CELEX: 62010CJ0275
EB 88 straipsnio 3 dalis
Valstybės pagalba
Paskolos davėjui garantijos forma suteikta pagalba, kad jis galėtų suteikti paskolą jos gavėjui
Procedūros normų pažeidimas
Pareiga susigrąžinti
Negaliojimas
Nacionalinio teismo teisės

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra susijęs su EB 88 straipsnio 3 dalies aiškinimu.
Prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Residex Capital IV CV
(toliau –
Residex
) ir
Gemeente Rotterdam
(Roterdamo komuna) dėl
Gemeentelijk Havenbedrijf Rotterdam
(Municipalinė Roterdamo uosto direkcija, toliau – GHR)
Residex
suteiktos garantijos, siekiant užtikrinti šios įmonės paskolos gavėjui suteiktą paskolą.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisė
1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties [88] straipsnio taikymo taisykles
(OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339), tryliktoje konstatuojamojoje dalyje teigiama:
„kadangi suteikiant bendrajai rinkai prieštaraujančią neteisėtą pagalbą turėtų būti atkurta veiksminga konkurencija; kadangi
dėl to būtina, kad pagalba, įskaitant palūkanas, būtų išieškota iš karto; kadangi pagalbą derėtų išieškoti pagal nacionalinėje
teisėje nustatytas procedūras; <...>“
Reglamento 1 straipsnyje nustatoma:
Šiame reglamente:
<...>
f)      „neteisėta pagalba“ – tai nauja pagalba, įgyvendinta prieštaraujant Sutarties [88] straipsnio 3 daliai;
<...>“
Komisijos pranešimo dėl nacionalinių teismų įgyvendinamos valstybės pagalbos teisės (OL C 85, 2009, p. 1) 28 punkte, esančiame
skyriuje „Draudimas išmokėti neteisėtą pagalbą“, teigiama:
„<...> Pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį viena iš nacionalinių teismų pareigų – užtikrinti asmenų teisių apsaugą nuo galimo
jų nesilaikymo. <...>“
Pranešimo 30 punkte, esančiame skyriuje „Neteisėtos pagalbos susigrąžinimas“, teigiama:
„Nacionalinis teismas, susidūręs su neteisėtai suteikta pagalba, privalo nustatyti visas teisines pasekmes, kurios pagal nacionalinę
teisę atsiranda dėl tokios neteisėtos pagalbos. Dėl to nacionalinis teismas iš esmės privalo priimti sprendimą, pagal kurį
pagalbos gavėjas turi grąžinti visą neteisėtai suteiktą pagalbą <...>. Nurodydamas grąžinti visą neteisėtai suteiktą pagalbą
nacionalinis teismas vykdo savo pareigą užtikrinti individualių ieškovo (kaip antai konkurento) teisių apsaugą pagal Sutarties
88 straipsnio 3 dalį. Todėl nacionalinio teismo susigrąžinimo pareiga nepriklauso nuo pagalbos priemonės suderinamumo su Sutarties
87 straipsnio 2 ir 3 dalimis.“
Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai(OL C 155, 2008,
p. 10, toliau – Pranešimas dėl garantijų) 2.1 punkto trečioje pastraipoje teigiama:
„<...> Valstybės garantijos nauda yra ta, kad su garantija susijusią riziką prisiima valstybė. Valstybei už prisiimamą riziką
turėtų būti atlyginama, sumokant tam tikrą priemoką. Kai valstybė visai arba iš dalies atsisako tokios priemokos, įmonė iš
to gauna naudos, bet kartu sumažėja valstybiniai ištekliai <...>“
Pagal šio pranešimo 2.2 punktą:
„Paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas <...> Kai kuriais atvejais, neturėdamas valstybės garantijos, paskolos gavėjas nerastų
finansų įstaigos, kuri skolintų bet kokiomis sąlygomis. <...> Lygiai taip pat valstybės garantija gali padėti bankrutuojančiai
