CELEX: 62014CJ0306
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Direktīva 92/83/EEK
Akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņošana
27. panta 1. punkta d) apakšpunkts
Atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa
Etilspirts
Lietošana zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinfekcijai

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (
OV L 316, 21. lpp.
), 27. panta 2. punkta d) apakšpunktu.
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp
Direktor na Agentsia “Mitnitsi
” (Muitas aģentūras direktors, turpmāk tekstā – “
Direktor
”) un
Biovet AD
(turpmāk tekstā – “
Biovet
”) par etilspirta, ko šis uzņēmums lieto tīrīšanai un dezinficēšanai, aplikšanu ar saskaņoto akcīzes nodokli.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīvas 92/83 preambulas 19. un 20. apsvērums ir izteikti šādi:
“tā kā Kopienas līmenī ir jānosaka atbrīvojumi, kas attiecas uz precēm, kuras pārvadā starp dalībvalstīm;
tā kā tomēr ir iespējams dalībvalstu ziņā atstāt tādu atbrīvojumu piemērošanu, kas saistīti ar galīgu izmantošanu to teritorijā”.
Saskaņā ar šīs direktīvas 19. panta 1. punktu dalībvalstis etilspirtam piemēro akcīzes nodokli.
Direktīvas 92/83 27. panta 1. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis atbrīvo no saskaņotā akcīzes nodokļa šajā direktīvā minētos produktus saskaņā ar nosacījumiem, kurus tās nosaka, lai panāktu pareizu un tūlītēju šādu atbrīvojumu piemērošanu un novērstu jebkādu nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu:
a)
ja tos izplata spirta veidā, kas pilnīgi denaturēts saskaņā ar kādas dalībvalsts prasībām, par kurām ir pienācīgi paziņots un kuras apstiprinātas saskaņā ar šā panta 3. un 4. punktu. [..];
b)
ja tie gan denaturēti saskaņā ar kādas dalībvalsts prasībām, gan tiek izmantoti tādu produktu ražošanai, kas nav domāti cilvēku patēriņam;
[..]
d)
ja tos izmanto medikamentu ražošanai, kas noteikti [Padomes 1965. gada 26. janvāra] Direktīvā 65/65/EEK [par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz patentētajām zālēm (
OV 1965, 22, 369. lpp.
)];
[..].”
Šīs pašas direktīvas 27. panta 2. punkta d) apakšpunktā ir noteikts:
“Dalībvalstis var atbrīvot no saskaņotā akcīzes nodokļa produktus, uz kuriem attiecas šī direktīva, saskaņā ar nosacījumiem, kurus tās nosaka, lai panāktu pareizu un tūlītēju šādu atbrīvojumu piemērošanu, novēršot jebkuru nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu, ja tos izmanto:
[..]
d)
ražošanas procesā, ja gatavais produkts nesatur spirtu;”
Bulgārijas tiesības
Saskaņā ar Likuma par akcīzes nodokli un akcīzes preču noliktavām (
Zakon za aktsizite i danăchnite skladove
, 2005. gada 15. novembra
DV
Nr. 91), tā redakcijā, kas piemērojama pamatlietai (turpmāk tekstā – “
ZADS
”), 22. panta 4. punkta 4. apakšpunktu samaksāto akcīzes nodokli, ar ko aplikts spirts un alkoholiskie dzērieni, atmaksā, ja tie tiek izmantoti ražošanas procesā, ciktāl gala produkts nesatur spirtu.
ZADS
22. panta 7. punktā ir precizēts, ka tostarp tā 22. panta 4. punkta 4. apakšpunkta piemērošanas mērķiem spirts un alkoholiskie dzērieni, kas izmantoti kā tīrīšanas līdzekļi, netiek uzskatīti par tādiem, kas iekļauti vai izmantoti ražošanas procesā.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Biovet
ražo zāļu vielas un pārdod veterinārās zāles, produktus lauksaimniecībai, kā arī cilvēkiem paredzētas zāles.
Saistībā ar savu darbību zāļu ražošanā
Biovet
izmanto etilspirtu ūdenī izšķīdināta 70 % etanola veidā tehniskā aprīkojuma, ražošanas iekārtu, kā arī darba telpu un virsmu tīrīšanai un dezinficēšanai.
2012. gada 14. septembrī
Biovet
lūdza atmaksāt akcīzes nodokli, kas samaksāts par 271 litriem etilspirta, kas šādiem mērķiem izmantots no tā paša gada 1. līdz 31. augustam.
Šī atmaksa tika atteikta ar
Nachalnik na Mitnitsa “Plovdiv
” (Plovdivas pilsētas muitas direktors, Bulgārija) lēmumu. Par šo lēmumu tika iesniegta administratīva sūdzība, un tas ar direktora lēmumu tika atstāts spēkā negrozīts.
