CELEX: 62010CJ0372
Nodokļi
Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai
Kapitāla nodoklis, ko iekasē no kapitāla sabiedrībām
Dalībvalsts pienākums ņemt vērā direktīvas, kas vairs nav spēkā šīs dalībvalsts pievienošanās dienā
Kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summas, kas atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis, izslēgšana no nodokļu bāzes

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (
OV L 249, 25. lpp.
), 5. panta 3. punkta pirmā ievilkuma un Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (
OV L 156, 23. lpp.
), 7. panta 1. punkta interpretāciju.
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp
Pak-Holdco sp. zoo
(turpmāk tekstā – “
Pak-Holdco
”) un
Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
[Poznaņas Finanšu kameras direktoru] par nodokļa uzlikšanu civiltiesiskiem darījumiem.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesiskais regulējums
Saskaņā ar Direktīvas 69/335 5. panta 3. punktu:
“Summā, no kā iekasē nodokli par kapitāla palielināšanu, neieskaita:
—
kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summu, kas ir atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis;
[..].”
Direktīvas 69/335 7. panta 1. punkts ir grozīts vairākas reizes. Tā sākotnējā redakcijā bija noteikts:
“Tikmēr, kamēr stājas spēkā noteikumi, kas Padomei jāpieņem saskaņā ar 2. punktu:
a)
kapitāla nodokļa likme nevar pārsniegt 2 % vai būt mazāka par 1 %;
b)
šo likmi samazina par 50 vai vairāk procentiem, ja viena vai vairākas kapitāla sabiedrības visus savus aktīvus un pasīvus vai vienu vai vairākas sava uzņēmuma daļas nodod vienai vai vairākām topošām vai pastāvošām kapitāla sabiedrībām.
Uz šo samazinājumu attiecas nosacījumi, ka:
—
atlīdzība par iemaksām ir tikai uzņēmējsabiedrības vai uzņēmējsabiedrību piešķirtas kapitāla daļas, kaut arī dalībvalstīm ir tiesības samazinājumu piemērot arī gadījumos, kad atlīdzība par iemaksām ir uzņēmējsabiedrības vai uzņēmējsabiedrību piešķirtas kapitāla daļas kopā ar maksājumiem skaidrā naudā, kas nepārsniedz 10 % no kapitāla daļu nominālvērtības;
—
uzņēmējsabiedrībām, kas piedalās darījumā, faktiskais vadības centrs vai juridiskā adrese ir kādas dalībvalsts teritorijā;
[..].”
Ar Padomes 1973. gada 9. aprīļa Direktīvu 73/79/EEK, ar ko attiecībā uz atsevišķiem sabiedrību reorganizācijas darījumiem groza direktīvas par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētā kapitāla nodokļa samazinātās likmes piemērojamību (
OV L 103, 13. lpp.
), ir izdarīti grozījumi Direktīvas 69/335 7. panta 1. punktā, ieviešot bb) apakšpunktu, kurš ir formulēts šādi:
“bb)
kapitāla nodokļa likmi var samazināt par 50 % vai vairāk procentiem, ja topoša vai pastāvoša kapitāla sabiedrība iegūst citā kapitāla sabiedrībā vismaz 75 % iepriekš emitēto kapitāla daļu. Ja šī procentuālā daļa ir tikusi sasniegta vairāku darījumu rezultātā, tad samazinātā nodokļa likme attiecas uz to darījumu, kā rezultātā šis procents ir ticis sasniegts, kā arī uz turpmākajiem darījumiem šī procenta palielināšanai.
[..]”
[Neoficiāls tulkojums]
Padomes 1973. gada 9. aprīļa Direktīvā 73/80/EEK, ar ko nosaka kopējas kapitāla nodokļa likmes (
OV L 103, 15. lpp.
), ir paredzēts:
“1. pants
Direktīvas [69/335, kurā grozījumi izdarīti ar direktīvu 73/79] 7. pantā noteiktā kapitāla likme, sākot no 1976. gada 1. janvāra, ir 1 %.
2. pants
Minētās direktīvas, [kurā izdarīti grozījumi], 7. panta 1. punkta b) un bb) apakšpunktā paredzētie nodokļu likmju samazinājumi, sākot no 1976. gada 1. janvāra, ir 0 %–0,5 %.
[..]”
