podľa článku 15 ods. 1 uvedeného nariadenia:
„Ak počas obdobia piatich rokov po zápise majiteľ nepoužíval riadne ochrannú známku Spoločenstva v Spoločenstve v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, alebo ak takéto používanie bolo pozastavené nepretržite päť rokov, ochranná známka Spoločenstva je predmetom sankcií uvedených v tomto nariadení, pokiaľ neexistujú oprávnené dôvody jej nepoužívania.“
Článok 51 tohto istého nariadenia v odseku 1 písm. a) stanovuje:
„Práva majiteľa ochrannej známky Spoločenstva sa vyhlásia za zrušené na základe návrhu podaného Úradu [pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochrannej známky a vzory (ÚHVT)] alebo na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení:
a)
ak sa nepretržite počas piatich rokov ochranná známka riadne nepoužívala v Spoločenstve v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, a pre jej nepoužívanie neexistujú žiadne náležité dôvody…“
Článok 4 smernice 2008/95 znie:
„1.   Ochranná známka nebude zapísaná do registra a ak už bola zapísaná, vyhlási sa za neplatnú:
…
b)
ak existuje z dôvodu totožnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a totožnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa ochranná známka vzťahuje, pravdepodobnosť zámeny na strane verejnosti, vrátane pravdepodobnosti asociácie so skoršou ochrannou známkou.
2.   Pod ‚skoršími ochrannými známkami‘ v zmysle odseku 1 sa rozumejú:
a)
ochranné známky nasledujúcich typov s dátumom podania prihlášky skorším, než je dátum podania prihlášky príslušnej ochrannej známky, pričom sa podľa potreby berú do úvahy nárokované priority v súvislosti s týmito ochrannými známkami:
i)
ochranné známky Spoločenstva;
…
3.   Ochranná známka ďalej nebude zapísaná, alebo ak už bola zapísaná, tak sa vyhlási za neplatnú, v prípade, ak je zhodná so skoršou ochrannou známkou Spoločenstva alebo je jej podobná v zmysle odseku 2, a má byť zapísaná alebo bola zapísaná pre tovar alebo služby, ktoré sa nepodobajú tým, pre ktoré je zapísaná skoršia ochranná známka Spoločenstva, v prípade, ak má táto skoršia ochranná známka v Spoločenstve dobré meno a ak by používanie neskoršej ochrannej známky bez náležitého dôvodu nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto skoršej ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto skoršej ochrannej známky bolo na ujmu.
…“
Maďarské právo
Z § 4 ods. 1 písm. c) zákona č. XI z roku 1997 o ochrane ochranných známok a zemepisných označení (a védjegyek és a földrajzi árujelzők oltalmáról szóló 1997. évi XI. törvény, ďalej len „zákon o ochranných známkach“) vyplýva, že sa zamietne zápis ochrannej známky, ktorá je zhodná so skoršou ochrannou známkou, ktorá má v krajine dobré meno, alebo je jej podobná, a ak sa má zapísať pre iné výrobky a služby, ako sú tie, pre ktoré je zapísaná skoršia ochranná známka, ak by jej používanie mohlo byť na ujmu rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky alebo jej dobrému menu, alebo by umožnilo nečestne ťažiť z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky.
Podľa § 76/C ods. 2 uvedeného zákona sa na účely § 4 ods. 1 písm. c) tohto zákona musí vziať do úvahy skoršia ochranná známka Spoločenstva, ktorá má dobré meno v Európskej únii, v súlade s článkom 9 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Návrhom podaným 13. apríla 2012 požiadala spoločnosť Iron & Smith úrad o zápis farebného obrazového označenia „be impulsive“ ako národnej ochrannej známky. Unilever podala voči tomuto návrhu námietku. V tejto súvislosti, odvolávajúc sa najmä na § 4 ods. 1 písm. c) zákona o ochranných známkach, poukázala na svoje skoršie medzinárodné slovné ochranné známky a skoršie slovné ochranné známky Spoločenstva Impulse.
