CELEX: 62010CJ0138
Colná únia
Colné vyhlásenie
Prijatie tohto vyhlásenia colným orgánom
Zrušenie už prijatého colného vyhlásenia
Dôsledky na represívne opatrenia

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 bodu 5, článku 8 ods. 1 prvej zarážky a článkov 62, 63 a 68
nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1;
Mim. vyd. 02/004, s. 307), zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1791/2006 z 20. novembra 2006 (Ú. v. EÚ L 363, s. 1,
ďalej len „colný kódex“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi DP grup EOOD (ďalej len „DP grup“) a Direktor na Agencija „Mitnici“ (riaditeľ colného
úradu) vo veci žaloby tejto spoločnosti o zrušenie colného vyhlásenia, ktoré bolo vystavené na jej účet.

Právny rámec

Colný kódex
Šieste odôvodnenie colného kódexu znie:
„keďže by sa vzhľadom na mimoriadny význam zahraničného obchodu spoločenstva mali colné formality a kontroly zrušiť alebo...
prinajmenšom zachovať na minimálnej úrovni“.
Článok 4 colného kódexu stanovuje:
„Na účely tohto kódexu sa rozumie:
…
5.      ‚rozhodnutím‘ akýkoľvek správny akt vydaný colným orgánom, týkajúci sa colných predpisov, ktorým sa rozhoduje v konkrétnom
prípade a ktorý má právne účinky na jednu alebo viacej určitých alebo určiteľných osôb; tento termín okrem iného zahrňuje
záväzné informácie o nomenklatúrnom zatriedení tovaru v zmysle článku 12.
…
17.      ‚colným vyhlásením‘ úkon, ktorým osoba prejavuje stanovenou formou a spôsobom vôľu, aby bol tovar prepustený do navrhovaného
colného režimu.
…“
Článok 59 ods. 1 tohto kódexu uvádza:
„Všetok tovar určený na prepustenie do colného režimu musí byť uvedený v colnom vyhlásení pre príslušný colný režim.“
Článok 62 uvedeného kódexu stanovuje:
„1.      Písomné colné vyhlásenie musí byť podané na tlačive, ktoré zodpovedá úradnému vzoru stanovenému pre tento účel. Musí byť podpísané
a musí obsahovať všetky náležitosti nevyhnutné pre uplatňovanie predpisov upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar navrhovaný
v colnom vyhlásení.
2.      K písomnému colnému vyhláseniu musia byť pripojené všetky doklady, ktorých predloženie je nevyhnutné pre uplatňovanie predpisov
upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar navrhovaný v colnom vyhlásení.“
Podľa článku 63 colného kódexu:
„Písomné colné vyhlásenia, ktoré spĺňajú podmienky ustanovené v článku 62 príjmu colné orgány okamžite za predpokladu, že
tovar, na ktorý sa vzťahujú, bol predložený colným orgánom.“
Článok 66 tohto kódexu uvádza:
„1.      Na žiadosť deklaranta colné orgány zrušia už prijaté colné vyhlásenie, ak deklarant preukáže, že tovar bol v colnom vyhlásení
navrhnutý do príslušného colného režimu omylom, alebo že vzhľadom ku zvláštnym okolnostiam tovar už nemôže byť naďalej prepustený
do colného režimu, do ktorého bol navrhnutý v colnom vyhlásení.
Avšak, ak colné orgány deklarantovi oznámili svoj úmysel vykonať prehliadku tovaru, nebude žiadosť o zrušeni[e] colného vyhlásenia
prijatá, pokiaľ táto prehliadka nebude vykonaná.
2.      Po prepustení tovaru už nie je možné colné vyhlásenie zrušiť, s výnimkou prípadov vymedzených v súlade s postupom výboru.
3.      Zrušenie colného vyhlásenia sa nedotýka použitia platných predpisov trestného a priestupkového práva.“
Článok 68 colného kódexu znie:
„Colné orgány môžu s cieľom overenia prijatých colných vyhlásení:
a)      kontrolovať colné vyhlásenie a doklady k nemu priložené. Colné orgány môžu požadovať, aby im deklarant predložil ďalšie doklady
potvrdzujúce správnosť údajov uvedených v colnom vyhlásení;
b)      prehliadať tovar a s cieľom jeho analýzy alebo podrobnej prehliadky odoberať vzorky.“
Článok 71 uvedeného kódexu stanovuje:
„1.      Výsledok overovania colného vyhlásenia je podkladom pre uplatňovanie predpisov upravujúcich colný režim, do ktorého je tovar
prepúšťaný.
