CELEX: 62012CJ0612
Fellebbezés
Verseny
Kartellek
Az útépítési bitumen holland piaca
Az útépítési bitumen bruttó árának rögzítése
Az útépítőknek adott engedmény meghatározása
1/2003/EK rendelet
27. cikk
Védelemhez való jog
A bírság csökkentése

Fellebbezésében a Ballast Nedam NV (a továbbiakban: Ballast Nedam) a Ballast Nedam kontra Bizottság ítélet (T‑361/06,
EU:T:2012:491
, a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kéri, amely ítéletben az Európai Unió Törvényszéke elutasította az [EK] 81. cikk alapján megindított eljárásban (COMP/F/38.456 – „bitumen [Hollandia]”‑ügy) 2006. szeptember 13‑án hozott C(2006) 4090 végleges bizottsági határozat (a továbbiakban: vitatott határozat) fellebbezőt érintő részében való megsemmisítése, másodlagosan pedig egyfelől e határozat annyiban való részleges megsemmisítése iránti kérelmet, amennyiben az a fellebbezőt illetően megállapítja a jogsértés időtartamát, és másfelől a vele szemben kiszabott bírság összegének ezzel összefüggő csökkentése iránti kérelmet.
Jogi háttér
A[z EK 81.] és [EK 82. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet (
HL 2003. L 1., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 205. o.) 27. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A 7., 8., 23. cikkben és a 24. cikk (2) bekezdésében meghatározott határozatok meghozatala előtt a Bizottság az általa lefolytatott eljárás alá vont vállalkozásoknak vagy vállalkozások társulásainak lehetőséget nyújt arra, hogy meghallgassák őket a Bizottság által kifogásolt kérdésekkel kapcsolatban. A Bizottság csak olyan kifogásokra alapozhatja határozatát, amelyekre az érintett felek megtehették észrevételeiket. A panaszosok szorosan kapcsolódnak az eljáráshoz.”
A jogvita előzményei és a vitatott határozat
A jogvitának a megtámadott ítélet 1–7. pontjában szereplő előzményeit a következőképpen lehet összefoglalni.
A fellebbező a Ballast Nedam‑csoportot irányítja, amely a hollandiai építőipari ágazatban tevékenykedik. 1995‑től a csoport útépítési tevékenysége a Ballast Nedam Grond en Wegen BV (a továbbiakban: BNGW) társaságban összpontosult, amely a Ballast Nedam Infra BV (a továbbiakban: BN Infra) 100%‑os leányvállalata, amely maga pedig a Ballast Nedam 100%‑os tulajdonában van. 2000. október 1‑jétől a Ballast Nedam csoport útépítési tevékenységét közvetlenül a BN Infra végezte.
A British Petroleum plc‑nek a hollandiai útépítési bitumen piacára vonatkozó állítólagos kartellel kapcsolatos, a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló, 2002. február 19‑i bizottsági közlemény (
HL 2002. C 45., 3. o.
; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 155. o.) értelmében bírságmentesség iránti kérelme nyomán a Bizottság 2002. október 1‑jén és 2‑án be nem jelentett vizsgálatokat tartott egyes társaságok helyiségeiben, majd 2003. július 4‑én több társasághoz, köztük a BN Infrához is, információkérést intézett. Az utóbbi erre 2003. szeptember 12‑én válaszolt. 2004. február 10‑én a Bizottság információkérést intézett a Ballast Nedamhez, amelyre ez utóbbi 2004. március 9‑én válaszolt.
A Bizottság 2004. október 18‑án megindította a közigazgatási eljárást, és a következő napon több társaságnak – köztük a Ballast Nedamnak és a BN Infrának – címzett kifogásközlést fogadott el, amelyre a Ballast Nedam 2005. május 20‑án válaszolt.
2006. szeptember 13‑án a Bizottság elfogadta a vitatott határozatot, amelyben megállapította, hogy a határozat címzettjeként megjelölt társaságok az EK 81. cikkbe ütköző egységes és folyamatos jogsértésben vettek részt azáltal, hogy az érintett időszakokban rendszeresen közösen megállapították az útépítési bitumen hollandiai eladásának és vásárlásának bruttó árát, a kartellben részt vevő útépítőknek a bruttó árból adott egységes kedvezményt, és a többi útépítő számára a bruttó árból adható kisebb maximáliskedvezményt.
Az 1996. június 21‑től 2002. április 15‑ig terjedő időszak vonatkozásában a Ballast Nedamnak és leányvállalatának, a BN Infrának egyaránt megállapították az e jogsértésért fennálló felelősségét.
