CELEX: 62013CJ0032
Szociális biztonság
1408/71/EGK rendelet
Családi támogatások
77. és 78. cikk
A nyugdíjasok eltartott gyermekei számára nyújtott ellátások és az árvaellátás
883/2004/EK rendelet
Családi ellátások
67. cikk
Másik tagállamban lakóhellyel rendelkező családtagok
A »nyugdíj« fogalma
A német szabályozás értelmében gyermeknevelés jogcímén azon személy halálát követően nyújtott nyugdíjra (»Erziehungsrente«) jogosult, akitől e jogosult elvált

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1996. december 2‑i 118/97/EK tanácsi rendelettel (
HL 1997. L 28., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 3. kötet, 3. o.) módosított és naprakésszé tett, valamint a 2008. június 17‑i 592/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL L 177., 1. o.
) módosított, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 1408/71 rendelet) 77. és 78. cikkének, valamint a 2009. szeptember 16‑i 988/2009 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL L 284., 43. o.
) módosított, a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL L 166., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 5. kötet, 72. o.; a továbbiakban: 883/2004 rendelet) 67. cikkének értelmezésére irányul.
E kérelmet a P. Würker és a Familienkasse Nürnberg (nürnbergi családi támogatást folyósító pénztár; a továbbiakban: Familienkasse) között a az eltartott gyermekek után járó támogatás P. Würker számára történő folyósításának a Familienkasse Nürnberg általi megtagadása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 1408/71 rendelet
Az 1408/71 rendelet 1. cikkének u) pontja előírja, hogy a rendelet alkalmazásában:
„i.
családi ellátások
valamennyi természetbeni vagy pénzbeli ellátás az I. melléklet szerinti különleges szülési ellátások és örökbefogadási támogatások kivételével, amely célja a 4. cikk (1) bekezdésének h) pontjában előírt jogszabályok szerinti családi kiadások fedezése;
ii.
családi támogatások
kizárólag a családtagok száma, és szükség esetén a családtagok életkora alapján rendszeres időszakonként fizetendő pénzbeli ellátás”.
Az említett rendelet 4. cikke (1) bekezdésének h) pontja értelmében e rendelet alkalmazandó „a következő szociális biztonsági ágakat érintő valamennyi jogszabályra: […] családi ellátások”.
Ugyanezen rendelet „Az ellátások egyes csoportjaira vonatkozó különös rendelkezések” című III. címének a 44–51a. cikket tartalmazó 3. fejezete az „Öregség és halál (nyugdíj)” címet, míg a 8. fejezete, amelyben a 77–79a. cikk található, az „Ellátások nyugdíjasok eltartott gyermekei számára és árvaellátás” címet viseli.
Az 1408/71 rendelet „Nyugdíjasok eltartott gyermekei” című 77. cikke a következőkről rendelkezik:
„(1)   E cikk alkalmazásában »ellátás« az öregségi vagy rokkantsági nyugdíjban, valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt nyugdíjban részesülők számára nyújtott ellátás, e nyugdíjasok gyermekei tekintetében nyújtott nyugdíjemelések és ‑kiegészítések a munkahelyi baleset és foglalkozási megbetegedés esetén nyújtott kiegészítések kivételével.
(2)   Az ellátásokat a következő szabályoknak megfelelően kell biztosítani függetlenül attól, hogy a nyugdíjas vagy a gyermek melyik tagállamban rendelkezik lakóhellyel:
a)
annak a nyugdíjasnak, aki nyugdíjban csak egy tagállam jogszabályai szerint részesül, a nyugdíj fizetésére kötelezett tagállam jogszabályai szerint;
[...]”
E rendelet „Árvák” című 78. cikkének szövege a következő:
„(1)   E cikk alkalmazásában »ellátás« a családi támogatás, illetve szükség esetén a kiegészítő vagy különleges árvaellátás.
(2)   Az árvaellátást a következő szabályoknak megfelelően nyújtják, függetlenül attól, hogy az árva vagy az eltartásáról gondoskodó természetes vagy jogi személy melyik tagállamban rendelkezik lakóhellyel [helyesen: melyik tagállamban rendelkezik lakóhellyel, vagy melyik tagállamban letelepedett]:
a)
az egy tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott [helyesen: korábban valamely tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozó] elhunyt munkavállaló vagy önálló vállalkozó árvájának, e tagállam jogszabályainak megfelelően;
b)
több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott elhunyt munkavállaló [helyesen: korábban több tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozó elhunyt munkavállaló] vagy önálló vállalkozó árvájának:
[...]
[...]”
Az 1408/71 rendeletnek „A nyugdíjasok eltartott gyermekei számára nyújtott ellátásokra és az árvaellátásra vonatkozó közös rendelkezések” címet viselő 79. cikke (1) bekezdésének első bekezdése a következőket mondja ki:
„A 77., 78. és 78a. cikk szerinti ellátásokat az e cikkek rendelkezéseinek alkalmazása során meghatározott jogszabályok szerint, az e jogszabályok alkalmazására köteles intézmény nyújtja saját költségén, mintha a nyugdíjas vagy az elhunyt csak az illetékes állam jogszabályainak hatálya alá tartozott volna.”