įmonei tęsti veiklą, o ne būti likviduotai arba reorganizuotai; dėl to gali būti iškraipyta konkurencija. <...>“
Šio pranešimo 2.3 punkte „Pagalba paskolos davėjui“ teigiama:
„2.3.1. Nors paprastai pagalbą gauna paskolos gavėjas, esant tam tikroms sąlygoms, tiesioginės naudos iš pagalbos gali gauti
ir paskolos davėjas. Ypač, pavyzdžiui, jeigu valstybės garantija suteikiama
ex post
, kai paskola jau suteikta arba kitas finansinis įsipareigojimas prisiimtas nepatikslinus šios paskolos arba finansinio įsipareigojimo
sąlygų arba jeigu viena garantuota paskola naudojama kitai negarantuotai paskolai grąžinti tai pačiai kredito įstaigai, tokiu
atveju paskolos davėjui taip pat gali būti suteikta pagalba, nes tada padidėja paskolų užstatas. <...>
2.3.2.  Garantijos skiriasi nuo kitų valstybės pagalbos priemonių, pavyzdžiui, dotacijų arba mokesčių lengvatų, nes garantijos atveju
valstybė taip pat užmezga teisinius santykius su paskolos davėju. Todėl reikia atsižvelgti į neteisėtai suteiktos valstybės
pagalbos galimą poveikį trečiosioms šalims. <...> Ar pagalbos neteisėtumas daro įtaką valstybės ir trečiųjų šalių teisiniams
santykiams, turi būti išnagrinėta remiantis nacionaline teise. <...>“
Pranešimo dėl garantijų 3.2 punkte „Individualios garantijos“ teigiama:
„Komisijos nuomone, individuali valstybės garantija nelaikoma valstybės pagalba, jeigu atitinka visas [a–d punktuose išdėstytas]
sąlygas.
<...>
c)      Garantija užtikrinama ne daugiau kaip 80 % negrąžintos paskolos arba kito finansinio įsipareigojimo; <...>
Komisijos nuomone, jeigu finansinis įsipareigojimas yra visiškai užtikrintas valstybės garantija, paskolos davėjas yra mažiau
suinteresuotas tinkamai įvertinti, užtikrinti ir sumažinti skolinimo operacijos riziką ir ypač tinkamai įvertinti paskolos
gavėjo patikimumą. <...> Nebūdami suinteresuoti sumažinti paskolos negrąžinimo riziką, paskolos davėjai gali būti skatinami
sudaryti sutartis dėl didesnės nei įprasta komercinės rizikos paskolų <...>
<...>“
Šio pranešimo 4.1 punkte pažymima:
„<...> Iš esmės valstybės pagalbos elementas laikomas lygus skirtumui tarp individualiai arba pagal garantijų schemą suteiktos
garantijos atitinkamos rinkos kainos ir už tą priemonę iš tikrųjų sumokėtos kainos.
<...>
Apskaičiuodama garantijos pagalbos elementą, Komisija ypatingą dėmesį kreipia į šiuos elementus:
a)      Ar individualios garantijos atveju paskolos gavėjas turi finansinių sunkumų? <...>
Komisija nurodo, kad finansinių sunkumų turinčioms įmonėms rinkos garantas, jeigu toks yra, garantijos suteikimo metu turėtų
taikyti didelę priemoką dėl tikėtino įsipareigojimų nevykdymo lygio. Jeigu tikimybė, kad paskolos gavėjas nesugebės grąžinti
paskolos, tampa ypač didelė, tokia rinkos norma gali nebeegzistuoti, o išimtiniais atvejais garantijos pagalbos elementas
gali pasirodyti esąs toks didelis, kaip suma, kurią iš tikrųjų padengia minėta garantija.
<...>“

Nyderlandų teisė
Nyderlandų civilinio kodekso 3:40 straipsnio 2 dalies tekstas yra toks:
„Imperatyvioms įstatymo normoms prieštaraujantis sandoris yra niekinis arba, jei nuostata skirta tik vienos iš daugiašalio
sandorio šalių apsaugai, tik nuginčijamas; abi taisyklės galioja, tik jei iš nuostatos tikslo neišplaukia kitaip.“

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
2001 m.
