CELEX: 62009CJ0196
Ennakkoratkaisupyyntö
SEUT 267 artiklassa tarkoitettu jäsenvaltion tuomioistuimen käsite
Eurooppa-koulujen valituslautakunta
Eurooppa-kouluihin lähetettyjen opettajien palkkausjärjestelmä
Palkkoja ei mukautettu Englannin punnan arvon alenemisen jälkeen
Yhteensopivuus SEUT 18 ja SEUT 45 artiklan kanssa

Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEUT 18, SEUT 45 ja SEUT 267 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat 137 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan
Eurooppa-kouluihin lähettämää opettajaa ja Eurooppa-koulut ja jossa on kysymys yhtäältä siitä, että nämä kieltäytyivät mukauttamasta
heidän palkkaansa 1.7.2008 edeltävältä ajalta Englannin punnan arvon alenemisen jälkeen, ja toisaalta siitä, mitä laskentatapaa
kyseisestä päivämäärästä lukien oli sovellettava palkkojen mukauttamiseksi muiden valuuttojen kuin euron vaihtokurssien vaihteluun
nähden.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Eurooppa-koulujen perussääntöä koskeva yleissopimus
Eurooppa-koulut perustuivat alun perin kahteen asiakirjaan eli Luxemburgissa 12.4.1957 allekirjoitettuun Eurooppa-koulujen
perussääntöön (Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuskokoelma, nide 443, s. 129) ja Luxemburgissa 13.4.1962 allekirjoitettuun
Eurooppa-koulujen perustamista koskevaan pöytäkirjaan (Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuskokoelma, nide 752, s. 267), joka
liittyy Eurooppa-koulujen perussääntöön.
Nämä asiakirjat korvattiin 21.6.1994 Luxemburgissa tehdyllä Eurooppa-koulujen perussäännön määrittelevällä yleissopimuksella
(EYVL L 212, s. 3; jäljempänä Eurooppa-koulujen yleissopimus), joka tuli voimaan 1.10.2002 ja joka on tällä hetkellä sovellettava
asiakirja. Toisin kuin oli alkuperäisten asiakirjojen osalta, joissa osapuolina olivat vain jäsenvaltiot, yleissopimuksen
tekivät myös Euroopan yhteisöt ja ne valtuutettiin tähän Euroopan yhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön valtuuttamisesta
allekirjoittamaan ja tekemään yleissopimus Eurooppa-koulujen perussäännöstä 17.6.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/557/EY
(EYVL L 212, s. 1).
Eurooppa-koulujen yleissopimuksen johdanto-osan ensimmäisestä neljänteen perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”[Korkeat sopimuspuolet] – – katsovat, että Euroopan yhteisöjen henkilöstön lasten yhteistä opetusta varten Euroopan yhteisöjen
toimielimien tehokkaan toiminnan varmistamiseksi on perustettu vuodesta 1957 lähtien laitoksia, joista käytetään nimeä ’Eurooppa-koulu’;
katsovat, että Euroopan yhteisöt haluavat varmistaa näiden lasten yhteisen opetuksen, ja osallistuvat tässä tarkoituksessa
Eurooppa-koulujen toiminnan rahoittamiseen;
katsovat, että Eurooppa-koulujärjestelmä on oma järjestelmänsä, ja katsovat, että se on jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä
sekä jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisöjen välistä yhteistyötä, hyväksyen samalla täysin jäsenvaltioiden vastuun niiden omien
koulutusjärjestelmien opetuksen sisällöstä ja organisaatiosta sekä niiden kulttuurilliset ja kielelliset erot;
katsovat, että
– –
–        opetushenkilökunnalle ja muille tässä perussäännössä tarkoitetuille henkilöille tulisi taata riittävä oikeusturva johtokunnan
tai hallinnollisten lautakuntien päätöksiä vastaan; tätä tarkoitusta varten tulisi perustaa valituslautakunta, jolla olisi
tarkoin rajattu toimivalta,
–        valituslautakunnan toimivalta ei vaikuta kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan siviili- ja rikosvastuuta koskevissa asioissa.”
Eurooppa-koulujen yleissopimuksen 7 artiklan mukaan Eurooppa-koulujen valituslautakunta (jäljempänä valituslautakunta) on
johtokunnan, pääsihteerin ja tarkastuslautakuntien kanssa yksi kaikille kouluille yhteisistä elimistä.