[Neoficiāls tulkojums]
Visbeidzot ar Direktīvas 85/303 1. panta 2. punktu Direktīvas 69/335 7. pants ir grozīts šādi:
“[Direktīvas 69/335] 7. pantu aizstāj ar šādu:
7. pants
1.   Dalībvalstis no kapitāla nodokļa atbrīvo darījumus, kas nav 9. pantā minētie darījumi un kam 1984. gada 1. jūlijā bija piešķirts atbrīvojums no nodokļa vai kuriem uzliktā nodokļa likme bija 0,50 % vai mazāka.
Atbrīvošana no nodokļa ir atkarīga no nosacījumiem, ko tajā dienā piemēroja, piešķirot atbrīvojumu vai atkarībā no apstākļiem uzliekot nodokli ar 0,50 % vai mazāku likmi.
Grieķijas Republika nosaka, kādiem darījumiem tā piešķir atbrīvojumu no kapitāla nodokļa.
[..]”
Turklāt ar Direktīvu 85/303 ir atcelta Direktīva 73/80.
Direktīva 69/335 ir atcelta ar Padomes 2008. gada 12. februāra Direktīvu 2008/7/EK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (
OV L 46, 11. lpp.
). Taču pamatlietas apstākļi ir iestājušies pirms šīs atcelšanas.
Valsts tiesiskais regulējums
1975. gada 19. decembra Likuma par zīmognodevu (
Dz. U
. Nr. 45, 226. paragrāfs) 1. panta 1. punkta 3. apakšpunkta d) punktā, redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, ir noteikts:
“Zīmognodevu iekasē:
[..]
3)
par šādiem civiltiesiskiem darījumiem:
[..]
d)
fizisku un juridisku personu, kuru darbības nav saistītas ar plānveida ekonomiku, sabiedrības dibināšanas darījumi.”
1983. gada 16. maija Ministru Padomes Dekrēta par zīmognodevu (
Dz. U
. Nr. 34, 161. paragrāfs) (turpmāk tekstā – “Dekrēts par zīmognodevu”) 54. panta 1. punktā, redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, ir paredzēts:
“Par sabiedrības līgumiem iekasējamā zīmognodeva, ko piemēro apliekamai bāzei, ir:
1)
10 % no ieguldījumiem nekustamā īpašumā vai pastāvīgās lietošanas tiesībās,
2)
5 % no citiem ieguldījumiem.”
Dekrēta par zīmognodevu 54. panta 3. punktā ir paredzēts:
“Ar zīmognodevu apliekamo bāzi veido:
[..]
2)
pamatkapitāla palielināšanas gadījumā – summa, par kuru palielināts pamatkapitāls.”
Saskaņā ar Dekrēta par zīmognodevu 54. panta 4. punktu:
“Par pamatkapitālu uzskata visus dalībnieku ieguldījumus, izņemot mantiskus ieguldījumus, kā arī papildu līdzekļu iemaksas sabiedrībās ar ierobežotu atbildību.”
Atbilstoši 2000. gada 9. septembra Likuma par nodokli civiltiesiskiem darījumiem, kurā ir izdarīti grozījumi (2005. gada
Dz. U
. Nr. 41, 399. paragrāfs; turpmāk tekstā – “
PCC
likums”), 1. panta 1. punktam:
“Nodokli uzliek:
1)
šādiem civiltiesiskiem darījumiem:
[..]
k)
sabiedrības dibināšanas līgumiem (dibināšanas aktiem),
2)
1. punktā minēto līgumu grozījumiem, ja to rezultātā palielinās civiltiesisko darījumu nodokļa bāze [..].”
PCC
likuma 1. panta 3. punkta 2) apakšpunktā ir noteikts:
“Par sabiedrības dibināšanas līguma grozījumiem uzskata:
[..]
2)
kapitāla sabiedrības gadījumā – ieguldījumus sabiedrībā vai ieguldījumu apjoma palielināšanu sabiedrībā, kuru summa palielina pamatkapitālu, kā arī papildu līdzekļu iemaksas.”
PCC
likuma 6. panta 1. punkta 8) apakšpunktā ir noteikts:
“Nodokļa bāzi veido:
[..]
8)
sabiedrības dibināšanas līgumā:
[..]
b)
līguma grozīšanas gadījumā – ieguldījumu summa, kas palielina sabiedrības aktīvus, vai summa, par kādu tiek palielināts pamatkapitāls.”
Atbilstoši
PCC
likuma 7. panta 1. punkta 9) apakšpunktam:
“Nodokļa likmes ir šādas:
[..]
