CELEX: 62012CJ0182
Codul vamal comunitar
Articolul 137
Regulamentul de aplicare a Codului vamal
Articolul 561 alineatul (2)
Condiții de scutire totală de taxe la import
Import într-un stat membru al unui vehicul al cărui proprietar este stabilit într-o țară terță
Utilizare privată a vehiculului autorizată de proprietar altfel decât printr-un contract de angajare încheiat cu utilizatorul
Lipsa scutirii

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 561 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (
JO L 253, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001 (
JO L 141, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 14, p. 5, denumit în continuare „regulamentul de aplicare”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Fekete, pe de o parte, și Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Direcția generală vamală și financiară din Transdanubia Centrală, din cadrul Administrației Naționale Fiscale și Vamale), pe de altă parte, având ca obiect stabilirea statutului vamal al unui vehicul înmatriculat în Guineea-Bissau, introdus pe teritoriul Uniunii Europene și utilizat în scop privat de domnul Fekete în Ungaria.
Cadrul juridic
Articolul 137 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (
JO L 302, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 58, denumit în continuare „Codul vamal”) prevede:
„Regimul de admitere temporară permite utilizarea pe teritoriul vamal al Comunității, cu exonerare totală sau parțială de drepturi de import și fără a fi supuse măsurilor politicii comerciale, a mărfurilor necomunitare destinate reexportului fără să fi suferit vreo modificare în afara deprecierii normale datorate utilizării lor.”
Articolul 232 din regulamentul de aplicare, care privește procedura de admitere temporară, prevede:
„(1)   Următoarele articole, atunci când nu sunt declarate la vamă în scris sau verbal, se consideră că au fost declarate pentru admitere temporară prin documentul menționat în articolul 233, în conformitate cu articolul 579:
[...]
(b)
mijlocul de transport menționat în articolele 556-561;
[...]”
Articolul 234 alineatul (2) din acest regulament prevede:
„În cazul în care un control dovedește că s-a desfășurat acțiunea menționată la articolul 233, dar mărfurile introduse sau scoase de pe teritoriul Comunității nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 230-232, se consideră că mărfurile respective au fost introduse sau exportate ilegal.”
În aplicarea articolului 560 alineatul (1) primul paragraf din regulamentul menționat, „[p]ersoanele [...] stabilite pe teritoriul vamal al Comunității beneficiază de scutire totală de taxele de import atunci când, în mod ocazional, utilizează în scop privat mijloacele de transport la instrucțiunile titularului înmatriculării, acest titular aflându-se pe teritoriul vamal la momentul utilizării”.
Articolul 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare precizează:
„Scutirea totală de drepturi de import se acordă atunci când mijloacele de transport sunt utilizate în scop comercial sau privat de o persoană fizică stabilită pe teritoriul vamal al Comunității și angajată sau altfel autorizată de posesorul [a se citi «proprietarul»] mijlocului de transport stabilit în afara acelui teritoriu.
Utilizarea privată trebuie să fi fost prevăzută în contractul de angajare.
Autoritățile vamale pot impune restricții privind admiterea temporară a mijloacelor de transport care intră sub incidența acestei dispoziții în cazul utilizării sistematice.”
Situația de fapt din litigiul principal și întrebarea preliminară
Domnul Fekete, care locuiește în Ungaria și are dublă cetățenie, maghiară și a statului Guineea-Bissau, se prezintă ca fondator și președinte al consiliului de administrație al fundației Együtt Afrikáért Alapítvány (Împreună Pentru Africa), cu sediul în Guineea-Bissau. Această fundație este proprietara unui autoturism de tipul Cadillac Escalade pe care l-a introdus pe teritoriul Uniunii, fără declarație vamală, sub regimul admiterii temporare cu scutire totală de taxe la import.
Acest vehicul este utilizat în scop privat de domnul Fekete pe teritoriul vamal al Uniunii.
