CELEX: 62010CJ0281
Fellebbezés
6/2002/EK rendelet
Az 5., 6., 10. cikk és a 25. cikk (1) bekezdésének d) pontja
Közösségi formatervezésiminta-oltalom
Kör alakú promóciós terméket ábrázoló, lajstromozott közösségi formatervezésiminta-oltalom
Korábbi formatervezési minta
Eltérő összbenyomás
A szerző alkotói szabadságfoka
Tájékozott használó
A bírósági felülvizsgálat terjedelme
Tények elferdítése

A PepsiCo Inc. (a továbbiakban: PepsiCo) fellebbezésével az Európai Unió Törvényszéke T‑9/07. sz., Grupo Promer Mon Graphic
kontra OHIM – PepsiCo ügyben (kör alakú promóciós termék ábrázolása) 2010. március 18‑án hozott azon ítéletének (az EBHT‑ban
még nem tették közzé; a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kéri, amellyel a Törvényszék helyt adott
a Grupo Promer Mon Graphic (a továbbiakban: Grupo Promer) által a Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési
minták) (OHIM) harmadik fellebbezési tanácsának a Groupo Promer és a PepsiCo közötti megsemmisítési eljárásra vonatkozó, 2006.
október 27‑i határozatának (R 1001/2005‑3. sz. ügy) (a továbbiakban: vitatott határozat) hatályon kívül helyezése benyújtott
keresetnek.

Jogi háttér

A 6/2002/EK rendelet
A közösségi formatervezési mintáról szóló, 2001. december 12‑i 6/2002/EK tanácsi rendelet (HL 2002. L 3., 1. o.; magyar nyelvű
különkiadás 13. fejezet, 27. kötet, 142. o.) 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A formatervezési minta akkor részesülhet közösségi formatervezésiminta‑oltalomban, ha új és egyéni jellegű.
[…]”
A 6/2002 rendelet 5. cikke a következőket írja elő:
„(1)      Új a formatervezési minta, ha azzal azonos formatervezési minta nem jutott nyilvánosságra
a)      a lajstromozás nélkül oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén azt a napot megelőzően, amelyen a minta,
amelyre az oltalmat igénylik, nyilvánosságra jutott;
b)      a lajstromozás alapján oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén annak a mintának a lajstromozására irányuló
bejelentés bejelentési napját – elsőbbség igénylése esetén az elsőbbség napját – megelőzően, amelyre az oltalmat igénylik.
(2)      A formatervezési mintákat egymással azonosnak kell tekinteni, ha külső jellegzetességeik csupán lényegtelen részletekben különböznek.”
Ugyanezen rendelet 6. cikke a következőképpen hangzik:
„(1)      A formatervezési mintának egyéni jellege van, ha bármely nyilvánosságra jutott mintához képest a tájékozott használóra eltérő
összbenyomást tesz
a)      a lajstromozás nélkül oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén azt a napot megelőzően, amelyen a minta,
amelyre az oltalmat igénylik, nyilvánosságra jutott;
b)      a lajstromozás alapján oltalomban részesülő közösségi formatervezési minta esetén a bejelentés bejelentési napját – elsőbbség
igénylése esetén az elsőbbség napját – megelőzően.
(2)      Az egyéni jelleg megítélésekor figyelembe kell venni, hogy a szerző milyen alkotói szabadságfokkal alakíthatta ki a mintát.”
A 6/2002 rendelet 10. cikke szerint:
„(1)      A közösségi formatervezésiminta‑oltalom kiterjed mindazokra a formatervezési mintákra, amelyek a tájékozott használóra nem
tesznek eltérő összbenyomást.
(2)      Az oltalom terjedelmének megállapításakor figyelembe kell venni, hogy a szerző milyen alkotói szabadságfokkal alakíthatta
ki a mintát.”
E rendelet 25. cikke a következőket írja elő:
„(1)      A közösségi formatervezésiminta‑oltalmat csak a következő okokból lehet megsemmisíteni:
[…]
b)      ha a minta nem felel meg a 4–9. cikkekben foglalt követelményeknek;
[…]
d)      ha a közösségi formatervezési minta ütközik a bejelentés napját ‑ elsőbbség igénylése esetén az elsőbbség időpontját ‑ követően
nyilvánosságra jutott olyan mintával, amelyre az említett napot megelőzően adtak lajstromozott közösségi mintaoltalmat, vagy
az ilyen minta bejelentésével, illetve valamely tagállamban lajstromozott korábbi mintával vagy annak bejelentésével;
[…]
(3)      Az (1) bekezdés d), e) és f) pontjában említett okokra csak a korábbi jog bejelentője vagy jogosultja hivatkozhat.
[…]”
A 6/2002 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „[a] 25. cikk (2), (3), (4) és (5) bekezdésére figyelemmel
bármely természetes vagy jogi személy, valamint az erre felhatalmazott állami szerv kérheti [az OHIM‑tól] a lajstromozott
közösségi formatervezésiminta‑oltalom megsemmisítését”.
