CELEX: 62010CJ0079
Direktiva 2003/96/ES
Obdavčitev energentov in električne energije
Člen 14(1)(b)
Oprostitev za energente, ki se uporabljajo kot gorivo v zračnem prometu
Uporaba letala v drugačne namene kot komercialne
Obseg

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 11(3), 14(1)(b) in 15(1)(j) Direktive Sveta 2003/96/ES
z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja
v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Systeme Helmholz GmbH (v nadaljevanju: Systeme Helmholz) in Hauptzollamt
Nürnberg (carinski organ v Nürnbergu, v nadaljevanju: Hauptzollamt), ker je slednji družbi Systeme Helmholz zavrnil vračilo
davka na mineralna olja, ki ga je bilo treba plačati za pogonsko gorivo za letalo te družbe, ker ta ni letalski prevoznik.

Pravni okvir

Pravo Unije
V uvodni izjavi 23 Direktive 2003/96 je navedeno:
„Zaradi obstoječih mednarodnih obveznosti in ohranjanja konkurenčnosti družb v Skupnosti je priporočljivo nadaljevati z oprostitvami
za energente, ki se uporabljajo v zračnem in pomorskem prometu razen v zračnem in pomorskem prometu za zasebne namene, medtem
ko imajo države članice možnost, da omejijo te oprostitve.“
Člen 11(3) te direktive določa:
„V primeru mešane uporabe se obdavčitev uporablja sorazmerno z vsakim načinom uporabe, čeprav se v primerih, kjer je poslovna
ali neposlovna uporaba zanemarljiva, lahko obravnava kot da je ni.“
Člen 14(1)(b) te direktive določa:
„Razen splošnih določb iz Direktive 92/12/EGS o izjemah pri uporabi obdavčenih izdelkov in brez poseganja v druge določbe
Skupnosti, države članice izvzamejo iz obdavčitve pod pogoji, ki jih določijo zaradi zagotavljanja pravilne in enotne uporabe
takšnih izjem ter preprečevanja kakršnega koli izogibanja, izmikanja ali zlorabe, naslednje energente:
[…]
(b)   energente, ki so dobavljeni kot gorivo za uporabo v zračnem prometu razen poletov v zasebne namene.
V tej direktivi pomenijo ‚poleti v zasebne namene‘ uporabo letala s strani lastnika ali fizične ali pravne osebe, ki letalo
uporablja bodisi na podlagi najema bodisi na kakršenkoli drug način, v drugačne namene kot so komercialni nameni in predvsem
za drugačne namene kot za prevoz potnikov ali blaga za plačilo ali za opravljanje storitev za plačilo ali za organe oblasti.
Države članice lahko omejijo področje uporabe te izjeme na dobave letalskega goriva (oznaka KN 2710 19 21)“.
Člen 15(1)(j) Direktive 2003/96 določa:
„Brez poseganja v druge določbe Skupnosti lahko države članice pod davčnim nadzorom uporabijo popolne ali delne izjeme glede
ravni obdavčitve za:
[…]
(j)   pogonska goriva ki se uporabljajo v proizvodnji, razvoju, preizkušanju in vzdrževanju letal in plovil“.

Nacionalno pravo
Upoštevne določbe so vsebovane v zakonu o davku na mineralna olja (Mineralölsteuergesetz) z dne 21. decembra 1992 (BGBl. 1992
I, str. 2185) v različici, ki je veljala leta 2004, ki je zadevno leto v sporu (v nadaljevanju: MinöStG), in v uredbi za izvajanje
zakona o davku na mineralna olja (Mineralölsteuer-Durchführungsverordnung) z dne 15. septembra 1993 (BGBl. 1993 I, str. 1602)
v različici, ki je veljala leta 2004.
Člen 4 MinöStG je med drugim določal:
„Oprostitve, opredelitve pojmov
(1)      Mineralno olje, s pridržkom člena 12, lahko neobdavčeno uporabljajo:
[…]
3.     kot pogonsko sredstvo v zračnem prometu
a)     letalski prevozniki za prevoz oseb in stvari v pridobitne namene ali za izvajanje storitev za plačilo,
b)     organi in zvezna vojska v zrakoplovih za službene namene in zračne reševalne službe za namene zračnega reševanja.
