CELEX: 62009CJ0376
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Asetus (EY) N:o 2037/2000
4 artiklan 4 kohdan v alakohta ja 16 artikla
Velvollisuus poistaa käytöstä haloneja sisältävät muihin kuin kriittisiin käyttötarkoituksiin käytettävät palontorjuntalaitteistot ja sammuttimet aluksissa
Poikkeukset
1301-halonin ja 2402-halonin kriittiset käyttötarkoitukset

Euroopan komissio vaatii kanteellaan unionin tuomioistuinta toteamaan, että Maltan tasavalta ei ole noudattanut otsonikerrosta
heikentävistä aineista 29.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2037/2000 (EYVL L 244, s. 1),
sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.2004 tehdyllä komission päätöksellä 2004/232/EY (EUVL L 71, s. 28; jäljempänä asetus
N:o 2037/2000), 4 artiklan 4 kohdan v alakohdan ja 16 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole poistanut käytöstä
haloneja sisältäviä muihin kuin kriittisiin käyttötarkoituksiin käytettäviä palontorjuntalaitteistoja ja sammuttimia aluksissa
ja koska se ei ole ottanut näitä haloneja talteen.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Asetus N:o 2037/2000
Asetuksen N:o 2037/2000 tarkoituksena on panna täytäntöön kansainväliset sitoumukset, jotka johtuvat 22.3.1985 allekirjoitetusta
otsonikerroksen suojelua koskevasta Wienin yleissopimuksesta ja otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevasta Montrealin pöytäkirjasta,
jotka hyväksyttiin Euroopan talousyhteisön puolesta 14.10.1988 tehdyllä neuvoston päätöksellä 88/540/ETY (EYVL L 297, s. 8).
Kyseisen asetuksen 1 artiklan mukaan asetusta sovelletaan muun muassa halonien käyttöön.
Saman asetuksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, että ”jollei 4 ja 5 kohdasta muuta johdu, kielletään seuraavien
valvottavien aineiden markkinoille saattaminen ja käyttö: – – halonit – –”.
Kyseisen asetuksen 4 artiklan 4 kohdan v alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Liitteessä VII lueteltuja käyttötarkoituksia lukuun ottamatta haloneja sisältävät [palontorjuntalaitteistot] ja sammuttimet
poistetaan käytöstä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003, ja halonit otetaan talteen 16 artiklan mukaisesti.”
Asetuksen N:o 2037/2000 16 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Valvottavat aineet, joita on
– –
–        palontorjuntalaitteistoissa ja sammuttimissa,
on otettava talteen hävitettäviksi osapuolten hyväksymiä teknisiä menetelmiä tai muuta ympäristön kannalta hyväksyttävää hävittämismenetelmää
käyttäen tai kierrätettäviksi taikka regeneroitaviksi kyseisten laitteiden huolto- ja kunnossapitotoimenpiteiden aikana tai
ennen kyseisten laitteiden purkua ja käytöstä poistamista.”
Saman asetuksen 20 artiklan 3 kohdan mukaan ”jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava tutkimukset, joita
komissio pitää tämän asetuksen mukaan tarpeellisina. Jäsenvaltioiden on myös suoritettava pistokokein maahan tuotavien valvottavien
aineiden tarkastuksia ja annettava tieto näitä tarkastuksia koskevasta aikataulusta ja niiden tuloksista komissiolle”.
Asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII, joka koskee halonien kriittisiä käyttötarkoituksia, säädetään seuraavaa:
”Haloni-1301:n käyttö:
– –
–        sotilasalalla, öljyalalla, kaasualalla ja petrokemian alalla sekä nykyisissä rahtialuksissa suojakaasuna tiloissa, joissa
oleskelee ihmisiä ja joissa saattaa esiintyä tulenarkoja nesteiden ja/tai kaasujen päästöjä,
– –
Haloni-2402:n käyttö ainoastaan Tšekissä, Virossa, Kyproksessa, Latviassa, Liettuassa, Unkarissa, Maltassa, Puolassa, Sloveniassa
ja Slovakiassa:
– –
–        sotilasalalla, öljyalalla, kaasualalla ja petrokemian alalla sekä nykyisissä rahtialuksissa suojakaasuna tiloissa, joissa
oleskelee ihmisiä ja joissa saattaa esiintyä tulenarkoja nesteiden ja/tai kaasujen päästöjä,
– –”
Ajallisesta soveltamisalasta on todettava, että Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan,
Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan
liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyssä asiakirjassa (EUVL 2003, L
236, s. 33; jäljempänä liittymisasiakirja) ei ole määrätty Maltan tasavaltaa koskevia siirtymäsäännöksiä.
