CELEX: 62012CJ0571
Ennakkoratkaisupyyntö
Yhteisön tullikoodeksi
70 artiklan 1 kohta ja 78 artikla
Tulli-ilmoitukset
Tavaroiden osittainen tarkastus
Näytteidenotto
Virheellinen koodi
Tulosten ulottaminen tavaroiden luovutuksen jälkeen koskemaan aiempiin tulli-ilmoituksiin sisältyviä samanlaisia tavaroita
Jälkitarkastus
Tavaroiden lisätarkastuksen vaatimisen mahdottomuus

Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (
EYVL L 302, s. 1
; jäljempänä tullikoodeksi) 70 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain Latvian oikeuden mukaisesti perustettu rajavastuuyhtiö Greencarrier Freight Services Latvia SIA (jäljempänä GFSL) ja Valsts ieņēmumu dienests (Latvian verohallinto, jäljempänä VID) ja joka koskee tuontitullien kantamista ja seuraamuksen määräämistä useiden tulli-ilmoitusten jälkitarkastuksen yhteydessä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Tullikoodeksin johdanto-osan viidennessä ja kuudennessa perustelukappaleessa todetaan, että
”sen varmistamiseksi, että saadaan pidetyksi tasapainossa toisaalta tullihallintojen tullilainsäädännön oikeaan soveltamiseen liittyvät tarpeet ja toisaalta taloudellisten toimijoiden oikeus tasapuoliseen kohteluun, on erityisesti annettava tullihallinnoille laajat tarkastusmahdollisuudet ja taloudellisille toimijoille muutoksenhakuoikeus; muutoksenhakujärjestelmän käyttöönotto tulliasioissa edellyttää Yhdistyneeltä kuningaskunnalta, että se toteuttaa uusia hallinnollisia menettelyjä, joita ei voida ottaa käyttöön ennen 1 päivää tammikuuta 1995,
ottaen huomioon, että ulkomaankauppa on yhteisölle huomattavan tärkeää, tullimuodollisuudet ja -tarkastukset olisi poistettava, tai niitä olisi ainakin mahdollisimman paljon rajoitettava”.
Tullikoodeksin 68 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Vastaanottamiensa ilmoitusten tutkimiseksi tulliviranomaiset voivat:
a)
tarkastaa ilmoitusasiakirjat ja niiden liiteasiakirjat. Tulliviranomaiset voivat vaatia tavaranhaltijaa esittämään muita asiakirjoja ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden tutkimiseksi;
b)
tarkastaa tavarat sekä tarvittaessa ottaa näytteitä niiden analysoimista tai yksityiskohtaista tutkimista varten.”
Tullikoodeksin 70 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jos tarkastetaan ainoastaan osa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista, tarkastuksen tulokset koskevat kaikkia ilmoituksessa tarkoitettuja tavaroita.
Tavaranhaltija voi kuitenkin pyytää lisätarkastusta arvioidessaan, etteivät osittaisen tarkastuksen tulokset koske tarkastamatonta osaa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista.
2.   Jos ilmoituslomake koskee useampaa tavaralajia, kutakin tavaralajia koskevia tietoja pidetään 1 kohtaa sovellettaessa erillisenä ilmoituksena.”
Tullikoodeksin 71 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Ilmoituksen tutkimisessa saatavia tuloksia käytetään sovellettaessa sitä tullimenettelyä koskevia säännöksiä, johon tavarat asetetaan.
2.   Jos ilmoitusta ei tarkasteta, 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan ilmoituksessa annettujen tietojen perusteella.”
Tullikoodeksin 78 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tulliviranomaiset voivat viran puolesta tai tavaranhaltijan pyynnöstä oikaista ilmoitusta tavaroiden luovutuksen jälkeen.