Pogonska sredstva v zračnem prometu so v smislu tega zakona letalski bencin s tarifno podštevilko 2710 0026, katerega raziskovalno
oktansko število ni manjše od 100, lahko pogonsko gorivo za letalske turbine s tarifno podštevilko 2710 0037 in pogonsko gorivo
za letalske turbine (srednje težko olje) s tarifno podštevilko 2710 0051 Kombinirane nomenklature, če se te uporabljajo v
zrakoplovih;
[…]“
Člen 12 MinöStG je določal:
„Dovoljenje
Kdor želi mineralno olje, za katero v skladu s členom 3, od (1) do (3), (5) in (7), členom 4 ali členom 32(1) in (2) velja
davčna ugodnost,
1.     uporabiti ali posredovati drugim osebam v namene, za katere veljajo davčne ugodnosti, ali
2.     kot uporabnik ali distributer
a)     vnesti na območje, za katero ne velja pravo Skupnosti o trošarinah (tretje države), ali
b)     v pridobitne namene ali s prodajo na daljavo izvoziti v drugo državo članico Evropske skupnosti,
za to potrebuje dovoljenje
[…]“
Člen 50(1) uredbe za izvajanje zakona o davku na mineralna olja je v različici, ki se je uporabljala leta 2004, določal:
„Vračilo davka na pogonska goriva v zračnem prometu:
(1)   Letalskim prevoznikom in organizacijam se davek na pogonska goriva v zračnem prometu, za katera so ti na davčnem ozemlju ob
nakupu plačali davek, goriva pa uporabili za lete, za katere velja oprostitev davka, na zahtevo v skladu s členom 4(1), točka
3, zakona vrne […]“

Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Družba Systeme Helmholz je lastnica podjetja, ki se ukvarja z razvojem in prodajo elektronskih delov in programske opreme.
V lasti ima letalo, ki ga poslovodja uporablja v zasebne namene in za obiskovanje drugih družb in poslovnih sejmov, pa tudi
za lete zaradi vzdrževanja in usposabljanja. Ta družba nima operativne licence v smislu nemškega zakona o zračnem prometu
(Luftverkehrsgesetz), ki jo morajo nujno pridobiti letalski prevozniki v Nemčiji.
Družba Systeme Helmholz je vodila mesečno evidenco o uporabi letala, pri čemer je zapisala datum, progo in čas trajanja ter
namen leta. 16. decembra 2005 je zaprosila za vračilo davka na mineralna olja za skupaj 2385 litrov letalskega bencina v skupnem
znesku 1700,12 EUR, ki je bil leta 2004 v Nemčiji porabljen za lete v poslovne namene, med katerimi so bili tudi leti do centra
za vzdrževanje letal in nazaj ter leti za usposabljanje.
Hauptzollamt je z odločbo z dne 9. februarja 2006 ta zahtevek za vračilo zavrnil, ker družba Systeme Helmholz ni bila letalski
prevoznik.
Ker je Hauptzollamt z odločbo z dne 12. aprila 2006 ugovor, ki ga je družba Systeme Helmholz vložila zoper to zavrnitev vračila,
razglasil za neutemeljen, je ta vložila tožbo pri Finanzgericht München. To sodišče je razsodilo, da je družba Systeme Helmholz
za lete v poslovne namene, razen letov zaradi vzdrževanja in usposabljanja, v skladu s členom 14(1)(b), prvi pododstavek,
Direktive 2003/96 upravičena do vračila davka na mineralna olja. Finanzgericht München je menilo, da omejitev oprostitve na
letalske prevoznike iz te določbe ni razvidna. Uporaba letala za potrebe družbe zaradi pridobivanja poslov naj bi imela komercialen
namen, tako da naj bi bili izpolnjeni pogoji za oprostitev, določeni v pravu Skupnosti.