Liittymisasiakirjan 2 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Alkuperäisten sopimusten määräykset sekä toimielinten ja Euroopan keskuspankin ennen liittymistä antamien säädösten säännökset
ja määräykset sitovat uusia jäsenvaltioita liittymispäivästä alkaen, ja niitä sovelletaan näissä valtioissa kyseisissä sopimuksissa
ja tässä asiakirjassa määrätyin edellytyksin.”

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Komissio muistutti 11.11.2005 päivätyllä kirjeellään Maltan viranomaisia velvollisuudesta poistaa käytöstä haloneja sisältävät
muihin kuin kriittisiin käyttötarkoituksiin käytettävät palontorjuntalaitteistot ja sammuttimet ja huomautti, että asetuksen
N:o 2037/2000 liitteen VII nojalla halonin ainoat sallitut käyttötarkoitukset nykyisissä rahtialuksissa ovat käyttö öljysäiliöiden
inertointiin tai aluksen ruumassa tai ruuman ulkopuolella tehtävään jauhojen pumppaamiseen liittyvien laitteistojen inertointiin.
Komissio kehotti samalla mainittuja viranomaisia täyttämään ja palauttamaan 31.1.2006 mennessä lomakkeen, joka koski halonien
käyttöä kriittisiin käyttötarkoituksiin Maltan lipun alla purjehtivissa aluksissa.
Koska komissio ei saanut vastausta tähän kirjeeseen, se päätteli Maltan tasavallan myöntävän, että haloneja käytetään Maltan
lipun alla purjehtivissa aluksissa muihin kuin kriittisiin käyttötarkoituksiin. Komissio katsoi näin ollen, ettei Maltan tasavalta
ole noudattanut asetuksen N:o 2037/2000 4 artiklan 4 kohdan v alakohdan, 16 artiklan ja 20 artiklan 3 kohdan sekä EY 10 artiklan
mukaisia velvoitteitaan, ja kehotti 15.12.2006 päivätyllä virallisella huomautuksella kyseistä jäsenvaltiota esittämään huomautuksensa
tältä osin.
Maltan viranomaiset ilmoittivat 14.5.2007 päivätyssä vastauksessaan mainittuun viralliseen huomautukseen, että 89:ssä Maltan
lipun alla purjehtivassa aluksessa käytettiin edelleen haloneja sisältäviä palontorjuntalaitteistoja ja sammuttimia. Kyseiset
viranomaiset kuitenkin kiistivät suppeaksi katsomansa komission omaksuman asetuksen N:o 2037/2000 liitteen VII tulkinnan oikeellisuuden
ja väittivät, että kyse oli tässä liitteessä tarkoitetuista ”kriittisistä käyttötarkoituksista”.
Vastaus ei vakuuttanut komissiota, joten se antoi 17.10.2008 perustellun lausunnon, jossa se kehotti Maltan tasavaltaa toteuttamaan
lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa lausunnon vastaanottamisesta lukien.
Maltan viranomaiset vastasivat perusteltuun lausuntoon 16.7.2009 päivätyllä kirjeellä, jossa ne totesivat, että Maltan lipun
alla purjehtivia aluksia, joissa haloneja käytettiin edelleen sammutusaineena, oli kaikkiaan 41. Maltan tasavalta kiisti edelleen
komission omaksuman tulkinnan asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII olevasta käsitteestä ”halonien kriittiset käyttötarkoitukset”
oikeellisuuden mutta ilmoitti velvoittavansa kaikki laivanvarustamot, joiden Maltan lipun alla purjehtivat alukset oli varustettu
haloneja sisältävillä palontorjuntalaitteistoilla, poistamaan kyseiset alukset käytöstä 30.6.2010 mennessä.
Koska komissio katsoi, ettei tämä vastaus ollut tyydyttävä, se päätti nostaa nyt käsiteltävän kanteen.

Kanne

Asianosaisten lausumat
Komissio väittää kanteensa tueksi ensiksikin, että asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII olevaa käsitettä halonin ”kriittiset
käyttötarkoitukset” on tulkittava suppeasti, koska nämä käyttötarkoitukset merkitsevät poikkeamista kyseisen asetuksen 4 artiklan
4 kohdan v alakohdassa säädetystä velvollisuudesta poistaa käytöstä haloneja sisältävät palontorjuntalaitteistot ja sammuttimet.