2.      Ak nie je colné vyhlásenie overované, sú predpisy uvedené v odseku 1 uplatňované na základe údajov uvedených v colnom vyhlásení.“

Vykonávacie nariadenie
Nariadenie Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje
Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 253, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), zmenené a doplnené nariadením Komisie (ES) č. 214/2007
z 28. februára 2007 (Ú. v. EÚ L 62, s. 6, ďalej len „vykonávacie nariadenie“), vo svojom článku 199 ods. 1 stanovuje:
„Bez dosahu na možné uplatňovanie penalizačných ustanovení, predloženie vyhlásenia colnému úradu, ktoré podpíše deklarant
alebo jeho zástupca, znamená, že deklarant alebo jeho zástupca zodpovedá podľa platných ustanovení za:
–        správnosť informácií uvedených vo vyhlásení,
–        pravosť priložených dokumentov
a
–        súlad so všetkými povinnosťami, ktoré sa týkajú prepustenia príslušného tovaru do príslušného režimu.“
Článok 251 tohto nariadenia uvádza:
„Ako výnimka článku 66 [ods. 2] [colného] kódexu, colné vyhlásenie môže byť vyhlásené za neplatné po prepustení tovaru, a to
za nasledovných predpokladov:
…“

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Spoločnosť DP grup podala 13. marca 2007 prostredníctvom svojho zástupcu na Mitničesko biuro Kremikovci (Colný úrad Kremikovci)
v Sofii (Bulharsko) colné vyhlásenie na dovoz „mrazených a vykostených morčacích stehien ochutených bielym korením“ z Brazílie,
ktorého cieľom bolo prepustenie tohto tovaru do voľného obehu.
Colná správa prijala colné vyhlásenie v ten istý deň. Zamestnanec colného úradu uvedené vyhlásenie podpísal a na jeho zadnú
stranu uviedol:
„Kontrola dokumentov pre kolónku 44 bola vykonaná v súlade s článkom 218 [vykonávacieho nariadenia]. Číslo tarifnej klasifikácie
v kolónke 33 zodpovedá označeniu tovaru v kolónke 31 a [integrovanému sadzobníku Európskeho spoločenstva stanovenému v článku
2 nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (Ú. v. ES
L 256, s. 1; Mim. vyd. 02/002, s. 382)]. Colná hodnota bola stanovená v súlade s článkom 29 colného kódexu. Nejde o preferenčný
tovar. Podmienky stanovené pre režim ‚simultánne prepustenie tovaru do voľného obehu, ktorý nie je oslobodený od cla‘ sú splnené.
Protokol č. 120/13.03.2007 o podrobnej colnej kontrole bol vykonaný na letisku v Sofii. Pre podozrenie nesprávnej tarifnej
klasifikácie odobralo Centrálne chemické laboratórium vzorky na laboratórny rozbor…“
V protokole o kontrole tovaru č. 120/13.03.2007 sa v bode 13 uvádza, že tovar, pokiaľ ide o jeho druh a množstvo, zodpovedá
tovaru uvedenému v colnom vyhlásení a že boli odobraté vzorky na laboratórne rozbory.
Výška dovozného cla stanovená podľa položky sadzobníka, ktorú uviedla spoločnosť DP grup, a to 22 646,88 BGN, bola zapísaná
do príslušnej kolónky colného vyhlásenia.
Dňa 25. marca 2007 colná správa nariadila prepustenie dovezeného tovaru.
Na základe výsledku znaleckého posudku colná správa listom zo 17. apríla 2007 oznámila spoločnosti DP grup, že zaradenie tohto
tovaru do colného sadzobníka považuje za nesprávne a že ním došlo k porušeniu colných predpisov.
V dôsledku toho colná správa dodatočne stanovila tieto sumy: clo vo výške 49 754,31 BGN a daň z pridanej hodnoty vo výške
11 293,75 BGN, ako aj úroky z omeškania z týchto súm, a vyzvala spoločnosť DP grup na ich zaplatenie.