Eurooppa-koulujen yleissopimuksen 26 artiklassa määrätään, että ”ainoastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen
ratkaisemaan sopimuspuolten väliset riidat, jotka koskevat tämän yleissopimuksen tulkintaa ja soveltamista ja joita ei ole
voitu ratkaista johtokunnassa”.
Eurooppa-koulujen yleissopimuksen 27 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.      Tällä yleissopimuksella perustetaan valituslautakunta.
2.      Kun kaikki hallinnolliset valitusmahdollisuudet on käytetty, valituslautakunnalla on yksinomainen toimivalta ensimmäisenä
ja viimeisenä oikeusasteena ratkaista riidat, jotka koskevat tämän yleissopimuksen soveltamista sopimuksen alaan kuuluviin
henkilöihin hallinnollista ja avustavaa henkilökuntaa lukuun ottamatta ja jotka koskevat yleissopimukseen tai sellaisten sen
nojalla annettuihin määräyksiin perustuvien toimien laillisuutta, joita johtokunta tai hallinnollinen lautakunta on heihin
kohdistanut käyttäessään tähän yleissopimukseen perustuvaa toimivaltaansa. Kun riidat liittyvät rahoitukseen, valituslautakunnalla
on rajoittamaton toimivalta.
Näihin menettelyihin liittyvistä ehdoista ja säännöistä määrätään tarpeen vaatiessa opetushenkilökunnan toimintaa koskevissa
säännöissä tai tuntiopettajien työehdoissa, tai koulujen yleissäännöissä.
3.      Valituslautakunnan jäsenet ovat riippumattomia ja juridisesti päteviksi katsottuja henkilöitä. Ainoastaan Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen tätä tarkoitusta varten laatimalla listalla olevia henkilöitä voidaan nimetä valituslautakuntaan.
4.      Johtokunta hyväksyy valituslautakunnan perussäännön yksimielisellä päätöksellä.
Valituslautakunnan perussäännössä määrätään lautakunnan jäsenten lukumäärästä, menettelystä, jota johtokunta noudattaa nimetessään
jäsenet, jäsenten toimikauden pituudesta sekä heitä koskevista rahoitusjärjestelyistä. Perussäännössä täsmennetään lautakunnan
toimintatapa.
5.      Valituslautakunta hyväksyy omat menettelysääntönsä, jotka sisältävät perussäännön soveltamiselle tarpeelliset määräykset.
Johtokunnan on hyväksyttävä menettelysäännöt yksimielisesti.
6.      Valituslautakunnan tekemät päätökset sitovat riidan osapuolia, ja elleivät nämä pane päätöksiä täytäntöön, jäsenvaltiot saattavat
ne täytäntöönpanokelpoisiksi kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti.
7.      Muut riidat, joiden osapuolena koulut ovat, kuuluvat kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan. Erityisesti niiden toimivalta
siviili- ja rikosoikeudellista vastuuta koskevissa asioissa jää tämän artiklan soveltamisalan ulkopuolelle.”

Eurooppa-koulujen valituslautakunnan perussääntö
Eurooppa-koulujen valituslautakunnan perussäännön 1 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1. – – valituslautakunta koostuu kuudesta jäsenestä, jotka nimitetään viisivuotiskaudeksi.
2.      Johtokunta nimeää heidät jäsentensä kahden kolmasosan määräenemmistöllä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen laatimasta luettelosta.
3. Heidän toimikautensa voidaan uusia hiljaisella hyväksynnällä kerran samanpituiseksi kaudeksi, jollei johtokunta nimenomaisesti
päätä toisin jäsentensä kahden kolmasosan määräenemmistöllä.
– –”
Perussäännön 3 artiklan mukaan ”valituslautakunnan jäsenet eivät saa toimikautensa aikana harjoittaa sellaista poliittista,
hallinnollista tai ammatillista toimintaa, joka ei sovi yhteen jäsenten riippumattomuuden ja puolueettomuuden vaatimuksen
kanssa”.
Perussäännön 5 artiklassa määrätään, että ”valituslautakunnan jäsen voidaan erottaa tehtävästään ainoastaan, jos muut jäsenet
päättävät täysistunnossa jäsenistön kahden kolmasosan määräenemmistöllä, ettei hän enää täytä tehtävän edellytyksiä”.
Perussäännön 15 artiklassa määrätään seuraavaa:
”– –
2.      Jäsen ei voi osallistua sellaisen asian käsittelyyn, joka koskee hänen henkilökohtaista etuaan tai johon hän on aiemmin osallistunut
joko asianosaisen tai sellaisen henkilön asiamiehenä tai neuvonantajana, jonka etua asia koskee, tai tuomioistuimen tai tutkijalautakunnan
jäsenenä tai muussa ominaisuudessa.
