CELEX: 62009CJ0536
Fælles landbrugspolitik
EF-støtteordninger
integreret system for forvaltning og kontrol
forordning (EF) nr. 796/2004
den omstændighed, at gennemførelsen af en kontrol på stedet forhindres
begreb
landbruger, der ikke bor på sin bedrift
repræsentant for landbrugeren
begreb

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 23, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004
af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings-
og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks
ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (EUT L 141, s. 18).
Denne anmodning er indgivet i forbindelse med en sag mellem Marija Omejc, der er landbruger, og Republikken Slovenien, repræsenteret
ved landbrugs-, skovbrugs- og fødevareministeriet, angående sidstnævntes afvisning af den berørte persons klage over Republikken
Sloveniens kontor for landbrugsmarkedet og udviklingen af landdistrikters (herefter »betalingsorganet«) afgørelse om at afvise
hendes ansøgning om direkte landbrugsstøtte indgivet for 2006.

Retsforskrifter
Første betragtning til forordning Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler
for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere
og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94,
(EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270, s. 1) har
følgende ordlyd:
»Der bør fastlægges fælles betingelser for direkte betalinger inden for den fælles landbrugspolitiks forskellige indkomststøtteordninger.«
Artikel 2 i forordning nr. 1782/2003 har følgende ordlyd:
»I denne forordning forstås ved:
a)      »landbruger« en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer – uanset hvilken
retlig status sammenslutningen og dens medlemmer har i henhold til national ret – hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets
område som omhandlet i [artikel 299 EF], og som udøver en landbrugsaktivitet
[...]«
29. betragtning til forordning nr. 796/2004 er affattet således:
»Det bør effektivt overvåges, at bestemmelserne om de støtteordninger, der forvaltes ved hjælp af det integrerede system,
overholdes. I den forbindelse og for at opnå et ensartet kontrolniveau i alle medlemsstater er det nødvendigt at fastsætte
detaljerede kriterier og tekniske procedurer for gennemførelsen af administrativ kontrol og kontrol på stedet hvad angår både
kriterierne for retten til støtte efter støtteordningerne og krydsoverensstemmelsesforpligtelserne. Hvad kontrol af overholdelsen
af kriterierne for støtteberettigelse angår bør kontrol på stedet generelt foretages uanmeldt. Medlemsstaterne bør, hvor det
er hensigtsmæssigt, kombinere de forskellige kontroller efter denne forordning.«
55. betragtning til forordningen bestemmer:
»Med henblik på en effektiv beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser bør der vedtages passende foranstaltninger
til bekæmpelse af uregelmæssigheder og svig. Der bør fastsættes særskilte bestemmelser om de uregelmæssigheder, der konstateres
vedrørende kriterierne for støtteberettigelse under de forskellige støtteordninger.«
Artikel 23 i forordning nr. 796/2004 har følgende ordlyd:
»1.      Administrativ kontrol og kontrol på stedet i henhold til denne forordning foretages på en sådan måde, at der sikres en effektiv
efterprøvning af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt, og om de krav og normer, der er relevante for krydsoverensstemmelse,
er overholdt.
2.      Hvis landbrugeren eller dennes repræsentant forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet, afvises den eller de pågældende
ansøgninger.«
Nævnte forordnings artikel 25, stk. 1, bestemmer:
»Kontrol på stedet foretages uanmeldt. Under forudsætning af, at formålet med kontrollen ikke derved bringes i fare, kan der
dog gives et varsel, som begrænses til det absolutte minimum. Et sådant varsel må, undtagen i behørigt begrundede tilfælde,
ikke overstige 48 timer.«

Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Marija Omejc indgav den 15. marts 2006 en ansøgning om direkte landbrugsstøtte for 2006 til betalingsorganet.
Ved den første uanmeldte kontrol gennemført den 7. september 2006 vedrørende de arealer og kvæget på den landbrugsbedrift,
som sagsøgeren i hovedsagen er indehaver af, blev der kun konstateret en enkelt uregelmæssighed, nemlig at et af fårene på
denne bedrift ikke var mærket.
For at efterprøve, om denne uregelmæssighed var blevet berigtiget, ville betalingsorganets kontrolinspektør gennemføre en
ny kontrol på stedet den 24. november 2006. Dagen før havde denne inspektør ringet til bedriftens fastnettelefon og oplyst
faderen til Marija Omejc – der boede på bedriften – om dette kontrolbesøg. Sagsøgeren i hovedsagen, som ikke længere boede
på bedriften, havde imidlertid i ansøgningen om støtte angivet det mobiltelefonnummer, som hun kunne træffes på.