2.   Tulliviranomaiset voivat ilmoituksessa annettujen tietojen oikeellisuuden varmistamiseksi tavaroiden luovutuksen jälkeen tarkastaa kyseisten tavaroiden tuontia tai vientiä taikka näihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevat kaupalliset asiakirjat ja tiedot. Nämä tarkastukset voidaan suorittaa tavaranhaltijan tiloissa, ammattitoiminnan harjoittajana suoraan tai välillisesti mainituissa toimissa osallisena olevan henkilön tiloissa taikka muun mainittuja asiakirjoja ja tietoja ammattitoimintaansa varten hallussaan pitävän henkilön tiloissa. Tulliviranomaiset voivat myös tarkastaa tavarat, jos niiden esittäminen tullille on vielä mahdollista.
3.   Jos ilmoituksen tarkastus tai jälkitarkastus osoittaa, että kyseistä tullimenettelyä koskevia säännöksiä on sovellettu virheellisten tai puutteellisten tietojen perusteella, tulliviranomaisten on mahdollisesti annettujen säännösten mukaisesti toteutettava tilanteen korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen.”
Kyseisen koodeksin 221 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tullien määrä on aiheellisella tavalla annettava velalliselle tiedoksi heti, kun se on kirjattu tileihin.
– –
3.   Tiedoksiantoa ei voida toimittaa velalliselle enää sen jälkeen, kun kolmen vuoden määräaika on kulunut siitä päivästä, jona tullivelka on syntynyt. – –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
GFSL tuo Hantas SIA -yhtiön lukuun keksejä ja suklaapatukoita Venäjältä luovuttaakseen ne vapaaseen liikkeeseen Euroopan unionissa.
VID tarkasti huhti- ja toukokuussa 2007 Hantas SIA:n 1.5.2004 ja 31.12.2006 välisenä aikana maksamat tullit sellaisten 35 tulli-ilmoituksen perusteella, jotka oli täyttänyt tullivelan syntyessä velallisena pidettävä GFSL.
Kyseinen tarkastus seurasi sitä, että VID oli ottanut näytteitä loka- ja marraskuussa 2005 tehdyissä kuudessa tulli-ilmoituksessa (jäljempänä kyseessä olevat tulli-ilmoitukset) tarkoitetuista tavaroista ja analysoinut näytteet. VID totesi kyseisen tarkastuksen tulosten perusteella, että GFSL oli 4.6.2004 ja 29.11.2005 välisenä aikana tehdyissä 29 tulli-ilmoituksessa – kyseessä olevat kuusi tulli-ilmoitusta mukaan lukien – antanut ilmoituksen Euroopan unionissa vapaaseen liikkeeseen luovutettavaksi tuoduista tavaroista siten, että se oli käyttänyt virheellistä tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (
EYVL L 256, s. 1
), sellaisena kuin se on muutettuna, 2 artiklassa käyttöön otetun Euroopan yhteisöjen yhteisen tullitariffin (TARIC) yhdistetyn nimikkeistön koodia.
VID ilmoitti 31.5.2007 tekemällään päätöksellä GFSL:lle tullivelan syntymisestä, vahvisti tuontitullien ja arvonlisäveron määrän viivästyskorkoineen ja määräsi GFSL:lle seuraamuksen luonteisen maksun yhdistetyn nimikkeistön koodien virheellisestä soveltamisesta.
GFSL:n kyseisestä päätöksestä tekemä oikaisuvaatimus hylättiin VID:n 14.9.2007 tekemällä päätöksellä.
