CELEX: 62014TJ0550
Марка на Общността
Заявка за регистрация на словна марка на Общността „COMPETITION“
Абсолютно основание за отказ
Липса на отличителен характер
Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009

Обстоятелства в основата на спора
На 11 април 2013 г. жалбоподателят, Volkwagen AG, подава заявка за регистрация на марка на Общността до Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) на основание на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (
ОВ L 78, стр. 1
).
Марката, чиято регистрация е заявена, е словният знак „COMPETITION“.
Стоките и услугите, за които се иска регистрация, са от класове 12, 28, 35 и 37 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и за всеки от тези класове отговарят на следното описание:
—
клас 12: „Моторизирани сухопътни превозни средства и техните части; двигатели и задвижващи системи за сухопътни превозни средства, задвижващи механизми за сухопътни превозни средства, както и техните части; съединители за сухопътни превозни средства; шасита за сухопътни превозни средства; шасита за превозни средства; каросерии на превозни средства; гуми, вътрешни гуми пневматични гуми, непързалящи се приспособления за бандажни ленти за превозни средства, набори за ремонт на вътрешни гуми, самозалепващи се стикери за подлепване за ремонт на пневматични гуми, бандажни ленти за джанти на превозни средства, спайкове за гуми, вериги срещу пързаляне, вериги за сняг, джанти за автомобилни колела, бандажни ленти от твърда гума за колела на моторни превозни средства, колела на превозни средства, главини на автомобилни колела; амортисьори за превозни средства, амортисьорни пружини за превозни средства; облегалки за глава за седалки в превозни средства; седалки за превозни средства; огледала за обратно виждане; аларми против кражба за превозни средства, устройства срещу кражба на превозни средства; запалки за цигари за автомобил; превозни средства, моторни превозни средства и части за тях; автобуси; камиони; каравани; ремаркета и полуремаркета за превозни средства, скачващи устройства за ремаркета за превозни средства; трактори; мотоциклети; мотопеди; омнибуси“,
—
клас 28: „Умалени модели на автомобили, макети на автомобили и автомобили играчки; сглобяеми умалени модели [играчки]; превозни средства за деца (включени в клас 28), тротинетки (детски превозни средства); карти за игра; плюшени животни и други артикули от типа плюшени играчки; игрални апарати, уреди за видео игри, преносими игри с LCD екран“,
—
клас 35: „Търговия на дребно и на едро с МПС, с части за МПС и с принадлежности за МПС; търговия по каталог на дребно и на едро на МПС, на части за МПС и на принадлежности за МПС; търговия на дребно и едро по интернет с МПС, части за МПС и принадлежности за МПС; търговия на дребно и на едро посредством предавания за телешопинг на МПС, части за МПС и принадлежности за МПС; подреждане (с изключение на техния транспорт) на различни МПС или на части за МПС или на различни принадлежности за МПС за сметка на трети лица, за да се улесни разглеждането и закупуването им от потребителите в място за търговия на дребно; посредничество при сключване на договори за покупко-продажба на МПС, на части за МПС и на принадлежности за МПС; търговско администриране и организационно управление на автомобилни паркове с моторни превозни средства за сметка на трети лица“,
—
клас 37: „Преобразуване, ремонт, услуги по поддръжка, демонтаж, поддръжка, полагане на грижи, почистване и боядисване на автомобили, на двигатели и на прилежащите им части, монтаж за сметка на трети лица на транспортни средства, на двигатели и на прилежащите им части, оказване на помощ при повреди на автомобили [ремонт] на автомобили; провеждане на преустройство на каросерии, ходови механизми и двигатели на моторни превозни средства (тунинг) включено в клас 37, по спецификации на клиенти“.
С решение от 26 август 2013 г. и на основание член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 и на член 7, параграф 2 от същия регламент проверителят отхвърля заявката за регистрация по отношение на разглежданите стоки и услуги.
На 25 октомври 2013 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението на проверителя на основание на членове 58—64 от Регламент № 207/2009, доколкото с него се отхвърля заявката за регистрация по отношение на разглежданите стоки и услуги.
С решение от 15 май 2014 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) първи апелативен състав на СХВП отхвърля тази жалба, с мотива че знакът „COMPETITION“ е лишен от отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 за всички разглеждани стоки и услуги. Апелативният състав приема по-специално че този знак следвало да се разбира като означение на определена категория стоки, и по-специално на тези, които са приспособени за условията на състезания, а следователно и за екстремни условия, както и за услугите, с които автомобилите се подготвят за тези състезания.
