CELEX: 62011CJ0034
Neîndeplinirea obligațiilor de către un stat membru
Controlul poluării
Valori-limită aplicabile concentrațiilor de PM10 în aerul înconjurător

Prin cererea introductivă, Comisia Europeană solicită Curții să constate că, prin faptul că nu a garantat că concentrațiile de PM
în aerul înconjurător nu depășesc valorile-limită prevăzute la articolul 13 din Directiva 2008/50/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind calitatea aerului înconjurător și un aer mai curat pentru Europa (
JO L 152, p. 1
), Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul articolului 13 menționat în ceea ce privește zonele și aglomerările Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul.
Cadrul juridic
Directiva 96/62/CE
Conform articolului 11 din Directiva 96/62/CE a Consiliului din 27 septembrie 1996 privind evaluarea și gestionarea calității aerului înconjurător (
JO L 296, p. 55
, Ediție specială, 15/vol. 3, p. 198), statele membre trebuie să prezinte rapoarte anuale privind respectarea valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
.
Directiva 1999/30/CE
Potrivit articolului 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30/CE a Consiliului din 22 aprilie 1999 privind valorile-limită pentru dioxidul de sulf, dioxidul de azot și oxizii de azot, pulberile în suspensie și plumbul din aerul înconjurător (
JO L 163, p. 41
, Ediție specială, 15/vol. 5, p. 46):
„Statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că concentrațiile de PM
din aerul înconjurător, evaluate în conformitate cu articolul 7, nu depășesc valorile-limită stabilite în secțiunea I din anexa III în conformitate cu datele menționate în aceasta.
[...]”
În temeiul articolului 5 alineatul (4) din această directivă, în cazul în care aceste valori sunt depășite date fiind concentrațiile de PM
prezente în aerul înconjurător din cauze naturale cu mult peste nivelul normal din sursele naturale, statul membru în cauză informează Comisia, prezentând justificările necesare.
Anexa III la directiva menționată stabilește două tipuri de valori-limită pentru pulberile de PM
, făcând distincția între două faze, la rândul lor împărțite în două perioade. În ceea ce privește perioadele fazei 1, cuprinsă între 1 ianuarie 2005 și 31 decembrie 2009, pe de o parte, valoarea zilnică de 50 μg/m
nu trebuie depășită de mai mult de 35 de ori într-un an calendaristic, iar pe de altă parte, valoarea anuală care nu trebuie depășită este de 40 μg/m
. În ceea ce privește perioadele fazei 2, care începe din 1 ianuarie 2010, pe de o parte, valoarea zilnică, ce nu trebuie depășită de mai mult de 7 ori într-un an calendaristic, este de 50 μg/m
, iar pe de altă parte, valoarea anuală este de 20 μg/m
.
În vederea evaluării prevăzute la articolul 7 din aceeași directivă, trebuie să se facă distincția între „zonă” și „aglomerare”.
Potrivit articolului 2 punctul 8 din Directiva 1999/30, zonă înseamnă „o parte a teritoriului delimitată de statele membre”.
Articolul 2 punctul 9 din această directivă definește aglomerarea drept „o zonă cu o concentrare a populației de peste 250000 de locuitori sau o zonă în care concentrarea populației este de cel mult 250000 de locuitori, cu o densitate a populației pe km
care pentru statele membre justifică necesitatea evaluării și gestionării calității aerului înconjurător”.
Directiva 2008/50
Directiva 2008/50, care a intrat în vigoare la 11 iunie 2008, reprezintă o codificare a cinci acte legislative în materie de evaluare și gestionare a calității aerului înconjurător, în special a Directivelor 96/62 și 1999/30.
Directivele respective au fost abrogate prin articolul 31 din Directiva 2008/50 începând cu 11 iunie 2010, fără a se aduce atingere obligațiilor care revin statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere și de aplicare a acestor directive.
Articolul 13 din Directiva 2008/50, intitulat „Valorile-limită și pragurile de alertă pentru protecția sănătății umane”, prevede la alineatul (1):
„Statele membre se asigură că, în ansamblul zonelor și aglomerărilor lor, nivelurile de dioxid de sulf, PM
, plumb și monoxid de carbon din aerul înconjurător se situează sub valorile-limită prevăzute în anexa XI.
[...]
Gradul de respectare a acestor cerințe este evaluat în conformitate cu anexa III.
Marjele de toleranță prevăzute în anexa XI se aplică în conformitate cu articolul 22 alineatul (3) și articolul 23 alineatul (1).”