Kyseisestä hylkäävästä päätöksestä nostettiin kumoamiskanne administratīvā rajona tiesassa (paikallistason hallintotuomioistuin), joka hyväksyi kanteen osittain 29.6.2009 antamallaan tuomiolla, jonka Administratīvā apgabaltiesa (alueellinen muutoksenhakuasioita käsittelevä hallintotuomioistuin) vahvisti. Viimeksi mainittu totesi 8.12.2011 antamassaan tuomiossa, että vaikka tuontitullit, arvonlisävero ja seuraamuksen luonteinen maksu oli määrätty kyseessä olevissa tulli-ilmoituksissa tarkoitetuista tavaroista oikein perustein, 14.9.2007 tehty päätös oli sen sijaan muilta osin kumottava sen vuoksi, että VID oli tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohdan vastaisesti soveltanut kyseessä olevissa tulli-ilmoituksissa tarkoitettuihin tavaroihin kohdistuneista tarkastuksista saatuja tuloksia 23 muussa, 4.6.2004–6.9.2005 tehdyssä tulli-ilmoituksessa (jäljempänä aiemmat tulli-ilmoitukset) tarkoitettuihin tavaroihin eli tavaroihin, jotka oli maahantuotu yli vuotta tarkastettuja tavaroita aikaisemmin. Niinpä kyseinen tuomioistuin katsoi, ettei VID ollut näin osoittanut, että kyseessä oleviin tavaroihin olisi sovellettu virheellisiä koodeja, joten GFSL ei ollut velvollinen esittämään näyttöä kyseisten tavaroiden objektiivisista ominaisuuksista etenkään, koska sillä ei ollut enää mahdollisuutta tarkastuttaa niitä.
Sekä VID että GFSL ovat tehneet kyseisestä tuomiosta kassaatiovalituksen Augstākās tiesas Senātsille (ylimmän oikeusasteen tuomioistuin).
VID on esittänyt valituksensa tueksi, että aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitetut tavarat olivat samanlaisia kuin kyseessä olevissa tulli-ilmoituksessa tarkoitetut tavarat, sillä niillä oli sama koostumus, nimitys, ulkonäkö ja valmistaja, minkä valmistajan toimittamissa todistuksissa ilmoitetut tiedot vahvistavat. Niinpä VID katsoo, että sillä oli prosessiekonomian periaatteen mukaisesti oikeus jättää loput tavarat tarkastamatta ja soveltaa tunnistamisen tuloksia muihin samanlaisiin tavaroihin, ja GFSL:llä puolestaan oli velvollisuus esittää näyttö tavaroiden välisistä eroista.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa kuitenkin, että aiemmat tulli-ilmoitukset tehtiin yli vuotta ennen kyseessä olevia tulli-ilmoituksia, joihin sisältyvistä tavaroista näytteet otettiin. GFSL:n mukaan aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitettujen tavaroiden esittäminen jälkitarkastukseen tai lisätarkastuksen pyytämistä koskevan oikeuden käyttäminen ei ole objektiivisesti ottaen mahdollista.
Tässä tilanteessa Augstākās tiesas Senāts on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Voidaanko [tullikoodeksin] 70 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa tulkita siten, että ilmoitukseen sisältyneiden tavaroiden osittaisen tarkastuksen tulokset on mahdollista ulottaa koskemaan tavaroita, jotka sisältyvät aikaisempiin ilmoituksiin, joihin osittaiset tarkastukset eivät ole kohdistuneet mutta joista on tehty ilmoitus samalla yhdistetyn nimikkeistön koodilla, jotka olivat lähtöisin samalta valmistajalta ja jotka kyseisen valmistajan todistuksista ilmenevää nimeä ja koostumusta koskevan tiedon mukaan olivat samanlaisia kuin tavarat, jotka sisältyvät ilmoitukseen, josta oli otettu näytteet osittaista tarkastamista varten?
Toisin sanoen:
Sisältyvätkö [tullikoodeksin] 70 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun ilmoituksen käsitteeseen myös sellaiset [tavaroita koskevat] ilmoitukset, joihin sisältyvistä tavaroista ei ole otettu näytteitä niiden tarkastusta varten mutta joissa on annettu ilmoitus samanlaisista tavaroista (tavarat ilmoitetaan samalla yhdistetyn nimikkeistön koodilla, ne ovat lähtöisin samalta valmistajalta ja valmistajan todistuksessa esitetään tavaroille sama nimitys ja koostumus)?