Residex
įsigijo bendrovės
MD Helicopters Holding NV
(toliau – MDH ), kuri yra dukterinė
RDM Aerospace NV
(toliau –
Aerospace
) bendrovė, akcijų. Pagal susitarimą
Residex
suteiktas pardavimo opcionas, pagal kurį ji galėjo perparduoti turimas MDH akcijas
Aerospace
. 2003 m. vasario mėnesį
Residex
, atmetusi prašymą arba padidinti savo dalyvavimą MDH kapitale, arba MDH ar
Aerospace
suteikti paskolą, įvykdė šį pardavimo opcioną.
Tačiau
Residex
nebuvo sumokėta jos akcijų pardavimo kaina, siekusi apie 8,5 milijono eurų sumą, kurią ji turėjo gauti įvykdžiusi šį opcioną.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad tokiomis aplinkybėmis GHR tarnybos vadovas pasiūlė
Residex
transformuoti savo reikalavimą į paskolą ir pridėti šią sumą prie 15 milijonų USD (tuo metu tai buvo lygu maždaug 13 922 405
eurams) dydžio paskolos, kurią ji suteiks
Aerospace
. Už tai GHR įsipareigojo suteikti garantiją, kuri apimtų paskolos sumą.
2003 m. kovo 3 d. sutartimi, kuri užbaigta 2003 m. gegužės mėnesį, buvo sudaryta paskolos sutartis 23 040 657,03 euro sumai,
įskaitant palūkanas ir papildomas išlaidas. Tos pačios dienos sutartimi GHR suteikė
Residex
garantiją maksimaliai 23 012 510 eurų sumai be palūkanų ir papildomų išlaidų.
Neginčijama, kad
Aerospace
grąžino dalį paskolos – iš viso apie 16 000 000 eurų. Konstatavusi, kad
Aerospace
negrąžino likusios paskolos dalies, pridėjus palūkanas, 2004 m. gruodžio 22 d.
Gemeente Rotterdam
adresuotu raštu
Residex
pareikalavo iš jos kaip garanto sumokėti 10 240 252 eurus su palūkanomis ir papildomomis išlaidomis.
Gemeente Rotterdam
atsisakius sumokėti šią sumą,
Residex
pareiškė ieškinį Nyderlandų teismuose.
2007 m. sausio 24 d.
Rechtbank Rotterdam
pripažino
Gemeente Rotterdam
gynybos pagrindą, jog garantija negalioja dėl to, kad ji pažeidžia Sąjungos valstybės pagalbos teisę, ir atmetė
Residex
ieškinį. Jos pareikštą apeliaciją dėl šio sprendimo 2008 m. liepos 10 d. sprendimu atmetė
Gerechtshof te ’s-Gravenhage
(Hagos apeliacinis teismas).
Tada
Residex
dėl šio sprendimo padavė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Jis pažymi, jog kasacinio
proceso stadijoje neginčijama
Gerechtshof te ’s-Gravenhage
išvada, kad pagal EB 88 straipsnio 3 dalį apie garantiją, kaip pagalbos priemonę, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnį,
turėjo būti pranešta Komisijai.

Residex
ypač priekaištauja
Gerechtshof te ’s-Gravenhage
, jog neatsižvelgė į aplinkybę, kad EB 88 straipsnio 3 dalis turi neigiamos įtakos šiai nuostatai prieštaraujančių įgyvendinimo
priemonių galiojimui, tik jeigu dėl jų negaliojimo gavėjui suteikta pagalba būtų panaikinta ir dėl to būtų pašalintas suteikus
pagalbą atsiradęs konkurencijos iškraipymas, t. y. nagrinėjamu atveju, jei būtų susigrąžinta
Aerospace
suteikta paskola.