Finanzgericht München pa je, nasprotno, razsodilo, da za lete zaradi vzdrževanja in preizkušanja delovanja letala ter zaradi
usposabljanja davčne ugodnosti iz Direktive 2003/96 ni mogoče uveljavljati. Menilo je namreč, da člen 15(1)(j) te direktive
določa zgolj možnost vračila za pogonska goriva, ki se uporabljajo pri vzdrževanju letala. Poleg tega naj leti zaradi vzdrževanja
in usposabljanja ne bi bili leti v komercialne namene, ker naj bi se izvajali tako iz zasebnih kot poslovnih razlogov in naj
ne bi bili neposredno povezani z dejavnostmi podjetja. Tudi delna oprostitev naj zanje ne bi bila mogoča, saj člen 14(1)(b)
Direktive 2003/96 te možnosti ne določa.
Zoper to sodbo sta družba Systeme Helmholz in Hauptzollamt vložila revizijo pri Bundesfinanzhof, prva zato, ker ji je bila
s to odločbo zavrnjena oprostitev za lete zaradi vzdrževanja in usposabljanja, druga pa, ker je bila s to odločbo družba Systeme
Helmholz oproščena davka na pogonsko gorivo, porabljeno za lete, ki jih je ta družba opravila za lastne potrebe.
Bundesfinanzhof je v teh okoliščinah prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.   Ali je treba člen 14(1)(b), prvi pododstavek, [Direktive 2003/96] razlagati tako, da izvzetje letov za zasebne namene iz davčne
ugodnosti pomeni, da se oprostitev plačila davka na energente, ki se uporabljajo kot pogonsko gorivo za zračni promet, odobri
samo letalskim prevoznikom, ali pa so iz obdavčitve izvzeta vsa pogonska goriva, ki se uporabljajo v zračnem prometu, če gre
pri uporabi letala za pridobitno dejavnost?
2.     Ali je treba člen 15(1)(j) [Direktive 2003/96] razlagati tako, da se določba nanaša tudi na pogonska goriva, ki jih letalo
potrebuje za let do centra za vzdrževanje letal in nazaj, ali pa davčna ugodnost velja samo za podjetja, katerih dejanski
poslovni cilji so proizvodnja, razvoj, preizkušanje in vzdrževanje letal?
3.     Ali je treba člen 11(3) [Direktive 2003/96] razlagati tako, da je treba pri letalu, ki se uporablja tako za zasebne kot pridobitne
namene, za lete zaradi vzdrževanja ali šolanja v skladu s členom 14(1)(b) [Direktive 2003/96] odobriti oprostitev davka na
pogonsko gorivo, uporabljeno za te lete, sorazmerno s pridobitno uporabo?
4.     Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen: Ali je mogoče zaradi neuporabe člena 11(3) Direktive [2003/96] v okviru člena 14(1)(b)
[Direktive 2003/96] sklepati, da pri mešani uporabi letala za zasebne in pridobitne namene za lete zaradi vzdrževanja in šolanja
ni mogoča nobena oprostitev plačila davka?
5.     Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen ali če je iz katere druge določbe [Direktive 2003/96] razvidna ustrezna pravna
posledica: Katera merila in katero referenčno obdobje se uporabijo pri določanju deleža posameznega načina uporabe v smislu
člena 11(3) [Direktive 2003/96] za lete zaradi vzdrževanja in šolanja?“

Vprašanja za predhodno odločanje

Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se davčna oprostitev iz člena 14(1)(b) Direktive 2003/96 uporablja
za podjetje, kot je to v zadevi iz postopka v glavni stvari, katerega dejavnost ne spada v sektor zračne plovbe in ki zaradi
sklepanja poslov uporablja lastno letalo, da bi se njegovi zaposleni sestali s strankami ali udeležili poslovnih sejmov.
Da bi odgovorili na to vprašanje, je treba poudariti, da morajo biti določbe glede oprostitev, določenih v Direktivi 2003/96,
deležne samostojne razlage, ki temelji na njihovem besedilu in na ciljih, ki jim sledi ta direktiva (glej v tem smislu sodbe
z dne 1. aprila 2004 v zadevi Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft, C‑389/02, Recueil, str. I-3537, točka 19; z dne 1.
marca 2007 v zadevi Jan De Nul, C-391/05, ZOdl., str. I-1793, točka 22, in z dne 11. novembra 2011 v zadevi Sea Fighter, C-505/10,
še neobjavljena v ZOdl., točka 14).