Vzhľadom na to, že Unilever nepreukázala, že tieto ochranné známky boli v Maďarsku všeobecne známe, nebolo možné konštatovať, že medzinárodné ochranné známky majú dobré meno. V súvislosti s ochrannou známkou Spoločenstva uvádzanou na podporu námietky však úrad rozhodol, že vzhľadom na skutočnosť, že Unilever vo veľkých množstvách predávala a šírila výrobky označené predmetnou ochrannou známkou na území Spojeného kráľovstva a Talianska, dobré meno ochrannej známky Spoločenstva bolo preukázané v podstatnej časti Únie. Vzhľadom na okolnosti veci úrad rozhodol, že existuje nebezpečenstvo, že používaním tejto ochrannej známky bez náležitého dôvodu by sa nečestne ťažilo z dobrého mena ochrannej známky Spoločenstva alebo z jej rozlišovacej spôsobilosti. Obrazové označenie, ktorého zápis ako ochrannej známky sa žiada, totiž môže obvykle informovaným spotrebiteľom pripomínať ochrannú známku spoločnosti Unilever.
Iron & Smith preto podala návrh na zmenu rozhodnutia o zamietnutí žiadosti o zápis, v ktorom predovšetkým namietala, že úrad považoval dobré meno ochrannej známky Spoločenstva za preukázané na základe podielu výrobkov spoločnosti Unilever na trhu, ktorý predstavoval 5 % v Spojenom kráľovstve a 0,2 % na území Talianska.
Pri skúmaní § 4 ods. 1 písm. c) a § 76/C ods. 2 zákona o ochranných známkach, ako aj článku 9 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2008/95 prišiel vnútroštátny súd k záveru, že tieto ustanovenia neobsahujú nijakú informáciu o tom, aké geografické územie v rámci Európskej únie je relevantné na konštatovanie existencie dobrého mena ochrannej známky Spoločenstva. Navyše aj pri existencii takéhoto dobrého mena vzniká otázka, či je možné v prípade, ak nie je takáto ochranná známka známa v dotknutom členskom štáte, aby používanie neskoršej ochrannej známky bez náležitého dôvodu neumožňovalo nečestne ťažiť z dobrého mena skoršej ochrannej známky Spoločenstva alebo z jej rozlišovacej spôsobilosti, alebo by dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto skoršej ochrannej známky Spoločenstva bolo na ujmu.
Za týchto podmienok Fővárosi Törvényszék rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Môže stačiť dobré meno, ktoré existuje v jednom členskom štáte, na preukázanie dobrého mena ochrannej známky Spoločenstva na účely článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 aj v prípade, ak žiadosť o zápis národnej ochrannej známky, proti ktorej boli podané námietky na základe takého dobrého mena, bola podaná v inej krajine ako v uvedenom členskom štáte?
2.
Možno uplatniť v rámci územných kritérií používaných pri skúmaní dobrého mena ochrannej známky Spoločenstva zásady stanovené Súdnym dvorom v súvislosti s riadnym používaním ochrannej známky Spoločenstva?
3.
Ak majiteľ skoršej ochrannej známky Spoločenstva preukáže dobré meno ochrannej známky Spoločenstva v iných krajinách ako v členskom štáte, v ktorom bola podaná vnútroštátna žiadosť o zápis – ktoré tvoria podstatnú časť územia Únie –, možno od neho bez ohľadu na vyššie uvedené tiež vyžadovať, aby poskytol dostatočný dôkaz v súvislosti s uvedeným členským štátom?
4.
V prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku, môže sa – so zreteľom na osobitosti vnútorného trhu – stať, že ochranná známka, ktorá sa intenzívne používa v podstatnej časti Únie, bude pre príslušného vnútroštátneho spotrebiteľa neznáma, a preto nebude splnená ďalšia nevyhnutná podmienka existencie dôvodu, ktorý bráni zápisu, v súlade s článkom 4 ods. 3 smernice 2008/95, keďže neexistuje nebezpečenstvo ujmy na dobrom mene alebo rozlišovacej spôsobilosti alebo nečestného ťaženia z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti? Ak áno, aké okolnosti musí preukázať majiteľ ochrannej známky Spoločenstva na splnenie uvedenej podmienky?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvých troch prejudiciálnych otázkach
Svojimi prvými troma prejudiciálnymi otázkami, ktoré je potrebné skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, za akých podmienok v rámci okolností, ako sú okolnosti vo veci samej, možno ochrannú známku Spoločenstva v zmysle článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 považovať za ochrannú známku s dobrým menom v Únii.