Remdamasis, be kita ko, 2001 m. rugsėjo 20 d. Sprendimu
Banks
(C‑390/98, Rink. p I‑6117, 73–80 punktai) ir 2008 m. vasario 12 d. Sprendimu
CELF ir ministre de la Culture et de la Communication
(C‑199/06, Rink. p. I‑469, 34–55 punktai),
Hoge Raad der Nederlanden
mano, kad neteisėtos pagalbos panaikinimas ją susigrąžinant yra logiška jos neteisėtumo konstatavimo pasekmė, ir nacionaliniai
teismai iš principo turi tenkinti ieškinį dėl pažeidžiant EB 88 straipsnio 3 dalį išmokėtos pagalbos.
Taigi šiuo atveju, priešingai nei teigia
Residex
,
Gerechtshof te ’s-Gravenhage
turėjo teisę pagal Nyderlandų civilinio kodekso 3:40 straipsnio 2 dalį panaikinti šiai pagalbos priemonei įgyvendinti sudarytą
teisinį sandorį dėl jo prieštaravimo minėtai EB sutarties nuostatai. Beje,
Hoge Raad der Nederlanden
pažymi, kad panašioje byloje, kurioje 2000 m. birželio 27 d. priimtas Sprendimas
Komisija prieš Portugaliją
(C‑404/97, Rink. p. I‑4897), Teisingumo Teismas nusprendė, kad garantija yra negaliojanti, todėl nacionalinis teismas, vykdydamas
savo pareigą pašalinti neteisėtos pagalbos priemonės pasekmes, turėtų ją atšaukti.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar siekiant, pavyzdžiui, apsaugoti asmenų,
kuriems turėjo įtakos suteikus paskolą atsiradęs konkurencijos iškraipymas, interesus garantijos panaikinimas laikytinas veiksminga
priemone padėčiai iki paskolos suteikimo atkurti. Šiuo atžvilgiu jis pažymi, kad atšaukus garantiją dar nepašalinamas konkurenciją
iškraipantis jos poveikis, kurį sudaro tai, kad
Aerospace
buvo suteikta paskola, kurios normaliomis rinkos sąlygomis ji nebūtų gavusi. Norint pašalinti konkurencijos iškraipymą būtina
išreikalauti iš
Aerospace
atimti naudą, kurią jai suteikė toks konkurencinis pranašumas.
Šiomis aplinkybėmis
Hoge Raad der Nederlanden
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar remiantis 88 straipsnio 3 dalies (dabar – 108 straipsnio 3 dalis) paskutiniuoju sakiniu tokiu atveju, kaip nagrinėjamasis,
kai neteisėta pagalbos priemonė buvo įgyvendinta taip, kad dėl suteiktos garantijos paskolos gavėjas gavo iš paskolos davėjo
paskolą, kuri normaliomis rinkos sąlygomis jam nebūtų buvusi suteikta, nacionaliniai teismai, vykdydami savo pareigą pašalinti
šios neteisėtos pagalbos priemonės pasekmes, privalo arba bent jau turi teisę atšaukti garantiją, net jeigu tai kartu nereiškia
remiantis šia garantija suteiktos paskolos atšaukimo?“

Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, pirma, ar valstybių narių nacionaliniai
teismai turi teisę panaikinti garantiją tokioje situacijoje, kuri susiklostė pagrindinėje byloje, kai ją suteikė valdžios
institucija, kad užtikrintų finansų bendrovės kitai įmonei suteiktą paskolą, kurios normaliomis rinkos sąlygomis ji nebūtų
galėjusi gauti, ir, antra, teigiamai atsakius į šį klausimą, ar pagal Sąjungos teisę nacionalinis teismas privalo panaikinti
tokiomis aplinkybėmis gautą garantiją.
Norint atsakyti į pirmąją šio klausimo dalį, reikia priminti, kad pareiga įgyvendinti valstybės pagalbos kontrolės sistemą,
kaip ji apibrėžta EB 88 straipsnyje ir su juo susijusioje Teisingumo Teismo praktikoje, tenka Komisijai ir nacionaliniams
teismams (2006 m. spalio 5 d. Sprendimo
Transalpine Ölleitung in Österreich ir kt.