Prvič, kar zadeva besedilo člena 14(1)(b) Direktive 2003/96, v njegovem prvem pododstavku je določena davčna oprostitev za
„energente, ki so dobavljeni kot gorivo za uporabo v zračnem prometu razen poletov v zasebne namene“. V drugem pododstavku
je nato z negacijo opredeljen pojem „poleti v zasebne namene“, tako da zajemajo „uporabo letala […] v drugačne namene kot
so komercialni nameni in predvsem za drugačne namene kot za prevoz potnikov ali blaga za plačilo ali za opravljanje storitev
za plačilo ali za organe oblasti“.
Iz dikcije „drugačne namene kot za prevoz potnikov ali blaga za plačilo ali za opravljanje storitev za plačilo“ je razvidno,
da se zračni promet, za katerega se uporablja ta oprostitev, nanaša na porabo goriva, kadar je letalo neposredno namenjeno
opravljanju odplačnih storitev v zračnem prometu. Pojem „promet“ tako zahteva, da je opravljanje odplačnih storitev neločljivo
povezano s poleti letala (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Sea Fighter, točka 18).
To razlago člena 14(1)(b) Direktive 2003/96 poleg tega potrjujejo tudi pripravljalna dela. Evropska komisija je namreč v predlogu
direktive, ki je pripeljal do sprejetja Direktive Sveta 92/81/EGS z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi trošarinskih struktur
za mineralna olja (UL L 316, str. 12), z uvedbo oprostitve davka na gorivo za uporabo v zračnem prometu nameravala „na celotno
komercialno letalstvo razširiti oprostitev, ki se trenutno uporablja za gorivo, uporabljeno pri mednarodnih komercialnih letih“
(COM(90) 434 konč.). Po mnenju Komisije bi bilo „zaradi tega mogoče enako obravnavati zračni promet med katerima koli krajema
v Skupnosti, kar bi poudarilo odprtost notranjega trga. Za gorivo, ki se uporablja pri poletih v zasebne namene, bi bilo treba
plačati davek, kar je že običajna praksa“. Komisija je tako zaradi davčne oprostitve za gorivo, ki se uporablja v zračnem
prometu, razlikovala polete v komercialne in polete v zasebne namene.
Drugič, iz cilja Direktive 2003/96, ki je, da države članice obdavčijo energente, je razvidno, da se z njo ne želijo določiti
splošne oprostitve (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Sea Fighter, točka 21).
Poleg tega je iz uvodne izjave 23 Direktive 2003/96 razvidno, da njen člen 14(1)(b) temelji na spoštovanju mednarodnih obveznosti
in na ohranitvi konkurenčnosti družb v Skupnosti.
To sklicevanje na mednarodne obveznosti se, kot meni Komisija, nanaša zlasti na davčne oprostitve za energente, ki se uporabljajo
v civilnem letalstvu, do katerih so upravičene letalske družbe na podlagi Konvencije o mednarodnem civilnem letalstvu, podpisane
v Chicagu 7. decembra 1944 (
Recueil des traités des Nations Unies
, zv. 15, str. 296), in na podlagi mednarodnih dvostranskih sporazumov o zračnih prevozih, ki so jih sklenile Evropska unija
in/ali njene države članice s tretjimi državami ter države članice med sabo.
Glede ohranitve konkurenčnosti družb v Skupnosti je treba ugotoviti, kot menita ciprska vlada in Komisija, da se konkurenčnost
iz uvodne izjave 23 Direktive 2003/96 nanaša zlasti na konkurenčnost letalskih družb v Skupnosti glede na tiste iz tretjih
držav. Naložitev davka na gorivo, porabljeno za lete znotraj Skupnosti ali mednarodne lete, ki jih opravljajo evropske letalske
družbe, bi namreč močno zmanjšalo konkurenčnost teh družb v primerjavi z letalskimi prevozniki iz tretjih držav.