Figyelembe véve egyfelől a BN Infra közvetlen részvételét a jogsértésben a 2000. október 1‑je és 2002. április 15. közötti időszak tekintetében, valamint a BNGW tőkéjében való 100%‑os részesedését az 1996. június 21. és 2000. szeptember 30. közötti időszak tekintetében, és másfelől azon tényt, hogy a Ballast Nedam közvetlen és közvetett részesedése a BN Infra és a BNGW tőkéjében 100%, a Ballast Nedammal és a BN Infrával szemben egyetemlegesen 4,65 millió euró bírságot szabtak ki.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
A Törvényszék Hivatalához 2006. december 5‑én benyújtott keresetlevelével a Ballast Nedam a vitatott határozat megsemmisítését kérte, és másodlagosan egyfelől e határozat annyiban való részleges megsemmisítését, amennyiben az a fellebbezőt illetően megállapítja a jogsértés időtartamát, és másfelől a vele szemben kiszabott bírság összegének ezzel összefüggő csökkentését.
Keresetének alátámasztására a Ballast Nedam két jogalapot hoz fel.
Második jogalapjában, amely a jelen fellebbezés szempontjából egyedül bír jelentőséggel, a Ballast Nedam úgy érvel, hogy a Bizottság megsértette az 1/2003 rendelet 27. cikkének (1) bekezdését és a védelemhez való jogot, mivel a kifogásközlésben nem közölte, hogy a Ballast Nedamnak a BNGW leányvállalata magatartásáért való felelősségét azon tényre alapozva vélelmezi, hogy előbbi az 1996. június 21. és 2000. október 1‑je közötti időszakban az utóbbira ténylegesen meghatározó befolyást gyakorolt.
A megtámadott ítélet 64. pontjában a Törvényszék emlékeztet a kifogásközlés ahhoz szükséges pontosságára vonatkozó ítélkezési gyakorlatra, hogy a vállalkozás a közigazgatási eljárás során a kifogásolt tények relevanciájával kapcsolatos álláspontját kifejthesse. Ezen ítélkezési gyakorlat értelmében a kifogásközlésnek többek között meg kell jelölnie, hogy a benne foglalt tényeket milyen minőségében róják fel a vállalkozásnak (Papierfabrik August Koehler és társai kontra Bizottság ítélet, C‑322/07 P, C‑327/07 P és C‑338/07 P,
EU:C:2009:500
, 39. pont).
A megtámadott ítélet 68–71. pontjában a Törvényszék a következőket állapította meg:
„68.
A kifogásközlésben a Bizottság mindenekelőtt emlékeztetett arra, hogy mindegyik érintett vállalatcsoport egyetlen vállalkozást alkot, és hogy a csoport anyavállalatának lehetősége van arra, hogy leányvállalatai magatartására meghatározó befolyást gyakoroljon (324. pont). A Bizottság ezután azt állította, hogy a felperes a BNGW igazgatója révén (a kifogásközlés 235. pontja), majd a BN Infra révén (a kifogásközlés 339. pontja) vett részt a kartellben, és hogy mivel a felperes a Ballast Nedam Nederland köztes szervezet révén a BN Infra (korábban Ballast Nedam Wegenbouw BV és BNGW) tőkéjének teljes egésze felett ellenőrzést gyakorol, a Bizottság az anyavállalatnak e két leányvállalat magatartására gyakorolt meghatározó befolyását vélelmezi. A Bizottság végül a felperes és a BN Infra által alkotott egyetlen vállalkozás létezésére vonatkozó bizonyos további bizonyítékokat terjesztett elő (a kifogásközlés 340. pontja). E bizonyítékok összességére tekintettel a Bizottság arról határozott, hogy a kifogásközlés címzettjeként a BN Infrát kell megjelölnie a megállapodásokban való közvetlen részvételéért (és jogelődjei közvetlen részvételéért), és a felperest kell megjelölnie a BN Infra magatartására ténylegesen gyakorolt meghatározó befolyása révén történő részvételéért (a kifogásközlés 342. pontja).
69.
E bizonyítékok összességéből kitűnik, hogy noha a kifogásközlésben alkalmazott megfogalmazás – különösen a BN Infra és a BNGW közötti kapcsolatot illetően – világosabb is lehetett volna, a Bizottság a jogsértés fennállására vonatkozó állításának alátámasztása végett felhasznált tényállás és körülmények megértéséhez elegendő információt szolgáltatott a felperes részére, és egyértelműen megjelölte azon jogi személyeket, amelyekkel szemben bírság szabható ki. Pusztán az a tény ugyanis, hogy a Bizottság a kifogásközlésben a felperes és a BNGW által alkotott egyetlen vállalkozás létezésére vonatkozóan semmilyen további bizonyítékot nem terjesztett elő, nem elegendő annak megállapításához, hogy a Bizottság nem közölte egyértelműen, hogy alkalmazni kívánja azt a vélelmet, amely szerint a felperes a BN Infra és a BNGW üzleti magatartására ténylegesen meghatározó befolyást gyakorolt. A Törvényszék így megállapítja, hogy a kifogásközlésben szereplő információk alapján a felperesnek tisztában kellett lennie azzal, hogy a BNGW anyavállalataként a Bizottság végleges határozatának címzettje lehet.