, C‑368/04, Rink. p. I‑9957, 36 punktas).
Šiuo atžvilgiu nacionaliniai teismai ir Komisija atlieka skirtingas, bet viena kitą papildančias funkcijas (žr. 1996 m. liepos
11 d. Sprendimo
SFEI ir kt.
, C‑39/94, Rink. p. I‑3547, 41 punktą; 2003 m. spalio 21 d. Sprendimo
Van Calster ir kt.
, C‑261/01 ir C‑262/01, Rink. p. I‑12249, 74 punktą ir minėto Sprendimo
Transalpine Ölleitung in Österreich ir kt.
37 punktą).
Nors pagalbos priemonių suderinamumo su bendrąja rinka vertinimas priklauso išimtinei Komisijos, kontroliuojamos Sąjungos
teismų, kompetencijai, nacionaliniai teismai užtikrina teisės subjektų teisių apsaugą pažeidus EB 88 straipsnio 3 dalyje nustatytą
įpareigojimą iš anksto Komisijai pranešti apie valstybės pagalbą (minėtų sprendimų v
an Calster ir kt.
75 punktas bei
Transalpine Ölleitung in Österreich ir kt.
38 punktas).
Atsižvelgiant į tai reikia priminti, kad pagalbos priemonė, įgyvendinta pažeidžiant EB 88 straipsnio 3 dalies reikalavimus,
yra neteisėta (žr. 1991 m. lapkričio 21 d. Sprendimo
Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires ir Syndicat national des négociants et transformateurs
de saumon
, C‑354/90, Rink. p. I‑5505, 17 punktą ir 2005 m. spalio 27 d. Sprendimo
Distribution Casino France ir kt.
, C‑266/04–C‑270/04, C‑276/04 ir C‑321/04–C‑325/04, Rink. p. I‑9481, 30 punktą). Tokį aiškinimą taip pat patvirtina Reglamento
Nr. 659/1999 1 straipsnio f punktas.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas ne kartą pareiškė, kad nacionaliniai teismai pagal savo nacionalinę teisę privalo padaryti
visas išvadas, kylančias iš EB 88 straipsnio 3 dalies pažeidimo, susijusias tiek su teisės aktų, kuriais buvo suteikta pagalba,
galiojimu, tiek su pažeidžiant šią nuostatą suteiktos finansinės paramos išieškojimu (minėto Sprendimo
van Calster ir kt.
64 punktas; 2005 m. liepos 21 d. Sprendimo
Xunta de Galicia
, C‑71/04, Rink., p. I‑7419, 49 punktas ir minėto Sprendimo
CELF ir ministre de la Culture et de la Communication
41 punktas).
Pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad
Residex
suteikta paskola yra priemonė, apie kurią nepranešta, ir todėl ji yra neteisėta.
Vadinasi, tokiu atveju Nyderlandų Karalystės teismai turi teisę pagal savo nacionalinę teisę padaryti visas iš tokio neteisėtumo
kylančias išvadas, įskaitant ir dėl veiksmų, kuriais garantija buvo įgyvendinta, galiojimo.
Antroje klausimo dalyje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar pagal Sąjungos teisę nacionalinis
teismas privalo panaikinti tokiomis, kaip antai pagrindinėje byloje susiklosčiusiomis, aplinkybėmis suteiktą garantiją.
Norint atsakyti į antrąją klausimo dalį, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką logiška pagalbos
neteisėtumo konstatavimo pasekmė yra jos atšaukimas ir nurodymas ją grąžinti, kad būtų atkurta ankstesnė padėtis (žr., be
kita ko, 2003 m. gegužės 8 d. Sprendimo
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
, C‑328/99 ir C‑399/00, Rink. p. I‑4035, 66 punktą ir 2011 m. liepos 28 d. Sprendimo
Mediaset prieš Komisiją
, C‑403/10 P, Rink. p. I‑0000, 122 punktą).