Da Marija Omejcs far ikke var i stand til at orientere den berørte person om gennemførelsen af det nævnte kontrolbesøg og
ikke havde fået fuldmagt til at repræsentere sin datter, kunne inspektøren ikke uden Marija Omejcs tilstedeværelse efterprøve
den nødvendige dokumentation og dermed afslutte kontrolbesøget på stedet den 24. november 2006. Sagsøgeren i hovedsagen blev
først informeret om disse omstændigheder, da hun kontaktede den samme inspektør på det telefonnummer, som denne havde oplyst
til faren, og dette kontrolbesøg havde fundet sted.
Ved afgørelse af 14. december 2006 afviste betalingsorganet Marija Omejcs ansøgning om støtte med grundlag i artikel 23, stk. 2,
i forordning nr. 796/2004 under henvisning til, at sagsøgeren i hovedsagen ikke havde givet den person, der af dette organ
blev beføjet til at udføre kontrol på stedet, adgang.
Den 27. december 2006 klagede Marija Omejc over denne afgørelse til landbrugs‑, skovbrugs‑ og fødevareministeriet. Ved afgørelse
af 18. april 2007 afviste ministeriet klagen, idet det fandt, at kontrolbesøget på stedet blev forhindret, eller ikke tilladt,
af årsager, der udelukkende kan tilskrives sagsøgeren i hovedsagen, og at bestemmelserne i artikel 23, stk. 2, i forordning
nr. 796/2004 derfor er blevet anvendt korrekt af betalingsorganet.
Den 27. juni 2007 anlagde Marija Omejc sag ved Upravno sodišče Republike Slovenije med påstand om annullation af afgørelsen
om at afvise hendes klage og tildeling af den ansøgte støtte.
I anmodningen om præjudiciel afgørelse har denne ret anført, at artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 ikke præciserer,
om afvisning af en ansøgning om støtte skal ske både i tilfælde af forsætlig adfærd og i tilfælde af uagtsom handling fra
landbrugerens eller dennes repræsentants side. Hertil kommer, at denne bestemmelse ikke definerer begrebet »repræsentant«.
Efter således at have fastslået, at afgørelsen i hovedsagen krævede en fortolkning af denne bestemmelse i forordning nr. 796/2004,
besluttede nævnte retsinstans at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Skal udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet« fortolkes ved anvendelse af den nationale lovgivning, hvori
begrebet »forhindring« forbindes med en forsætlig adfærd, der udvises af en bestemt person, eller med denne persons uagtsomme
handling?
2)      Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende: Skal udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet« fortolkes således,
at udtrykket, ud over forsætlige handlinger eller forsætligt tilsigtede forhold, der umuliggør kontrollen på stedet, ligeledes
omfatter enhver anden handling eller undladelse heraf, der kan tilskrives uagtsom adfærd fra landbrugerens eller dennes repræsentants
side, som er årsag til, at det ikke har været muligt at fuldføre kontrollen på stedet?
3)      Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Er sanktionen i medfør af artikel 23, stk. 2, i [forordning nr. 796/2004] betinget
af, at landbrugeren er blevet korrekt informeret om den del af kontrolbesøget, der nødvendiggør dennes samarbejde?
4)      Skal problemet vedrørende definitionen af repræsentanten i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 behandles
med udgangspunkt i den nationale lovgivning eller fællesskabsretten, såfremt indehaveren af en landbrugsbedrift ikke er bosiddende
på bedriftens adresse?
5)      Såfremt [dette] problem skal behandles med udgangspunkt i fællesskabsretten: Skal artikel 23, stk. 2, i [forordning nr. 796/2004]
fortolkes således, at man skal betragte enhver voksen med handleevne, der bor på bedriftens adresse, og som er blevet betroet
bare en del af den daglige drift af landbrugsbedriften, som repræsentant for landbrugeren i tilfælde af kontrolbesøg på stedet.