Potrivit informațiilor furnizate de instanța de trimitere și de guvernul maghiar, în timp ce conducea vehiculul menționat, domnul Fekete a făcut obiectul unui control, la 13 aprilie 2011, din partea serviciilor de poliție din Székesfehérvár (Ungaria). În cursul audierii de către poliție, domnul Fekete ar fi indicat că nu dispunea de o autorizație de utilizare a acestui vehicul pentru că el era fondatorul și președintele consiliului de administrație al fundației respective. Întrucât domnul Fekete nu a putut justifica statutul vamal al vehiculului, la 14 aprilie 2011, autoritatea vamală a inițiat o procedură din oficiu în acest scop.
Reiese de asemenea din decizia de trimitere și din observațiile guvernului maghiar că, la 13 mai 2011, în cadrul acestei proceduri, domnul Fekete a prezentat un document dactilografiat în limba maghiară, datat 1 septembrie 2008 și care ar fi fost redactat în Senegal de domnul Toure Mourdje, în calitate de președinte al consiliului de administrație al fundației Együtt Afrikáért Alapítvány. Respectivul document l-ar autoriza pe domnul Fekete să utilizeze și să conducă vehiculul în cauză. În această privință, guvernul maghiar arată că, în condițiile în care autorizația în cauză ar fi fost semnată în 2008 și nu ar fi semnată de doi martori, astfel cum impune dreptul maghiar, certificatul de înmatriculare al acestui vehicul în Guineea-Bissau ar data din 30 martie 2011, și anume cu o lună înainte de controlul de poliție efectuat în Ungaria. În plus, acest certificat ar prezenta date inexacte sau incomplete și chiar ar da naștere unor îndoieli, în raport cu anumite expresii folosite în limba portugheză, cu privire la posibilitatea de a califica acest document drept certificat de înmatriculare.
Printr-o decizie din 18 mai 2011, autoritatea vamală de primă instanță a considerat că admiterea temporară a vehiculului menționat a avut loc cu încălcarea normelor dreptului Uniunii, deoarece domnul Fekete nu deținea un contract de angajare care să prevadă utilizarea vehiculului în scop privat, în sensul articolului 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare. Prin urmare, această autoritate a decis că, în conformitate cu articolul 202 din Codul vamal, luase naștere o datorie vamală pentru acest vehicul și a dispus plata unei sume de 729355 HUF (aproximativ 2500 de euro) cu titlu de taxe vamale și de 2005727 HUF (aproximativ 7000 de euro) cu titlu de taxă pe valoarea adăugată.
În aceste condiții, domnul Fekete a formulat o cale de atac împotriva acestei decizii în fața autorității vamale ierarhic superioare, susținând că vehiculul în cauză, care aparținea unei fundații, a intrat pe teritoriul Uniunii fără formalități, în temeiul prevederilor convenției denumite „Convenția de la Istanbul”, aprobată prin Decizia 93/329/CEE a Consiliului din 15 martie 1993 privind încheierea Convenției privind admiterea temporară și acceptarea anexelor la aceasta (
JO L 130, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 211). Pe de altă parte, domnul Fekete susținea că autoritatea vamală s-a întemeiat în mod eronat pe lipsa unui contract de angajare, în sensul articolului 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare, pentru a refuza beneficiul scutirii totale de taxele vamale. Din moment ce nu dispunea de un astfel de contract, autoritatea respectivă ar fi trebuit doar să verifice dacă utilizarea privată a vehiculului fusese „altfel autorizată de posesor[...] [a se citi «proprietar»]”, în sensul acestei dispoziții. Or, în această privință, domnul Fekete ar fi prezentat o autorizație din partea președintelui consiliului de administrație al fundației Együtt Afrikáért Alapítvány care îl autorizează să utilizeze și să conducă vehiculul aparținând acestei fundații. În orice caz, domnul Fekete considera că ar fi trebuit să fie considerat angajat al fundației menționate, în temeiul activității pe care o desfășura în cadrul acesteia, chiar dacă nu putea fi calificat astfel potrivit normelor dreptului național.