3.      Jos jäsen jäävää itsensä jostain edellä mainituista syistä tai muusta erityisestä syystä, hänen on ilmoitettava tästä valituslautakunnan
puheenjohtajalle, joka vapauttaa hänet asian käsittelystä ja järjestää tarvittaessa toisen jäsenen hänen tilalleen.
4.      Jos valituslautakunnan tai jaoston puheenjohtaja katsoo, että jollain jäsenellä on peruste jäävätä itsensä, hän keskustelee
näkemyksistään asianomaisen jäsenen kanssa; ristiriitatapauksissa lautakunta tai jaosto päättää asiasta. Lautakunta tai jaosto
neuvottelee asiasta kyseistä jäsentä kuultuaan ja äänestää siitä tämän poissa ollessa. Jos asian ratkaisukokoonpano päättää,
että jäsen on jäävi, valituslautakunnan puheenjohtaja järjestää tarvittaessa toisen jäsenen hänen tilalleen.”

Eurooppa-koulujen työsopimussuhteista henkilöstöä koskeva säännöstö
Johtokunta hyväksyy Eurooppa-kouluihin lähetettyä henkilöstöä koskevan säännöstön (jäljempänä henkilöstöä koskeva säännöstö)
sille Eurooppa-koulujen yleissopimuksessa tältä osin annetun toimivallan nojalla.
Henkilöstöä koskevan säännöstön, sellaisena kuin sitä sovellettiin vuoden 2004 lokakuusta 30.6.2008 saakka, 49 artiklassa
määrätään seuraavaa:
”1.       Tämän luvun liitteen III määräysten mukaisesti, mikäli asiasta ei nimenomaisesti toisin määrätä, henkilöstön jäsenellä on
oikeus palkkaluokkansa ja ikälisäportaansa mukaiseen palkkaan.
2. a)      Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset maksavat henkilöstön jäsenelle kansalliset palkkasuoritukset ja ilmoittavat nämä maksetut
summat koulun rehtorille siten, että maksun eri osatekijät on eritelty, mukaan lukien sosiaaliturvamaksut ja verot.
b)       Koulu maksaa tässä säännöstössä säädetyn palkan ja kaikkien kansallisten palkkasuoritusten vasta-arvojen, joista on vähennetty
pakolliset sosiaaliturvamaksut, erotuksen.
Vasta-arvo muunnetaan sen maan valuutaksi, missä henkilöstön jäsen hoitaa työtehtäviään, ja valuuttakurssina käytetään Euroopan
yhteisöjen virkamiesten palkkoihin sovellettavaa valuuttakurssia.
Jos vasta-arvo kalenterivuodelta on korkeampi kuin tässä säännöstössä määrätty palkka, henkilöstön jäsen on oikeutettu pitämään
näiden kahden summan välisen erotuksen.
– –”
Henkilöstöä koskevan säännöstön 49 artiklan 2 kohdan b alakohdan selityksessä todetaan seuraavaa:
”Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöjen säännösten mukaan muiden valuuttojen kuin euron osalta viitearvona käytetään
asianomaisen vuoden heinäkuun 1. päivänä voimassa olevaa Euroopan yleisen talousarvion toteuttamisessa noudatettavaa kurssia.
Tätä viitearvoa käytetään muunnettaessa palkat euroiksi.”
Johtokunta päätti lokakuussa 2008 muuttaa henkilöstöä koskevan säännöstön 49 artiklan 2 kohdan b alakohtaa 1.7.2008 lukien
siten, että määräyksen toisen ja kolmannen alakohdan väliin lisättiin seuraava alakohta:
”Näitä valuuttakursseja verrataan talousarvion toimeenpanossa sovellettaviin kuukausittaisiin valuuttakursseihin. Jos yhden
tai useamman valuutan ero suhteessa tähän asti noudatettuun valuuttakurssiin on vähintään 5 %, valuuttakurssi päivitetään
kyseisestä kuukaudesta alkaen. Ellei tätä rajaa saavuteta, valuuttakurssit päivitetään viimeistään kuuden kuukauden kuluttua.”