A 6/2002 rendelet 61. cikkének (1)–(3) bekezdése alapján:
„(1)      fellebbezési tanácsok fellebbezés tárgyában hozott határozatai a Bíróság előtt keresettel támadhatók meg.
(2)      A kereset hatáskör hiányára, lényeges eljárási szabálysértésre, a Szerződés vagy e rendelet, illetve ezek alkalmazásával kapcsolatos
bármely jogszabály megsértésére vagy hatáskörrel való visszaélésre alapítva indítható.
(3)      A Bíróság a jogvita tárgyát képező határozatot megsemmisítheti [helyesen: hatályon kívül helyezheti] vagy megváltoztathatja.”

A jogvita előzményei és a vitatott határozat
2003. szeptember 9‑én a PepsiCo, Inc. a 6/2002 rendelet alapján közösségi formatervezési minta lajstromozására irányuló bejelentést
nyújtott be az OHIM‑hoz. A bejelentés során a 2003. július 23‑án bejelentett és 2003. november 16‑án közzétett 157156. lajstromszámú
spanyol formatervezési minta elsőbbségét igényelték.
A formatervezési mintát az OHIM 74463‑0001. számon, a következő termékek vonatkozásában lajstromozta: „promóciós játékcikkek”.
Ábrázolása az alábbiaknak felel meg:
2004. február 4‑én a Grupo Promer a 6/2002 rendelet 52. cikke alapján a 74463‑0001. lajstromszámú formatervezésiminta‑oltalom
(a továbbiakban: vitatott formatervezésiminta‑oltalom) megsemmisítését kérte.
A megsemmisítési kérelem az 53186‑0001. lajstromszámú közösségi formatervezésiminta‑oltalmon (a továbbiakban: korábbi formatervezésiminta‑oltalom)
alapult, amelynek bejelentési napja 2003. július 17., és amely vonatkozásában a 2003. július 8‑án bejelentett és 2003. november
1‑jén közzétett 157098. lajstromszámú spanyol formatervezésiminta‑oltalom elsőbbségét igényelték. A korábbi formatervezési
mintát a következő termék vonatkozásában lajstromozták: „fémlemez játékokhoz”. Ábrázolása az alábbiaknak felel meg:
A megsemmisítési kérelmet a 6/2002 rendelet 25. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében a vitatott formatervezésiminta‑oltalom
újdonságának és egyéni jellegének hiányával, valamint az említett rendelet 25. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében
korábbi mintaoltalom fennállásával indokolták.
2005. június 20‑i határozatával az OHIM megsemmisítési osztálya a 6/2002 rendelet 25. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján
megsemmisítette a vitatott formatervezésiminta‑oltalmat.
2005. augusztus 18‑án a PepsiCo a megsemmisítési osztály ezen határozatával szemben a 6/2002 rendelet 55–60. cikke alapján
fellebbezést nyújtott be az OHIM‑hoz.
Az OHIM harmadik fellebbezési tanácsa (a továbbiakban: fellebbezési tanács) a vitatott határozattal hatályon kívül helyezte
a megsemmisítési osztály említett határozatát és elutasította a megsemmisítési kérelmet. A fellebbezési tanács elutasította
a felperesnek a PepsiCo rosszhiszeműségére alapított érvét, majd lényegében azt állapította meg, hogy a vitatott formatervezésiminta‑oltalom
nem ütközik a felperes korábbi mintaoltalmával, és hogy ezért a 6/2002 rendelet 25. cikke (1) bekezdésének d) pontjában foglalt
feltételek nem teljesülnek.
E tekintetben a fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a szóban forgó formatervezésiminta‑oltalomhoz kapcsolódó termékek a promóciós
cikkek sajátos kategóriájába, az úgynevezett tazo vagy rapper nevű termékek (játékkorongok) körébe tartoznak, és ennélfogva
az ilyen promóciós cikkek kitalálójának alkotói szabadsága „szigorúan korlátozott”. A fellebbezési tanács ebből azt a következtetést
vonta le, hogy a szóban forgó formatervezési mintákon oldalról látható eltérés elegendő ahhoz, hogy a tájékozott használóban
eltérő összbenyomást alakítson ki.

A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
A Törvényszék Hivatalánál 2009. január 9‑én nyilvántartásba vett keresetlevelével a Grupo Promer keresetet indított a vitatott
határozat hatályon kívül helyezése iránt, és kérte, hogy a Törvényszék kötelezze az OHIM‑ot és a PepsiCo‑t a költségek viselésére.
A Grupo Promer keresete alátámasztásául három jogalapot terjesztett elő: az első jogalapot a PepsiCo rosszhiszeműségére és
a 6/2002 rendelet megszorító értelmezésére alapította, a második jogalapot arra, hogy a vitatott formatervezésiminta‑oltalom
nem tartalmaz újdonságot, a harmadik jogalapot pedig a 6/2002 rendelet 25. cikke (1) bekezdése d) pontjának megsértésére.