Искания на страните
Жалбоподателят моли Общия съд:
—
да отмени обжалваното решение,
—
да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
СХВП иска от Общия съд:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва едно-единствено основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009. Той посочва, че апелативният състав следвало да стигне до извода, че знакът „COMPETITION“ притежавал достатъчен отличителен характер, за да може да служи като указание за търговския произход на разглежданите стоки и услуги.
СХВП оспорва тези доводи.
Следва да се припомни, че съгласно член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 се отказва регистрация на марките, които са лишени от отличителен характер.
Съгласно постоянната съдебна практика марките, посочени в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, са тези, които се считат за негодни да осъществяват основната функция на марката, а именно да установяват търговския произход на разглежданата стока или услуга, за да дадат възможност на потребителя, който придобива обозначената с марката стока или услуга, при последващо придобиване да направи същия избор, ако опитът му се окаже положителен, или да направи друг избор, ако опитът се окаже отрицателен (решения от 20 май 2009 г., CFCMCEE/СХВП („P@YWEB CARD“ и „PAYWEB CARD“), T‑405/07 и T‑406/07, Сб.,
EU:T:2009:164
, т. 33 и от 21 януари 2011 г., BSH/СХВП (executive edition), T‑310/08,
EU:T:2011:16
, т. 23).
Отличителният характер на даден знак трябва да се преценява, от една страна, с оглед на стоките или услугите, за които е поискана регистрация, и от друга страна, с оглед на възприемането им от съответните потребители (решения от 21 януари 2010 г., Audi/СХВП, C‑398/08 P, Сб.,
EU:C:2010:29
, т. 34 и от 9 септември 2010 г., СХВП/Borco-Marken-Import Matthiesen, C‑265/09 P, Сб.,
EU:C:2010:508
, т. 32).
Що се отнася до марки, които се състоят от знаци или означения, използвани освен това като рекламни лозунги, означения за качество или изрази, които приканват към закупуване на стоките или услугите, обозначени с тези марки, тяхната регистрация не е изключена поради подобно използване (решения Audi/СХВП, т. 13 по-горе,
EU:C:2010:29
, т. 35 и от 11 декември 2012 г., Fomanu/СХВП (Qualität hat Zukunft), T‑22/12,
EU:T:2012:663
, т. 15).
Що се отнася до преценката на отличителния характер на такива марки, за тях не следва да се прилагат по-строги от приложимите за други знаци критерии (решения Audi/СХВП, т. 13 по-горе,
EU:C:2010:29
, т. 36 и Qualität hat Zukunft, т. 14 по-горе,
EU:T:2012:663
, т. 16).
Във връзка с това Съдът е приел, че не би могло да се изисква един рекламен лозунг да се отличава с „оригиналност“, т.е. с „поле на концептуално напрежение, което би предизвикало изненада и което по тази причина би могло да се запомни“, за да може такъв лозунг да има минимална степен на отличителен характер, както изисква член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (решения Audi/СХВП, т. 13 по-горе,
EU:C:2010:29
, т. 39 и от 21 октомври 2004 г., СХВП/Erpo Möbelwerk, C‑64/02 P, Rec,
EU:C:2004:645
, т. 31 и 32).
От това следва, че марка, състояща се от рекламен лозунг, трябва да бъде разглеждана като лишена от отличителен характер, ако може да се възприема от съответните потребители само като обикновено промоционално послание. При това обаче на такава марка следва да бъде признат отличителен характер, ако освен промоционалната ѝ функция тя може да бъде възприемана от съответните потребители като указание за търговския произход на визираните в нея стоки и услуги (определение от 12 юни 2014 г., Delphi Technologies/СХВП, C‑448/13 P,
EU:C:2014:1746
, т. 37, решения Qualität hat Zukunft, т. 14 по-горе,
EU:T:2012:663
, т. 22 и от 6 юни 2013 г., Interroll/СХВП (Inspired by efficiency), T‑126/12,
EU:T:2013:303
, т. 24).
С оглед на тези съображения трябва да се провери дали, както поддържа жалбоподателят, апелативният състав е нарушил член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като е заключил, че заявената марка е лишена от отличителен характер.