6)      Såfremt [spørgsmålet] skal løses med udgangspunkt i fællesskabsretten, og [det femte spørgsmål] besvares benægtende: Er en
indehaver af en landbrugsbedrift (landbruger i henhold til artikel 23, stk. 2, i [forordning nr. 796/2004]), som ikke bor
på bedriftens adresse, forpligtet til at udstede fuldmagt til en repræsentant, som til enhver tid skal være at træffe på bedriftens
adresse?«

Om de præjudicielle spørgsmål

Første og andet spørgsmål
Med sit første og andet spørgsmål, der gennemgås samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om udtrykket
»forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet« i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 svarer til et selvstændigt
EU-retligt begreb, der skal fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne, og i givet fald om dette begreb skal forstås således,
at det ud over forsætlig adfærd omfatter enhver handling eller undladelse, der kan tilskrives uagtsom adfærd fra landbrugerens
eller dennes repræsentants side, og som medfører, at en fuld gennemførelse af en kontrol på stedet forhindres.
I denne henseende skal det straks bemærkes, at hverken artikel 23, stk. 2, eller andre bestemmelser i forordning nr. 796/2004
indeholder en henvisning til national ret hvad angår det begreb, som udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på
stedet« svarer til.
Under sådanne omstændigheder følger det i henhold til Domstolens faste retspraksis såvel af kravene om en ensartet anvendelse
af EU-retten som af lighedsprincippet, at en bestemmelse i EU-retten, som ikke indeholder nogen udtrykkelig henvisning til
medlemsstaternes ret med henblik på at fastlægge dens betydning og rækkevidde, normalt skal undergives en selvstændig og ensartet
fortolkning i hele Den Europæiske Union, som skal søges under hensyntagen til bestemmelsens kontekst og formålet med den pågældende
ordning (jf. bl.a. dom af 18.1.1984, sag 327/82, Ekro, Sml. s. 107, præmis 11, af 19.9.2000, sag C-287/98, Linster, Sml. I,
s. 6917, præmis 43, og af 21.10.2010, sag C-467/08, Padawan, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 32).
Det fremgår af denne retspraksis, at udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet« i en af bestemmelserne
i en forordning, der ikke indeholder nogen henvisning til national ret, skal anses for et selvstændigt EU-retligt begreb,
hvis rækkevidde og betydning skal være ens i samtlige medlemsstater. Det tilkommer derfor Domstolen at give dette begreb en
ensartet fortolkning inden for Unionens retsorden.
I denne henseende skal der indledningsvis henvises til Domstolens faste praksis, hvorefter der ved fortolkningen af en EU-retlig
bestemmelse ikke blot skal tages hensyn til dennes ordlyd, men også til den sammenhæng, hvori den indgår, og til de mål, der
forfølges med den ordning, som den udgør en del af (jf. bl.a. dom af 17.11.1983, sag 292/82, Merck, Sml. s. 3781, præmis 12,
af 1.3.2007, sag C-34/05, Schouten, Sml. I, s. 1687, præmis 25, og af 22.12.2010, sag C-116/10, Feltgen og Bacino Charter
Company, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 12).
Det bemærkes først og fremmest, at selve ordlyden af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 intet siger om den betydning,
der skal tillægges udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet«, som er anført heri. Denne bestemmelse begrænser
sig således til blot at fastslå, at de pågældende ansøgninger om støtte afvises, hvis landbrugeren eller dennes repræsentant
»forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet«, og det er på ingen måde præciseret heri, at den omstændighed, at gennemførelsen
af denne kontrol forhindres, skal være konsekvensen af en adfærd, der ud over forsætlig adfærd omfatter enhver handling eller
undladelse, der kan tilskrives uagtsom adfærd fra landbrugerens eller dennes repræsentants side.
Det fremgår dernæst af en sammenlignende gennemgang af de forskellige sprogversioner af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004,
at der er afvigelser med hensyn til udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet«. Visse af sprogversionerne,
såsom den engelske, franske og slovenske, anvender udtrykket »forhindre«, mens der i andre sprogversioner anvendes en anden
formulering. Den tyske version anvender således ordene »gør det umuligt«, og den italienske gør afvisningen af de pågældende
ansøgninger om støtte betinget af, at »en kontrol på stedet ikke kan udføres af årsager, der må tilskrives landbrugeren eller
dennes repræsentant«.