A Törvényszék megtámadott ítéletével elutasította az első jogalapot, majd helyt adott a harmadik jogalapnak, és azt állapította
meg, hogy következésképpen már nem szükséges megvizsgálni a kereset második jogalapját.
A kereset harmadik jogalapja négy részből állt.
Először is, a Grupo Promer vitatta a szóban forgó formatervezési mintákkal érintett termékek kategóriájának „pogok”, „rapperek”,
illetve „tazók” kategóriájaként történő meghatározását, és azzal érvel, hogy különböző termékekről van szó. A Grupo Promer
szerint a fellebbezési tanácsnak a promóciós játékcikkek általános kategóriáját kellett volna figyelembe vennie.
A megtámadott ítélet 60. pontjában a Törvényszék e tekintetben azt állapította meg, hogy a fellebbezési tanács jogosan ítélte
meg úgy, hogy a szóban forgó termék a promóciós játékcikkek széles kategóriáján belül egy sajátos kategóriába tartozik, méghozzá
a „pog”, „rapper”, illetve „tazo” néven ismert játékérmék kategóriájába.
Másodszor, a Grupo Promer arra alapozva, hogy a vitatott formatervezési minta a promóciós játékcikkek általános kategóriájához
kapcsolódik, vitatja a vitatott határozatban foglalt azon megállapítást, amely szerint a szerző alkotói szabadsága a vitatott
formatervezési minta kialakításában „szigorúan korlátozott”.
A Törvényszék a megtámadott ítélet 70. pontjában azt állapította meg, hogy a fellebbezési tanács jogosan vélte úgy, hogy a
vitatott formatervezési minta számára igényelt elsőbbség időpontjában a szerző alkotói szabadsága „szigorúan korlátozott”
volt, különösen mivel a szóban forgó termékek közös tulajdonságait be kellett építenie az általa létrehozott formatervezési
mintába.
Harmadszor, a Grupo Promer szerint a tájékozott használó körülbelül 5-10 éves gyermeket jelent, nem pedig marketingigazgatót,
ahogyan az a megtámadott határozatban szerepelt. Az élelmiszeriparban a marketingigazgató ugyanis nem végső felhasználó, és
az egyszerű felhasználóénál nagyobb szakértelemmel rendelkezik.
A Törvényszék e tekintetben a megtámadott ítélet 62. pontjában meghatározta a tájékozott használó fogalmát, és ugyanezen ítélet
64. és 65. pontjában azt állapította meg, hogy a fellebbezési tanács jogosan ítélte meg úgy, hogy a jelen ügyben kevés jelentősége
van annak, hogy a tájékozott használó egy körülbelül 5-10 éves gyermek, vagy egy olyan termékeket gyártó cég marketingigazgatója,
amelyeket „pogokkal”, „rapperekkel”, illetve „tazokkal” népszerűsítenek, az számít, hogy mindkét csoport tisztában van azzal,
hogy mik azok a „rapperek”.
Negyedszer, a Grupo Promer szerint a szóban forgó formatervezési minták ugyanolyan összbenyomást keltenek, mivel a fellebbezési
tanács által a vitatott határozatban kifejtett elemzéstől eltérően a szóban forgó formatervezési mintákon oldalról látható
különbségek nem szembeötlők; az eltérések felfedezéséhez különösen meg kell figyelni és alaposan meg kell vizsgálni a korongot.
A Törvényszék a megtámadott ítélet 72. pontjában erre a szempontra vonatkozóan – figyelembe véve azt, hogy a szerzőnek milyen
fokú alkotói szabadsága volt a vitatott formatervezési minta kialakításában – a fellebbezési tanácshoz hasonlóan úgy vélte,
hogy mivel a szóban forgó formatervezési minták közötti hasonlóságok a közös tulajdonságokban nyilvánulnak meg, az említett
formatervezési minták által a tájékozott használóban keltett összbenyomást illetően csupán csekély jelentőségük van. Ezenkívül
minél korlátozottabb a szerző szabadsága a vitatott formatervezési minta kialakításában, annál inkább elegendők lehetnek kisebb
különbségek is ahhoz, hogy eltérő összbenyomást alakítsanak ki a tájékozott használóban.
Ezt követően a megtámadott ítélet 77–82. pontjában a Törvényszék a két ütköző formatervezési minta között fennálló öt hasonlóságot
vizsgálta. Mindkét minta egy majdnem lapos korongból áll, mindkettőn látható egy koncentrikus kör a szélekhez nagyon közel,
és egy koncentrikus kör a korong széle és közepe közötti távolság körülbelül harmadánál, a korong széle és középső kiemelkedő
része közötti részhez képest a korong legömbölyített széle mindkettőben kiemelkedik, továbbá a minták a korong kiemelkedő
középső része és a korong széle és a középső kiemelkedő része közötti rész egymáshoz viszonyított arányát illetően is hasonlítanak
egymásra.