Spoločnosť DP grup preto podala žalobu na Administrativen săd Sofia‑grad, ktorou žiadala zrušenie colného vyhlásenia z 13. marca
2007 z dôvodu, že dovozné clo vo výške 22 646,88 BGN uvedené v tomto vyhlásení bolo stanovené nesprávne.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že spoločnosť DP grup na tomto súde tvrdí, že colné vyhlásenie dotknuté vo veci
samej predstavuje správny akt, ktorý možno napadnúť žalobou. Táto spoločnosť, ktorá priznáva, že položku sadzobníka neuviedla
správne, sa totiž domnieva, že colná správa tým, že túto položku prijala, čo jej zamestnanec potvrdil podpisom pri prijatí
uvedeného colného vyhlásenia, „potvrdila“ predmetnú položku. Colné vyhlásenie tak predstavuje výslovný prejav vôle colných
orgánov a spôsobuje vznik práv a povinností deklaranta, a preto má povahu napadnuteľného aktu.
Spoločnosť DP grup na podporu svojej žaloby tvrdí, že nesprávna položka sadzobníka uvedená v colnom vyhlásení dotknutom vo
veci samej spôsobuje jeho neplatnosť. Takisto uvádza, že clo stanovené na základe nezákonného colného vyhlásenia nie je v súlade
s cieľmi bulharskej colnej právnej úpravy, a preto ju porušuje.
Administrativen săd Sofia-grad 21. júla 2008 prijal uznesenie, ktorým vyhlásil žalobu za neprípustnú z dôvodu neexistencie
napadnuteľného správneho aktu, keďže colné vyhlásenie vyplnené deklarantom a prijaté colnými orgánmi podľa tohto súdu nepredstavuje
akt, ktorý by mohol byť predmetom žaloby.
Spoločnosť DP grup proti tomuto uzneseniu podala odvolanie na Varchoven administrativen săd (Vyšší správny súd), ktorý zastával
názor, že colné vyhlásenie dotknuté vo veci samej napriek tomu, že ho vyplnil samotný deklarant, z dôvodov uvedených v bode
21 tohto rozsudku predstavuje individuálny správny akt, ktorý má nesporný vplyv na záujmy deklaranta. Varchoven administrativen
săd, ktorého výklad a uplatnenie zákona sú podľa bulharského práva záväzné pri ďalšom preskúmaní veci, vrátil vec tomu istému
senátu Administrativen săd Sofia‑grad na ďalšie konanie.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že vyriešenie sporu vo veci samej závisí od výkladu uplatniteľných ustanovení colného práva
Únie a v tejto veci vzniká najmä otázka rozsahu a obsahu kontroly zhody colných vyhlásení s podmienkami stanovenými v článku
62 colného kódexu, presnejšie otázka, či sú colné orgány v rámci tejto kontroly povinné skúmať správnosť položky sadzobníka
uvedenej deklarantom.
Okrem toho spresňuje, že pokiaľ je uvedená položka nesprávna bez vykonania následnej opravy v zmysle článku 65 colného kódexu,
môžu colné orgány uložiť deklarantovi sankcie za porušenie colných predpisov, a najmä môžu v rámci konania stanoveného na
tieto účely vnútroštátnymi právnymi predpismi tovar zhabať a disponovať ním. Podľa tohto súdu je zrejmé, že cieľom žaloby,
ktorá naň bola v prejednávanej veci podaná, je vyhnúť sa uvedeným negatívnym právnym následkom pre spoločnosť DP grup.
Za týchto okolností Administrativen săd Sofia‑grad rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne
otázky:
„1.      Má sa článok 63 [colného kódexu] za okolností konania vo veci samej vykladať takým spôsobom, že colnému orgánu ukladá, aby
vykonal len kontrolu zhody colného vyhlásenia s podmienkami stanovenými v článku 62 tohto [kódexu] tak, že vykoná iba kontrolu
dokladov v rozsahu uvedenom v článku 68 [kódexu], a ak vznikla pochybnosť o správnosti číselného znaku colného sadzobníka
pre tovar a na určenie tohto číselného znaku je nevyhnutný znalecký posudok, aby vydal rozhodnutie o prijatí colného vyhlásenia
len na základe predložených dokladov?