70.
Egyébiránt meg kell állapítani, hogy a kifogásközlésben megfogalmazott ezen állításra reagálva a felperes a kifogásközlésre adott válaszában azt állította, hogy a BN Infra a BNGW‑nek nem jogutódja, hanem 100%‑os tulajdonosa, és érveket terjesztett elő abból a célból, hogy a BNGW vele szembeni önállóságát bizonyítsa.
71.
E körülmények között a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a felperesnek a kifogásközlés szakaszától kezdve lehetősége nyílt arra, hogy megértse a Bizottság azon kifogásának terjedelmét, miszerint ő a BNGW anyavállalataként részt vett a jogsértésben, és hogy ily módon megfelelően védekezzen.”
A Törvényszék a keresetet teljes egészében elutasította.
A felek kérelmei
A Ballast Nedam azt kéri, hogy a Bíróság:
—
részben vagy egészben helyezze hatályon kívül a Törvényszéknek a megtámadott ítélet rendelkező részében hozott határozatát;
—
abban az esetben, ha a fellebbezésnek helyt ad, adjon helyt részben vagy egészben a Ballast Nedam első fokon előterjesztett kérelmeinek, és
—
a Bizottságot kötelezze az első‑ és másodfokú eljárás költségeinek viselésére.
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
—
utasítsa el a fellebbezést; és
—
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A fellebbezésről
Fellebbezése alátámasztására a Ballast Nedam két jogalapra hivatkozik, amelyek egyfelől az 1/2003 rendelet 27. cikke (1) bekezdésének és a védelemhez való jognak a megsértésén, másfelől a leányvállalatok által elkövetett kartelljogi jogsértések anyavállalatnak való betudhatóságára vonatkozó alapelvek Törvényszék általi téves alkalmazásán alapulnak.
Az első jogalapról, amely az 1/2003 rendelet 27. cikke (1) bekezdésének értelmezésével és a védelemhez való joggal kapcsolatos téves jogalkalmazáson alapul
A felek érvei
Első jogalapjában, amely a megtámadott ítélet 68–71. pontja ellen irányul, a Ballast Nedam arra hivatkozik, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor ezen ítélet 69. pontjában megállapította, hogy a kifogásközlésben szereplő információk alapján a fellebbező nem állíthatja, hogy nem tudott arról, hogy a végleges bizottsági határozatnak a BNGW anyavállalataként címzettje lehet.
Fellebbezésében a Ballast Nedam úgy érvel, hogy a Bizottságnak a kifogásközlésben meg kellett volna jelölnie a BNGW‑t mint a jogsértést elkövető jogalanyt, és kifejezetten tájékoztatnia a Ballast Nedamot arról, hogy a BNGW‑vel szemben kiszabandó bírság megfizetéséért egyetemlegesen felelősnek lehet őt nyilvánítani. Márpedig a kifogásközlés 342. pontja nem említi a BNGW‑t, aki egyébként nem is címzettje a kifogásközlésnek.
A Bizottság arra hivatkozik, hogy e jogalap nem megalapozott.
A Bíróság álláspontja
A Törvényszék, anélkül hogy tévesen alkalmazná a jogot, a megtámadott ítélet 64. pontjában emlékeztet a kifogásközlés ahhoz szükséges pontosságára vonatkozó ítélkezési gyakorlatra, hogy a vállalkozás a közigazgatási eljárás során a kifogásolt tények relevanciájával kapcsolatos álláspontját kifejthesse.
Amint a megtámadott ítélet 68. pontjából kitűnik, a Törvényszék úgy találta, hogy a Bizottság a kifogásközlésben bizonyította a fellebbező és a BN Infra között fennálló kapcsolatot, úgyhogy e kifogásközlés 342. pontjában a Bizottság úgy határozott, hogy a kifogásközlés címzettjeként a BN Infrát (és jogelődjeit) kell megjelölnie a megállapodásokban való közvetlen részvételéért (és jogelődjei közvetlen részvételéért), és a fellebbezőt kell megjelölnie a BN Infra magatartására ténylegesen gyakorolt meghatározó befolyása révén történő részvételéért.