Що се отнася, на първо място, до съответните потребители, апелативният състав приема, че стоките и услугите, посочени в заявката за регистрация на знака „COMPETITION“, били предназначени не единствено за потребителите специалисти, участващи в автомобилни състезания, но и за по-широк кръг потребители, с интерес например към автомобилите или частите за състезателни автомобили. Предполага се, че последните потребители са нормално информирани и в разумна степен внимателни и съобразителни средни потребители. Жалбоподателят не оспорва тази преценка, която освен това не е погрешна и следва да бъде подкрепена.
Жалбоподателят не оспорва освен това констатацията на апелативния състав, че съответните потребители са потребителите в Европейския съюз, владеещи английски език, и тези, владеещи френски език. Тази констатация следва да бъде потвърдена и в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009 абсолютното основание за отказ следва да се прецени по отношение на потребителите, владеещи английски език, и тези, владеещи френски език. В действителност, предвид обстоятелството, че се състои изцяло от дума с английски произход, разглежданият знак ще бъде лесно разбиран в смисъл на „състезание“ както от потребителите, владеещи английски език, така и от тези, владеещи френски език (вж. в този смисъл решение от 7 юли 2011 г., Cree/СХВП (TRUEWHITE), T‑208/10,
EU:T:2011:340
, т. 18 и цитираната съдебна практика).
На второ място, що се отнася до отличителния характер на заявената марка, апелативният състав е приел, че по отношение на включените в клас 12 автомобили и части за автомобили съответните потребители разпознавали означение на определена категория от тези стоки, присъщи за приспособените към изискванията за спортни състезания автомобили и прилежащите им части. Същевременно апелативният състав счита, че заявената марка щяла да бъде разбрана като указваща, че включените в клас 37 услуги подготвяли автомобилите за състезания. Освен това, по отношение на играчките, включени в клас 28, тази марка нямало да бъде отличителна нито за онези от тях, които позволявали провеждането на състезания, нито за стоките, които „възпроизвеждали“„принадлежности за състезания“. Накрая, услугите, включени в клас 35, разкривали връзка със съответните стоки от клас 12, по отношение на които разглежданият знак бил лишен от отличителен характер.
В конкретния случай жалбоподателят оспорва установената от апелативния състав връзка между понятието за състезание и разглежданите стоки и услуги. Според жалбоподателя, за да се установи такава връзка, се изисква да бъдат положени определени тълкувателни усилия, като тя би се ограничила до значението на знака. Тъй като съдържанието на този знак не било нито описателно, нито пък се състояло изцяло от хвалебствия, той разполагал с отличителен характер, който бил достатъчен, за да може да бъде използван като марка на Общността.
Следва да се отбележи, че спорният знак се състои от една-единствена дума, употребявана в говоримия английски и френски език, чието значение е както „конкуренция“, така и „състезание“. Жалбоподателят споделя това виждане в подадената жалба.
Необходимо е да се допълни, че терминът „competition“ е често употребявана дума, която, както изтъква и самият жалбоподател, е позната на съответните потребители от „голям брой случаи в различен контекст“. Този термин указва по очевиден начин, че дадена стока или услуга е предназначена за състезания и следователно е с отлично качество. Ето защо терминът „competition“ притежава хвалебствен характер от рекламно естество, чиято функция е да изтъкне положителните качества на стоките и услугите, за които се използва (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2004 г., Norma Lebensmittelfilialbetrieb/СХВП (Mehr für Ihr Geld), T‑281/02, Rec,
EU:T:2004:198
, т. 29 и цитираната съдебна практика). Следователно съответните потребители незабавно биха възприели посочения термин като хвалебствено послание с рекламен характер, което указва, че разглежданите стоки и услуги предоставят на потребителите определено предимство по отношение на качеството в сравнение с конкурентните стоки и услуги (вж. в този смисъл решение от 3 юли 2003 г., Best Buy Concepts/СХВП (BEST BUY), T‑122/01, Rec,
EU:T:2003:183
, т. 29).