A 883/2004 rendelet
Az 1408/71 rendeletet felváltotta a 883/2004 rendelet, amely a 91. cikkének és a 883/2004 rendelet végrehajtására vonatkozó, 2009. szeptember 16‑i 987/2009/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet (
HL L 284., 1 o.
) 97. cikkének megfelelően 2010. május 1‑jétől alkalmazandó, amely naptól az 1408/71 rendelet hatályát veszti.
A 883/2004 rendelet (34) preambulumbekezdése kimondja:
„Mivel a családi ellátások köre nagyon kiterjedt, védelmet biztosítva mind a klasszikusnak minősülő, mind pedig a jellegüknél fogva sajátos helyzetekben […], az összes ilyen ellátás szabályozására szükség van.”
E rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet alkalmazásában:
[...]
w)
»nyugdíj«: nemcsak a nyugdíjakat foglalja magában, de azokat az átalányösszegű ellátásokat is, amelyek azokat helyettesíthetik, valamint a járulékok visszatérítésének formájában történt kifizetéseket, illetve a III. cím rendelkezéseire is figyelemmel az értékállóságot biztosító növekményeket vagy kiegészítő támogatásokat;
[...]
z)
»családi ellátás«: minden olyan természetbeni vagy pénzbeli ellátás, amelynek célja a családi kiadások fedezése, az I. mellékletben említett tartásdíj megelőlegezése és különleges szülési juttatások és örökbefogadási támogatások kivételével.”
Az említett rendelet 67. cikkének szövege a következő:
„Egy személy az illetékes tagállam jogszabályainak megfelelően jogosult családi ellátásokra a másik tagállamban lakó családtagjai után is, mintha a családtagok is az előbb említett tagállamban rendelkeznének lakóhellyel. A nyugdíjas azonban a nyugdíja tekintetében illetékes tagállam jogszabályainak megfelelően jogosult családi ellátásokra.”
A német jog
Az eltartott gyermekek után járó támogatásra való jogosultság az eltartott gyermekek után járó támogatásról szóló törvényen (Bundeskindergeldgesetz) alapul.
A jövedelemadóról szóló törvény (Einkommensteuergesetz) szerint az eltartott gyermekek után járó támogatás folyósításának feltétele, hogy a jogosult teljes körűen adóköteles legyen Németországban, és ebből kifolyólag – a kérdést előterjesztő bíróság szerint – lakóhellyel rendelkezzen e tagállamban.
A szociális törvénykönyv VI. könyve (Sozialgesetzbuch, Sechstes Buch, a továbbiakban: SGB VI.) 47. §‑ának (1) bekezdése értelmében a biztosítottak a rendes nyugdíjkorhatár eléréséig jogosultak nevelési nyugdíjra, ha
—
házasságukat 1977. június 30. után felbontották, és azon személy, akitől elváltak (a továbbiakban: a volt házastárs) elhunyt,
—
saját gyermeket vagy a volt házastárs gyermekét nevelik (a korhatár 18 év),
—
nem kötöttek újból házasságot, és
—
a volt házastárs haláláig megszerezték az általában szükséges minimális biztosítási időt.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat rámutat, hogy a nevelési nyugdíj a német jogszabályok szerint özvegyi nyugdíj (halál esetére járó nyugdíj) jellegű.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
P. Würker 1963. február 24‑én született német állampolgár, aki volt házastársának, akitől Diana nevű gyermeke született, 1991. december 4‑i halála után az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése alapján nevelési nyugdíjban részesül.
P. Würker 2008. szeptember 1‑je óta Svédországban él Laura és Chris nevű két másik gyermekével, valamint e gyermekek apjával, akivel nem kötött házasságot.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint Diana ugyan betöltötte a 18. életévét, de P. Würker az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése értelmében az 1995. március 24‑én, illetve 1997. november 15‑én született Laura és Chris nevű gyermekei után jogosult nevelési nyugdíjra.
A Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy a svéd hatóságok, figyelembe véve többek között, hogy P. Würker az SGB VI. szerinti nevelési nyugdíjban részesül, elutasították az érintett svéd szabályozás szerint járó családi támogatások nyújtása iránti kérelmét.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat értelmében egyébként az alapeljárás felei nem vitatják, hogy 2008. szeptember 1‑je óta már nem áll fenn P. Würker jogosultsága a jövedelemadóról szóló törvény szerinti, eltartott gyermekek után járó támogatásra. A plaueni családi támogatást folyósító pénztár (Németország) ugyanis 2010. január 11‑i határozatával P. Würker németországi lakóhelyének és jövedelemadó‑kötelezettségének hiánya miatt elutasította az érintett ilyen ellátás iránti kérelmét. E határozat jogerőre emelkedett.