2.      Má sa rozhodnutie colného orgánu o okamžitom prijatí colného vyhlásenia v súlade s článkom 63 [colného kódexu] za okolností
konania vo veci samej považovať za rozhodnutie colného orgánu v zmysle ustanovení článku 4 bodu 5 v spojení s článkom 8 ods. 1
prvou zarážkou uvedeného [colného kódexu], a to vzhľadom na celý obsah podaného colného vyhlásenia, keď súčasne existujú tieto
okolnosti:
a)      rozhodnutie colného orgánu o prijatí colného vyhlásenia bolo prijaté iba na základe dokladov, ktoré boli predložené spolu
s colným vyhlásením;
b)      pri vykonávaní potrebných kontrol pred prijatím colného vyhlásenia existovalo podozrenie, že uvedený číselný znak colného
sadzobníka pre tovar nie je správny;
c)      pri vykonávaní potrebných kontrol pred prijatím colného vyhlásenia boli informácie týkajúce sa obsahu tovaru uvedeného v colnom
vyhlásení, ktoré mali význam z hľadiska správneho určenia číselného znaku colného sadzobníka, neúplné;
d)      počas kontroly pred prijatím colného vyhlásenia bola odobratá vzorka na vypracovanie posudku na účely správneho určenia číselného
znaku colného sadzobníka pre tovar?
3.      Má sa článok 63 [colného kódexu] za okolností konania vo veci samej vykladať tak, že:
a)      umožňuje, aby bola zákonnosť prijatia colného vyhlásenia po prepustení tovaru napadnutá na súde, alebo
b)      že prijatie colného vyhlásenia nemožno napadnúť, lebo týmto prijatím sa len konštatovalo prihlásenie tovaru na colných orgánoch
a určil sa moment vzniku colného dlhu pri dovoze, a že prijatie colného vyhlásenia sa nepovažuje za rozhodnutie colného orgánu
týkajúce sa otázok správnej tarifnej klasifikácie a výšky cla dlžného na základe tohto colného vyhlásenia?“

O prejudiciálnych otázkach
Je potrebné pripomenúť, že v rámci konania podľa článku 267 ZFEÚ prináleží výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorý vec prejednáva
a ktorý musí prevziať zodpovednosť za rozhodnutie sporu, aby s prihliadnutím na osobitosti konkrétneho prípadu posúdil potrebu
prejudiciálneho rozhodnutia na vydanie svojho rozhodnutia, ako aj relevantnosť otázok položených Súdnemu dvoru (pozri najmä
rozsudky z 2. apríla 2009, Elshani, C‑459/07, Zb. s. I‑2759, bod 40, a zo 16. decembra 2010, Skoma-Lux, C‑339/09, Zb. s. I‑13251,
bod 21).
Súdnemu dvoru však v rámci tohto konania prislúcha poskytnúť vnútroštátnemu súdu odpoveď potrebnú na rozhodnutie vo veci,
ktorú začal súd prejednávať. Z tohto pohľadu Súdnemu dvoru prislúcha prípadne preformulovať otázky, ktoré sú mu predložené.
Povinnosťou Súdneho dvora je totiž vykladať všetky ustanovenia práva Únie, ktoré vnútroštátne súdy potrebujú na rozhodovanie
v sporoch, ktoré im boli predložené, aj keď tieto ustanovenia nie sú výslovne spomenuté v otázkach položených Súdnemu dvoru
týmito súdmi (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky z 8. marca 2007, Campina, C‑45/06, Zb. s. I‑2089, body 30 a 31; z 26. júna
2008, Wiedemann a Funk, C‑329/06 a C‑343/06, Zb. s. I‑4635, bod 45, ako aj zo 14. októbra 2010, Fuß, C‑243/09, Zb. s. I‑9849,
bod 39).
V tomto ohľade na jednej strane z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že cieľom žaloby, ktorú tento súd prejednáva, je
zrušenie colného vyhlásenia dotknutého vo veci samej, a nie zrušenie prijatia tohto colného vyhlásenia ako takého. Na druhej
strane zo spisu vyplýva, že spoločnosť DP grup žiadala o zrušenie uvedeného colného vyhlásenia po tom, ako colná správa prepustila
tovar dotknutý vo veci samej.