2)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko hyväksyä, että [tullikoodeksin] 70 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tavaroiden osittaisen tarkastuksen tulokset ulotetaan koskemaan ilmoituksia, joiden osalta tavaranhaltija ei voi objektiivisten syiden vuoksi pyytää 70 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua lisätarkastusta, koska tavaroiden esittäminen niiden tarkastamiseksi [tullikoodeksin] 78 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla ei ole mahdollista?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksillään, jotka on syytä käsitellä yhdessä, olennaisilta osin sitä, onko tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tulliviranomaiset voivat ulottaa tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen, jossa on käytetty niistä otettuja näytteitä, tulokset koskemaan saman tavaranhaltijan tekemissä aiemmissa ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, joita ei ole tällä tavalla tarkastettu eikä voida tavaroiden luovuttamisen vuoksi enää tarkastaa, jos kyseisen tavaranhaltijan kirjallisesti ilmoittamista tiedoista ilmenee, että kaikki tavarat kuuluvat samaan yhdistetyn nimikkeistön koodiin, ne ovat lähtöisin samalta valmistajalta ja niillä on sama nimitys ja koostumus.
On muistutettava, että tullikoodeksin 68 artiklan mukaan tulliviranomaiset voivat tulli-ilmoitusten tutkimiseksi joko tarkastaa ilmoitusasiakirjat ja niiden liiteasiakirjat tai tarkastaa tavarat sekä tarvittaessa ottaa näytteitä niiden analysoimista tai yksityiskohtaista tutkimista varten.
Tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohdassa säädetään viimeksi mainitun tilanteen varalta, että jos tarkastetaan ainoastaan osa samassa ilmoituksessa tarkoitetuista tavaroista, tarkastuksen tulokset koskevat kaikkia kyseisessä ilmoituksessa tarkoitettuja tavaroita, kuitenkin niin, että tavaranhaltija voi pyytää lisätarkastusta, jos hän katsoo, etteivät osittaisen tarkastuksen tulokset koske tarkastamatonta osaa ilmoitetuista tavaroista.
Kyseisellä säännöksellä otetaan näin ollen käyttöön yhdenmukaisen laadun olettama, jonka ansiosta tulliviranomaiset voivat ulottaa samaan ilmoitukseen sisältyvien tavaroiden osittaisen tarkastuksen tulokset koskemaan kaikkia kyseiseen ilmoitukseen sisältyviä tavaroita (ks. vastaavasti asia
C-353/04, Nowaco Germany, tuomio 7.9.2006, Kok., s. I-7357, 54
ja 55 kohta ja yhdistetyt asiat
C-323/10-C-326/10, Gebr. Stolle, tuomio 24.11.2011, Kok., s. I-12177, 100
ja 101 kohta).
Mainitulla säännöksellä pyritään tältä osin takaamaan nopeat ja tehokkaat menettelyt vapaaseen liikkeeseen luovuttamisessa, koska siinä ei edellytetä tulliviranomaisten tutkivan kaikkia tulli-ilmoituksessa tarkoitettuja kauppatavaroita yksityiskohtaisesti, eli tavalla, joka ei ole talouden toimijoiden, jotka yleensä vaativat luovuttamista ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden nopeaa markkinoille saattamista varten, edun eikä myöskään mainittujen viranomaisten, joille ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden systemaattinen tarkastaminen merkitsisi huomattavaa lisätyötä, edun mukaista (ks. vastaavasti asia
C-290/01, Derudder, tuomio 4.3.2004, Kok., s. I-2041
, 45 kohta).
On todettava, että sekä tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohdan sanamuodosta että sen 68–74 artiklan systematiikasta ilmenee, että mahdollisuus ulottaa osittaisen tarkastuksen tulokset koskemaan muita tavaroita koskee ainoastaan tavaroita, jotka sisältyvät ”samaan ilmoitukseen”, jos tulliviranomaiset ovat tarkastaneet tavarat niiden luovuttamista edeltäneenä aikana (ks. vastaavasti em. asia Derudder, tuomion 43 kohta).