Miután a Törvényszék azt állapította meg, hogy az első hasonlóság olyan közös tulajdonság, amellyel a szóban forgó terméktípushoz
tartozó árukra vonatkozó formatervezési minták rendelkeznek, és hogy a második hasonlóság a forma megalkotójára vonatkozó
biztonsági követelmények körébe tartozhat, arra a következtetésre jutott, hogy ezek a hasonlóságok a szóban forgó formatervezési
minták által kialakított összbenyomásban nem tűnnek fel a tájékozott használónak.
Az utóbbi három hasonlósággal kapcsolatban azonban a Törvényszék azt mondta ki, hogy azok olyan elemeket érintenek, amelyek
tekintetében a vitatott formatervezési minta kialakításában alkotói szabadsága volt a szerzőnek, és ebből következően ezek
magukra vonják a tájékozott használó figyelmét, annál is inkább, mivel a felső oldalt a tájékozott használó a jelen esetben
jobban láthatja.
A szóban forgó formatervezési minták közötti különbségeket illetően a Törvényszék a megtámadott ítélet 83. pontjában azt állapította
meg, hogy a vitatott formatervezési minta felülről nézve két koncentrikus körrel többet tartalmaz, mint a korábbi formatervezési
minta, és hogy oldalról nézve a két formatervezési minta abban különbözik egymástól, hogy a vitatott formatervezési minta
domborúbb, bár csak enyhén.
A Törvényszék azonban azt állapította meg, hogy a fellebbezési tanács által megállapított különbségek nem elegendők ahhoz,
hogy a vitatott formatervezési minta a tájékozott használóban eltérő összbenyomást alakítson ki, mint a korábbi formatervezési
minta. Következésképpen a Törvényszék hatályon kívül helyezte a vitatott határozatot.

A felek Bíróság előtti kérelmei
A PepsiCo azt kéri, hogy a Bíróság:
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet;
–        hozzon jogerős határozatot az ügyben, elutasítva az első fokon előterjesztett kérelmeket, vagy másodlagosan utalja vissza
az ügyet a Törvényszék elé, és
–        a Grupo Promert kötelezze a költségek viselésére.
Az OHIM azt kéri, hogy a Bíróság adjon helyt a fellebbezésnek és a Grupo Promert kötelezze a költségek viselésére.
A Grupo Promer azt kéri, hogy a Bíróság:
–        utasítsa el a fellebbezést elfogadhatatlansága és megalapozatlansága miatt;
–        a PepsiCo‑t kötelezze a jelen fellebbezéssel kapcsolatban felmerülő költségek viselésére;
–        a PepsiCo‑t és az OHIM‑ot kötelezze a Törvényszék előtt felmerült költségeinek viselésére, és
–        a PepsiCo‑t kötelezze az OHIM előtti eljárás költségeinek viselésére.

A fellebbezésről
Fellebbezése alátámasztásául a PepsiCo egyetlen, a 6/2002 rendelet 25. cikke (1) bekezdése d) pontjának megsértésére alapított
jogalapra hivatkozik. Ez a jogalap öt részre osztható: az első négy a szerző alkotói szabadságával, a tájékozott használó
fogalmával és figyelmének szintjével, a Törvényszék által gyakorolt bírósági felülvizsgálat terjedelmével és a szóban forgó
formatervezési minták összehasonlítása helyett a termékek összehasonlításának lehetőségével kapcsolatos, Törvényszék általi
téves jogalkalmazásra vonatkozik, az ötödik rész pedig a tények állítólagos elferdítésére.

Az egyetlen jogalap első, a szerző alkotói szabadságának korlátaira vonatkozó részéről
A felek érvei
A PepsiCo azt állítja, hogy a Törvényszék által felhozott hasonlóságok (középen levő kör forma, kiemelkedő szél, arányok)
mind a szóban forgó termékeknek a rendeltetésükből adódó olyan közös tulajdonságai, amelyek korlátozzák a szerző alkotói szabadságát.
A Törvényszék a szóban forgó formatervezési minták összehasonlítása során azonban nem vette figyelembe ezeket a korlátokat.
Annak kimondása, hogy a szóban forgó formatervezési minták e meghatározott közös tulajdonságok miatt hasonlítanak egymásra,
nem jelent mást, mint hogy a Grupo Promer számára biztosítják az ezen közös tulajdonságok hasznosítására vonatkozó kizárólagos
jogokat, ami nem felel meg a 6/2002 rendelet 25. cikke (1) bekezdésének d) pontjában kitűzött célnak.
Az OHIM arra hivatkozik, hogy ezek a tulajdonságok – mint például a lapos korongforma vagy a domború középső rész – ugyan
nem rendeltetésből vagy jogszabályi előírásból eredő követelmények, de a piac kívánalmai megszabják, korlátozva ezáltal a
szerző alkotói szabadságát.