Je dôležité uviesť, že pojem „dobré meno v Spoločenstve“ nachádzajúci sa v článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 má rovnaký zmysel ako zhodný pojem nachádzajúci sa v článku 9 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009, ktorý je zhodný s článkom 9 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146).
V tejto súvislosti, pokiaľ ide o článok 9 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, Súdny dvor rozhodol, že pojem „dobré meno“ predpokladá u príslušnej skupiny verejnosti istý stupeň znalosti, ktorý sa považuje za dosiahnutý, ak ochrannú známku Spoločenstva pozná podstatná časť verejnosti, ktorú zaujímajú výrobky alebo služby, na ktoré sa táto známka vzťahuje (pozri rozsudok PAGO International, C‑301/07,
EU:C:2009:611
, body 21 a 24).
Pri skúmaní tejto podmienky musí vnútroštátny súd zohľadniť všetky relevantné okolnosti veci, najmä podiel ochrannej známky na trhu, intenzitu, geografický rozsah a dobu jej používania, ako aj výšku investícií, ktoré podnik vynaložil na propagáciu ochrannej známky (rozsudok PAGO International, C‑301/07,
EU:C:2009:611
, bod 25).
Pokiaľ ide o územné hľadisko, podmienka týkajúca sa dobrého mena je splnená, ak má ochranná známka Spoločenstva dobré meno na podstatnej časti územia Únie, pričom takáto časť územia môže prípadne zodpovedať územiu jediného členského štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok PAGO International, C‑301/07,
EU:C:2009:611
, body 27 a 29).
Preto ak sa preukáže dobré meno skoršej ochrannej známky Spoločenstva na podstatnej časti územia Únie, ktoré môže prípadne zodpovedať územiu jediného členského štátu, je potrebné sa domnievať, že táto ochranná známka má „dobré meno v [Únii]“ v zmysle článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 a od jej majiteľa tak nemožno požadovať, aby predložil dôkazy o jej dobrom mene na území členského štátu, kde bola podaná prihláška neskoršej národnej ochrannej známky, ktorá bola predmetom námietky.
Pokiaľ ide o ustanovenia týkajúce sa existencie riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva v Únii, ako sú článok 15 ods. 1 a článok 51 nariadenia č. 207/2009, tieto majú odlišný cieľ ako ustanovenia týkajúce sa rozšírenej ochrany, ktorá je priznaná ochranným známkam s dobrým menom v Únii, ako sú najmä článok 9 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia (pozri v tomto zmysle rozsudok Leno Merken, C‑149/11,
EU:C:2012:816
, bod 53). Kým posledné uvedené ustanovenie sa týka podmienok rozšírenej ochrany nad rámec kategórií výrobkov a služieb, pre ktoré bola ochranná známka Spoločenstva zapísaná, pojem „riadne používanie“, ktorý sa nachádza v článkoch 15 ods. 1 a článku 51 nariadenia č. 207/2009, označuje minimálnu požiadavku používania, ktorú musia spĺňať všetky ochranné známky, aby boli chránené.
Navyše je dôležité uviesť, že nie je možné
a priori
abstraktne stanoviť, aký územný rozsah by mal byť použitý na určenie, či je používanie dotknutej ochrannej známky Spoločenstva riadne (pozri rozsudok Leno Merken, C‑149/11,
EU:C:2012:816
, bod 55).
Z toho vyplýva, že ustanovenia týkajúce sa existencie riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva, a najmä kritériá vyplývajúce z judikatúry na účely preukázania tohto riadneho používania, sa odlišujú od ustanovení a kritérií týkajúcich sa dobrého mena takejto ochrannej známky v Únii.