Niinpä sama säännös ei mahdollista pääasian kaltaisessa asiassa sitä, että tulliviranomaiset ulottavat tulli-ilmoitukseen sisältyvien tavaroiden osittaisen tarkastuksen tulokset koskemaan aiempiin tulli-ilmoituksiin sisältyviä tavaroita, jotka kyseiset viranomaiset ovat jo luovuttaneet.
Tästä ei kuitenkaan seuraa, etteivät tulliviranomaiset voisi enää kyseenalaistaa tällaisia aiempia tulli-ilmoituksia.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian (ks. mm. asia
C-45/06, Campina, tuomio 8.3.2007, Kok., s. I-2089
, 30 kohta ja asia
C-243/09, Fuß, tuomio 14.10.2010, Kok., s. I-9849
, 39 kohta).
Kuten Tšekin ja Espanjan hallitukset ovat kirjallisissa huomautuksissaan esittäneet, tulliviranomaiset voivat tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden luovuttamisen jälkeen kuitenkin tarvittaessa viran puolesta oikaista tällaista ilmoitusta tullikoodeksin 78 artiklan nojalla (ks. vastaavasti asia
C-468/03, Overland Footwear, tuomio 20.10.2005, Kok., s. I-8937, 62
, 64 ja 66 kohta).
Tullikoodeksin 78 artiklan 2 kohdan mukaan tulliviranomaiset voivat nimittäin tavaroiden luovuttamisen jälkeen tutkia tavaroiden tuontia tai vientiä taikka näihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevat kaupalliset asiakirjat ja tiedot ja ne voivat myös tarkastaa tavarat, jos ne voidaan vielä esittää.
Niinpä kyseisessä säännöksessä mahdollistetaan se, että tulliviranomaiset kyseenalaistavat sellaiset aiemmat tulli-ilmoitukset, joita ei ole tarkastettu tullikoodeksin 68 artiklan mukaisesti ja joita on siten käsitelty kyseisen koodeksin 71 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla ilmoituksessa olevien tietojen perusteella (ks. vastaavasti asia
C-138/10, DP grup, tuomio 15.9.2011, Kok., s. I-8369
, 37 kohta).
Mikään ei estä tulliviranomaisia tätä varten ulottamasta tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen tuloksia koskemaan sellaisissa aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, jotka samat viranomaiset ovat jo luovuttaneet, jos kyseiset tavarat ovat samanlaisia, minkä tutkiminen kuuluu yksin ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. Tavaroiden samanlaisuuden toteaminen voi perustua muun muassa kyseessä olevien tavaroiden tuontia tai vientiä taikka samoihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevien kaupallisten asiakirjojen ja tietojen tarkastamiseen ja erityisesti tavaranhaltijan antamiin tietoihin, joiden mukaan tavarat ovat peräisin samalta valmistajalta ja niillä on sama nimitys, ulkonäkö ja koostumus kuin aiempiin tulli-ilmoituksiin sisältyneillä tavaroilla.
Tällainen ulottamismahdollisuus on perusteltu, kun otetaan huomioon tullikoodeksin tavoite, joka on sen johdanto-osan viidennen perustelukappaleen mukaan varmistaa siinä säädettyjen maksujen asianmukainen soveltaminen ja taata edellä 23 kohdasta ilmenevällä tavalla sekä talouden toimijoiden että viranomaisten etujen mukaiset nopeat ja tehokkaat menettelyt vapauttamalla viimeksi mainitut kaikkien tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden yksityiskohtaisesta tarkastamisesta ja rajoittamalla näin mahdollisimman paljon tullimuodollisuuksia ja -tarkastuksia, kuten saman koodeksin johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa todetaan (ks. vastaavasti em. asia Derudder, tuomion 42 ja 45 kohta).