Henkilöstöä koskevan säännöstön 79 artiklan mukaan hallintoa tai varainhoitoa koskevia päätöksiä vastaan voidaan tehdä hallinnollinen
valitus, joka jätetään pääsihteerille. Pääsihteerin nimenomaisesta tai implisiittisestä päätöksestä, jolla valitus hylätään,
voidaan tehdä muutoksenhakuvalitus säännöstön 80 artiklan nojalla, jonka 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Valituslautakunta on yksin toimivaltainen ensimmäisenä ja viimeisenä asteena kaikissa koulujen toimielinten ja henkilöstön
jäsenten välisissä kiistoissa, jotka koskevat [henkilöstön jäsenelle vastaisen] toimen laillisuutta. Kun riita-asiassa on
kyse maksuvaateista, valituslautakunnalla on täysi toimivalta.”
Henkilöstöä koskevan säännöstön 86 artiklan mukaan ”tämän säännöstön artikloja, jotka vastaavat Euroopan yhteisöjen virkamiehiä
koskevan säännöstön artikloja, tulkitaan komission soveltamien perusteiden mukaisesti”.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Paul Miles ja pääasian muut 136 valittajaa ovat Yhdistyneen kuningaskunnan yhteen Eurooppa-kouluista lähettämiä opettajia.
He saavat henkilöstöä koskevan säännöstön 49 artiklan mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten maksamat kansalliset
palkkasuoritukset ja lisän, joka vastaa tämän säännöstön mukaisen palkan ja kaikkien kansallisten palkkasuoritusten vasta-arvojen,
joista on vähennetty pakolliset sosiaaliturvamaksut, erotusta ja jonka maksaa Eurooppa-koulu (jäljempänä Eurooppa-lisä).
Eurooppa-lisä laskettiin 1.7.2007–30.6.2008 henkilöstöä koskevan säännöstön kyseisenä ajanjaksona sovellettavan version 49
artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti siten, että muodostettiin yhtäältä tämän säännöstön mukaisen palkan ja toisaalta
Englannin punnissa ilmaistun ja Euroopan yleisen talousarvion toteuttamisessa 1.7.2007 noudatetun kurssin mukaisesti muunnetun,
koko kansallisen palkan vasta-arvon välinen erotus.
Englannin punnan arvo aleni huomattavasti lokakuusta 2007 lähtien. Tätä ei kuitenkaan otettu huomioon laskettaessa pääasian
valittajien Eurooppa-lisiä ennen 1.7.2008, koska Euroopan yhteisöjen virkamiesten palkkoihin sovellettavaa valuuttakurssia,
johon kyseisessä määräyksessä viitataan, päivitetään vain kerran vuodessa.
Miles ja muut pääasian valittajat jättivät 15.4. ja 20.5.2008 välisenä aikana hallinnollisia valituksia Eurooppa-koulujen
pääsihteerille ja vaativat, että Englannin punnan vaihtokurssia tarkistettaisiin ja että Eurooppa-lisät laskettaisiin uudelleen
marraskuusta 2007 lukien. Koska pääsihteeri hylkäsi nämä valitukset implisiittisesti, pääasian valittajat tekivät 15.12.2008
ja 9.1.2009 valituslautakunnassa kumoamisvaatimukset ja vaativat lisäksi vahingonkorvausta marraskuun 2007 ja kesäkuun 2008
väliseltä ajalta. Pääasian valittajat esittivät tässä yhteydessä erityisesti väitteen siitä, että henkilöstöä koskevan säännöstön
49 artiklan 2 kohdan b alakohta on lainvastainen EY 12 ja EY 39 artiklaan nähden.
Eurooppa-koulujen johtokunta muutti lokakuussa 2008 henkilöstöä koskevan säännöstön 49 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jotta
vaihtokurssia voitaisiin tarkistaa joustavammin silloin, kun euroalueen ulkopuolella olevien jäsenvaltioiden valuuttakursseissa
tapahtuu voimakkaita muutoksia. Tämän muutoksen voimaantulopäiväksi vahvistettiin 1.7.2008 siitä syystä, että taannehtivasta
soveltamisesta olisi aiheutunut huomattavia kustannuksia ja se olisi merkinnyt, että niiden jäsenvaltioiden lähettämältä henkilöstöltä,
joiden valuutan arvo on kohonnut, olisi vaadittu liikaa maksetun Eurooppa-lisän takaisin maksamista.
Valituslautakunta toteaa, että Eurooppa-koulujen oikeudellinen järjestelmä on oma järjestelmänsä (sui generis), joka on erillinen
samalla yhteisöjen ja Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden järjestelmästä, mutta se on kuitenkin niiden välistä yhteistyötä.