Що се отнася до стоките „моторизирани сухопътни превозни средства; превозни средства, моторни превозни средства, автобуси; камиони; каравани; трактори; мотоциклети; мотопеди; омнибуси“, които са включени в клас 12, следва да се приеме, че знакът „COMPETITION“ предава хвалебствено послание, чиято цел е да подчертае положителните качества на тези стоки, като например техните показатели за ефективност и тяхната издръжливост и здравина, каквито се изискват за състезания, а следователно и обстоятелството, че са приспособени за екстремни условия на употреба. Както основателно посочва апелативният състав в точка 11 от обжалваното решение, превозните средства, предназначени за състезания, например за автомобилни състезания, са по-бързи и по-устойчиви и стабилни, отколкото останалите автомобили. Освен това заявената марка не съдържа какъвто и да било елемент, освен очевидното рекламно означение, който да позволи на съответните потребители да я запомнят лесно и непосредствено като марка, указваща предприятието, от което произхождат разглежданите автомобили.
Противно на твърдяното от жалбоподателя, терминът, от който се състои заявената марка, не е многозначителен и не разкрива никаква смислова дълбочина, която да попречи на съответните потребители да направят пряка връзка с тези стоки (вж. в този смисъл решение от 29 януари 2015 г., Blackrock/СХВП (INVESTING FOR A NEW WORLD), T‑59/14,
EU:T:2015:56
, т. 33 и цитираната съдебна практика). Жалбоподателят погрешно изтъква, че подобна връзка би могла да бъде установена единствено ако разглежданите автомобили биха могли евентуално да бъдат използвани за състезания. Освен това е ирелевантно обстоятелството, изложено от жалбоподателя, че тъй като терминът „competition“ се използвал и в друг контекст, извън автомобилния сектор — като например в конкурентното право — отличителният характер следвало да се прецени по отношение на стоките, за които е заявена регистрацията (вж. т. 13 по-горе).
Освен това не може да се приеме доводът на жалбоподателя, че за разлика от означения като „Turbo“, „ABS“ или „4x4“, терминът „competition“ не можел да се използва, за да опише пряко моторизирано сухопътно превозно средство или някоя от неговите съществени характеристики, тъй като обжалваното решение се основавало на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, а не на член 7, параграф 1 буква в) от същия регламент. В този контекст жалбоподателят не може основателно да се позовава на решение от 2 декември 2008 г., Ford Motor/СХВП (FUN) (67/07, Сб.,
EU:T:2008:542
), тъй като в делото, по което е постановено това решение, направеният от апелативния състав анализ на отличителния характер на въпросния знак се основава изцяло на погрешен анализ на описателния му характер по смисъла на член 7, параграф 1 буква в) от посочения регламент (решение „FUN“, посочено по-горе,
EU:T:2008:542
, т. 53 и 54).
Като признава, че терминът „competition“ може да предава специфично указание по отношение на превозните средства, жалбоподателят твърди, че този термин нямало да бъде разбиран „единствено“ от съответните потребители като информация относно вида на стоките или услугите и за техния произход. Жалбоподателят изтъква, че информационното съдържание, което заявената марка предавала по отношение на разглежданите стоки, не било толкова ясно и очевидно, поради което тази марка можела все пак да послужи на съответните потребители като указание за произход. Следва да се посочи, че жалбоподателят не успява да докаже наличието на въображаем елемент, на елемент на изненада или на неочакваност, който е от естество да придаде отличителен характер на заявената марка в съзнанието на съответните потребители, като това би могло да постави под въпрос извода, направен в точка 25 по-горе.
Що се отнася до частите за автомобили и до съставните части за автомобили, включени в клас 12, а именно „части за [моторизирани сухопътни превозни средства]; двигатели и задвижващи системи за сухопътни превозни средства, задвижващи механизми за сухопътни превозни средства, както и техните части; съединители за сухопътни превозни средства; шасита за сухопътни превозни средства; шасита за превозни средства; каросерии на превозни средства; гуми, вътрешни гуми пневматични гуми, непързалящи се приспособления за бандажни ленти за превозни средства, набори за ремонт на вътрешни гуми, самозалепващи се стикери за подлепване за ремонт на пневматични гуми, бандажни ленти за джанти на превозни средства, спайкове за гуми, вериги срещу пързаляне, вериги за сняг, джанти за автомобилни колела, бандажни ленти от твърда гума за колела на моторни превозни средства, колела на превозни средства, главини на автомобилни колела; амортисьори за превозни средства, амортисьорни пружини за превозни средства; облегалки за глава за седалки в превозни средства; седалки за превозни средства; огледала за обратно виждане; аларми против кражба за превозни средства, устройства срещу кражба на превозни средства; запалки за цигари за автомобил; части [за превозни средства, моторни превозни средства]; ремаркета и полуремаркета за превозни средства, скачващи устройства за ремаркета за превозни средства“, следва да се отбележи, че както с основание е посочено в точка 17 от обжалваното решение, знакът „COMPETITION“ предава рекламно послание от общ характер, тъй като посочва, че разглежданите стоки могат да бъдат използвани при условията на състезания или в самите състезания, поради което са от най-високо качество или са по-устойчиви и здрави, отколкото обикновените стоки. Така например в областта на автомобилния спорт автомобилните гуми се разработват по такъв начин, че да може да се постига най-доброто възможно време при квалификационните турове (в този смисъл и по аналогия вж. решение от 13 декември 2011 г., Goodyear Dunlop Tyres UK/СХВП — Sportfive (QUALIFIER), T‑424/09,
EU:T:2011:735
, т. 44). Следователно, когато се разглеждат посочените стоки, знакът представлява хвалебствено означение.