În urma respingerii căii de atac formulate, domnul Fekete a sesizat instanța de trimitere cu o acțiune în contencios administrativ având ca obiect reexaminarea deciziei autorității vamale ierarhic superioare. Acesta a susținut în esență că, pentru scutirea totală de taxe vamale în temeiul articolului 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare, nu era necesar să existe un contract de angajare, în măsura în care utiliza vehiculul respectiv în scop privat, astfel cum putea să o facă potrivit autorizației din 1 septembrie 2008. În schimb, autoritatea vamală maghiară a arătat, întemeindu-se pe procesul-verbal al reuniunii Comitetului Codului vamal din 6 iulie 2010 (TAXUD/A3/0039/2010-EN), că pentru aplicarea scutirii prevăzute de această dispoziție, utilizarea vehiculului în scop privat trebuie să fie definită într-un contract de angajare între proprietarul acestui vehicul, stabilit în afara Uniunii, și persoana privată stabilită în Uniune. Or, un astfel de contract ar lipsi în prezenta cauză.
Instanța de trimitere arată însă că, deși articolul 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare precizează efectiv că, în cazul în care persoana privată care utilizează vehiculul este angajată de proprietarul mijlocului de transport, utilizarea vehiculului menționat în scop privat trebuie să fi fost prevăzută de contractul de angajare, modul de redactare a acestei dispoziții pare să aibă în vedere de asemenea scutirea totală de taxe la import atunci când utilizarea vehiculului de către persoana privată este „altfel autorizată de posesorul [a se citi «proprietarul»]” acestuia.
În aceste condiții, Székesfehérvári Törvényszék a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Pentru utilizarea privată a unui mijloc de transport în conformitate cu articolul 561 alineatul (2) din regulamentul [de aplicare], este suficient ca o autorizație de utilizare a mijlocului de transport să fie acordată de proprietarul acestuia stabilit în afara teritoriului Comunității sau utilizarea privată a mijlocului de transport este posibilă numai în cadrul unui raport de muncă atunci când este prevăzută (de proprietar) în contractul de angajare?”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării preliminare, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă articolul 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare trebuie interpretat în sensul că scutirea totală de taxe la import pentru un mijloc de transport utilizat în scop privat de o persoană stabilită pe teritoriul vamal al Uniunii nu poate fi acordată decât dacă o astfel de utilizare privată a fost prevăzută într-un contract de angajare încheiat între respectiva persoană și proprietarul vehiculului stabilit în afara acestui teritoriu sau, dimpotrivă, în sensul că scutirea menționată poate fi acordată de asemenea atunci când persoana este, independent de existența unui raport de muncă, altfel autorizată de proprietarul vehiculului să îl utilizeze într-un astfel de scop privat.
Domnul Fekete arată că persoana care utilizează vehiculul în scop privat poate beneficia de scutirea totală de taxe la import chiar atunci când nu a încheiat în mod formal cu proprietarul vehiculului un contract de angajare sau atunci când această utilizare nu este prevăzută în contractul de angajare încheiat între părți. În opinia domnului Fekete, este suficient ca o astfel de persoană să fie „altfel autorizată de posesorul [a se citi «proprietarul»]” vehiculului, în sensul articolului 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare, pentru a beneficia de scutirea totală de taxe la import.
În schimb, guvernul maghiar și Comisia Europeană sunt de părere că, pentru a se acorda scutirea totală de taxe la import prevăzută la articolul 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare, chiar dacă o utilizare comercială a vehiculului poate fi cu siguranță altfel autorizată de proprietarul vehiculului, o utilizare privată a acestui vehicul trebuie să fie în mod necesar prevăzută într-un contract de angajare încheiat între persoana care utilizează vehiculul și proprietarul vehiculului menționat.
În această privință, trebuie arătat că articolul 561 alineatul (2) primul paragraf din regulamentul de aplicare prevede că scutirea totală de taxe la import pentru un mijloc de transport poate fi acordată atunci când acesta este utilizat de o persoană fizică stabilită pe teritoriul vamal al Uniunii fie în scop privat, fie în scop comercial.