A BNGW részvételét illetően a Törvényszék a megtámadott ítélet 69. pontjában elismerte, hogy a Bizottság a kifogásközlésben nem nyújtott semmilyen további bizonyítékot a fellebbező és a BNGW által alkotott egyetlen vállalkozás létezésére vonatkozóan, valamint hogy e tekintetben a kifogásközlés világosabb is lehetett volna. Ugyanakkor úgy találta, hogy mindez nem elegendő annak megállapításához, hogy a Bizottság nem közölte egyértelműen, hogy alkalmazni kívánja azt a vélelmet, amely szerint a fellebbező a BN Infra és a BNGW üzleti magatartására ténylegesen meghatározó befolyást gyakorolt.
Ekképpen a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a kifogásközlés pontosságára vonatkozó követelményt illetően, amely szerint a kifogásközlésnek meg kell jelölnie, hogy a benne foglalt tényeket milyen minőségében róják fel a vállalkozásnak (Papierfabrik August Koehler és társai kontra Bizottság ítélet,
EU:C:2009:500
, 39. pont).
Ugyanis a Törvényszék tévesen állapította meg a megtámadott ítélet 69. pontjában, hogy a fellebbezőnek tisztában kellett lennie azzal, hogy a BNGW anyavállalataként a Bizottság végleges határozatának címzettje lehet, jóllehet magának a Törvényszéknek a megállapításaiból kitűnik, hogy a Bizottság a kifogásközlés 342. pontjában nem jelezte, hogy e kifogásközlést azért címezték a fellebbezőnek, mert a BNGW üzleti magatartására meghatározó befolyást gyakorolt, és a Törvényszék elismerte, hogy kifogásközlés nem világos e tekintetben.
A Törvényszék különösen nem tekintheti úgy, hogy a kifogásközlés 235. pontjában tett megállapítás, amely szerint a fellebbező a BNGW igazgatója révén vett részt a kartellben, alkalmas volt arra, hogy a fellebbezővel egyértelműen közölje, hogy a Bizottság a BNGW anyavállalataként fennálló származékos felelőssége alapján kívánja felelőssé tenni, jóllehet a kifogásközlés ez utóbbi társaságot csupán a BN Infra jogelődjeként említi.
Egyébiránt a kifogásközlés szövegének kétértelműségét megerősíti azon tény, hogy a BNGW semmilyen kifogásközlésnek sem volt címzettje.
A fellebbezőnek a kifogásközlésre adott, a BNGW‑vel kapcsolatos válaszából, amelyet a megtámadott ítélet 70. pontja említ, nem lehet arra következtetni, hogy a fellebbező a kifogásközlés olvasatából megértette, hogy a BNGW magatartásáért találta őt a Bizottság felelősnek.
Ezen elemekre tekintettel, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor megállapította, hogy a Bizottság nem sértette meg a fellebbező védelemhez való jogát.
Mivel a jelen fellebbezés első jogalapja megalapozott, annak helyt kell adni, és következésképpen a megtámadott ítéletet hatályon kívül kell helyezni, amennyiben elutasítja a fellebbezőnek az 1/2003 rendelet 27. cikke (1) bekezdésének és a védelemhez való jognak a vitatott határozat elfogadásához vezető közigazgatási eljárás során történő megsértésével kapcsolatos jogalapját.
A második jogalapról, amely a jogsértés Ballast Nedamnak való betudását illetően elkövetett téves jogalkalmazáson alapul
Második jogalapjában, amely a megtámadott ítélet 72–77. pontja ellen irányul, a Ballast Nedam azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen értelmezte az általa a 2011. június 30‑i tárgyaláson előadott érveket, valamint hogy ennélfogva tévesen alkalmazta a jogot az ítélet 75. pontjában, amikor kimondta, hogy „[a Ballast Nedam] [...] nem állíthatja, hogy a Bizottság nem tehette volna meg azt, hogy a BNGW jogsértő magatartását az 1996. június 21. és 2000. [szeptember 30.] közötti időszak tekintetében neki tudja be, sem pedig azt, hogy őt a bírság megfizetésére egyetemlegesen kötelezi”, amikor a BNGW leányvállalatánál semmilyen jogsértést sem állapítottak meg.
Mivel a jelen jogalap, jóllehet az előző jogalap alátámasztására felhozottaktól eltérő okokból szintén a BNGW leányvállalata magatartásáért való felelősség fellebbezőnek való betudását kívánja megakadályozni, még ha megalapozott is, nem eredményezhetné a megtámadott ítéletnek az első jogalap elfogadásából adódó hatályon kívül helyezésénél szélesebb körű hatályon kívül helyezését.