Trebuie constatat că anexa XI la Directiva 2008/50 nu modifică valorile-limită stabilite pentru PM
prin anexa III la Directiva 1999/30.
În schimb, Directiva 2008/50 stabilește, la articolul 22, reguli speciale referitoare la prorogarea termenelor de atingere a valorilor-limită și în special condițiile derogării de la obligația de a aplica aceste valori.
Potrivit articolului 22 alineatele (2) și (4) din această directivă:
„(2)   Atunci când, într-o anumită zonă sau aglomerare, conformitatea cu valorile-limită pentru PM
, astfel cum sunt precizate în anexa XI, nu poate fi atinsă datorită unor caracteristici de dispersie specifice arealului, condițiilor climatice nefavorabile sau contribuțiilor transfrontaliere, un stat membru este exonerat de obligația de a aplica aceste valori-limită până la 11 iunie 2011, sub rezerva îndeplinirii condițiilor stabilite la alineatul (1) și cu condiția ca statul membru să demonstreze că au fost luate toate măsurile necesare la nivel național, regional și local pentru respectarea termenelor.
[...]
(4)   Statele membre notifică Comisia atunci când, în opinia lor, alineatele (1) sau (2) sunt aplicabile și comunică acesteia planul privind calitatea aerului menționat la alineatul (1), inclusiv toate informațiile relevante necesare Comisiei, pentru ca aceasta să evalueze dacă toate condițiile relevante sunt sau nu îndeplinite. În cadrul evaluării, Comisia ține seama de efectele estimate, prezente și viitoare, asupra calității aerului înconjurător din statele membre ale măsurilor ce au fost luate de statele membre, precum și de efectele estimate asupra calității aerului înconjurător ale actualelor măsuri comunitare și ale măsurilor ce urmează a fi propuse de către Comisie.
Atunci când Comisia nu ridică obiecții în termen de nouă luni de la primirea notificării, se consideră că sunt îndeplinite condițiile relevante pentru aplicarea alineatului (1) sau (2).
În cazul în care se ridică obiecții, Comisia poate cere statelor membre să modifice sau să furnizeze noi planuri privind calitatea aerului.”
Procedura precontencioasă
Cu prilejul examinării rapoartelor anuale întemeiate pe Directivele 96/62 și 1999/30 privind respectarea valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
prezentate de Republica Portugheză pentru anii 2005, 2006 și 2007, Comisia a constatat depășirea respectivelor valori în această perioadă în opt zone și aglomerări, respectiv Braga, Vale do Ave, Vale de Sousa, Porto Litoral, Zona de Influência de Estarreja, Área Metropolitana de Lisboa Norte, Área Metropolitana de Lisboa Sul și Setúbal.
Apreciind că în acest fel Republica Portugheză nu și-a respectat obligațiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30, la 2 februarie 2009, Comisia a adresat acestui stat membru o punere în întârziere prin care susținea, în plus, că încălcările valorilor-limită care au fost constatate reflectau o tendință pe termen lung de a nu respecta obligațiile menționate.
Comisia a indicat în anexă zonele în care fuseseră înregistrate respectivele încălcări ale valorilor-limită pentru PM
și a invitat autoritățile portugheze să își prezinte observațiile în termen de două luni.
În răspunsul din 6 aprilie 2009, Republica Portugheză a subliniat că la 5 martie 2009 notificase, în temeiul articolului 22 din Directiva 2008/50, o cerere de prorogare a termenelor de atingere a valorilor-limită prevăzute în anexa XI la aceasta, considerând că sunt îndeplinite condițiile unei astfel de prorogări în ceea ce privește aglomerările Vale do Ave, Vale de Sousa, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte, Área Metropolitana de Lisboa Sul și Setúbal.
În ceea ce privește aglomerarea Setúbal, autoritățile portugheze, amintind că explicaseră deja anterior scrisorii de punere în întârziere că depășirile valorilor-limită erau determinate de cauze naturale din categoria celor vizate de articolul 5 alineatul (4) din Directiva 1999/30, au furnizat o descriere a metodei utilizate pentru a determina importanța influenței acestor cauze naturale.
Totodată, în ceea ce privește zonele Braga și Zona de Influência de Estarreja, Republica Portugheză a informat Comisia despre elaborarea unor programe de ameliorare a calității aerului, solicitând prorogarea termenului prevăzut pentru atingerea valorilor-limită stabilite.