Når der er tale om sådanne sproglige afvigelser, kan rækkevidden af det pågældende EU-retlige begreb ikke bedømmes på baggrund
af fortolkning af ordlyden alene. Dette begreb må følgelig fortolkes ud fra den sammenhæng, hvori det indgår, og den almindelige
opbygning af og formålet med den ordning, som det er en del af (jf. i denne retning dom af 27.3.1990, sag C-372/88, Cricket
St. Thomas, Sml. I, s. 1345, præmis 19, af 19.4.2007, sag C-455/05, Velvet & Steel Immobilien, Sml. I, s. 3225, præmis 20,
og af 9.10.2008, sag C-239/07, Sabatauskas m.fl., Sml. I, s. 7523, præmis 39).
Hvad angår den sammenhæng, hvori det begreb, som udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet« svarer til,
indgår, skal det bemærkes, at dette begreb benyttes i artikel 23 i forordning nr. 796/2004, som er af væsentlig betydning
i denne forordning, eftersom den fastsætter de generelle principper, hvorefter kontrollen skal foretages. I denne henseende
fastsættes det i artikel 23, stk. 1, at administrativ kontrol og kontrol på stedet i henhold til nævnte forordning foretages
på en sådan måde, at der sikres en effektiv efterprøvning af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt, og om de krav
og normer, der er relevante for krydsoverensstemmelse, er overholdt.
Endelig fremgår det af ordlyden af 29. og 55. betragtning til forordning nr. 796/2004, at denne bl.a. for så vidt angår gennemførelsen
af kontrol har til formål effektivt at overvåge, at bestemmelserne om de støtteordninger, der forvaltes ved hjælp af det integrerede
system, overholdes, og at der med henblik på en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser bør vedtages passende
foranstaltninger til bekæmpelse af uregelmæssigheder og svig.
Heraf følger, at kontrollen er påkrævet for at nå de mål, der herved forfølges med forordning nr. 796/2004, og dermed at den
omstændighed, at gennemførelsen heraf forhindres, i denne sammenhæng med hensyn til kontrollen på stedet nødvendigvis må indebære
væsentlige retsfølger, som f.eks. afvisning af de pågældende ansøgninger om støtte i medfør af forordningens artikel 23, stk. 2.
Selv om disse væsentlige retsfølger under hensyntagen til de nævnte formål om bekæmpelse af uregelmæssigheder og svig er begrundet,
når landbrugeren eller dennes repræsentant udviser en forsætlig adfærd med henblik på at undgå kontrollen på stedet som omhandlet
i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004, kan det samme imidlertid ikke gælde, når landbrugeren eller dennes repræsentant
har truffet enhver foranstaltning, som med rimelighed kan kræves af ham, for at sikre sig, at denne kontrol gennemføres i
sin helhed. Afvisningen af de pågældende ansøgninger i overensstemmelse med denne bestemmelse er således kun begrundet i det
tilfælde, hvor landbrugeren eller denne repræsentant ikke har udvist en sådan forsætlig adfærd, hvis denne eller repræsentanten
har forhindret eller umuliggjort gennemførelsen af nævnte kontrol eller en del af denne på grund af en handling eller undladelse,
der skyldes hans uagtsomhed, uden at han har truffet en sådan foranstaltning.
Omstændigheder, såsom at landbrugeren eller dennes repræsentant har truffet enhver rimelig foranstaltning, der stod i hans
magt for at sikre sig, at fuldførelsen af kontrollen på stedet ikke forhindres eller umuliggøres, navnlig ved at meddele det
pågældende betalingsorgan et telefonnummer, som han kan træffes på, at han har handlet i god tro ved at udvise almindelig
agtpågivenhed for en landmand, og at enhver svigagtig adfærd er udelukket, udgør væsentlige forhold med henblik på at fastslå,
om landbrugeren eller dennes repræsentant har forhindret gennemførelsen af en kontrol på stedet som omhandlet i artikel 23,
stk. 2, i forordning nr. 796/2004. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om disse omstændigheder har vist sig i hovedsagen,
henset til samtlige de foreliggende omstændigheder.
Henset til ovenstående betragtninger, skal første og andet spørgsmål besvares med, at udtrykket »forhindrer gennemførelsen
af en kontrol på stedet« i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 er et selvstændigt EU-retligt begreb, der skal fortolkes
ensartet i alle medlemsstaterne, således at det ud over forsætlig adfærd omfatter enhver handling eller undladelse, der kan
tilskrives uagtsom adfærd fra landbrugerens eller dennes repræsentants side, og som medfører, at en fuld gennemførelse af
en kontrol på stedet forhindres, når landbrugeren eller dennes repræsentant ikke har truffet enhver foranstaltning, som med
rimelighed kan kræves af ham, for at sikre sig, at denne kontrol gennemføres i sin helhed.