Pagrindinis neteisėtai suteiktos valstybės pagalbos susigrąžinimo tikslas yra panaikinti konkurencijos iškraipymą dėl pagalba
suteikto konkurencinio pranašumo (2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo
Vokietija prieš Komisiją
, C‑277/00, Rink. p. I‑3925, 76 punktas ir 2009 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo
Komisija prieš MTU Friedrichshafen,
C‑520/07 P, Rink. p. I‑8555, 57 punktas). Grąžindamas pagalbą gavėjas praranda rinkoje savo konkurentų atžvilgiu turėtą pranašumą,
ir taip yra atkuriama iki pagalbos suteikimo buvusi padėtis (1995 m. balandžio 4 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑350/93, Rink. p. I‑699, 22 punktas).
Tik ypatingomis aplinkybėmis gali būti netikslinga nurodyti grąžinti pagalbą (1990 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C‑5/89, Rink. p. I‑3437, 16 punktas; minėto Sprendimo
SFEI ir kt.
70 punktas ir minėto Sprendimo
CELF ir ministre de la Culture et de la Communication
42 punktas).
Iš bylos medžiagos nematyti, kad Nyderlandų teismuose pagrindinėje byloje buvo remtasi ypatingomis aplinkybėmis, todėl jie
privalo nurodyti susigrąžinti pagal nacionalinę teisę pagrindinėje byloje suteiktą pagalbą.
Norint susigrąžinti pagalbą reikia, kad nacionaliniai teismai nustatytų jos gavėją ar tam tikrais atvejais gavėjus. Kai pagalba
yra suteikta garantijos forma, tokios pagalbos gavėjai gali būti arba paskolos gavėjas, arba jos davėjas, arba tam tikrais
atvejais abu kartu.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, jog prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neabejotinai mano, kad jo nagrinėjamoje
byloje tokios pagalbos gavėja yra
Aerospace
.
Kai kredito institucijos paskolos gavėjui suteiktos paskolos garantas yra valstybės narės valdžios institucijos, paskolos
gavėjas paprastai gauna finansinės naudos ir pagalbą, kaip ji suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį, nes jo patiriamos
finansinės sąnaudos yra mažesnės už tas, kurias jis patirtų, jei turėtų gauti tokį finansavimą ir tokią garantiją rinkos kaina.
Vis dėlto, kaip matyti iš per posėdį Teisingumo Teisme vykusių diskusijų ir kaip savo išvados 71 punkte pažymėjo generalinė
advokatė, iš tam tikrų nutartyje, kuria prašoma priimti prejudicinį sprendimą, esančių faktinių aplinkybių matyti, kad pagrindinėje
byloje
Residex
taip pat galėjo gauti ekonominės naudos iš šios garantijos.
Pasak prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo,
Aerospace
finansinė situacija buvo tokia, kad ji negalėjo gauti paskolos kapitalo rinkose. Todėl
Residex
jai suteikė garantiją su palankesne palūkanų norma, palyginti su ta, kuri buvo rinkoje, tik dėl to, kad
Gemeente Rotterdam
suteikė garantiją. Be to, iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos nematyti, kad
Residex
atsilygino
Gemeente Rotterdam
pagal normalias rinkos sąlygas už naudą, kurią ji turėjo gauti iš garantijos.
Tokiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į šio sprendimo 14 punkte nurodytas faktus, negalima iš karto atmesti, kad garantija
buvo suteikta egzistuojančios
Residex
paskolos tikslais ir restruktūrizuojant
Aerospace
skolą. Tokiu atveju
Residex
pasinaudodama garantija gautų tam tikros ekonominės naudos, nes, kaip pažymima Garantijų pranešimo 2.3.1 punkte, valdžios
institucijai suteikus garantiją jos paskola taptų labiau užtikrinta, nors garantija užtikrintos paskolos sąlygos nebūtų pakeistos.