Iz teh ugotovitev izhaja, da dejavnosti v zračnem prometu, ki jih opravlja družba, kot je Systeme Helmholz, ki so namenjene
prevozu njenih zaposlenih do strank ali udeležbi na poslovnih sejmih z lastnim letalom, ni mogoče izenačiti z uporabo letala
v komercialne namene v smislu in za uporabo člena 14(1)(b) Direktive 2003/96 in zato ne spadajo na področje uporabe v tem
členu določene davčne oprostitve za gorivo, ki se uporablja v zračnem prometu, ker gre za dejavnosti v zračnem prometu, ki
niso neposredno namenjene opravljanju odplačnih storitev v zračnem prometu.
Tega sklepa ne more omajati dejstvo, da med jezikovnimi različicami člena 14(1)(b), prvi pododstavek, te direktive obstajajo
nekatere razlike glede dejavnosti v zračnem prometu, za katere ni mogoče uveljavljati davčne oprostitve iz te določbe. Medtem
ko so v več jezikovnih različicah te določbe uporabljeni izrazi, ki napotujejo zgolj na prostočasne dejavnosti, kot sta angleška
in francoska različica, v katerih je uporabljen pojem „aviation de tourisme privée“ („private pleasure-flying“), je v nemški
različici te direktive vsaj v besedilu same določbe uporabljen pojem „zasebni nekomercialni zračni promet“ („private nichtgewerbliche
Luftfahrt“), za katerega se zdi, da napotuje na nekomercialne dejavnosti v celoti.
Vendar so ti različni pojmi izrecno opredeljeni v členu 14(1)(b), drugi pododstavek, Direktive 2003/96 kot „uporaba letala
[…] v drugačne namene kot so komercialni nameni in predvsem za drugačne namene kot za prevoz potnikov ali blaga za plačilo
ali za opravljanje storitev za plačilo ali za organe oblasti“. Obseg davčne oprostitve iz člena 14(1)(b) Direktive 2003/96
je treba razlagati ob upoštevanju te opredelitve.
Nazadnje, sklepa iz točke 27 te sodbe ni mogoče ovreči niti z zgoraj navedenima sodbama Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft
in Jan De Nul. V teh zadevah se je namreč gorivo, za katero je bila zaprošena davčna oprostitev, uporabljalo v ladjah, ki
so bile neposredno namenjene opravljanju odplačnih storitev. Tako je v točki 28 zgoraj navedene sodbe Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft
Sodišče glede dejavnosti družbe Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft e. G., ki so zajemale organizacijo pogrebov na odprtem
morju, za kar je ta uporabljala tri za to predelane ladje, razsodilo, da „ni sporno, da [te dejavnosti] pomenijo opravljanje
odplačnih storitev“. Poleg tega je v točki 40 zgoraj navedene sodbe Jan De Nul Sodišče pojasnilo, da manevri, ki jih izvede
sesalni bager med sesanjem in odlaganjem materialov, torej poti, ki so neločljivo povezane s čiščenjem dna, spadajo na področje
uporabe pojma „plovbe“ v smislu člena 8(1)(c), prvi pododstavek, Direktive 92/81.
Točko 23 zgoraj navedene sodbe Deutsche See-Bestattungs-Genossenschaft, v kateri je Sodišče razsodilo, da „vsaka dejavnost
pri plovbi v komercialne namene spada na področje uporabe oprostitve“, in točko 25 iste sodbe, v kateri je Sodišče pojasnilo,
da Direktiva 92/81 ne vsebuje nikakršnega razlikovanja glede namena plovbe, na katero se nanaša, in da se lahko izkrivljanje
konkurence, ki se mu z določbami te direktive skuša izogniti, pojavi ne glede na vrsto zadevne komercialne plovbe, je treba
razumeti v tem kontekstu. Tako namen opravljene poti za uporabo davčne oprostitve ni upošteven, če plovba zajema opravljanje
odplačnih storitev (zgoraj navedena sodba Sea Fighter, točka 17).