Prin decizia din 26 noiembrie 2009, ridicând obiecții cu privire la derogarea solicitată de Republica Portugheză la 5 martie 2009, Comisia a respins cererea respectivă, în temeiul articolului 22 din Directiva 2008/50.
La 22 martie 2010, ținând seama de obiecțiile formulate prin decizia din 26 noiembrie 2009, precum și de rapoartele anuale sus-menționate, Comisia a adresat Republicii Portugheze un aviz motivat.
În scrisoarea sa de răspuns, datată 9 iunie 2010, invocând o serie de măsuri în curs de aplicare și subliniind dorința sa de continuare a eforturilor întreprinse în vederea respectării în totalitate a valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
, Republica Portugheză a recunoscut depășirea acestor valori în zonele și aglomerările Aveiro/Ílhavo, Zona de Influência de Estarreja, Porto Litoral, Braga și Área Metropolitana de Lisboa Norte.
Întrucât a considerat acest răspuns nesatisfăcător, Comisia a decis să introducă prezenta acțiune.
Cu privire la acțiune
Argumentele părților
Întemeindu-se pe obiecțiile pe care le-a formulat prin decizia sa din 26 noiembrie 2009 și pe rapoartele anuale privind respectarea valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
prezentate de Republica Portugheză pentru anii 2005, 2006 și 2007, Comisia arată că aceste valori-limită au fost depășite în zonele și aglomerațiile Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul.
Potrivit acestei instituții, rapoartele respective indică faptul că valorile-limită în cauză sunt în continuare depășite în mai multe zone și aglomerări și relevă, în anumite cazuri, o tendință de depășire pe termen lung a acestor valori-limită. Această constatare ar fi fost confirmată prin raportul privitor la anul 2009, transmis de Republica Portugheză la 30 septembrie 2010, în ceea ce privește zonele și aglomerările Braga, Porto Litoral, Aveiro/Ílhavo, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul. În această din urmă aglomerare, depășirile ar subzista în anumite puncte de prelevare chiar luând în considerare și cauzele naturale. În plus, Comisia remarcă faptul că zona Aveiro/Ílhavo nu figura în rapoartele anterioare punerii în întârziere și avizului motivat.
Republica Portugheză contestă mai întâi faptul că depășirile valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
ar reflecta o tendință pe termen lung în Portugalia.
În continuare, acest stat membru arată că, în avizul său motivat, Comisia nu a precizat care sunt zonele și aglomerările la care se referă motivul invocat împotriva sa.
În sfârșit, după ce amintește mai multe măsuri întreprinse de autoritățile portugheze care arată o evoluție pozitivă în ceea ce privește diminuarea depășirilor valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
, Republica Portugheză, întemeindu-se pe datele disponibile în raportul referitor la anul 2009, recunoaște că în zonele și în aglomerările care fac obiectul prezentei proceduri a subzistat o depășire a valorii-limită zilnice pentru PM
, dar nu și a valorii-limită anuale, care nu a mai fost depășită în niciuna dintre zonele sau aglomerările respective din anul 2008.
Prin urmare, acest stat membru solicită respingerea prezentei acțiuni în măsura în care privește motivele contestate.
În replica sa, Comisia subliniază că, în conformitate cu sistemul instituit prin Directivele 96/62 și 2008/50, gestionarea administrativă a calității aerului înconjurător revine statelor membre, ceea ce se traduce în special, pe de o parte, prin competența acestora de a delimita zonele și aglomerările, de a stabili listele zonelor și ale aglomerărilor în care nivelurile poluanților în cauză depășesc valorile-limită aplicabile respectivilor poluanți sau sunt inferioare acestora, de a determina locurile în care trebuie luate anumite măsuri și de a decide ce măsuri vor fi adoptate, precum și, pe de altă parte, prin obligația de a furniza în timp util informații referitoare la eventualele depășiri ale valorilor-limită sub forma unui raport.
În consecință, controlul respectării valorilor-limită aplicabile poluanților în cauză nu ar putea fi efectuat de Comisie decât pe baza valorilor care sunt comunicate chiar de către statul membru și care, pe de altă parte, sunt transmise într-un termen de nouă luni de la sfârșitul anului de referință. Astfel, Comisia nu ar putea decât să constate depășirea valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
care a avut loc în perioada ce face obiectul rapoartelor transmise de Republica Portugheză.