Preto kritériá vyplývajúce z judikatúry týkajúcej sa riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva nie sú samy osebe relevantné na preukázanie existencie „dobrého mena“ v zmysle článku 4 ods. 3 smernice 2008/95.
Vzhľadom na vyššie uvedené je na prvé tri prejudiciálne otázky potrebné odpovedať, že článok 4 ods. 3 smernice 2008/95 sa má vykladať v tom zmysle, že ak sa preukáže dobré meno skoršej ochrannej známky Spoločenstva na podstatnej časti územia Únie, ktorá môže prípadne zodpovedať územiu jediného členského štátu, ktorý nemusí byť nevyhnutne členským štátom podania prihlášky neskoršej národnej ochrannej známky, je potrebné sa domnievať, že táto ochranná známka má v Únii dobré meno. Kritériá vyplývajúce z judikatúry týkajúcej sa riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva nie sú samy osebe relevantné na preukázanie existencie „dobrého mena“ v zmysle článku 4 ods. 3 tejto smernice.
O štvrtej otázke
Svojou štvrtou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, za akých podmienok sa uplatňuje článok 4 ods. 3 smernice 2008/95, ak skoršia ochranná známka Spoločenstva už má na podstatnej časti územia Únie dobré meno, ale nie u príslušnej skupiny verejnosti členského štátu, v ktorom bola podaná prihláška neskoršej národnej ochrannej známky, ktorá bola dotknutá námietkou.
V zmysle článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 sa prihláška neskoršej ochrannej známky zamietne, ak má skoršia ochranná známka Spoločenstva „dobré meno v Spoločenstve“ a ak používanie, bez náležitého dôvodu, neskoršej ochrannej známky zhodnej s ochrannou známkou Spoločenstva a určenej na zapísanie pre tovary alebo služby, ktoré sa nepodobajú tým, pre ktoré je zapísaná ochranná známka Spoločenstva, nečestne ťažilo z dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto skoršej ochrannej známky, alebo by to dobrému menu alebo rozlišovacej spôsobilosti tejto skoršej ochrannej známky bolo na ujmu.
Ak príslušná skupina verejnosti neporovnáva skoršiu ochrannú známku Spoločenstva s neskoršou národnou ochrannou známkou, t. j. nedáva ich do súvislosti, používanie neskoršej ochrannej známky neumožňuje v súvislosti s článkom 4 ods. 3 smernice 2008/95 nečestne ťažiť z rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky, prípadne byť na ujmu rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena (pozri analogicky rozsudok Intel Corporation, C‑252/07,
EU:C:2008:655
, body 30 a 31).
Ak by sa tiež predpokladalo, že skoršia ochranná známka Spoločenstva nie je známa príslušnej skupine verejnosti v členskom štáte, v ktorom bola podaná prihláška neskoršej národnej ochrannej známky, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu, používanie tejto národnej ochrannej známky v zásade neumožňuje nečestne ťažiť z rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky, prípadne byť na ujmu rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena.
Naopak, hoci skoršia ochranná známka Spoločenstva nie je známa podstatnej časti príslušnej skupiny verejnosti členského štátu, v ktorom bola prihláška neskoršej národnej ochrannej známky podaná, nemožno vylúčiť, že časť tejto príslušnej skupiny verejnosti, ktorá nie je z obchodného hľadiska nepodstatná, pozná uvedenú ochrannú známku a dáva ju do súvislosti s neskoršou národnou ochrannou známkou.
Je pravda, že existencia takej súvislosti, ktorá sa má posudzovať celkovo so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci (pozri rozsudok Intel Corporation, C‑252/07,
EU:C:2008:655
, bod 41), nemôže sama osebe stačiť na rozhodnutie, že došlo k niektorému zo zásahov podľa článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 (pozri analogicky rozsudok Intel Corporation, C‑252/07,
EU:C:2008:655
, bod 32). Aby mohol majiteľ skoršej ochrannej známky Spoločenstva požívať ochranu podľa tohto ustanovenia, musí predložiť dôkaz, že by používanie neskoršej známky „bez náležitého dôvodu nečestne ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky alebo by bolo na ujmu rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky“, a tým preukázať buď existenciu skutočného a bezprostredného zásahu do svojej ochrannej známky v zmysle článku 4 ods. 3 smernice 2008/95, alebo aspoň vážne riziko, že by k takému zásahu mohlo v budúcnosti dôjsť. V takomto prípade prináleží majiteľovi neskoršej ochrannej známky preukázať, že má na používanie ochrannej známky náležitý dôvod (pozri analogicky rozsudok Intel Corporation, C‑252/07,
EU:C:2008:655
, body 37 a 39).