Kyseinen mahdollisuus on myös sopusoinnussa tullikoodeksin 78 artiklan erityisen logiikan kanssa, jonka mukaan tullioikeudellinen menettely saatetaan vastaamaan todellista tilannetta korjaamalla sisällölliset virheet ja puutteet sekä virheet sovellettavan lainsäädännön tulkinnassa (ks. vastaavasti em. asia Overland Footwear, tuomion 63 kohta; yhdistetyt asiat
C-430/08 ja C-431/08, Terex Equipment ym., tuomio 14.1.2010, Kok., s. I-321
, 56 kohta ja yhdistetyt asiat C-608/10, C-10/11 ja C-23/11, Südzucker ym., tuomio 12.7.2012, 47 kohta).
Tältä osin on vaikutuksetonta, ettei tavaranhaltija voi pääasian tilanteen tavoin pyytää kyseessä olevien tavaroiden lisätarkastusta ja mahdollista lisänäytteiden ottamista.
Tullikoodeksin 78 artiklaa sovelletaan nimittäin lähtökohtaisesti sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat luovuttaneet tavarat, jolloin niiden esittäminen voi osoittautua mahdottomaksi (ks. em. asia Overland Footwear, tuomion 66 kohta).
Joka tapauksessa – kuten useimmat kirjallisia huomautuksia jättäneet osapuolet ovat huomauttaneet – tullikoodeksin 78 artiklan 2 kohdan sanamuodosta seuraa, että tulli-ilmoitusten jälkitarkastus voidaan toteuttaa kirjallisten asiakirjojen perusteella ilman, että tulliviranomaisten on fyysisesti tarkastettava kyseisiä tavaroita, sillä tällaisesta tarkastamisesta on säädetty ainoastaan niitä tilanteita varten, joissa tavaroiden ”esittäminen tullille on vielä mahdollista” (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat C-320/11, C-330/11, C-382/11 ja C-383/11, Digitalnet ym., tuomio 22.11.2012, 66 ja 67 kohta).
Tässä tilanteessa on todettava, että jos osittain tarkastetut tavarat ja aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitetut tavarat ovat samanlaisia, kun otetaan huomioon muun muassa se, että kyseessä olevien tavaroiden tuontia tai vientiä taikka samoihin tavaroihin myöhemmin kohdistettavia kaupallisia toimia koskevien kaupallisten asiakirjojen ja tietojen tarkastamisesta ja erityisesti tavaranhaltijan antamista tiedoista ilmenee, että tavarat ovat peräisin samalta valmistajalta ja niillä on sama nimitys, ulkonäkö ja koostumus kuin aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitetuilla tavaroilla, minkä tarkastaminen kuuluu ainoastaan ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, tulliviranomaiset voivat ulottaa kyseisen osittaisen tarkastuksen tulokset koskemaan viimeksi mainittuja tavaroita.
Merkitystä on kuitenkin sillä, että tavaranhaltijalla on oikeus riitauttaa tällainen ulottaminen muun muassa silloin, jos hän katsoo, kuten pääasiassa, ettei tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen tuloksia voida hänen tulli-ilmoituksissaan itse antamista tiedoista huolimatta saattaa koskemaan aiemmissa ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, ja esittää tällaista väitettä tukevat todisteet, joilla voidaan osoittaa, etteivät kyseessä olevat tavarat ole samanlaisia (ks. analogisesti em. asia Derudder, tuomion 42 kohta).