Komissio toteaa, että kyseisen asetuksen liitteen VII ja erityisesti siinä säädettyjen 1301-halonin kriittistä käyttöä koskevan
kohdan kolmannen luetelmakohdan ja 2402-halonin kriittistä käyttöä koskevan kohdan kolmannen luetelmakohdan sanamuodon mukaan
näiden halonien ainoat sallitut käyttötarkoitukset nykyisissä rahtialuksissa ovat ne, joiden osalta on säädetty käytöstä ”suojakaasuna
tiloissa, joissa oleskelee ihmisiä ja joissa saattaa esiintyä tulenarkoja nesteiden ja/tai kaasujen päästöjä”. Komission mukaan
nämä säännökset koskevat käytännössä ainoastaan kahta erityistilannetta, eli joko öljysäiliöalusten inertointia tai aluksen
ruumassa tai ruuman ulkopuolella tehtävään jauhojen pumppaamiseen liittyvien laitteistojen inertointia.
Komissio katsoo, että inertointijärjestelmät on erotettava sammutusjärjestelmistä, koska ne haloneja sisältävät järjestelmät,
joita suurimmassa osassa rahtialuksista käytetään, kuuluvat viimeksi mainittuihin järjestelmiin. Komission mukaan käsite ”inertointi”
viittaa ”halonien ennakoivaan vapauttamiseen tilanteissa, joissa on olemassa tulipalon tai räjähdyksen vaara sellaisissa tiloissa,
joissa oleskelee ihmisiä ja jotka saattavat olla tulenarkoja tai vaarallisia, niin suurina pitoisuuksina, että sillä estetään
palaminen kyseisessä tilassa”.
Nykyisissä rahtialuksissa asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII tarkoitettuna kriittisenä käyttönä voidaan komission mukaan
siten pitää ainoastaan 1301-halonin ja 2402-halonin käyttöä inertointiin palontorjuntalaitteistoissa, jotka on tarkoitettu
käytettäviksi tiloissa, joissa oleskelee ihmisiä ja joissa saattaa esiintyä tulenarkoja nesteiden ja/tai kaasujen päästöjä,
eli jos haloneja käytetään järjestelmissä, joissa haloneja vapautetaan ennen syttymistä tai räjähtämistä tilassa, joka muuten
olisi tulenarka tai räjähdysherkkä, tulipalojen ehkäisemiseksi. Komissio katsoo, että Maltan tasavallan omaksuma tulkinta
kriittisen käyttötarkoituksen käsitteestä on täten kyseisen liitteen sanamuodon vastainen.
Komissio väittää lisäksi, että Maltan viranomaiset ovat oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä myöntäneet itse, että kyseisissä
aluksissa käytetään haloneja tulipalojen sammuttamiseen. Sen mukaan Maltan tasavalta ei missään tapauksessa ole esittänyt
lainkaan tietoja siitä, mihin haloneja näissä aluksissa käytetään. Koska haloneja ei tavallisesti käytetä rahtialuksissa inertointiin,
nämä alukset eivät näin ollen kuulu asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII säädettyjen rahtialuksia koskevien poikkeusten
alaan.
Lopuksi komissio hylkää Maltan tasavallan argumentin, jonka mukaan kyseisten alusten omistajiin olisi sovellettava luottamuksensuojan
periaatetta, toteamalla, että nyt käsiteltävässä asiassa ei ole loukattu mainittua periaatetta, koska komissio ei ole missään
vaiheessa antanut mitään takeita Maltan tasavallan väittämällä tavalla ja koska kyseinen toimielin on sitä paitsi pitäytynyt
johdonmukaisesti mainitun liitteen tulkintaa koskevassa kannassaan siltä osin kuin on kyse halonien käytöstä rahtialuksissa
kriittisiin käyttötarkoituksiin. Kyseisten rahtialusten omistajille ja niitä vuokraaville toimijoille aiheutuvasta taloudellisesta
rasitteesta komissio toteaa, että näissä rahtialuksissa käytettävät haloneja sisältävät laitteistot olisi pitänyt poistaa
käytöstä 1.5.2004 mennessä ja ettei jäsenvaltiolla ole unionin toimen täytäntöönpanovaiheessa ilmenevien soveltamisongelmien
perusteella oikeutta jättää yksipuolisesti noudattamatta velvoitteitaan. Komissio viittaa tältä osin asiassa 128/78, komissio
vastaan Yhdistynyt kuningaskunta, 7.2.1979 annettuun tuomioon (Kok., s. 419).