Във връзка с това следва да се посочи по-специално че съответните потребители обикновено си поставят въпроса дали тези стоки са технически съвместими с техните превозни средства (в този смисъл и по аналогия вж. решение от 23 април 2013 г., Apollo Tyres/СХВП — Endurance Technologies (ENDURACE), Т‑109/11,
EU:T:2013:211
, т. 54). Следователно съществува ясна и пряка връзка между разглежданите стоки и превозните средства, включени в клас 12, за които знакът „COMPETITION“ е лишен от отличителен характер, вследствие на което този знак е лишен от отличителен характер и спрямо тях.
Що се отнася до услугите, включени в клас 37 (вж. т. 3 по-горе), апелативният състав приема, че заявената марка указва единствено че чрез тези услуги автомобилите се подготвят за състезания, поради което тази марка била лишена от отличителен характер спрямо посочените услуги. Жалбоподателят оспорва този извод, като посочва, че между термина „competition“ и същите услуги нямало никаква логическа връзка и че тълкуването на апелативния състав надхвърляло границите на смисловото съдържание на тази марка. Според жалбоподателя в контекста на включените в клас 37 услуги, от една страна, заявената марка не напомняла „автоматично“ на съответните потребители за автомобилни състезания и ралита, а от друга страна, тези потребители не изхождали от принципа, че със смяната на гума например подготвят автомобила си за подобно състезание.
Тези доводи не могат да бъдат приети за убедителни по отношение на смисъла на термина „competition“ и начина, по който той се възприема от съответните потребители. В действителност всички тези услуги разкриват изрична връзка със спорните стоки от клас 12, за които бе установена липсата на отличителен характер на знака. Общият съд вече е имал повод да установи, че включените в клас 37 услуги за ремонт, поддръжка и преглед на превозните средства могат да бъдат считани за акцесорни или допълнителни по отношение на включените в клас 12 превозни средства, тъй като често се доставят от същите предприятия, които продават и автомобили (решение от 26 януари 2006 г. Volkswagen/СХВП — Nacional Motor (Variant), T‑317/03,
EU:T:2006:27
, т. 44). Следователно съответните потребители биха възприели този знак, по отношение на включените в клас 37 услуги, в това число и поддръжката на автомобили, на двигатели и на прилежащите им части, като хвалебствено означение, доколкото тези услуги са предназначени да подобрят конкурентоспособността или ефективността на автомобилите. Значението на термина „competition“, който не се оспорва от жалбоподателя (вж. т. 23 по-горе), произтича непосредствено и по очевиден начин от неговото съдържание и съответните потребители не е необходимо да полагат никакви усилия при тълкуването.
Що се отнася до включените в клас 35 услуги по продажба на едро и на дребно (вж. т. 3 по-горе), апелативният състав е приел в точка 22 от обжалваното решение, че е налице изрична връзка между тези услуги и съответните стоки, включени в клас 12, за които знакът „COMPETITION“ е лишен от отличителен характер. Жалбоподателят оспорва тази преценка, като изтъква, че тъй като апелативният състав неправилно преценил отличителния характер по отношение на стоките от клас 12, също така била погрешна и преценката по отношение на разглежданите услуги. Следва да се отбележи, че жалбоподателят не оспорва установената от апелативния състав връзка между стоките, включени в клас 12, и услугите, включени в клас 35, в това число следните съдържащи се в последния клас услуги „Подреждане (с изключение на техния транспорт) на различни МПС или на части за МПС или на различни принадлежности за МПС за сметка на трети лица, за да се улесни разглеждането и закупуването им от потребителите в място за търговия на дребно; посредничество при сключване на договори за покупко-продажба на МПС, части за МПС и принадлежности за МПС; търговско администриране и организационно управление на автомобилни паркове с моторни превозни средства за сметка на трети лица“. Тъй като Общият съд установи, че заявената марка няма отличителен характер за всички разглеждани стоки, следва да се приеме, че към момента, в който вземат решение да закупят тези стоки, съответните потребители ще бъдат изправени пред очевидното значение на знака, поради което терминът би бил без отличителен характер и по отношение на дейността по продажба на посочените стоки, независимо дали става въпрос за търговия на дребно, на едро или по интернет.