Tässä yhteydessä on kuitenkin korostettava, että GFSL:n unionin tuomioistuimelle jättämissä kirjallisissa huomautuksissa esitetyn kaltaisella yleisellä ja abstraktilla väitteellä, jonka mukaan pääasiassa kyseessä olevien elintarvikkeiden kohdalla useat tekijät ovat voineet muuttaa niiden kemiallista koostumusta, muun muassa niiden tärkkelyspitoisuutta, ei voi olla mitään merkitystä, koska tällaiset seikat – vaikka ne hyväksyttäisiin toteen näytetyiksi – eivät ole saattaneet tavaranhaltijaa esittämään aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitetuista tavaroista erilaisia tietoja kuin osittain tarkastetuista tavaroista tai pyytämään mahdollisesti kyseisten ilmoitusten oikaisemista, mistä syystä on katsottava, ettei GFSL ole osoittanut eikä edes väittänyt, että tällaiset tekijät voisivat vaikuttaa kyseisten tavaroiden luokitteluun yhdistetyssä nimikkeistössä. Tätä koskeva arviointi kuuluu kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
On vielä huomattava, että vaikka tullikoodeksin 78 artiklassa ei aseteta mitään erityistä määräaikaa tulli-ilmoitusten oikaisemiselle, tulliviranomaiset voivat tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa uutta tullivelkaa koskevan tiedonannon sen syntymisestä laskettavassa kolmen vuoden määräajassa.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen suoritettavaksi kuuluvaa tutkimista koskevalla varauksella voidaan todeta käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimelle esitetyistä seikoista ilmenevän, että kyseistä määräaikaa on GFSL:n unionin tuomioistuimen istunnossa esittämään kysymykseen antaman vastauksen mukaan noudatettu, koska – kuten edellä 11 ja 12 kohdasta ilmenee – oikaistuista tulli-ilmoituksista ensimmäisessä on päivämäärä 4.6.2004, kun taas uuden tullivelan tiedoksi antaminen tapahtui 31.5.2007.
Esitettyihin kysymyksiin on kaiken edellä mainitun perusteella vastattava, että tullikoodeksin 70 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että koska kyseistä säännöstä voidaan soveltaa ainoastaan tavaroihin, jotka sisältyvät ”samaan ilmoitukseen”, jos tulliviranomaiset ovat tarkastaneet tavarat niiden luovuttamista edeltäneenä aikana, se ei mahdollista sitä, että kyseiset viranomaiset pääasian kaltaisessa asiassa ulottavat tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen tulokset koskemaan sellaisissa aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, jotka samat viranomaiset ovat jo luovuttaneet.
Sen sijaan tullikoodeksin 78 artiklaa on tulkittava siten, että se mahdollistaa sen, että tulliviranomaiset ulottavat tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen, jossa on käytetty niistä otettuja näytteitä, tulokset koskemaan saman tavaranhaltijan tekemissä aiemmissa ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, joita ei ole tällä tavalla tarkastettu eikä voida tavaroiden luovuttamisen vuoksi enää tarkastaa, jos kyseiset tavarat ovat samanlaisia, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 70 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että koska kyseistä säännöstä voidaan soveltaa ainoastaan tavaroihin, jotka sisältyvät ”samaan ilmoitukseen”, jos tulliviranomaiset ovat tarkastaneet tavarat niiden luovuttamista edeltäneenä aikana, se ei mahdollista sitä, että kyseiset viranomaiset pääasian kaltaisessa asiassa ulottavat tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen tulokset koskemaan sellaisissa aiemmissa tulli-ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, jotka samat viranomaiset ovat jo luovuttaneet.

Sen sijaan mainitun koodeksin 78 artiklaa on tulkittava siten, että se mahdollistaa sen, että tulliviranomaiset ulottavat tulli-ilmoituksessa tarkoitettujen tavaroiden osittaisen tarkastuksen, jossa on käytetty niistä otettuja näytteitä, tulokset koskemaan saman tavaranhaltijan tekemissä aiemmissa ilmoituksissa tarkoitettuja tavaroita, joita ei ole tällä tavalla tarkastettu eikä voida tavaroiden luovuttamisen vuoksi enää tarkastaa, jos kyseiset tavarat ovat samanlaisia, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: latvia.