Sen mukaan tästä voidaan päätellä, että vaikka kansalliset tai kansainväliset asiakirjat, joiden osapuolia Eurooppa-koulut
eivät itse ole, eivät oikeudellisesti sido kouluja sellaisenaan, on perusperiaatteita, jotka sisältyvät näihin asiakirjoihin
tai joihin niissä viitataan, käytettävä ainakin viitteinä näiden koulujen toimielinten toiminnassa, koska ne on yhteisesti
hyväksytty sekä unionin että jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksessä. Unionin oikeusnormit, joihin Eurooppa-koulujen yleissopimuksen
soveltamiseksi annetuissa teksteissä nimenomaan viitataan, ovat lisäksi sellaisenaan sovellettavia kyseisten koulujen järjestelmän
puitteissa.
Valituslautakunta toteaa, että tässä tilanteessa pääasian valittajat voivat esittää väitteen siitä, että henkilöstöä koskevan
säännöstön 49 artiklan 2 kohdan b alakohta on lainvastainen EY 12 ja EY 39 artiklaan nähden.
Valituslautakunta huomauttaa, että Eurooppa-koulujen yleissopimuksessa määrätään nimenomaisesti vain, että unionin tuomioistuin
on toimivaltainen ratkaisemaan sopimuspuolten väliset riidat. Esiin tulee kuitenkin kysymys siitä, voidaanko niiden unionin
oikeuden periaatteiden, joihin sen edessä vedotaan, sekä niiden unionin oikeusnormien, joihin tämän yleissopimuksen soveltamiseksi
annetuissa säännöksissä viitataan, tulkitsemiseksi ja soveltamiseksi pitää valituslautakuntaa EY 234 artiklan soveltamisalaan
kuuluvana tuomioistuimena, vaikka se kuuluu omaan järjestelmäänsä, joka on erillinen sekä yhteisön että jäsenvaltioiden järjestelmistä.
Valituslautakunta korostaa tässä yhteydessä, että se on perustettu yleissopimuksella, joka koskee yksinomaan yhteisöä ja sen
jäsenvaltioita ja jonka tehtävänä on taata yhtenäinen oikeussuoja sille annetun toimivallan alalla. Tässä yleissopimuksessa
määrätään myös, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on pantava valituslautakunnan päätökset tarvittaessa täytäntöön
ja että riidat, jotka eivät kuulu sen toimivaltaan, kuuluvat kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan. Olisi siis paradoksaalista,
että ainoastaan kansalliset tuomioistuimet voisivat esittää unionin tuomioistuimelle kysymyksiä Eurooppa-kouluja koskevissa
riita-asioissa. Lopuksi valituslautakunnan mahdollisuus esittää ennakkoratkaisukysymyksiä unionin tuomioistuimelle vastaisi
EY 234 artiklan tavoitetta eli unionin oikeuden yhtenäisen tulkinnan varmistamista.
Valituslautakunta katsoo, että vastauksen antaminen kysymykseen siitä, onko henkilöstöä koskevan säännöstön 49 artiklan 2
kohdan b alakohta yhteensopiva EY 12 ja EY 39 artiklan kanssa, ei ole ongelmatonta. Se toteaa, että koska riidanalaista määräystä
muutettiin vasta 1.7.2008 lähtien eli kahdeksan kuukautta sen jälkeen, kun Englannin punnan arvon todettiin alentuneen voimakkaasti,
Yhdistyneen kuningaskunnan lähettämät opettajat olivat siten heikommassa asemassa heille ennen tätä päivämäärää maksettujen
palkkojen osalta. Se, että muiden jäsenvaltioiden lähettämät opettajat saivat ennen tätä päivämäärää etua kyseisten jäsenvaltioiden
valuuttojen arvon noususta, kun palkkoja ei ollut mukautettu, ei voi myöskään olla hyväksyttävä perustelu Eurooppa-koulujen
näkemykselle, sillä se on vain lisännyt asianomaisten opettajien kohtelun epäyhdenvertaisuutta. Valituslautakunta katsoo,
että tällainen tilanne vaikuttaa olevan yhdenvertaisen kohtelun ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaatteiden
vastainen, minkä lisäksi se näyttää myös merkitsevän työntekijöiden vapaan liikkuvuuden estettä.
Tässä tilanteessa valituslautakunta päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)       Onko [EY] 234 artiklaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu Eurooppa-koulujen valituslautakunnan kaltainen lainkäyttöelin,
joka on perustettu Eurooppa-koulujen perussäännön määrittelevän yleissopimuksen 27 artiklassa, ja onko sen näin ollen siitä
syystä, että se ratkaisee asian viimeisenä oikeusasteena, saatettava asia unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi?