Nasprotno pa v zadevi iz postopka v glavni stvari poslovne poti zaposlenih družbe Systeme Helmholz s, ki jih opravljajo z
letalom te družbe, da bi obiskali stranke in poslovne sejme zaradi pridobivanja poslov, in sicer za razvoj in distribucijo
elektronskih delov in programske opreme, niso neposredno namenjene opravljanju odplačnih storitev v zračnem prometu te družbe.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 14(1)(b) Direktive 2003/96 razlagati tako, da oprostitve davka
na gorivo za uporabo v zračnem prometu iz te določbe ne more uveljavljati družba, kot je ta v zadevi iz postopka v glavni
stvari, ki za pridobivanje poslov uporablja lastno letalo, zato da njeni zaposleni obiskujejo stranke ali poslovne sejme,
ker ti poleti niso neposredno namenjeni opravljanju odplačnih storitev v zračnem prometu s strani te družbe.

Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se davčna oprostitev iz člena 15(1)(j) Direktive 2003/96
uporablja samo za pogonska goriva, ki jih uporabljajo podjetja, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, razvojem, preizkušanjem in
vzdrževanjem letal, ali pa ta oprostitev velja tudi za pogonska goriva, ki jih letalo potrebuje za let do centra za vzdrževanje
letal in nazaj.
Člen 15(1)(j) Direktive 2003/96 določa, da lahko države članice pod davčnim nadzorom uporabijo popolne ali delne oprostitve
ali znižajo raven obdavčenja za pogonska goriva, ki se uporabljajo v proizvodnji, razvoju, preizkušanju in vzdrževanju letal
in plovil.
Prvič, kar zadeva besedilo te določbe, iz njene formulacije in zlasti uporabe izrazov „bei der“ v nemški, „field“ v angleški
in „domaine“ v francoski različici te določbe je razvidno, da davčna oprostitev iz člena 15(1)(j) Direktive 2003/96 lahko
velja zgolj za pogonska goriva, ki jih uporabljajo podjetja, ki opravljajo v tem členu navedene dejavnosti.
Drugič, glede splošne sistematike Direktive 2003/96 je treba ugotoviti, da čeprav je namen obvezne oprostitve iz člena 14(1)(b)
te direktive davčno spodbuditi uporabo pogonskih goriv v letalstvu za komercialne namene, pa člen 15(1)(j) te direktive določa
fakultativno oprostitev, katere namen je posebej spodbuditi nekatere komercialne dejavnosti, ki jih opravljajo izdelovalci
letal in centri za vzdrževanje letal, ki med drugim zahtevajo porabo goriva na tleh in od katerih nobena ne spada na področje
običajnih dejavnosti družb, ki poslujejo v sektorju zračnega prometa.
Iz tega je mogoče sklepati, da se člen 15(1)(j) te direktive ne nanaša na pogonska goriva, ki jih je letalo porabilo za lete
do centra za vzdrževanje in nazaj.
Zato je treba na drugo vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti, da je treba člen 15(1)(j) Direktive 2003/96 razlagati
tako, da se ta določba ne uporablja za pogonska goriva, porabljena za lete do centra za vzdrževanje letal in nazaj.

Vprašanja od tretjega do petega
Predložitveno sodišče želi z vprašanji od tretjega do petega v bistvu izvedeti, ali je treba pri mešani uporabi letala za
zasebne in poslovne namene oprostitev za pogonsko gorivo, porabljeno za lete zaradi vzdrževanja ali usposabljanja, odobriti
sorazmerno s poslovno uporabo, in če da, katera merila in referenčna obdobja je treba upoštevati pri določanju deleža posameznega
načina uporabe.
Ob upoštevanju odgovora na prvo vprašanje na ta vprašanja za predhodno odločanje ni treba odgovoriti.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1.
Člen 14(1)(b) Direktive Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov
in električne energije je treba razlagati tako, da oprostitve davka na gorivo za uporabo v zračnem prometu iz te določbe ne
more uveljavljati družba, kot je ta v zadevi iz postopka v glavni stvari, ki za pridobivanje poslov uporablja lastno letalo,
zato da njeni zaposleni obiskujejo stranke ali poslovne sejme, ker ti poleti niso neposredno namenjeni opravljanju odplačnih
storitev v zračnem prometu s strani te družbe.
2.
Člen 15(1)(j) Direktive 2003/96 je treba razlagati tako, da se ta določba ne uporablja za pogonska goriva, porabljena za lete
do centra za vzdrževanje letal in nazaj.
Podpisi
*
Jezik postopka: nemščina.