Za týchto podmienok sa vnútroštátny súd prostredníctvom položených otázok snaží zistiť, či sa ustanovenia colného práva Únie
majú vykladať v tom zmysle, že deklarant po tom, ako colné orgány prepustili tovar, môže požadovať, aby súd zrušil colné vyhlásenie
týkajúce sa tohto tovaru.
Na účely odpovede na takto preformulované otázky sa treba zamerať na povahu a rozsah colného vyhlásenia.
Ako vyplýva z článku 59 ods. 1 colného kódexu, colné právo Únie zakotvuje zásadu, podľa ktorej všetok tovar určený na prepustenie
do colného režimu musí byť uvedený v colnom vyhlásení.
Stanovenie údajov nevyhnutných na uplatnenie colných predpisov na tovar sa tak neuskutočňuje na základe konštatovaní colných
orgánov, ale na základe informácií, ktoré poskytol deklarant.
Ako vyplýva z článku 4 bodu 17 colného kódexu, colné vyhlásenie teda predstavuje úkon, ktorým osoba stanovenou formou a spôsobom
prejavuje vôľu, aby bol tovar prepustený do navrhovaného colného režimu. Z toho dôvodu uvedené vyhlásenie, ktoré má povahu
jednostranného právneho úkonu, nepredstavuje „rozhodnutie“ v zmysle článku 4 bodu 5 tohto kódexu.
Pokiaľ ide o colné vyhlásenia podané písomne, článok 68 colného kódexu priznáva colným orgánom možnosť overiť informácie poskytnuté
deklarantom.
S cieľom čo najviac obmedziť colné formality a kontroly, ktorý je vyjadrený v šiestom odôvodnení colného kódexu, tento kódex
neukladá colným orgánom povinnosť systematicky overovať tieto informácie. Podľa článku 71 ods. 2 uvedeného kódexu, ak colné
vyhlásenie nie je overené, predpisy upravujúce colný režim, do ktorého je tovar prepúšťaný, sa uplatnia na základe údajov
uvedených v colnom vyhlásení.
Systém uvedený vyššie, podľa ktorého colné vyhlásenia nemusia byť systematicky predmetom overovania, predpokladá, že deklarant
poskytne colným orgánom presné a úplné informácie. Článok 199 ods. 1 prvá zarážka vykonávacieho nariadenia totiž stanovuje,
že predloženie vyhlásenia colnému úradu, ktoré podpíše deklarant alebo jeho zástupca, znamená, že táto osoba podľa platných
ustanovení zodpovedá za správnosť informácií uvedených vo vyhlásení.
V tomto ohľade je dôležité zdôrazniť, ako spresnil generálny advokát v bode 29 návrhov a v rozpore s tvrdením, ktoré uviedla
spoločnosť DP grup pred vnútroštátnym súdom, že pokiaľ colné orgány príjmu colné vyhlásenie podpísané deklarantom alebo jeho
zástupcom, článok 63 colného kódexu im ukladá povinnosť vykonať len kontrolu dodržania podmienok stanovených v tomto ustanovení
a v článku 62 daného kódexu. Preto sa tieto orgány pri prijatí colného vyhlásenia nevyjadrujú k presnosti informácií poskytnutých
deklarantom, ktorý zodpovedá za ich presnosť. Zo znenia článku 68 uvedeného colného kódexu totiž vyplýva, že prijatie colného
vyhlásenia nezbavuje uvedené orgány možnosti následne, a to aj po prepustení tovaru, overiť presnosť týchto informácií.
Povinnosť deklaranta poskytnúť presné informácie zahŕňa aj stanovenie správnej podpoložky pri nomenklatúrnom zatriedení tovaru
(pozri analogicky rozsudok z 23. mája 1989, Top Hit Holzvertrieb/Komisia, 378/87, Zb. s. 1359, bod 26), pričom v prípade pochybností
môže deklarant colné orgány predbežne požiadať o poskytnutie záväzných informácií o nomenklatúrnom zatriedení tovaru podľa
článku 12 colného kódexu.
Súčasťou uvedenej povinnosti je zásada neodvolateľnosti colného vyhlásenia, ktoré bolo prijaté, pričom výnimky z tejto zásady
sú striktne vymedzené v predpisoch Únie upravujúcich túto oblasť.