2)       Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko [EY] 12 ja [EY] 39 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä
Eurooppa-kouluissa sovellettavan kaltaiselle palkkausjärjestelmälle, koska siitä huolimatta, että tässä järjestelmässä viitataan
nimenomaisesti yhteisön virkamiehiä koskevaan järjestelmään, sen mukaan ei ole mahdollista ottaa taannehtivastikaan täysimääräisesti
huomioon rahanarvon alenemista, joka johtaa kyseisen jäsenvaltion viranomaisten lähettämien opettajien ostovoiman heikkenemiseen?
3)       Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko sellaisella tilanteiden välisellä erolla, joka on todettavissa yhtäältä
Eurooppa-kouluihin lähetettyjen opettajien osalta, joiden palkkauksesta vastaavat sekä kansalliset viranomaiset että se Eurooppa-koulu,
jossa he opettavat, ja toisaalta Euroopan yhteisön virkamiesten osalta, joiden palkkauksesta yhteisö vastaa täysin, perustella
edellä mainituissa artikloissa esitettyihin periaatteisiin nähden ja siitä huolimatta, että kyseessä olevassa säännöstössä
viitataan nimenomaisesti yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöihin, sitä, että vaihtokurssit, joita sovelletaan vastaavantasoisen
ostovoiman varmistamiseksi, eivät ole samoja?”

Unionin tuomioistuimen toimivalta

Unionin tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
Pääasian valittajat ja komissio katsovat, että unionin tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan valituslautakunnan sille
esittämän ennakkoratkaisukysymyksen ja että viimeksi mainittu ei ainoastaan voi esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä
EY 234 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti vaan että sillä on velvollisuus saattaa tällainen pyyntö tämän käsiteltäväksi.
Eurooppa-koulut ovat sen sijaan vastakkaisen näkemyksen kannalla ja esittävät näin ollen, että ensimmäiseen kysymykseen pitäisi
vastata kieltävästi.
Pääasian valittajat ja komissio katsovat, että valituslautakunta täyttää kaikki edellytykset, sellaisina kuin ne on vahvistettu
unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä, jotta sitä voidaan pitää EY 234 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena. Ne toteavat,
että valituslautakunta on perustettu lailla, se on perustettu pysyväksi, sen jäsenet ovat riippumattomia, sen tuomiovalta
on pakottavaa, se soveltaa oikeussääntöjä ja siinä noudatettava menettely vastaa tavallisissa tuomioistuimessa sovellettavaa
menettelyä, joka on kontradiktorisen periaatteen vaatimusten mukainen. Komissio lisää, että valituslautakunta hoitaa käsiteltävässä
asiassa lainkäyttötehtävää, kun se ratkaisee riita-asian, jossa vastakkain ovat pääasian valittajat ja Eurooppa-koulut työnantajana.
Pääasian valittajat ja komissio katsovat, että vaikka valituslautakunta ei kuulu suoraan johonkin jäsenvaltioon erityisesti,
se on rinnastettava EY 234 artiklassa tarkoitettuun ”jäsenvaltion tuomioistuimeen”. Yhteisöjen tuomioistuin on niiden mukaan
jo myöntänyt asiassa C-337/95, Parfums Christian Dior, 4.11.1997 antamassaan tuomiossa (Kok., s. I-6013, 20–26 kohta), että
useiden jäsenvaltioiden yhteinen tuomioistuin voi esittää sille ennakkoratkaisukysymyksiä. Se perusti tämän ratkaisun EY 234
artiklan teleologiseen tulkintaan ottaen huomioon tämän määräyksen perustana olevan unionin oikeuden yhtenäisen tulkinnan
varmistamisen tavoitteen. Niiden mukaan tätä ratkaisua pitää myös soveltaa valituslautakuntaan, jota on pidettävä kaikkien
jäsenvaltioiden ja unionin yhteisenä tuomioistuimena ja jonka on sovellettava unionin oikeutta samalla tavoin kuin kansallisten
tuomioistuinten. Sen salliminen, että valituslautakunta saa esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen, kun
sen on tulkittava unionin oikeussääntöjä, olisi erityisesti unionin oikeuden yhtenäisen tulkinnan varmistamisen tavoitteen
mukaista.