Biovet
par šo lēmumu iesniedza prasību
Administrativen sad Sofia‑grad
(Sofijas Administratīvā tiesa, Bulgārija), kas nosprieda, ka tīrīšana un dezinfekcija ir dažāda veida darbības, kas ir kāda gala produkta, kas nesatur alkoholu, ražošanas procesa daļa, kā rezultātā, pamatojoties uz
ZADS
22. panta 4. punkta 4. apakšpunktu, par dezinficēšanai izmantoto spirtu samaksātais akcīzes nodoklis ir jāatmaksā un tas neietilpst šī likuma 22. panta 7. punkta piemērošanas jomā.
Direktors par
Administrativen sad Sofia‑grad
spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību iesniedzējtiesā.
Šādos apstākļos
Varhoven administrativen sad
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Kāda nozīme ir jēdzienam “ražošanas process” Direktīvas 92/83 27. panta 2. punkta d) apakšpunktā, un vai šis jēdziens ietver tīrīšanu un/vai dezinficēšanu kā konkrētu tīrības pakāpju sasniegšanai paredzētus procesus, kuri ir noteikti labā zāļu ražošanas praksē?
2)
Vai Direktīvas 92/83 27. panta 2. punkta d) apakšpunktā ir atļauts, ka pēc tam, kad dalībvalstis likumiski ir noteikušas atbrīvojumu no saskaņotā akcīzes nodokļa spirtam, ar nosacījumu, ka tas tiek izmantots ražošanas procesā un galaprodukts nesatur spirtu, tiek ieviesta tiesību norma, saskaņā ar kuru, piemērojot šo atbrīvojumu, tiek uzskatīts, ka tīrīšanai izmantotais spirts netiek izmantots ražošanas procesā?
3)
Vai ar tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principiem netiek pieļauta tādas fikcijas, kāda ir paredzēta
ZADS
22. panta 7. punktā, ieviešana, kas stājas spēkā uzreiz (t.i., neparedzot atbilstošu laikposmu tirgus dalībnieku rīcības pielāgošanai), ar kuru pēc dalībvalsts ieskata ieviests atbrīvojums no akcīzes nodokļa, to atmaksājot, tiek ierobežots attiecībā uz spirtu, kas izmantots kā tīrīšanas līdzeklis?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo un otro jautājumu
Ar savu pirmo un otro jautājumu, kuri ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 92/83 27. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts pieņem tiesību aktu, ar ko ievieš šajā tiesību normā paredzēto atbrīvojumu, etilspirtam, ko izmanto zāļu ražošanai paredzētā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un/vai dezinficēšanai, var piemērot šo atbrīvojumu, un vai attiecīgajā gadījumā saistībā ar minētā atbrīvojuma ieviešanu šī dalībvalsts var no tā piemērošanas jomas izslēgt etilspirtu, ko izmanto šādā tīrīšanas vai dezinficēšanas nolūkā.
Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru ar LESD 267. pantu iedibinātās sadarbības starp valstu tiesām un Tiesu procedūras ietvaros tai ir jāsniedz valsts tiesai lietderīga atbilde, kas atļautu izlemt tās izskatīšanā esošo strīdu. Šajā nolūkā Tiesai attiecīgā gadījumā ir jāpārformulē tai iesniegtie jautājumi (skat. spriedumu Brasserie Bouquet,
C‑285/14
,
EU:C:2015:353
,
15.
punkts). Apstāklis, ka valsts tiesa prejudiciālo jautājumu ir izteikusi, formāli atsaucoties uz noteiktām Savienības tiesību normām, neliedz Tiesai sniegt šai tiesai visus interpretācijas elementus, kas tai var būt noderīgi, izspriežot izskatāmo lietu, neatkarīgi no tā, vai šī tiesa savu jautājumu formulējumā uz tiem atsaukusies. Šajā ziņā Tiesai no visas valsts tiesas iesniegtās informācijas un tostarp no lēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu pamatojuma ir tiesības izdalīt tos Savienības tiesību elementus, kuriem ir nepieciešama interpretācija, ņemot vērā strīda priekšmetu (skat. spriedumu Essent Energie Productie,
C‑91/13
,
EU:C:2014:2206
,
36.
punkts).
Ciktāl no iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka
Biovet
lūdz atmaksāt akcīzes nodokli, ko tas samaksājis par iekārtu un telpu, kas saistītas ar tā zāļu ražošanas darbību, tīrīšanai un dezinficēšanai izmantoto etilspirtu, ir jāvērtē, vai situācija, kāda tā ir pamatlietā, ietilpst Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta d) apakšpunkta piemērošanas jomā. Proti, ja tas tā būtu, šis spirts atbilstoši šai tiesību normai noteikti būtu atbrīvots no akcīzes nodokļa, kā rezultātā vairs nebūtu jāpārbauda, vai šādā gadījumā ir jāpiemēro šīs direktīvas 27. panta 2. punkta d) apakšpunkts.