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, atsižvelgęs į visas nagrinėjamos
bylos aplinkybes, turi nustatyti garantijos gavėją arba gavėjus ir, taikydamas šio sprendimo 33, 34 ir 36 punktuose primintus
principus, nurodyti susigrąžinti visą šios pagalbos sumą.
Be to, kalbant apie garantijos panaikinimą, neatsižvelgiant į tai, kas būtų pagalbos gavėjas, reikia pažymėti, kad Sąjungos
teisėje nėra numatyta jokių konkrečių išvadų, kurias nacionaliniai teismai turėtų padaryti dėl veiksmų, susijusių su pagalbos
įgyvendinimu, galiojimo.
Vis dėlto, kaip matyti iš šio sprendimo 34 punkto, kadangi priemonėmis, kurių nacionaliniai teismai turi imtis, kai yra pažeidžiama
EB 88 straipsnio 3 dalis, iš esmės siekiama atkurti iki pagalbos suteikimo buvusią konkurencinę padėtį, nacionaliniai teismai
turi įsitikinti, kad priemonės, kurių jie imasi dėl tokių veiksmų galiojimo, leidžia pasiekti šį tikslą.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar atsižvelgiant į jo nagrinėjamos bylos aplinkybes
garantijos panaikinimas gali būti už kitas veiksmingesnė priemonė siekiant atkurti ankstesnę padėtį.
Gali būti situacijų, kai yra geriau panaikinti sutartį, kad būtų pasiektas tikslas atkurti iki pagalbos suteikimo buvusią
konkurencinę padėtį, jeigu ją panaikinus šalys grąžina viena kitai tai, ką gavo pagal sutartį, arba tai panaikina naudą ateityje.
Darytina išvada, kad pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nesant kitų mažiau varžančių
procesinių priemonių, gali panaikinti
Gemeente Rotterdam
bendrovei
Residex
suteiktą garantiją, jei, atsižvelgęs į konkrečias bylos aplinkybes, mano, kad panaikinimas gali leisti atkurti iki garantijos
suteikimo buvusią konkurencinę padėtį ar palengvinti jos atkūrimą.
Atsižvelgiant į visus šiuos svarstymus, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad EB 88 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys
turi būti aiškinamas taip, kad nacionaliniai teismai turi teisę panaikinti garantiją tokioje situacijoje, kuri susiklostė
pagrindinėje byloje, kai neteisėta pagalbos priemonė buvo įgyvendinta valdžios institucijos suteiktos garantijos forma, siekiant
užtikrinti finansų bendrovės kitai įmonei suteiktą paskolą, kurios normaliomis rinkos sąlygomis ji nebūtų galėjusi gauti.
Įgyvendindami tokią teisę nacionaliniai teismai turi užtikrinti, kad pagalba būtų grąžinta, todėl jie gali panaikinti garantiją,
pavyzdžiui, tada, kai, nesant kitų mažiau varžančių procesinių priemonių, panaikinimas gali leisti atkurti iki garantijos
suteikimo buvusią konkurencinę padėtį ar palengvinti jos atkūrimą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu
Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
EB 88 straipsnio 3 dalies paskutinis sakinys turi būti aiškinamas taip, kad nacionaliniai teismai turi teisę panaikinti garantiją
tokioje situacijoje, kuri susiklostė pagrindinėje byloje, kai neteisėta pagalbos priemonė buvo įgyvendinta valdžios institucijos
suteiktos garantijos forma, siekiant užtikrinti finansų bendrovės kitai įmonei suteiktą paskolą, kurios normaliomis rinkos
sąlygomis ji nebūtų galėjusi gauti. Įgyvendindami tokią teisę nacionaliniai teismai turi užtikrinti, kad pagalba būtų grąžinta,
todėl jie gali panaikinti garantiją, pavyzdžiui, tada, kai, nesant kitų mažiau varžančių procesinių priemonių, panaikinimas
gali leisti atkurti iki garantijos suteikimo buvusią konkurencinę padėtį ar palengvinti jos atkūrimą.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.