Maltan tasavalta kiistää ensinnäkin komission asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII olevasta käsitteestä ”halonien kriittiset
käyttötarkoitukset” omaksuman tulkinnan oikeellisuuden. Kyseinen jäsenvaltio väittää, että mainittu käyttö koskee käyttöä
aikaisemmin kuin 1.10.1994 rakennettujen rahtialusten polttomoottoreita, öljykattiloita tai polttoöljykäyttöisiä yksiköitä
ja generaattoreita sisältävissä konehuoneissa, pumppuhuoneissa ja muissa vastaavissa tiloissa. Maltan tasavallan mukaan nyt
käsiteltävässä asiassa halonien käyttö kyseisten alusten näissä ”tiloissa” kuuluu mainitussa liitteessä tarkoitetun ”kriittisen
käyttötarkoituksen” alaan.
Maltan tasavallan mukaan komission käsitteestä omaksuma tulkinta on ristiriidassa liitteen kyseisten säännösten täsmällisen
sanamuodon kanssa, sillä ne on muotoiltu väljästi siten, että ne koskevat käyttöä ”nykyisissä rahtialuksissa suojakaasuna
tiloissa, joissa oleskelee ihmisiä ja joissa saattaa esiintyä tulenarkoja nesteiden ja/tai kaasujen päästöjä – –” muita rajoituksia
asettamatta.
Lisäksi Maltan tasavalta väittää, että komission asetuksen N:o 2037/2000 yhteydessä tekemä erottelu ”sammuttamisen” ja ”inertoinnin”
välillä on perusteeton ja keinotekoinen. Maltan tasavallan mukaan sammuttaminen on osa inertointiprosessia erityisesti silloin,
kun tähän käytetään samaa ainetta. Rajanveto inertointiprosessin ja sammutusprosessin välillä on sen mukaan nimittäin usein
kyseenalaista, koska 1301-halonin ja 2402-halonin käytöstä räjähtävän palon torjunnassa tietyllä alueella seuraa automaattisesti
viereisten alueiden inertointi palamisen ja/tai räjähdysten estämiseksi. Inertointi on näin ollen kyseisiä haloneja käytettäessä
sammuttamisprosessin tavallinen seuraus. Maltan tasavalta toteaa, että 1301-haloni ja 2402-haloni tunnetaan palontorjunnan
alalla tehokkuudestaan niin sammuttamisessa kuin inertoinnissa ja nimenomaan näiden aineiden monikäyttöisyyden vuoksi ne ovat
niin hyviä ja verrattain korvaamattomia palontorjunta-aineita.
Maltan tasavalta esittää lisäksi, että alusten omistajille on asetuksen N:o 2037/2000 liitteen perusteella syntynyt perusteltu
luottamus, jota komission subjektiivinen tulkinta tästä säännöksestä voi loukata erityisesti sen vuoksi, että kyseinen tulkinta
rajoittaa tämän säännöksen soveltamisalaa ja on sekä sen sanamuodon että hengen vastainen. Maltan tasavalta katsoo, että komission
tulkinta loukkaa myös oikeusvarmuuden periaatetta.
Maltan tasavalta toteaa, että niiden Maltan lipun alla purjehtivien alusten lukumäärä, joissa käytetään haloneja sisältäviä
palontorjuntalaitteistoja, vähenee joka tapauksessa. Suurin osa tällaisista aluksista lähenee kyseisen jäsenvaltion mukaan
käyttöikänsä loppua, kun otetaan huomioon se, että osa näistä aluksista on yksirunkoisia öljysäiliöaluksia, jotka on poistettava
käytöstä vuoden 2010 loppuun mennessä alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn kansainväliseen yleissopimuksen,
joka allekirjoitettiin Lontoossa 2.11.1973, sellaisena kuin se on täydennettynä 17.2.1978 allekirjoitetulla pöytäkirjalla,
ja yksirunkoisiin öljysäiliöaluksiin sovellettavien kaksoisrunkoa tai vastaavaa rakennetta koskevien rakennevaatimusten nopeutetusta
käyttöönotosta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2978/94 kumoamisesta 18.2.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen
(EY) N:o 417/2002 (EYVL L 64, s. 1) mukaisesti. Näin ollen vaatimalla, kyseisten alusten omistajia poistamaan käytöstä mainitut
järjestelmät asetettaisiin heille liian raskas ja kohtuuton taloudellinen rasite.

Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on todettava, että asetuksen N:o 2037/2000 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan halonien markkinoille saattaminen
ja käyttö on kielletty, jollei saman artiklan 4 ja 5 kohdasta muuta johdu.
Kyseisen 4 artiklan 4 kohdan v alakohdassa säädetään velvollisuudesta poistaa asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII lueteltuja
käyttötarkoituksia lukuun ottamatta käytöstä haloneja sisältävät palontorjuntalaitteistot ja sammuttimet viimeistään 31.12.2003.