Faptul că respectivele valori-limită au continuat să fie depășite pe parcursul mai multor ani în anumite zone relevă, potrivit Comisiei, o problemă sistematică de care statul membru în cauză trebuie să fie perfect conștient, ținând seama că el însuși a colectat datele și a concluzionat că au fost depășite aceste valori-limită.
Comisia apreciază astfel că sistemul directivelor în domeniul evaluării și gestionării calității aerului înconjurător îi permite să verifice existența unei eventuale încălcări prin intermediul singurelor mijloace de probă admisibile puse la dispoziția sa, și anume datele furnizate de statele membre, și că revine statului membru în cauză sarcina de a contrazice concluziile Comisiei, pe baza celor mai recente date susceptibile să dovedească respectarea în prezent a valorilor-limită aplicabile poluanților în discuție. În lipsa unei astfel de reacții a statului membru în cauză, Comisia ar trebui să considere că încălcarea persistă și ar putea să solicite Curții să o constate.
În speță, Comisia arată că pe parcursul procedurii precontencioase a solicitat permanent ca Republica Portugheză să respecte valorile-limită stabilite prin Directiva 2008/50. Concluziile prezentei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor nu s-ar referi, astfel, la anii trecuți, ci ar viza o încălcare actuală, a cărei persistență nu poate fi contestată de Republica Portugheză decât prin prezentarea probei respectării acestei directive în termenul stabilit prin avizul motivat. În consecință, revine acestui stat membru sarcina de a dovedi că respectiva încălcare nu mai există, prin prezentarea de date noi, susceptibile să demonstreze că aceasta a încetat. În măsura în care Republica Portugheză nu prezintă aceste date, trebuie să se constate că încălcarea există.
În plus, Comisia subliniază că nu are interesul să exercite acțiunea în prezenta cauză pentru a obține din partea Curții pronunțarea asupra unor fapte trecute, dat fiind că nu ar realiza niciun folos de pe urma unei hotărâri de constatare a unei situații din trecut. În cazul în care Curtea ar constata că, din anul 2005 până în anul 2007, Republica Portugheză nu a respectat o directivă care, în vigoare în perioada respectivă, și-a încetat ulterior aplicabilitatea, o astfel de hotărâre nu ar avea, în principiu, niciun efect util.
În ceea ce privește argumentul Republicii Portugheze potrivit căruia nu a precizat în avizul motivat zonele și aglomerările care nu sunt vizate, Comisia arată că, dat fiind faptul că statul membru în cauză constituie singura sursă de informații cu privire la depășirea valorilor-limită aplicabile concentrațiilor de PM
, Republica Portugheză are cunoștință de locurile în care aceste valori-limită sunt depășite. Întrucât zonele în cauză au făcut obiectul unei cereri de derogare care a stat la baza adoptării deciziei din 26 noiembrie 2009 a Comisiei, acest stat membru ar fi suficient de informat cu privire la obiectul litigiului, dat fiind că nu a contestat faptele și că el însuși a menționat, în declarațiile sale ulterioare, care sunt zonele în care respectivele valori-limită fuseseră depășite. În plus, Comisia susține că a precizat zonele în cauză în scrisoarea de punere în întârziere și că acestea nu au fost schimbate în avizul motivat.
De asemenea, întrucât în memoriul în apărare Republica Portugheză recunoaște că, potrivit ultimelor date disponibile, nu este garantată nici în prezent nedepășirea valorilor-limită zilnice de PM
în patru zone sau aglomerări, dar că între timp a reușit să asigure nedepășirea valorii-limită anuale de PM
, la momentul închiderii dezbaterilor, prezenta acțiune ar avea ca unic obiect constatarea că acest stat membru, prin faptul că nu a luat măsurile necesare, și-a încălcat obligațiile în ceea ce privește valoarea-limită zilnică de PM
în aceste patru zone sau aglomerări.
În cuprinsul memoriului său în duplică, Republica Portugheză răspunde că, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, existența unei neîndepliniri a obligațiilor trebuie apreciată în funcție de situația din statul membru astfel cum aceasta se prezenta la momentul expirării termenului stabilit în avizul motivat (a se vedea în special Hotărârea din 20 martie 2003, Comisia/Italia,
C-143/02, Rec., p. I-2877
, punctul 11, și Hotărârea din 12 iunie 2003, Comisia/Spania,
C-446/01, Rec., p. I-6053
, punctul 15).