Az ügy iratai szerint a vitatott formatervezési minta elsőbbségének időpontjában a legtöbb – de lehet, hogy mindegyik – „pognak”
kör alakú domborulat volt a közepén. Ennek az az oka, hogy azokat a „pogokat”, amelyeknek középen nem kör alakú a domborulatuk,
nem lehet az ilyen „pogok” túlnyomó többségére halmozni.
A Grupo Promer úgy véli, hogy az egyetlen jogalapnak ez a része elfogadhatatlan, mivel a megtámadott ítéletben szereplő ténybeli
értékelést vonja kétségbe.
A Bíróság álláspontja
Rá kell mutatni arra, hogy a PepsiCo egyetlen jogalapjának első részével lényegében azt kifogásolja, hogy a Törvényszék úgy
ítélte meg, hogy a középen levő kör forma, a kiemelkedő szél és a szóban forgó formatervezési minták hasonló arányai nem a
szerzőik alkotói szabadságának korlátozásából adódnak, jóllehet ezek a hasonlóságok valóban szükségesek ahhoz, hogy a szóban
forgó termékek betölthessék rendeltetésüket. A PepsiCo szerint ez vezette a Törvényszéket arra, hogy tévesen ítélje meg az
ütköző formatervezési minták által kiváltott összbenyomást.
A PepsiCo ezzel a Törvényszék ténybeli értékelését vonja kétségbe, de nem bizonyítja, hogy a Törvényszék elferdítette volna
a tényeket, és nem vitatja sem azt, hogy relevánsak‑e azok a szempontok, amelyek – a Törvényszék által a megtámadott ítélet
67. pontjában megfogalmazottak szerint – a formatervezési minta kitalálásakor kibontakozó alkotói szabadság fokát meghatározzák,
így különösen a terméknek vagy a termék egyik elemének műszaki funkciója által megszabott jellemzőkhöz kapcsolódó követelmények
vagy a termékekre vonatkozó jogszabályi előírások, sem pedig azokat a következményeket, amelyeket a Törvényszék az említett
ítélet 72. pontjából levont.
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint kizárólag a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel egyfelől a tényállás megállapítására,
kivéve ha az ügy hozzá benyújtott irataiból következően megállapításai tárgyilag tévesek, másfelől a tényállás értékelésére.
A tényállás értékelése tehát – kivéve ha a Törvényszék a részére előadottakat elferdítette – nem jogkérdés, amelyet mint ilyet
a Bíróság a fellebbezési eljárás során felülvizsgálata alá vonhatna (a C‑470/00. P. sz., Parlament kontra Ripa di Meana és
társai ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑4167. o.] 40. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Következésképpen azt kell megállapítani, hogy az egyetlen jogalap első része elfogadhatatlan.

Az egyetlen jogalap második, a tájékozott használó fogalmára és figyelmének szintjére vonatkozó részéről
A felek érvei
A PepsiCo úgy véli, hogy a Törvényszék nem megfelelő kritériumokat alkalmazott, amikor tagadta, hogy a szóban forgó formatervezési
minták eltérő összbenyomást alakítanak ki a „tájékozott használóban”. Ez utóbbi nem feleltethető meg sem a szokásosan tájékozott,
ésszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztó védjegyjogban meghatározott fogalmának, sem kizárólag a szóban forgó
termékek végső felhasználójának.
Másrészt a tájékozott használóról azt kell feltételezni, hogy képes egymás mellett összehasonlítani a formatervezési mintákat,
és – a védjegyjog esetével ellentétben – nem kell „tökéletlen emlékképre” hagyatkoznia.
Ha a Törvényszék a megfelelő kritériumokat alkalmazta volna, akkor azt állapította volna meg, hogy a tájékozott használó könnyen
megkülönbözteti a szóban forgó formatervezési mintákat a köztük lévő két legfontosabb hasonlóságnak köszönhetően, amelyek
közül az egyik a vitatott formatervezési mintán felülről nézve jól látható két további koncentrikus kör, a másik pedig ennek
a formatervezési mintának a domború formája, szemben a korábbi formatervezési minta (a perem kivételével) teljesen lapos alakjával.
A PepsiCo továbbá úgy véli, hogy a tájékozott használó nemcsak a formatervezési minta „legjobban látható oldal[át]” veszi
figyelembe, és nemcsak a „könnyen észre[vehető]” elemekre összpontosít (a megtámadott ítélet 83. pontja), hanem lehetősége
van az egész formatervezési mintát részletesebben megvizsgálni és összehasonlítani a korábbi formatervezési mintákkal, a szerző
alkotói szabadságát is figyelembe véve.
Az OHIM azt is előadja, hogy az összehasonlításnak nem a tájékozott használó által őrzött tökéletlen emlékképen, hanem a formatervezési
minták közvetlen összevetésén kell alapulnia.