Koska liittymisasiakirjassa ei säädetä toisin, tämä velvollisuus tuli sen 2 artiklan nojalla Maltan tasavallan osalta voimaan
sen Euroopan unioniin liittymispäivästä alkaen eli 1.5.2004 alkaen.
Kun näitä säännöksiä luetaan yhdessä, on pääteltävä, että kyseisen kaltaisten palontorjuntalaitteistojen ja sammuttimien käyttö
Maltan lipun alla purjehtivissa aluksissa on sallittu ainoastaan, jos se voidaan katsoa mainitussa liitteessä tarkoitetuksi
”kriittiseksi käyttötarkoitukseksi”.
Maltan tasavalta ei kiistä sitä, että tietyissä Maltan lipun alla purjehtivissa aluksissa käytetään haloneja sisältäviä palontorjuntalaitteistoja.
Se kuitenkin väittää, että käyttö näissä aluksissa kuuluu kriittisen käyttötarkoituksen käsitteen alaan, ja kiistää siten
komission omaksuman suppean tulkinnan oikeellisuuden.
Tässä on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa
menettelyssä komission on näytettävä toteen väitteensä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä ja esitettävä unionin
tuomioistuimelle tarvittavat tiedot, jotta tämä voi tarkistaa, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta, eikä komissio
voi tällöin nojautua minkäänlaisiin olettamiin (ks. mm. asia C-287/03, komissio v. Belgia, tuomio 12.5.2005, Kok., s. I‑3761,
27 kohta ja asia C-37/09, komissio v. Portugali, tuomio 10.6.2010, 28 kohta).
On todettava, että komission esittämä tulkinta asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII olevan 1301-halonin kriittistä käyttöä
koskevan kohdan kolmannesta luetelmakohdasta ja 2402-halonin kriittistä käyttöä koskevan kohdan kolmannesta luetelmakohdasta
pohjautuvat kahteen väitteeseen. Komission mukaan ensinnäkin valtaosa rahtialuksiin asennetuista haloneja sisältävistä järjestelmistä
on sammutusjärjestelmiä eikä inertointijärjestelmiä. Toiseksi haloneja sisältävien järjestelmien käyttö inertointiin kuuluu
kyseisten säännösten alaan ainoastaan kahdessa erityistapauksessa, eli silloin, kun kyse on öljysäiliöalusten inertoinnista
tai aluksen ruumassa tai ruuman ulkopuolella tehtävään jauhojen pumppaamiseen liittyvien laitteistojen inertoinnista.
Tämä tulkinta ei kuitenkaan seuraa kyseisen liitteen säännöksistä eikä mistään muustakaan asetuksen N:o 2037/2000 säännöksestä.
Lisäksi kyseisen asetuksen perustelukappaleissa ei viitata kumpaankaan näistä komission mainitsemasta kahdesta tapauksesta.
Asetuksen N:o 2037/2000 liitteessä VII olevan 1301-halonin kriittistä käyttöä koskevan kohdan kolmas luetelmakohta ja 2402-halonin
kriittistä käyttöä koskevan kohdan kolmas luetelmakohta on päinvastoin muotoiltu väljästi niin, että ne koskevat näiden halonien
käyttöä ”sotilasalalla, öljyalalla, kaasualalla ja petrokemian alalla sekä nykyisissä rahtialuksissa”.
Lisäksi mainittuihin säännöksiin sisältyvä ilmaisu ”suojakaasuna tiloissa, joissa oleskelee ihmisiä” osoittaa, että näiden
halonien mainitunlaisesta käytöstä on säädetty sellaisten tilojen osalta, joissa oleskelee ihmisiä, mikä voi kattaa muunlaisia
alusten osia kuin ne osat, joihin komissio viittaa.
Vaikka komission väittämän tavoin oletettaisiinkin, että halonien käyttö aluksissa voitaisiin käytännössä rajoittaa kahteen
komission mainitsemaan tilanteeseen, säännöksen sanamuodossa ei näin ollen ole mitään sellaista, minkä perusteella voitaisiin
päätellä, että unionin lainsäätäjän tarkoituksena olisi ollut rajoittaa halonien käyttö aluksissa kyseisiin kahteen tapaukseen.
Tässä tilanteessa on katsottava, ettei komissio ole käsiteltävässä asiassa näyttänyt toteen Maltan tasavallan väitettyä jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämistä.
Täten komission kanne on hylättävä.

Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Maltan tasavalta on vaatinut, että komissio velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, ja koska komissio on hävinnyt asian, komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.