Hoci colný kódex nestanovuje možnosť deklaranta dosiahnuť zrušenie colného vyhlásenia, ktoré podal, článok 66 ods. 1 prvý
pododsek tohto kódexu deklarantovi umožňuje, aby colné orgány požiadal o zrušenie už prijatého colného vyhlásenia, ak preukáže,
že tovar bol v colnom vyhlásení navrhnutý do príslušného colného režimu omylom alebo že vzhľadom na zvláštne okolnosti tovar
už nemôže byť prepustený do colného režimu, do ktorého bol navrhnutý v colnom vyhlásení.
Článok 66 ods. 2 colného kódexu stanovuje, že s výnimkou určitých prípadov po prepustení tovaru už colné vyhlásenie nemožno
zrušiť. Tieto prípady sú definované v článku 251 vykonávacieho nariadenia.
Zo znenia uvedeného článku 66 vyplýva, že pokiaľ deklarant z vlastnej iniciatívy požiada o zrušenie colného vyhlásenia, jeho
žiadosť nemá byť adresovaná súdom, ale colným orgánom.
Na základe vlastného uváženia sú colné orgány s výhradou súdneho preskúmania povinné buď odôvodneným rozhodnutím zamietnuť
žiadosť deklaranta, alebo vykonať žiadané zrušenie (pozri analogicky rozsudok z 20. októbra 2005, Overland Footwear, C‑468/03,
Zb. s. I‑8937, bod 50).
Pokiaľ ide o okolnosť uvedenú vnútroštátnym súdom, že cieľom žaloby, ktorú na tento súd podala spoločnosť DP grup, je vyhnúť
sa tomu, aby boli tejto spoločnosti uložené sankcie z dôvodu porušenia týkajúceho sa nesprávneho nomenklatúrneho zatriedenia
dovezeného tovaru, ku ktorému došlo pri vystavení colného vyhlásenia dotknutého vo veci samej, stačí uviesť, že podľa článku
66 ods. 3 colného kódexu sa zrušenie colného vyhlásenia nedotýka použitia platných predpisov trestného a priestupkového práva.
Pokiaľ ide okrem iného o usmernenia, ktoré vnútroštátnemu súdu poskytol Varchoven administrativen săd, je opodstatnené pripomenúť,
že Súdny dvor už rozhodol, že právo Únie bráni tomu, aby právne posúdenie súdu vyššieho stupňa pre vnútroštátny súd, ktorý
má rozhodnúť vo veci po tom, ako mu súd vyššieho stupňa, na ktorý bol podaný opravný prostriedok, vrátil vec na ďalšie konanie,
bolo v súlade s vnútroštátnym procesným právom záväzné, ak sa tento vnútroštátny súd v súvislosti s výkladom, o ktorý požiadal
Súdny dvor, domnieva, že uvedené posúdenie nie je v súlade s právom Únie (rozsudok z 5. októbra 2010, Elčinov, C‑173/09, Zb.
s. I‑8889, bod 32).
Vzhľadom na predchádzajúce treba na položené otázky odpovedať tak, že ustanovenia colného práva Únie sa majú vykladať v tom
zmysle, že deklarant nemôže žiadať súd o zrušenie colného vyhlásenia, ktoré vystavil, pokiaľ už bolo prijaté colnými orgánmi.
Za podmienok uvedených v článku 66 colného kódexu však tento deklarant môže uvedené orgány požiadať, aby predmetné vyhlásenie
zrušili, a to aj po tom, ako prepustili tovar. Na základe vlastného uváženia sú colné orgány s výhradou súdneho preskúmania
povinné buď zamietnuť žiadosť deklaranta odôvodneným rozhodnutím, alebo vykonať žiadané zrušenie.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Ustanovenia colného práva Únie sa majú vykladať v tom zmysle, že deklarant nemôže žiadať súd o zrušenie colného vyhlásenia,
ktoré vystavil, pokiaľ už bolo prijaté colnými orgánmi. Za podmienok uvedených v článku 66 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92
z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1791/2006
z 20. novembra 2006, však tento deklarant môže uvedené orgány požiadať, aby predmetné vyhlásenie zrušili, a to aj po tom,
ako prepustili tovar. Na základe vlastného uváženia sú uvedené orgány s výhradou súdneho preskúmania povinné buď zamietnuť
žiadosť deklaranta odôvodneným rozhodnutím, alebo vykonať žiadané zrušenie.
Podpisy
*
Jazyk konania: bulharčina.