A Grupo Promer úgy ítéli meg, hogy az egyetlen jogalap ezen része is ténykérdésre vonatkozik. Azt állítja továbbá, hogy a
Törvényszék nem alkalmazott olyan, védjegyjogra vonatkozó kritériumot, mint a két ütköző formatervezési minta közötti összetévesztés
veszélye.
A Bíróság álláspontja
Először is rá kell mutatni arra, hogy a 6/2002 rendelet nem határozza meg a tájékozott használó fogalmát. Ezt a fogalmat mindazonáltal
úgy kell értelmezni – amint azt a főtanácsnok indítványának 43. és 44. pontjában helyesen ismertette –, mint a védjegyjogban
alkalmazandó átlagos fogyasztó (akitől nem várnak el semmilyen különleges ismeretet, és aki általában nem hasonlítja közvetlenül
össze az ütköző védjegyeket) fogalma és a komoly technikai ismeretekkel rendelkező szakember fogalma között elhelyezkedő köztes
fogalmat. Így a tájékozott használó fogalmát úgy lehet értelmezni, mint amely – akár személyes tapasztalata, akár az adott
ágazatra vonatkozó kiterjedt ismeretei folytán – nem átlagosan figyelmes, hanem különösen éber használót jelöl.
Meg kell állapítani, hogy éppen ezt a köztes fogalmat fogadta el a Törvényszék a megtámadott ítélet 62. pontjában. Ezt egyébként
a Törvényszék által a megtámadott ítélet 64. pontjában ebből levont azon következtetés is szemlélteti, amely szerint a jelen
ügyben releváns tájékozott használó körülbelül 5-10 éves gyermek, illetve olyan termékeket gyártó cég marketingigazgatója
lehet, amelyeket „pogokkal”, „rapperekkel”, illetve „tazókkal” népszerűsítenek.
Másodszor – ahogyan erre a főtanácsnok indítványának 51. és 52. pontjában rámutatott –, igaz, hogy a – fentebb meghatározottak
szerinti – tájékozott használónak a természetéből fakad, hogy a szóban forgó formatervezési mintákat ‑ amikor lehetséges ‑
közvetlenül hasonlítja össze. Nem zárható azonban ki, hogy az ilyen összehasonlítás az érintett területen megvalósíthatatlan
vagy szokatlan, például sajátos körülmények vagy a szóban forgó formatervezési mintákkal ábrázolt tárgyak tulajdonságai miatt.
Ennélfogva nem lehet eredményesen kifogásolni azt, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy az ütköző formatervezési
minták által keltett összbenyomást nem abból az előfeltételből kiindulva értékelte, hogy a tájékozott használók mindenképpen
közvetlenül hasonlítják össze a formatervezési mintákat.
Ez azért is így van, mert a 6/2002 rendelet összefüggésében nem található erre vonatkozóan pontos útmutatás, nem lehet azt
megállapítani, hogy az uniós jogalkotó szándéka arra irányult, hogy a lehetséges formatervezési minták értékelését a közvetlen
összehasonlításra korlátozza.
Következésképpen a Törvényszék által a megtámadott ítélet 77. pontjában használt megfogalmazás, miszerint „a szóban forgó
formatervezési minták által kialakított összbenyomásban ez a hasonlóság nem tűnik fel a tájékozott használónak” – bár azt
jelzi, hogy a Törvényszék érvelését egy tökéletlen emlékképen alapuló közvetett összehasonlítás módszerére alapította – nem
minősíthető a Törvényszék részéről téves jogalkalmazásnak.
Harmadszor, a tájékozott használó figyelmének szintjével kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a tájékozott használó ugyan
nem a szokásosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztó, aki rendszerint egészében érzékeli a
formatervezési mintát, és nem vizsgálja annak egyes részeit (lásd analógia útján a C‑342/97. sz. Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben
1999. június 22‑én hozott ítélet [EBHT 1999., I‑3819. o.] 25. és 26. pontját), de nem is olyan szakértő vagy szakember, aki
képes részletesen megfigyelni az ütköző formatervezési minták között esetlegesen fennálló minimális eltéréseket. Így a „tájékozott”
jelző azt sugallja, hogy a használó – bár nem tervező vagy technikai szakértő – ismeri az érintett ágazatban jelen lévő különböző
formatervezési mintákat, bizonyos fokú ismeretekkel rendelkezik az említett formatervezési mintákat rendszerint alkotó elemekről,
és az érintett árukra irányuló érdeklődéséből adódóan azok használata során viszonylag magas fokú figyelmet tanúsít.
Így tehát a megtámadott ítélet 83. pontjában használt „könnyen észre[vehető]” kifejezést tágabb összefüggésben úgy kell értelmezni,
mint csupán arra irányuló pontosítást, hogy a vitatott formatervezési minta domborúbb. Mivel ugyanis a Törvényszék a tájékozott
használó fogalmára vonatkozóan helyes megközelítést fogadott el, nem lehet arra a következtetésre jutni, hogy az említett
83. pontban használt kifejezés önmagában azt jelentené, hogy a Törvényszék tévesen értékelte a tájékozott használó figyelmének
szintjét.