Ezért nem szükséges ennek vizsgálata.
A Törvényszék előtti keresetről
Az Európai Unió Bírósága alapokmánya 61. cikkének első bekezdése szerint, ha a fellebbezés megalapozott, a Bíróság a Törvényszék határozatát hatályon kívül helyezi. Ha a per állása megengedi, az ügyet maga a Bíróság is érdemben eldöntheti.
Ebben az esetben ez a helyzet.
Evégett a fellebbező, az első fokon tett észrevételeire utalva, a vitatott határozat rá vonatkozó részben történő részleges megsemmisítését kéri, és kiemeli, hogy az e határozat 2. cikke a) pontjában vele szemben egyetemlegesen kiszabott 4,65 millió euró bírság összegét csökkenteni kell.
A jelen esetben egyfelől mivel a fellebbezőnek nem volt lehetősége arra, hogy a szóban forgó jogsértésben a BNGW 100%‑os anyavállalataként történő részvételét illetően a közigazgatási eljárás folyamán megfelelően védekezzen, meg kell semmisíteni a vitatott határozat 1. cikkének a) pontját annyiban, amennyiben az a BNGW magatartásának az 1996. június 21‑től 2000. szeptember 30‑ig terjedő időszak tekintetében a fellebbezőnek történő betudását érinti.
Másrészt a BN Infra magatartását illetően, amelyért a felelősséget a vitatott határozat szintén a fellebbezőnek tudja be, a Törvényszék véglegesen 3,45 millió euróra csökkentette a kiszabott bírság összegét, megállapítva, hogy a BN Infra származékos felelőssége nem állapítható meg a BNGW 1996. június 21. és 2000. október 1‑je közötti magatartása tekintetében (Ballast Nedam Infra kontra Bizottság ítélet, T‑362/06,
EU:T:2012:492
).
E feltételek mellett a fellebbezővel szemben a vitatott határozat 2. cikke a) pontjában egyetemlegesen kiszabott bírság összegét 3,45 millió euróban kell megállapítani.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozott, és a Bíróság maga hoz a jogvita kapcsán végleges határozatot, a Bíróság határoz a költségekről.
Ugyanezen szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése alapján, amelyet ugyanezen szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
Mivel a Bíróság a Ballast Nedam által benyújtott fellebbezésnek helyt adott, és a vele szemben kiszabott bírság összegét csökkentette, a Bizottságot kell kötelezni a jelen eljárással kapcsolatban felmerült valamennyi költség viselésére. Egyébiránt a Ballast Nedam által a Törvényszék előtt felhozott jogalapokra tekintettel, amelyek egy részét a Bíróság véglegesen elutasította, a feleket kötelezni kell az elsőfokú eljárással kapcsolatban felmerült saját költségeik viselésére.

A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:

1)
A Bíróság hatályon kívül helyezi a Ballast Nedam kontra Bizottság (T‑361/06) ítéletet abban a részében, amelyben az elutasítja a Ballast Nedam NV által felhozott, a[z EK 81.] és [EK 82. cikkben] meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16‑i 1/2003/EK tanácsi rendelet 27. cikke (1) bekezdésének megsértésére, a védelemhez való jogainak az [EK 81.] cikk alapján megindított eljárásban (COMP/F/38.456 – „bitumen [Hollandia]”‑ügy) 2006. szeptember 13‑án hozott C(2006) 4090 végleges bizottsági határozat elfogadásához vezető közigazgatási eljárás során történő megsértésére alapított jogalapot.

2)
A Bíróság annyiban megsemmisíti a C(2006) 4090 végleges határozat 1. cikkének a) pontját, amennyiben az az EK 81. cikk Ballast Nedam NV által 1996. június 21. és 2000. szeptember 30. közötti időszak során történő megsértésére vonatkozik.

3)
A Bíróság a C(2006) 4090 végleges határozat 2. cikkének a) pontját megsemmisíti annyiban, amennyiben az a Ballast Nedam NV által fizetendő bírságot 4,65 millió euróban állapítja meg.

4)
A Bíróság a Ballast Nedam NV‑vel szemben a C(2006) 4090 végleges határozat 2. cikkének a) pontjában egyetemlegesen kiszabott bírság összegét 3,45 millió euróra csökkenti.

5)
Az Európai Bizottság viseli a jelen fellebbezéssel kapcsolatban felmerült költségek egészét.

6)
A felek maguk viselik az elsőfokú eljárással kapcsolatban felmerült saját költségeiket.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.