Astfel, la momentul expirării acestui termen, respectiv la 7 iunie 2010, datele disponibile ar fi privit măsurile referitoare la anul 2009, precum și zonele și aglomerările menționate de Republica Portugheză în răspunsul său. Hotărârea Curții ar trebui astfel să se raporteze la această dată, observațiile Comisiei privind momentul la care trebuie să se refere hotărârea fiind lipsite de temei potrivit jurisprudenței sus-menționate.
Aprecierea Curții
Prin acțiunea formulată, Comisia solicită Curții să constate că, prin faptul că nu a garantat că concentrațiile de PM
în aerul înconjurător nu depășesc valorile-limită prevăzute la articolul 13 din Directiva 2008/50, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei dispoziții.
Chiar dacă Republica Portugheză nu a invocat o cauză de inadmisibilitate a prezentei acțiuni, trebuie totuși să se arate, cu titlu introductiv, că Curtea poate analiza din oficiu dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 258 TFUE pentru introducerea unei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor (a se vedea în special Hotărârea din 31 martie 1992, Comisia/Italia,
C-362/90, Rec., p. I-2353
, punctul 8, Hotărârea din 26 ianuarie 2012, Comisia/Slovenia, C-185/11, punctul 28, și Hotărârea din 8 martie 2012, Comisia/Portugalia, C-524/10, punctul 64).
Din această perspectivă, trebuie analizat dacă avizul motivat și acțiunea prezintă motivele în mod coerent și precis, pentru a permite Curții să determine cât mai exact întinderea încălcării dreptului Uniunii imputate, condiție necesară pentru ca Curtea să poată verifica existența pretinsei neîndepliniri a obligațiilor (a se vedea în acest sens Hotărârea din 1 februarie 2007, Comisia/Regatul Unit,
C-199/04, Rec., p. I-1221
, punctele 20 și 21, precum și Hotărârea din 24 martie 2011, Comisia/Slovenia, C-365/10, punctul 19).
Astfel, după cum rezultă în special din articolul 38 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul de procedură al Curții și din jurisprudența referitoare la această dispoziție, orice cerere introductivă de instanță trebuie să cuprindă obiectul litigiului și expunerea sumară a motivelor și această mențiune trebuie să fie suficient de clară și de precisă pentru a permite pârâtului să își pregătească apărarea, iar Curții să își exercite controlul. Din cele arătate reiese că elementele esențiale de fapt și de drept pe care se întemeiază o acțiune trebuie să rezulte în mod coerent și comprehensibil din chiar textul cererii, iar concluziile acesteia din urmă trebuie să fie formulate într-un mod neechivoc, astfel încât Curtea să nu se pronunțe
ultra petita
sau să nu omită să se pronunțe asupra unei obiecții (a se vedea în special Hotărârea din 15 iunie 2010, Comisia/Spania,
C-211/08, Rec., p. I-5267
, punctul 32, Hotărârea din 26 ianuarie 2012, Comisia/Slovenia, citată anterior, punctul 29, și Hotărârea din 19 aprilie 2012, Comisia/Țările de Jos, C-141/10, punctul 15).
În speță, din concluziile cererii rezultă că acțiunea formulată de Comisie nu vizează decât zonele și aglomerările Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul. În plus, în ceea ce privește problema tipului de valori-limită stabilite pentru PM
care au fost depășite, Comisia a circumscris obiectul acțiunii, în cadrul memoriului său în replică, la valorile-limită zilnice de PM
.
În schimb, Comisia nu precizează nici în concluziile cererii sale, nici în motivele acesteia care sunt anii la care se referă neîndeplinirea obligațiilor imputată. Cu toate acestea, invocând numai Directiva 2008/50, Comisia se limitează la a susține că este vorba de o neîndeplinire actuală a obligațiilor și că hotărârea Curții trebuie să privească prezentul, iar nu trecutul, fără a preciza totuși perioada vizată.
În aceste condiții, trebuie să se constate că prin lipsa menționării unui element indispensabil din conținutul cererii introductive de instanță, precum perioada în decursul căreia Republica Portugheză ar fi încălcat, potrivit susținerilor Comisiei, dreptul Uniunii, nu sunt îndeplinite cerințele de coerență, de claritate și de precizie.
În plus, în măsura în care Comisia nu indică în mod precis perioada la care se referă neîndeplinirea obligațiilor imputată și se abține, pe de altă parte, să furnizeze probe pertinente, subliniind în mod laconic faptul că nu are interes să exercite acțiunea în prezenta cauză pentru a obține din partea Curții pronunțarea asupra unor fapte trecute, dat fiind că nu ar realiza niciun folos de pe urma unei hotărâri de constatare a unei situații din trecut, această instituție nu numai că nu ia în considerare în mod vădit obligațiile, atât pentru Curte, cât și pentru ea însăși, care decurg din jurisprudența citată la punctele 43 și 44 din prezenta hotărâre, dar nu permite nici Curții să își exercite controlul asupra prezentei acțiuni în constatarea neîndeplinirii obligațiilor.