Komissio myöntää, ettei jokainen kansainvälinen tuomioistuin tosin voi esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyyntöä
pelkästään siitä syystä, että se soveltaa unionin oikeusnormeja. Käsiteltävässä asiassa kysymys on kuitenkin erityistapauksesta,
jossa kaikkien jäsenvaltioiden yhteinen tuomioistuin tulee kansallisten tuomioistuinten sijaan, jotka olisivat muutoin olleet
toimivaltaisia. Pääasian valittajat katsovat, ettei voida hyväksyä, että jäsenvaltiot välttyvät perustamissopimuksista johtuvilta
velvoitteiltaan sen vuoksi, että ne ovat tehneet Eurooppa-koulujen yleissopimuksen, jolla ei lisäksi selvästikään ole tarkoitus
supistaa unionin oikeuden soveltamisalaa.
Komissio ja pääasian valittajat katsovat, että koska unioni on Eurooppa-koulujen yleissopimuksen sopimuspuoli, yleissopimus
ja kaikki siitä johdettu oikeus on täysimääräisesti osa unionin oikeutta. Valittajat päättelevät tästä, että unionin tuomioistuimella
on toimivalta antaa ennakkoratkaisu sekä tästä yleissopimuksesta että henkilöstöä koskevasta säännöstöstä.
Eurooppa-koulut katsovat, että Eurooppa-koulujen yleissopimuksen 27 artiklasta käy ilmi, että valituslautakunta on tuomioistuin.
Ilmiselvästi kysymys ei kuitenkaan ole kansallisesta tuomioistuimesta. Se, että unionin tuomioistuin saattoi erityisesti edellä
mainitussa asiassa Parfums Christian Dior antamassaan tuomiossa ulottaa kansallisen tuomioistuimen käsitteen koskemaan Benelux-maiden
tuomioistuinta, johtui siitä, että immateriaalioikeuksien alalla on olemassa unionin sääntelyä. Henkilöstöä koskevaa säännöstöä
ei kuitenkaan voida pitää alana, jolla olemassa on unionin sääntelyä, vaan yksinkertaisesti ilmauksena siitä, että jäsenvaltioiden
toimivallasta on luovuttu Eurooppa-koulujen toimielinten hyväksi, jotta viimeksi mainitut voivat järjestää suhteensa käyttöönsä
asetettuihin opettajiin. Lisäksi tavaramerkkejä koskevan asian saattaminen Benelux-maiden tuomioistuimen käsiteltäväksi oli
välivaihe kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevissa asioissa, kun taas valituslautakunnan ja kansallisten tuomioistuinten
lainkäyttötehtävän välillä ei ole mitään yhteyttä. Pelkästään sillä seikalla, että valituslautakunnan päätöksen täytäntöönpanoa
voitaisiin vaatia kansallisissa tuomioistuimissa, ei ole tässä suhteessa merkitystä.
Eurooppa-koulut katsovat, että vaikka yhteydet, jotka sillä on unioniin, ovatkin kiinteät, ne eivät ole riittäviä, jotta voitaisiin
katsoa, että henkilöstöä koskeva säännöstö kuuluisi unionin oikeuden soveltamisalaan. Vaikka valituslautakunnan oikeuskäytännöstä
käy ilmi, että yhdenvertaisen kohtelun ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteet ovat perusperiaatteita, joita Eurooppa-koulujen
toimielinten, myös valituslautakunnan, on noudatettava, siitä ei kuitenkaan voida päätellä, että Eurooppa-koulujen johtokunnan
antamat säännökset olisi rinnastettava unionin oikeuteen. Esiin tulevat kysymykset koskevat ainoastaan Eurooppa-koulujen ja
niiden lähetetyn henkilöstön välisiä suhteita eikä suoraa yhteyttä unionin oikeuteen ole. Tässä tilanteessa unionin tuomioistuin
ei ole toimivaltainen vastaamaan valituslautakunnan esittämään ennakkoratkaisupyyntöön, koska ei ole olemassa riittävää yhteyttä
unionin oikeuteen.

Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
On muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä toimielin SEUT
267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin, mikä on pelkästään unionin oikeuden perusteella ratkaistava kysymys, unionin tuomioistuin
ottaa huomioon useita seikkoja, joita ovat muun muassa toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, tuomiovallan pakottavuus, menettelyn
kontradiktorisuus, toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuus (ks. mm. asia C-54/96, Dorsch Consult, tuomio
17.9.1997, Kok., s. I-4961, 23 kohta; asia C-53/03, Syfait ym., tuomio 31.5.2005, Kok., s. I-4609, 29 kohta; asia C-246/05,
Häupl, tuomio 14.6.2007, Kok., s. I-4673, 16 kohta ja asia C-118/09, Koller, tuomio 22.12.2010, 22 kohta, ei vielä julkaistu
oikeustapauskokoelmassa).