9)
sabiedrības dibināšanas līgumiem – 0,5 %.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Elektrowna Pątnów II sp. zoo
(turpmāk tekstā – “
EP II
”) un
Pak-Holdco
ir divas
Zespol Elektrowni Patnow Adamov Konin SA
(turpmāk tekstā – “
ZEPAK
”) meitassabiedrības.
2005. gada 17. augustā
ZEPAK
pārdeva visas tai
EP II
piederošās kapitāldaļas
Pak-Holdco
, veicot mantisku ieguldījumu iepriekš minētajā sabiedrībā. Nākamajā dienā
Pak-Holdco
palielināja pamatkapitālu atbilstoši šī mantiskā ieguldījuma summai, palielinot
ZEPAK
kapitāldaļu vērtību
Pak-Holdco
par kapitāldaļu, kuras
ZEPAK
agrāk turēja
EP II
, summu. Tā kā šis darījums
PCC
likuma izpratnē bija grozījums
Pak-Holdco
sabiedrības dibināšanas līgumā, tam tika uzlikts civiltiesisko darījumu nodoklis ar likmi 0,5 % apmērā.
2006. gada 31. augustā
Pak-Holdco
lūdza nodokļu dienestiem konstatēt civiltiesisko darījumu nodokļa pārmaksu tādā apmērā, kas vienāds ar summu, kura samaksāta atbilstoši
PCC
likuma noteikumiem, tādēļ ka minētais likums esot pretrunā Direktīvai 69/335, kuras 7. panta 1. punktā, interpretējot to kopsakarā ar Direktīvām 73/79, 73/80 un 85/303, esot liegts uzlikt kapitāla nodokli attiecīgajam darījumam, un tāpēc pirmām kārtām būtu jāpiemēro Direktīva 69/335. Turklāt
Pak-Holdco
uzskatīja, ka ar minētās direktīvas 5. panta 3. punkta pirmo ievilkumu no nodokļa bāzes ir izslēgts citas sabiedrības veikts aktīvu ieguldījums, kuram jau iepriekš bija piemērots kapitāla nodoklis.
Pēc nodokļu administrācijas atteikuma
Pak-Holdco
iesniedza apelācijas sūdzību
Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu
(Poznaņas Administratīvā tiesa), kas apstiprināja šo lēmumu. Šī tiesa tostarp savu spriedumu ir pamatojusi ar to, ka Direktīva 73/79 un Direktīva 73/80 ir tikušas atceltas pirms Polijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai un ka tās attiecīgi nevar radīt tiesiskas sekas prasītājai. Turklāt tā nosprieda, ka Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmais ievilkums nav piemērojams lietas faktiem.
Kasācijas tiesvedībā
Naczelny Sąd Administracyjny
(Augstākā administratīvā tiesa) vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē gramatiski vai vēsturiski. Iesniedzējtiesa uzskata, ka Tiesas judikatūra nav skaidra. Lai gan Tiesa 2007. gada 21. jūnija spriedumā lietā
C-366/05
Optimus-Telecomunicações
(Krājums, I-4985. lpp.
, 27. punkts) esot iebildusi pret šīs normas vēsturisku interpretāciju, tomēr 2009. gada 9. jūlija spriedumā lietā
C-397/07 Komisija/Spānija (Krājums, I-6029. lpp.
, 21. punkts) tā esot veikusi šādu interpretāciju.
Šajos apstākļos
Naczelny Sąd Administracyjny
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai valsts tiesai, interpretējot Direktīvas 69/335 [, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303,] 7. panta 1. punktu, ir jāņem vērā grozošo direktīvu, it īpaši Direktīvas 73/79 [..] un Direktīvas 73/80 [..] noteikumi, lai gan šīs direktīvas Polijas Republikas pievienošanās [..] Savienībai dienā vairs nebija spēkā?
2)
Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai Direktīvas 69/335 [..] 5. panta 3. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu izslēgšana no kapitāla nodokļa bāzes attiecas tikai uz tās kapitāla sabiedrības aktīviem, kuras kapitāls tiek palielināts?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai, ja tāda valsts, kā Polijas Republika, ir pievienojusies Savienībai 2004. gada 1. maijā, Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā paredzētais obligātais atbrīvojums ir piemērojams tikai tiem darījumiem, kas ietilpst šīs direktīvas, kura ir grozīta, piemērošanas jomā un kas 1984. gada 1. jūlijā minētajā valstī bija atbrīvoti no kapitāla nodokļa vai kuriem noteiktā nodokļa samazinātā likme bija 0,5 % vai mazāka.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, attiecībā uz Direktīvas 69/335 interpretāciju un piemērošanu ir jāņem vērā tādas valsts kā Polijas Republika, kas par Eiropas Savienības dalībvalsti ir kļuvusi 2004. gada 1. maijā, īpašā situācija.