Tredje spørgsmål
Med tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om afvisningen af de pågældende ansøgninger om støtte
i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 er betinget af, at landbrugeren eller dennes repræsentant er blevet
korrekt informeret om den del af kontrolbesøget på stedet, der nødvendiggør dennes samarbejde.
I denne forbindelse bemærkes, at artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 ikke indeholder nogen forpligtelse til at informere
landbrugeren eller dennes repræsentant om gennemførelsen af kontrollen på stedet eller en del af denne. I henhold til denne
bestemmelse kan alene den omstændighed, at gennemførelsen af kontrollen forhindres, begrunde afvisningen af de pågældende
ansøgninger, uafhængigt af det spørgsmål, om landbrugeren er blevet behørigt informeret om, at der ville blive gennemført
en kontrol. Heraf følger, at den i nævnte bestemmelse fastsatte afvisning af ansøgningerne ikke er underlagt en betingelse
om, at nævnte landbruger eller dennes repræsentant forinden er blevet korrekt informeret om den del af kontrolbesøget på stedet,
der nødvendiggør dennes samarbejde.
Desuden fremgår det ikke af nogen anden bestemmelse i nr. 796/2004, at der skal udstedes en advarsel til landbrugeren, inden
der gennemføres en kontrol på stedet. Tværtimod foretages kontrollen på stedet i princippet uanmeldt, således som det fremgår
af forordningens artikel 25, stk. 1, og der kan kun gives et varsel under visse betingelser.
Henset til disse betragtninger, skal det tredje spørgsmål besvares med, at afvisningen af de pågældende ansøgninger om støtte
i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 ikke er betinget af, at landbrugeren eller dennes repræsentant
er blevet korrekt informeret om den del af kontrolbesøget på stedet, der nødvendiggør dennes samarbejde.

Fjerde og femte spørgsmål
Med fjerde og femte spørgsmål, der gennemgås samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om begrebet »repræsentant«
som omhandlet i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 er et selvstændigt EU-retligt begreb, der skal fortolkes ensartet
i alle medlemsstaterne, og i givet fald om dette begreb skal forstås således, at det ved kontrolbesøg på stedet omfatter enhver
voksen med handleevne, der bor på bedriftens adresse, og som er blevet betroet bare en del af den daglige drift af bedriften.
I denne henseende må det straks bemærkes, at hverken artikel 23, stk. 2, eller andre bestemmelser i forordning nr. 796/2004
indeholder en henvisning til national ret hvad angår begrebet »repræsentant«, der er omhandlet i nævnte artikel.
Det fremgår af den retspraksis, som er nævnt i denne doms præmis 19, at begrebet »repræsentant« i en af bestemmelserne i en
forordning, der ikke indeholder nogen henvisning til national ret, skal anses for et selvstændigt EU-retligt begreb, hvis
rækkevidde og betydning skal være ens i samtlige medlemsstater. Det tilkommer derfor Domstolen at give begrebet »repræsentant«
en ensartet fortolkning inden for Unionens retsorden.
Som det fremgår af denne doms præmis 27, fastsættes det i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004, at hvis landbrugeren
forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet, risikerer han væsentlige retsfølger, fordi de pågældende ansøgninger om
støtte i dette tilfælde afvises. Det skal ligeledes bemærkes, at denne bestemmelse har samme konsekvenser, når den omstændighed,
at gennemførelsen af kontrollen forhindres, skyldes landbrugerens eller denne repræsentants adfærd, idet sidstnævnte anses
for at være ens i denne henseende.
Heraf følger, at i det tilfælde, hvor gennemførelsen af kontrollen på stedet forhindres som følge af repræsentanten for landbrugerens
adfærd, afvises de pågældende ansøgninger om støtte, og landbrugeren bærer således retsfølgerne af repræsentantens handlinger
eller undladelser. Idet det i så fald påhviler landbrugeren at påtage sig det fulde ansvar for repræsentantens adfærd, kan
enhver voksen med handleevne, der bor på bedriftens adresse, og som er blevet betroet bare en del af den daglige drift af
bedriften, kun anses for landbrugerens »repræsentant« som omhandlet i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004, hvis
landbrugeren klart har givet udtryk for sit ønske om at udpege repræsentanten til at repræsentere sig.