Що се отнася до стоките от клас 28 (вж. т. 3 по-горе), апелативният състав е направил разграничение между, от една страна, детски играчки, сред които игри на карти и видео игри, позволяващи провеждането на състезания, и от друга страна, всички други стоки, които „възпроизвеждат“„принадлежности за състезания“. Апелативният състав счита, че заявената марка няма отличителен характер за никоя от тези стоки. Жалбоподателят не представя никакъв довод, с който да оспори този извод, доколкото той се отнася до първата категория стоки.
Що се отнася до втората категория стоки, жалбоподателят се задоволява по същество да посочи, че тъй като апелативният състав преценил неправилно отличителния характер по отношение на включените в клас 12 стоки, преценката относно втората категория стоки била също погрешна. Следва да се отбележи, че жалбоподателят не оспорва връзката, установена от апелативния състав между двете категории стоки. Тъй като Общият съд установи липсата на отличителен характер на спорния знак по отношение на всички включени в клас 12 стоки, доводът на жалбоподателя за включените в клас 28 стоки не може да бъде приет. При всички положения трябва да се посочи, че заявената марка предава рекламно послание аналогично за всички стоки, включени в клас 28 (вж. т. 25 по-горе), така че не би се възприемало като указание за търговския им произход.
От всичко изложено следва, че заявената марка не позволява на съответните потребители нито да установят произхода на разглежданите стоки и услуги, нито да ги отличат от стоките и услугите на други предприятия, поради което тази марка няма отличителен характер. Следователно този знак не позволява на съответните потребители да установят произхода на посочените стоки и услуги. При тези условия жалбоподателят няма основание да се позовава на нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.
Този извод не може да бъде оборен посредством останалите доводи на жалбоподателя.
Първо, жалбоподателят твърди, че в сектора на автомобилостроенето съответните потребители били свикнали с марки и знаци, произтичащи от основната марка, които в по-голяма или по-малка степен са рекламен характер. Така според него потребителят разбирал без проблеми знака „COMPETITION“ като указание за произхода на всички разглеждани стоки и услуги и следователно като отличителен знак.
Следва да се констатира, че този довод пряко противоречи на развития в точка 16 от жалбата аргумент, с който жалбоподателят обосновава твърдението, че терминът „competition“ няма никакъв хвалебствен характер. Освен това е необходимо да се отбележи, че жалбоподателят не оспорва нито значението на заявената марка, което е взето предвид от апелативния състав, нито изводите на последния относно идентичността и степента на внимание на съответните потребители. Следва да се отбележи, че както следва от гореизложените съображения, знакът „COMPETITION“, дори като термин, използван с рекламна цел, не е достатъчно оригинален или подразбиращ се, за да изисква минимални усилия от съответните потребители при неговото тълкуване, обмисляне или анализиране, тъй като от самото начало тези потребители го асоциират с разглежданите стоки и услуги. В действителност, като се има предвид възприетото в точка 23 по-горе значение на знака, посланието, което се предава на тези потребители, има рекламен характер. Неговата функция е да изтъкне положителните качества на стоките и услугите, които се предлагат като приспособени за условията на състезания. Освен това следва да се отбележи, че доколкото съответните потребители не проявяват голямо внимание по отношение на знак, който не им предоставя указание за произхода или местоназначението на стоката или услугата, която желае да закупи, но по-скоро им осигурява единствено абстрактна информация с рекламен характер, тези потребители не биха отделяли време да проучват различните възможни функции на разглеждания термин, нито да го запомнят като марка (вж. решение „Qualität hat Zukunft“, т. 14 по-горе,
EU:T:2012:663
, т. 30 и цитираната съдебна практика). Ето защо следва да се отхвърлят доводите на жалбоподателя относно другите марки в същия сектор на дейност.