No šī konstatējuma izriet, pirmkārt, ka Direktīva 69/335 šajā valstī pirms šī datuma nebija piemērojama. Ikviens pasākums darījumu aplikšanas ar nodokļiem vai to atbrīvošanas no nodokļiem jomā, uz kuru attiecas kapitāla palielināšanas jēdziens, Polijas tiesību sistēmā pirms minētās dienas tika veikts, pamatojoties tikai uz valsts tiesību aktiem (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Optimus-Telecomunicações
, 26. punkts).
Otrkārt, no minētā izriet, ka, interpretējot un piemērojot Direktīvu 69/335, Polijas Republikas gadījumā šīs direktīvas mērķu vēsturiskā interpretācija neietekmē tādas direktīvas interpretāciju, kas ir spēkā pēc šīs valsts pievienošanās (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Optimus-Telecomunicações
, 27. punkts).
Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, 7. panta 1. punkta pirmajā daļā ir ietverts skaidrs un beznosacījumu dalībvalstu pienākums atbrīvot no kapitāla nodokļa darījumus, kuri 1984. gada 1. jūlijā bija atbrīvoti no nodokļa vai kuriem uzliktā nodokļa likme nepārsniedza 0,5 %. Šis pienākums, kura jēga ir nepārprotama, no 2004. gada 1. maija ir saistošs arī Polijas Republikai (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Optimus-Telecomunicações
, 30. punkts).
Šī interpretācija atbilst ne tikai minētā 7. panta 1. punkta nepārprotamajam formulējumam, bet arī Direktīvas 69/335, kura tiecas cik iespējams samazināt kapitāla nodokļa ietekmi uz kapitāla aprites brīvību, būtībai un galvenajam mērķim (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Optimus-Telecomunicações
, 31. punkts).
Visbeidzot ir jānorāda, ka 1984. gada 1. jūlijs, kas ir pieņemts par atskaites datumu atbilstoši Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, 7. panta 1. punktam, ir saistošs arī Polijas Republikai. Pievienošanās Savienībai gadījumā, ja pievienošanās aktā vai kādā citā Savienības tiesību aktā nav tiesību normas ar norādi uz pretējo, atsauce uz Savienības tiesībās noteikto datumu ir piemērojama arī jaunajai dalībvalstij pat tad, ja šis datums ir pirms pievienošanās dienas. Polijas Republikai šajā ziņā atšķirīgs nosacījums nav paredzēts nedz aktā par šīs dalībvalsts pievienošanos Savienībai, nedz kādā citā Savienības dokumentā (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Optimus-Telecomunicações
, 32. punkts, kā arī 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā
C-212/10
Logstor ROR Polska
, Krājums, I-5453. lpp.
, 33. punkts).
No minētā izriet, ka – ja tāda valsts, kā Polijas Republika, ir pievienojusies Savienībai 2004. gada 1. maijā un šīs valsts pievienošanās aktā vai kādā citā Savienības tiesību aktā nav atkāpes noteikumu – Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā paredzētais obligātais atbrīvojums ir piemērojams tikai tiem darījumiem, kas ietilpst šīs direktīvas, kura ir grozīta, piemērošanas jomā un kas 1984. gada 1. jūlijā minētajā valstī bija atbrīvoti no kapitāla nodokļa vai kuriem noteiktā nodokļa samazinātā likme bija 0,5 % vai mazāka (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Optimus-Telecomunicações
, 33. punkts).
Šo interpretāciju neliek apšaubīt iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Spānija 21. punkts, kurā Tiesa ir noteikusi vienīgi iebildumu apmēru, kurus Eiropas Komisija bija iesniegusi lietā, kurā tika taisīts šis spriedums, precizējot darījumus, kuri, sākot no 1986. gada 1. janvāra, Spānijas Karalistes pievienošanās Eiropas Kopienām datuma, bija obligāti atbrīvojami no kapitāla nodokļa.