A fenti megfontolásokra tekintettel az egyetlen jogalap ezen második részét mint megalapozatlant el kell utasítani.

Az egyetlen jogalap második, a bírósági felülvizsgálat terjedelmére vonatkozó részéről
A felek érvei
A PepsiCo a Bíróságnak a növényfajták oltalmára vonatkozó legújabb ítéletére (a C‑38/09. P. sz., Schräder kontra CPVO ügyben
2010. április 15‑én hozott ítélet [EBHT 2010., I‑3209. o.] 77. pontja) hivatkozva előadja, hogy a szóban forgó formatervezési
minták közötti eltérések és hasonlóságok Törvényszék által lefolytatott aprólékos vizsgálata túlmutat a 6/2002 rendelet 61. cikkének
(2) bekezdése szerinti feladatán. A PepsiCo ezért arra hivatkozik, hogy a fellebbezési tanács mérlegelésére kell bízni annak
eldöntését, hogy fennáll‑e hasonló összbenyomás.
Az OHIM is úgy ítéli meg, hogy a Törvényszék azzal, hogy vizsgálatát nem korlátozta a nyilvánvaló értékelési hibákra, túllépett
azon a mértéken, amelyet a 6/2002 rendelet 61. cikke a közösségi formatervezési minták terén megenged.
A Grupo Promer úgy véli, hogy a PepsiCo érve nem megalapozott. A Bíróság által a fent hivatkozott Schröder kontra CPVO ügyben
hozott ítéletben megfogalmazott megállapítások abból erednek, hogy ott összetett és szakmai vizsgálatról volt szó, míg a jelen
ügy csupán formatervezési minták annak megállapítására irányuló vizsgálatára vonatkozik, hogy a vitatott formatervezési mintának
nincsen egyéni jellege.
A Bíróság álláspontja
A jelen ügyben nem vitatott, hogy a Törvényszék alaposan megvizsgálta a szóban forgó formatervezési mintákat, mielőtt hatályon
kívül helyezte a fellebbezési tanács határozatát.
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék hatáskörrel rendelkezik arra, hogy teljes körűen felülvizsgálja
a kérelmező által előterjesztett bizonyítékokra vonatkozó, OHIM általi értékelés jogszerűségét (lásd a C‑263/09. P. sz., Edwin
kontra OHIM ügyben 2011. július 5‑én hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 52. pontját).
Természetesen a fent hivatkozott Schröder kontra CPVO ügyben hozott ítélet analógiájára a Törvényszék az OHIM számára – különösen
amikor annak nagymértékben szakmai értékeléseket kell elvégeznie – bizonyos mérlegelési mozgásteret engedhet, és a fellebbezési
tanácsok ipari formatervezési mintákra vonatkozó határozatai felülvizsgálatának terjedelmét illetően vizsgálatát a nyilvánvaló
értékelési hibákra korlátozhatja.
Meg kell azonban jegyezni, hogy a Törvényszék a jelen ügy sajátos körülményei között a vitatott határozat felülvizsgálatakor
nem lépett túl a 6/2002 rendelet 61. cikke alapján a határozatok megváltoztatására vonatkozóan számára biztosított jogkörön.
Következésképpen az egyetlen jogalap harmadik részét mint megalapozatlant el kell utasítani.

Az egyetlen jogalap negyedik, a szóban forgó formatervezési minták vizsgálata helyett a termékek vizsgálatára vonatkozó részéről
A felek érvei
A PepsiCo szerint hibás az ütköző formatervezési minták értékelését a felek által szemléltető céllal bemutatott tényleges
termékminták összehasonlítására alapítani. Különösen nincsen szüksége az OHIM‑nak ilyen megsemmisítési eljárásban arra, hogy
esetleges párhuzamos vagy jövőbeni formatervezésiminta‑oltalom bitorlásával összefüggő olyan pereket előlegezzen meg, amelyeket
ugyanezen korábbi és ugyanezen későbbi, a forgalomban használt formatervezési mintára alapítanak.
A Grupo Promer emlékeztet arra, hogy a termékmintákat a megsemmisítési osztály és a fellebbezési tanács is megvizsgálta. Következésképpen
a Törvényszéknek az ügy irataihoz már csatolt összes bizonyítékra vonatkozó értékelése ténybeli kérdés, amelyre a Bíróság
előtt nem lehet fellebbezési jogalapot alapítani.
A Bíróság álláspontja
Rá kell mutatni arra, hogy a megtámadott ítélet 83. pontjában a Törvényszék azt állította, hogy a szóban forgó minták domborúságának
mértékére vonatkozó értékelését megerősítik „az OHIM által a Törvényszékhez megküldött aktában szereplő, ténylegesen forgalmazott
termék[ek]”.