Līdz ar to pirmais un otrais jautājums ir jāpārformulē tādējādi, ka tie būtībā ir vērsti uz to, lai noskaidrotu, proti, vai Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais pienākums piemērot atbrīvojumu [no saskaņotā akcīzes nodokļa] ir piemērojams etilspirtam, ko uzņēmums lieto zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinficēšanai.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka minētās tiesību normas formulējums, kurā paredzēts, ka dalībvalstis atbrīvo no akcīzes nodokļa Direktīvā 92/83 norādītos produktus, kas satur spirtu, kad tie tiek izmantoti zāļu ražošanai, nepakļauj šī atbrīvojuma piemērošanu ne nosacījumam, ka šie produkti ir tieši paredzēti zāļu ražošanai, ne nosacījumam, ka tie ietilpst zāļu sastāvā, kuru ražošanai tie tiek izmantoti.
Protams, saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru Direktīvā 92/83 paredzēto atbrīvojumu mērķis tostarp ir novērst spirtam kā starpproduktam, ko satur citi komerciāli vai rūpnieciski produkti, uzliktā akcīzes nodokļa ietekmi (skat. rīkojumu Asprod,
C‑313/14
,
EU:C:2014:2426
,
16.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Neskarot minēto, šis mērķis nav vienīgais ar minētajiem atbrīvojumiem sasniedzamais mērķis, jo atsevišķi atbrīvojumi, kā, piemēram, tie, kuri paredzēti šīs direktīvas 27. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā attiecībā uz spirtu, kas saskaņā ar dalībvalsts prasībām ir pilnīgi denaturēts, un arī attiecībā uz spirtu, kas tāpat denaturēts un izmantots tādu produktu ražošanai, kuri nav paredzēti cilvēka patēriņam, atbrīvo spirtu no saskaņotā akcīzes nodokļa, pat ja tas netiek izmantots kā starpprodukts, ko satur citi produkti.
Tā tas ir arī Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētā atbrīvojuma gadījumā, kura mērķis ir neitralizēt saskaņotā akcīzes nodokļa ietekmi attiecībā uz spirtu, ko izmanto zāļu ražošanai, neraugoties uz to, vai šis spirts ir šo zāļu sastāvā un vai tas ir vienkārši nepieciešams to ražošanai, tomēr nebūdams to sastāvā.
Konkrētajā gadījumā netiek apstrīdēts, ka
Biovet
saistībā ar savu zāļu ražošanas darbību ir lūdzis atmaksāt akcīzes nodokli, ko tas samaksājis par tā aprīkojuma un tā telpu dezinficēšanai izmantoto etilspirtu.
No Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma, ierīču un telpu dezinficēšana ir uzskatāma par nepieciešamu posmu to ražošanas procesā un ka etilspirta izmantošana saistībā ar šādām dezinficēšanas darbībām ir obligāta. Šajā ziņā zālēm salīdzinājumā ar citiem produktiem piemīt specifiska īpatnība, ka to ražošanas process ir pakļauts ļoti stingru sanitāro normu ievērošanai. Proti, kā norāda iesniedzējtiesa, konkrētās dezinficēšanas darbības ir tostarp vērstas uz to, lai iznīdētu patogēnos mikroorganismus, kuru neesamība, piemērojot normas attiecībā uz dzīvotspējīgo šūnu sastāvu zālēs, ir obligāta.
No tā izriet, ka, ciktāl šī dezinfekcija ir zāļu ražošanas procesa neatņemama sastāvdaļa, šim nolūkam izmantotais etilspirts ir jāuzskata par tādu, kas izmantots “zāļu ražošanā” Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē.
Līdz ar to saskaņā ar šo tiesību normu šis spirts ir jāatbrīvo no saskaņotā akcīzes nodokļa atbilstoši attiecīgās dalībvalsts paredzētajiem nosacījumiem ar mērķi panākt pareizu un tūlītēju minētajā tiesību normā paredzētā atbrīvojuma piemērošanu, kā arī novērst jebkuru nodokļu nemaksāšanu, apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu.
Šajos apstākļos uz pirmo un otro jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzēto pienākumu piemērot atbrīvojumu no saskaņotā akcīzes nodokļa piemēro etilspirtam, ko uzņēmums lieto zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinficēšanai.
Par trešo jautājumu
Ņemot vērā atbildes uz pirmo un otro jautājumu, uz trešo jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 27. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzēto pienākumu piemērot atbrīvojumu no saskaņotā akcīzes nodokļa piemēro etilspirtam, ko uzņēmums lieto zāļu ražošanai izmantotā aprīkojuma un telpu tīrīšanai un dezinficēšanai.

[Paraksti]
(
*
)   Tiesvedības valoda – bulgāru.