Същото важи и за твърдението на жалбоподателя, че по същество апелативният състав не изключил с почти пълна категоричност възможността, че съответните потребители могат да възприемат заявената марка като притежаваща изисквания отличителен характер. Налага се изводът, че на заявената марка не може да бъде признат никакъв отличителен характер, поради което апелативният състав не е приложил твърде стриктно установения в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 критерий, като е отхвърлил подадената пред него жалба.
Второ, що се отнася до довода на жалбоподателя, че по същество, с оглед на установената от самия апелативен състав практика по регистрацията на марки, този състав следвало да вземе предвид обстоятелството, че заявената марка има отличителен характер, следва да се припомни, че СХВП е длъжна да упражнява компетенциите си в съответствие с общите принципи на правото на Съюза, каквито са принципът на равно третиране и принципът на добра администрация (решение от 10 март 2011 г Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, C‑51/10 P, Сб.,
EU:C:2011:139
, т. 73).
С оглед на последните два принципа СХВП трябва, в рамките на проверката на дадена заявка за регистрация на марка на Общността, да вземе предвид вече постановените решения по подобни заявки и с особено внимание да разгледа въпроса дали трябва да се произнесе по същия начин (решение Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, т. 41 по-горе,
EU:C:2011:139
, т. 74).
При това положение прилагането на принципите на равно третиране и на добра администрация трябва да бъде съобразено с изискването за законосъобразност (решение Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, т. 41 по-горе,
EU:C:2011:139
, т. 75).
Следователно лице, което заявява регистрацията на даден знак като марка, не би могло да се позовава в своя полза на евентуално допусната неправомерност по отношение на друго лице, за да постигне постановяване на идентично решение (решение Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, т. 41 по-горе,
EU:C:2011:139
, т. 76).
Наред с това по съображения за правна сигурност, и по-точно за добра администрация, проверката на всяка заявка за регистрация трябва да бъде стриктна и пълна, за да се избегне неправомерната регистрация на марки. Тази проверка трябва да се извършва във всеки конкретен случай. Всъщност регистрацията на даден знак като марка зависи от специфични, приложими към фактическите обстоятелства на съответния случай критерии, целта на които е да се провери дали спрямо разглеждания знак не е приложимо някое основание за отказ (решение Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, т. 41 по-горе,
EU:C:2011:139
, т. 77).
В конкретния случай се оказва, че за разлика от положението при някои предходни заявки за регистрация на знаци, настоящата заявка за регистрация се натъква на едно от абсолютните основания за отказ, посочени в член 7, параграф 1 от Регламент № 207/2009.
При тези условия, предвид липсата на отличителен характер на заявената марка, жалбоподателят не може полезно да се позове на предходни решения на СХВП, както основателно отбелязва и апелативният състав в точка 24 от обжалваното решение.
Трето, не следва да се разглежда доводът, че по същество заявената марка не била описателна и за нея не било необходимо да се запазва възможността за свободно ползване на знака. Като се има предвид обстоятелството, че апелативният състав не е основал обжалваното решение на предвиденото в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 абсолютно основание за отказ и че жалбоподателят иска единствено отмяната на това решение, прилагането на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 не е предмет на настоящия спор по смисъла на член 65 от същия регламент, а оттук и на контрол за законосъобразност, какъвто съдът на Съюза е длъжен да извърши в настоящия случай (вж. в този смисъл решение P@YWEB CARD et PAYWEB CARD, т. 12 по-горе,
EU:T:2009:164
, т. 93 и цитираната съдебна практика).
При всички положения съгласно постоянната съдебна практика е достатъчно да се прилага едно от абсолютните основания за отказ, за да не може спорният знак да се регистрира като марка на Общността (вж. решение от 16 март 2006 г., Telefon & Buch/СХВП — Herold Business Data (WEISSE SEITEN), T‑322/03, Rec,
EU:T:2006:87
, т. 110 и цитираната съдебна практика).
От гореизложеното следва, че жалбата трябва да бъде отхвърлена в нейната цялост.
По съдебните разноски
По смисъла на член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той трябва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на СХВП.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (шести състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Volkswagen AG да заплати съдебните разноски.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Постановено в открито съдебно заседание в Люксембург на 17 септември 2015 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.