Vaikka valituslautakunta täyttää, kuten kaikki tässä asiassa huomautuksensa esittäneet asianomaiset ovat todenneet, kaikki
nämä edellytykset ja sitä on tämän vuoksi pidettävä SEUT 267 artiklassa tarkoitettuna tuomioistuimena, on kuitenkin todettava,
että kyseisen määräyksen sanamuodossa viitataan ”jäsenvaltion tuomioistuimeen”.
On todettava, ettei valituslautakunta kuulu ”jäsenvaltioon”, vaan Eurooppa-kouluihin, jotka ovat, kuten Eurooppa-koulujen
yleissopimuksen johdanto-osan ensimmäisessä ja kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, oma järjestelmänsä, jossa kansainvälisellä
sopimuksella toteutetaan jäsenvaltioiden välinen ja jäsenvaltioiden ja unionin välinen yhteistyö Euroopan unionin toimielinten
henkilöstön lasten yhteistä opetusta varten näiden toimielimien tehokkaan toiminnan varmistamiseksi.
Edellä mainitussa asiassa Parfums Christian Dior annetun tuomion, johon pääasian valittajat ja komissio vetoavat, 21 kohdassa
tosin todettiin, ettei ole olemassa mitään pätevää syytä, miksei Benelux-maiden tuomioistuimen kaltainen useiden jäsenvaltioiden
yhteinen tuomioistuin voisi esittää yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä samalla tavoin kuin kunkin jäsenvaltion
omat tuomioistuimet.
Valituslautakunta ei kuitenkaan ole Benelux-maiden tuomioistuimeen verrattavissa oleva useiden jäsenvaltioiden yhteinen tuomioistuin.
Kun yhtäältä Benelux-tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa kolmen Benelux-valtion yhteisten oikeussääntöjen yhtenäinen soveltaminen
ja toisaalta menettely Benelux-tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa oikeudenkäynnissä,
jonka päätteeksi saadaan Benelux-maiden yhteisten oikeussääntöjen lopullinen tulkinta (ks. em. asia Parfums Christian Dior,
tuomion 22 kohta), valituslautakunnalla ei ole tällaisia yhteyksiä jäsenvaltioiden tuomioistuinjärjestelmiin.
Vaikka valituslautakunnan ovat perustaneet kaikki jäsenvaltiot ja unioni, on kuitenkin niin, että se on kansainvälisen järjestön
toimielin, joka sillä unionin kanssa olevista toiminnallisista yhteyksistä huolimatta pysyy muodollisesti erillisenä unionista
ja näistä jäsenvaltioista.
Tässä tilanteessa pelkästään se, että valituslautakunnan on sovellettava unionin oikeuden yleisiä periaatteita, kun sen käsiteltäväksi
saatetaan riita-asia, ei riitä saattamaan valituslautakuntaa jäsenvaltion tuomioistuimen käsitteen alaan ja siis SEUT 267
artiklan soveltamisalaan.
Pääasian valittajat ja komissio katsovat kuitenkin, että se, että valituslautakunnalla olisi mahdollisuus – tai jopa velvollisuus
– kääntyä unionin tuomioistuimen puoleen tällaisen riita-asian yhteydessä, olisi välttämätöntä näiden periaatteiden yhtenäisen
tulkinnan ja lähetettyjen opettajien niistä johtamien oikeuksien tosiasiallisen kunnioittamisen varmistamiseksi.
Tässä yhteydessä on todettava, että vaikka Eurooppa-koulujen yleissopimuksella perustetun oikeusturvajärjestelmän kehittämistä
edellisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla on mahdollista harkita, jäsenvaltioiden asiana on muuttaa tällä hetkellä voimassa
olevaa järjestelmää (ks. vastaavasti asia C-50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores v. neuvosto, tuomio 25.7.2002, Kok., s.
I-6677, 44 ja 45 kohta).
Kaiken edellä esitetyn perusteella unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan Eurooppa-koulujen valituslautakunnan
esittämään ennakkoratkaisupyyntöön.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe ennakkoratkaisun esittäneessä lainkäyttöelimessä
vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kyseisen lainkäyttöelimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan Eurooppa-koulujen valituslautakunnan esittämään ennakkoratkaisupyyntöön.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.