Mivel azonban a formatervezési mintáknál az összehasonlítást végző személy olyan tájékozott használó, aki – amint az a jelen
ítélet 53. és 59. pontjában is megállapításra került – különbözik az átlagos fogyasztótól, nem minősül tévedésnek, ha a szóban
forgó formatervezési minták által keltett összbenyomás értékelésekor figyelembe veszik azokat a ténylegesen forgalmazott termékeket,
amelyek ezeknek a formatervezési mintáknak megfelelnek.
Mindenesetre a megtámadott ítélet 83. pontjában szereplő „[meg]erősít” ige használatából az következik, hogy a Törvényszék
az ütköző formatervezési mintákat valójában az alapján értékelte, ahogyan azokat az adott lajstromozásra irányuló bejelentésben
leírták és ábrázolták, és így a tényleges termékek összehasonlítására csak szemléltetésképpen, a már levont következtetések
megerősítése céljából került sor, és az nem tekinthető a megtámadott ítélet indokolása alapjának.
Következésképpen az egyetlen jogalap negyedik részét mint megalapozatlant el kell utasítani.

Az egyetlen jogalap ötödik, a tények elferdítésére vonatkozó részéről
A felek érvei
A PepsiCo, akit az OHIM is támogat, arra hivatkozik, hogy a Törvényszék elferdítette a tényeket, amikor különösen azt állapította
meg, hogy a valóságtól elrugaszkodott és az általános gyakorlatnak sem megfelelő annak feltételezése, hogy a tájékozott használó
a vizsgált tárgyat csak „felülnézetből” érzékeli. Ezenkívül a szóban forgó formatervezési mintákat felülről, fekvő helyzetükben
vizsgálva is azonnal észre lehet venni a köztük lévő különbségeket.
A Grupo Promer úgy ítéli meg, hogy nem alkalmas a Bíróság elé terjesztett fellebbezés megalapozására a tények elferdítésére
vonatkozó érv, ha mellette nem említik a bizonyítékok értékelésének elferdítését is. A tények és a bizonyítékok ezen értékelése
– az előterjesztett elemek elferdítésének esetét kivéve – nem minősül jogkérdésnek, amelyet – mint ilyet – a Bíróságnak a
fellebbezési eljárásban meg kell vizsgálnia.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság korábban már kimondta, hogy az elferdítésre vonatkozó kifogás kivételes jellegére tekintettel az EUMSZ 256. cikkéből,
az Európai Unió Bírósága alapokmánya 58. cikkének első bekezdéséből és a Bíróság eljárási szabályzata 112. cikke 1. §‑a első
bekezdésének c) pontjából különösen az következik, hogy a fellebbezőnek pontosan meg kell jelölnie a Törvényszék által állítólagosan
elferdített elemeket, és bizonyítania kell azokat az értékelési hibákat, amelyek megítélése szerint ehhez az elferdítéshez
vezettek (lásd ebben az értelemben a C‑204/00. P., C‑205/00. P., C‑211/00. P., C‑213/00. P., C‑217/00. P. és C‑219/00. P. sz.,
Aalborg Portland és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2004. január 7‑én hozott ítélet [EBHT 2010., I‑123. o.] 50. pontját).
Az ilyen elferdítésnek nyilvánvalóan ki kell tűnnie az ügy irataiból, anélkül hogy szükség lenne a tényállás és a bizonyítékok
újbóli értékelésére (a C‑16/06. P. sz., Les Éditions Albert René kontra OHIM ügyben 2008. december 18‑án hozott ítélet [EBHT 2008.,
I‑10053. o.] 69. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben a PepsiCo lényegében azt kifogásolja, hogy a Törvényszék elferdítette a tényállást azáltal, hogy a szóban forgó
formatervezési mintákat csak „felülnézetből” történő érzékelésükre tekintettel hasonlította össze, és így figyelmen kívül
hagyta azokat a különbségeket, amelyek oldalnézetből nyilvánvalók. A PepsiCo ennek során nem jelölte meg pontosan a Törvényszék
által állítólagosan elferdített elemeket, és nem bizonyította azokat az értékelési hibákat, amelyek megítélése szerint ehhez
az elferdítéshez vezettek.
Ilyen feltételek mellett azt kell megállapítani, hogy a fellebbező által e tekintetben előterjesztett érvek nem felelnek meg
a fent hivatkozott ítélkezési gyakorlat által támasztott követelményeknek. Ebből következően az egyetlen jogalap ötödik részét
mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
Mivel a fellebbező egyetlen jogalapja mindegyik részében pervesztes lett, a fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján, amelyet ugyanezen szabályzat 118. cikke alapján a fellebbezési eljárásban
is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a PepsiCo
pervesztes lett, a Grupo Promer kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság a fellebbezést elutasítja.
2)
A Bíróság a PepsiCo Inc.‑t kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: angol.