Henset til ovenstående betragtninger, skal fjerde og femte spørgsmål besvares med, at begrebet »repræsentant« som omhandlet
i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 er et selvstændigt EU-retligt begreb, der skal fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne,
således at det ved kontrolbesøg på stedet omfatter enhver voksen med handleevne, der bor på bedriftens adresse, og som er
blevet betroet bare en del af den daglige drift af bedriften, under forudsætning af, at landbrugeren klart har givet udtryk
for sit ønske om at give denne mandat til at repræsentere sig og derfor har indvilliget i at påtage sig denne persons handlinger
og undladelser.

Sjette spørgsmål
Med sjette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004
skal fortolkes således, at en landbruger, der ikke bor på den bedrift, som han er indehaver af, er forpligtet til at udstede
fuldmagt til en repræsentant, som til enhver tid kan træffes på bedriftens adresse.
I denne forbindelse bemærkes, at hverken artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 eller andre bestemmelser i nævnte forordning
fastsætter en forpligtelse for en landbruger, der ikke bor på den bedrift, som han er indehaver af, til at udstede fuldmagt
til en repræsentant.
Idet kontrollen desuden har til formål at sikre en effektiv efterprøvning af, om betingelserne for at opnå støtte er opfyldt,
og om de krav og normer, der er relevante for krydsoverensstemmelser, er overholdt, jf. artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 796/2004,
kan det på ingen måde kræves af landbrugeren, at han udpeger en repræsentant med den blotte begrundelse, at han ikke bor på
sin landbrugsbedrift. Dette formål anses for opfyldt, når landbrugeren eller dennes repræsentant ikke har forhindret gennemførelsen
af kontrollen på stedet som omhandlet i artikel 23, stk. 2, som fortolket af Domstolen i denne doms præmis 30.
Det skal tilsvarende fastslås, at der ikke er nogen bestemmelse i forordning nr. 796/2004, som pålægger landbrugeren en forpligtelse
til til enhver tid at være at træffe på den bedrift, som han er indehaver af. Heraf følger, at denne forpligtelse derfor ikke
kan kræves af landbrugerens repræsentant. Under alle omstændigheder må en sådan forpligtelse anses for at være for restriktiv
og i praksis umulig at overholde.
Henset til disse betragtninger, skal sjette spørgsmål besvares med, at artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 skal
fortolkes således, at en landbruger, der ikke bor på den bedrift, som han er indehaver af, ikke er forpligtet til at udstede
fuldmagt til en repræsentant, der som hovedregel til enhver tid kan træffes på bedriftens adresse.

Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Syvende Afdeling) for ret:
1)
Udtrykket »forhindrer gennemførelsen af en kontrol på stedet« i artikel 23, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr.796/2004
af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings-
og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks
ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere er et selvstændigt EU-retligt begreb,
der skal fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne, således at det ud over forsætlig adfærd omfatter enhver handling eller
undladelse, der kan tilskrives uagtsom adfærd fra landbrugerens eller dennes repræsentants side, og som medfører, at en fuld
gennemførelse af en kontrol på stedet forhindres, når landbrugeren eller dennes repræsentant ikke har truffet enhver foranstaltning,
som med rimelighed kan kræves af ham, for at sikre sig, at denne kontrol gennemføres i sin helhed.
2)
Afvisningen af de pågældende ansøgninger om støtte i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 er ikke betinget
af, at landbrugeren eller dennes repræsentant er blevet korrekt informeret om den del af kontrolbesøget på stedet, der nødvendiggør
dennes samarbejde.
3)
Begrebet »repræsentant« som omhandlet i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 er et selvstændigt EU-retligt begreb,
der skal fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne, således at det ved kontrolbesøg på stedet omfatter enhver voksen med handleevne,
der bor på bedriftens adresse, og som er blevet betroet bare en del af den daglige drift af bedriften, under forudsætning
af, at landbrugeren klart har givet udtryk for sit ønske om at give denne mandat til at repræsentere sig og derfor har indvilliget
i at påtage sig denne persons handlinger og undladelser.
4)
Artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 796/2004 skal fortolkes således, at en landbruger, der ikke bor på den bedrift, som han
er indehaver af, ikke er forpligtet til at udstede fuldmagt til en repræsentant, der som hovedregel til enhver tid kan træffes
på bedriftens adresse.
Underskrifter
*
Processprog: slovensk.