Tādējādi uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka, ja tāda valsts kā Polijas Republika ir pievienojusies Savienībai 2004. gada 1. maijā un šīs valsts pievienošanās aktā vai kādā citā Savienības tiesību aktā nav atkāpes noteikumu, tad Direktīvas 69/335, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 85/303, 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā paredzētais obligātais atbrīvojums ir piemērojams tikai tiem darījumiem, kas ietilpst šīs direktīvas, kura ir grozīta, piemērošanas jomā un kas 1984. gada 1. jūlijā minētajā valstī bija atbrīvoti no kapitāla nodokļa vai kuriem noteiktā nodokļa samazinātā likme bija 0,5 % vai mazāka.
Par otro jautājumu
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmais ievilkums, atbilstoši kuram no nodokļa bāzes tiek izslēgta “kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summ[a], kas ir atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis”, ir jāinterpretē tādējādi, ka no nodokļa bāzes tiek izslēgti tikai tās kapitāla sabiedrības aktīvi, kuras pamatkapitāls tiek palielināts, vai tiek izslēgti arī šīs citas sabiedrības aktīvi, kas palielina šo kapitālu.
Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā izslēgšana no nodokļa bāzes ir pakļauta diviem nosacījumiem, proti, pirmkārt, attiecīgajiem aktīviem ir jābūt atvēlētiem kapitāla sabiedrības pamatkapitāla palielinājumam un, otrkārt, tiem jau ir jābūt uzliktam kapitāla nodoklim.
No šīs normas teksta izriet, ka tā neattiecas tikai uz kapitāla sabiedrības aktīviem, kuras pamatkapitāls ir palielināts. Ja tiktu pievienots otrs nosacījums, atbilstoši kuram šiem aktīviem turklāt ir jāpieder sabiedrībai, kuras pamatkapitāls ir palielināts, tas būtu pretrunā gramatiskai minētās normas teksta interpretācijai.
Tāpat šī pievienošana būtu pretrunā šīs normas mērķim izslēgt no nodokļa bāzes summas, kas jau ir apliktas ar kapitāla nodokli, lai novērstu nodokļu dubultu uzlikšanu ar mērķi veicināt kapitāla aprites brīvību (pēc analoģijas skat. 1993. gada 18. marta spriedumu lietā
C-280/91
Viessmann
,
Recueil
, I-971. lpp.
, 21. punkts, kā arī 2009. gada 12. novembra spriedumu lietā
C-441/08
Elektrownia Pątnów II
, Krājums, I-10799. lpp.
, 40. punkts). Tāda papildu nosacījuma pievienošana Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmā ievilkuma tekstā izvirzītajiem nosacījumiem, atbilstoši kuram attiecīgajiem aktīviem turklāt ir jāpieder sabiedrībai, kuras kapitāls ir palielināts, ļautu dubultu nodokļa uzlikšanu tai pašai summai, ja attiecīgais darījums attiektos uz atsevišķām sabiedrībām.
Tādējādi uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmais ievilkums, kurā paredzēts no nodokļa bāzes izslēgt “kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summ[u], kas ir atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams neatkarīgi no tā, vai runa ir par sabiedrības aktīviem, kuras pamatkapitāls ir palielināts, vai citas sabiedrības aktīviem, kura palielina šo kapitālu.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu
Tiesa (ceturtā palāta)
nospriež:

1)
ja tāda valsts, kā Polijas Republika, ir pievienojusies Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā un šīs valsts pievienošanās aktā vai kādā citā Savienības tiesību aktā nav atkāpes noteikumu, tad Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK, 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka šajā normā paredzētais obligātais atbrīvojums ir piemērojams tikai tiem darījumiem, kas ietilpst šīs direktīvas, kura ir grozīta, piemērošanas jomā un kas 1984. gada 1. jūlijā minētajā valstī bija atbrīvoti no kapitāla nodokļa vai kuriem noteiktā nodokļa samazinātā likme bija 0,5 % vai mazāka;

2)
Direktīvas 69/335 5. panta 3. punkta pirmais ievilkums, kurā paredzēts no nodokļa bāzes izslēgt “kapitāla sabiedrībai piederošo aktīvu summ[u], kas ir atvēlēta kapitāla palielinājumam un kam jau ir uzlikts kapitāla nodoklis”, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams neatkarīgi no tā, vai runa ir par sabiedrības aktīviem, kuras pamatkapitāls ir palielināts, vai citas sabiedrības aktīviem, kura palielina šo kapitālu.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – poļu.