Trebuie totuși să se arate că, astfel cum reiese din dosar, verificarea rapoartelor anuale privind anii 2005, 2006 și 2007, prezentate Comisiei de Republica Portugheză, a relevat că valorile-limită zilnice de PM
au fost depășite în mai multe zone și aglomerări. Pe baza acestor rapoarte, Comisia a adresat Republicii Portugheze o punere în întârziere în cadrul căreia a apreciat că acest stat membru nu și-a respectat obligațiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30. Comisia a admis în final, în cadrul ședinței, pe de o parte, că mijloacele de probă pe care se întemeiază acțiunea sa sunt constituite din datele care rezultă din rapoartele anuale privind anii 2005, 2006 și 2007 și, pe de altă parte, că, întrucât nu exista o încălcare generală și continuă a respectivelor obligații, nu este vorba de o problemă sistematică.
Aceste indicații concludente permit să se deducă faptul că neîndeplinirea obligațiilor prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30 privește, în orice caz, depășirea valorilor-limită de PM
în aerul înconjurător și se referă la perioada anilor 2005-2007 în zonele și aglomerările Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul.
Prin urmare, trebuie să se constate că, în limitele astfel stabilite, prezenta acțiune în constatarea neîndeplinirii obligațiilor poate fi declarată admisibilă.
În ceea ce privește temeinicia prezentei acțiuni, este suficient să se amintească faptul că Republica Portugheză recunoaște, în observațiile sale, depășirea valorilor-limită aplicabile concentrațiilor zilnice de PM
în aerul înconjurător în limitele constatate la punctul 50 din prezenta hotărâre.
În consecință, acțiunea trebuie admisă în aceste limite.
Având în vedere precizările de mai sus, trebuie să se constate că, în măsura în care privește perioada ulterioară anului 2007, acțiunea nu îndeplinește cerințele de claritate și de precizie, pentru motivele enunțate la punctele 47 și 48 din prezenta hotărâre, și trebuie, prin urmare, să fie respinsă ca inadmisibilă.
În consecință, contrar a ceea ce pare să invoce Comisia în concluziile cererii sale, nu trebuie luată în considerare Directiva 2008/50. Astfel, această directivă nu se aplică faptelor imputate statului membru în cauză, care sunt anterioare datei de 11 iunie 2008, data publicării și a intrării ei în vigoare.
Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie constatat că, prin faptul că nu a garantat că, pentru anii 2005-2007, concentrațiile de PM
în aerul înconjurător nu depășesc valorile-limită prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30 în ceea ce privește zonele și aglomerările Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei dispoziții.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Potrivit articolului 138 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Potrivit articolului 138 alineatul (3) prima teză din același regulament, în cazul în care părțile cad fiecare în pretenții cu privire la unul sau mai multe capete de cerere, fiecare parte suportă propriile cheltuieli de judecată.
În prezenta cauză, trebuie să se țină seama de faptul că motivul Comisiei întemeiat pe nerespectarea obligațiilor prevăzute la articolul 13 din Directiva 2008/50 în ceea ce privește perioada ulterioară anului 2007 a fost declarat inadmisibil.
În consecință, se impune ca Comisia și Republica Portugheză să suporte propriile cheltuieli de judecată.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera întâi) declară și hotărăște:

1)
Prin faptul că nu a garantat că, pentru anii 2005-2007, concentrațiile de PM
în aerul înconjurător nu depășesc valorile-limită prevăzute la articolul 5 alineatul (1) din Directiva 1999/30/CE a Consiliului din 22 aprilie 1999 privind valorile-limită pentru dioxidul de sulf, dioxidul de azot și oxizii de azot, pulberile în suspensie și plumbul din aerul înconjurător, în ceea ce privește zonele și aglomerările Braga, Porto Litoral, Área Metropolitana de Lisboa Norte și Área Metropolitana de Lisboa Sul, Republica Portugheză nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în temeiul acestei dispoziții.

2)
Respinge în rest acțiunea.

3)
Comisia Europeană și Republica Portugheză suportă, fiecare, propriile cheltuieli de judecată.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: portugheza.