Existencia niektorého zo zásahov podľa článku 4 ods. 3 smernice 2008/95 alebo vážne riziko, že by k takému zásahu mohlo v budúcnosti dôjsť, je potrebné podobne ako existenciu súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami posudzovať celkovo so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci (pozri analogicky rozsudok Intel Corporation, C‑252/07,
EU:C:2008:655
, bod 68).
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť predovšetkým, že o čo priamejšie a silnejšie pripomína neskoršia ochranná známka skoršiu ochrannú známku, tým je riziko, že by súčasné alebo budúce používanie neskoršej ochrannej známky nečestne ťažilo z rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky alebo by bolo na ujmu rozlišovacej spôsobilosti či dobrého mena skoršej ochrannej známky, vážnejšie (pozri rozsudok Intel Corporation, C‑252/07,
EU:C:2008:655
, bod 67).
Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné na štvrtú prejudiciálnu otázku odpovedať, že ak skoršia ochranná známka Spoločenstva už má na podstatnej časti územia Únie dobré meno, ale nie u príslušnej skupiny verejnosti členského štátu, v ktorom bola podaná prihláška neskoršej národnej ochrannej známky, ktorá bola dotknutá námietkou, majiteľ ochrannej známky Spoločenstva môže požívať ochranu podľa článku 4 ods. 3 smernice 2008/95, ak sa ukáže, že časť uvedenej verejnosti, ktorá nie je z obchodného hľadiska nepodstatná, pozná túto ochrannú známku, pričom ju dáva do súvislosti s neskoršou národnou ochrannou známkou, a že vzhľadom na všetky rozhodujúce okolnosti prejednávanej veci existuje buď skutočný a bezprostredný zásah do ochrannej známky Spoločenstva v zmysle tohto ustanovenia, alebo aspoň vážne riziko, že by k takému zásahu mohlo v budúcnosti dôjsť.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Článok 4 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/95/ES z 22. októbra 2008 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok sa má vykladať v tom zmysle, že ak sa preukáže dobré meno skoršej ochrannej známky Spoločenstva na podstatnej časti územia Európskej únie, ktorá môže prípadne zodpovedať územiu jediného členského štátu, ktorý nemusí byť nevyhnutne členským štátom podania prihlášky neskoršej národnej ochrannej známky, je potrebné sa domnievať, že táto ochranná známka má v Európskej únii dobré meno. Kritériá vyplývajúce z judikatúry týkajúcej sa riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva nie sú samy osebe relevantné na preukázanie existencie „dobrého mena“ v zmysle článku 4 ods. 3 tejto smernice.

2.
Ak skoršia ochranná známka Spoločenstva už má na podstatnej časti územia Európskej únie dobré meno, ale nie u príslušnej skupiny verejnosti členského štátu, v ktorom bola podaná prihláška neskoršej národnej ochrannej známky, ktorá bola dotknutá námietkou, majiteľ ochrannej známky Spoločenstva môže požívať ochranu podľa článku 4 ods. 3 smernice 2008/95, ak sa ukáže, že časť uvedenej verejnosti, ktorá nie je z obchodného hľadiska nepodstatná, pozná túto ochrannú známku, pričom ju dáva do súvislosti s neskoršou národnou ochrannou známkou, a že vzhľadom na všetky rozhodujúce okolnosti prejednávanej veci existuje buď skutočný a bezprostredný zásah do ochrannej známky Spoločenstva v zmysle tohto ustanovenia, alebo aspoň vážne riziko, že by k takému zásahu mohlo v budúcnosti dôjsť.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: maďarčina.