În cauza principală, nu se contestă că vehiculul implicat este utilizat exclusiv în scop privat.
Reiese din modul de redactare a articolului 561 alineatul (2) primul paragraf din regulamentul de aplicare că, în contextul acestei dispoziții, acordarea unei scutiri totale de taxe la import este supusă condiției ca această persoană fizică să fie angajată de proprietarul mijlocului de transport stabilit în afara acestui teritoriu sau ca aceasta să fie „altfel autorizată” de proprietarul respectivului mijloc de transport. Cu toate acestea, în cazul unei utilizări a vehiculului în scop privat, al doilea paragraf al acestui articol precizează că utilizarea privată trebuie să fi fost prevăzută de contractul de angajare.
Astfel, reiese dintr-o interpretare coroborată a acestor două paragrafe că, chiar dacă o utilizare în scop comercial poate fi cu siguranță „altfel autorizată de posesor[...] [a se citi «proprietar»]” pentru a obține scutirea totală de taxe la import în conformitate cu articolul 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare, nu astfel stau lucrurile în ceea ce privește o utilizare în scop privat, care nu se poate înscrie decât în cadrul unui raport de muncă și care trebuie prevăzută în mod necesar într-un contract de angajare.
Trebuie arătat de asemenea că, astfel cum a subliniat în mod întemeiat guvernul maghiar, formularea actuală a articolului 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare rezultă din Regulamentul nr. 993/2001, care, astfel cum reiese din considerentul (9) al acestuia, nu a efectuat decât o simplificare și o raționalizare a dispozițiilor prevăzute în titlul III din partea II din Regulamentul nr. 2454/93 și care privesc în special admiterea temporară. Astfel, articolul 1 punctul 28 din Regulamentul nr. 993/2001 a înlocuit titlul III din Regulamentul nr. 2454/93, „Regimuri vamale cu impact economic”, în care figurau articolele 496-787 din acest regulament, cu un nou titlu III denumit de asemenea „Regimuri vamale cu impact economic” și în care figurează, de la intrarea în vigoare a Regulamentului nr. 993/2001, articolele 496-592 din regulamentul de aplicare.
Or, în această privință, articolele care corespund articolului 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare, astfel cum figurau în versiunea acestui regulament anterioară intrării în vigoare a Regulamentului nr. 993/2001, și anume articolul 718 alineatul (1), articolul 718 alineatul (3) literele (a) și (b), articolul 718 alineatul (6) și articolul 718 alineatul (7) litera (b) a doua liniuță, precum și articolul 719 alineatul (4) litera (b), supuneau de asemenea acordarea scutirii totale de taxe la import a unui vehicul importat, în cazul unei utilizări în scop privat de către o persoană stabilită în Uniune, alta decât proprietarul său, condiției ca între persoana respectivă și proprietar să existe un contract de muncă și ca utilizarea privată să fie prevăzută în acest contract de muncă.
Ținând seama de considerațiile care precedă, urmează să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 561 alineatul (2) din regulamentul de aplicare trebuie interpretat în sensul că scutirea totală de taxe la import prevăzută de dispoziția menționată pentru un mijloc de transport utilizat în scop privat de o persoană stabilită pe teritoriul vamal al Uniunii nu poate fi acordată decât dacă o astfel de utilizare privată a fost prevăzută într-un contract de angajare încheiat între respectiva persoană și proprietarul vehiculului stabilit în afara acestui teritoriu.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a opta) declară:

Articolul 561 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001, trebuie interpretat în sensul că scutirea totală de taxe la import prevăzută de dispoziția menționată pentru un mijloc de transport utilizat în scop privat de o persoană stabilită pe teritoriul vamal al Uniunii Europene nu poate fi acordată decât dacă o astfel de utilizare privată a fost prevăzută într-un contract de angajare încheiat între respectiva persoană și proprietarul vehiculului stabilit în afara acestui teritoriu.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: maghiara.