A Familienkasse 2010. szeptember 7‑i határozatával helyben hagyta P. Würker azon kérelmének 2010. február 22‑i elutasítását, amelyben Laura és Chris nevű gyermekeire tekintettel Svédországba költözésétől kérte az eltartott gyermekek után járó támogatás folyósítását. Ezen határozat indokolása egyrészt azon tényen alapult, hogy P. Würker nem részesült az 1408/71 rendelet 77. cikke szerinti nyugdíjfajták egyikében sem, másrészt azon, hogy e rendelet 78. cikke alapján sem áll fenn támogatásra való jogosultság az érintett gyermekek tekintetében abból kifolyólag, hogy ők nem P. Würker elhunyt volt házastársának gyermekei.
Az alapeljárásbeli kereset e határozat ellen irányul. A kérdést előterjesztő bíróság szerint az előtte folyamatban lévő jogvita tárgya a szociális biztonsági rendszerek európai uniós szintű koordinációjának szabályaival együttesen értelmezett, az eltartott gyermekek után járó támogatásnak az eltartott gyermekek után járó támogatásról szóló törvény alapján történő folyósítása.
E bíróság kérdésére a Familienkasse úgy vélte, hogy P. Würker eltartott gyermekek után járó támogatásra való jogosultsága a 2010. május 1‑jétől az 1408/71 rendelet helyébe lépő 883/2004 rendelet alapján sem áll fenn.
A kérdést előterjesztő bíróság jelezte, hogy a 2008 szeptemberétől 2010 áprilisáig terjedő időszak vonatkozásában a Familienkasse álláspontja felé hajlik. Ezzel szemben e bíróság a 2010. május 1‑jétől kezdődő időszak tekintetében úgy véli, hogy a német szabályozás alapján fennálló családi ellátásokra való jogosultság a 883/2004 rendelet 67. cikkén alapul.
E körülmények között a Sozialgericht Nürnberg felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni az […] 1408/71 […] rendelet 77. vagy 78. cikkét, hogy a nevelési nyugdíj (»Erziehungsrente«) folyósítása megalapozza az azt folyósító tagállammal szembeni igényt?
2)
Változás történt‑e 2010. május 1‑jétől a […] 883/2004 […] rendelet hatálybalépésével, és úgy kell‑e értelmezni e rendelet 67. cikkét, hogy minden nyugdíjfajta (a német nevelési nyugdíj is) [ilyen] igényt keletkeztet?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Az első kérdésről
Emlékeztetni kell arra, hogy az 1408/71 rendelet 77. cikke (2) bekezdésének a) pontja, valamint 78. cikke (2) bekezdésének a) pontja, amennyiben az öregségi vagy rokkantsági nyugdíjban, valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt nyugdíjban részesülő vagy az elhunyt munkavállaló egy tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozott, a családi támogatásokat ezen tagállam jogszabályainak megfelelően állapítja meg. E rendelet 79. cikke (1) bekezdésének első albekezdése értelmében ezen ellátásokat e jogszabályok szerint, az e jogszabályok alkalmazására köteles intézmény nyújtja saját költségén.
Az ítélkezési gyakorlat szerint a „családi támogatások”, amelyek ilyen módon történő folyósítását az 1408/71 rendelet 77. és 78. cikk előírja, kizárólag azok az ellátások, amelyek megfelelnek e rendelet 1. cikke u) pontjának ii. alpontja szerinti fogalommeghatározásnak, az eltartott gyermekek után járó bármely más családi ellátás kivételével (lásd ebben az értelemben a
C-225/10. sz., Perez Garcia és társai ügyben 2011. október 20-án hozott ítélet [EBHT 2011., I-10111. o.]
31. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen esetben nem vitatott, hogy a német jogszabályok szerinti eltartott gyermekek után járó támogatás megfelel e fogalommeghatározásnak, és ebből kifolyólag kiterjedhet rá az 1408/71 rendelet 77. és 78. cikkének hatálya (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Pérez Garcia és társai ügyben hozott ítélet 33. pontját).
E vonatkozásban emlékeztetni kell ugyanakkor arra, hogy az 1408/71 rendelet 78. cikke (2) bekezdése a) pontja és b) pontjának első bekezdése, szövege szerint, kétségkívül kizárólag az „elhunyt munkavállaló vagy önálló vállalkozó árváj[a]” részére nyújtott ellátásokhoz való jogot szabályozza (lásd az
1/88. sz. Baldi-ügyben 1989. március 14-én hozott ítélet [EBHT 1989., 667. o.]
15. pontját és a C‑619/11. sz. Dumont de Chassart‑ügyben 2013. február 21‑én hozott ítélet 35. pontját).
Márpedig a Bíróság rendelkezésére bocsátott adatokból kitűnik, hogy noha P. Würker továbbra is részesül az SGB VI. szerinti nevelési nyugdíjban Laura és Chris nevű gyermekei után, azok nem az elhunyt gyermekei.
Ebből következik, hogy egy ilyen nyugdíj nem tartozik az 1408/71 rendelet 78. cikkének hatálya alá.
Az 1408/71 rendelet 77. cikkének (1) bekezdését illetően, annak szövegéből is kitűnik, hogy e rendelkezés kizárólag az „öregségi vagy rokkantsági nyugdíjban, valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt” nyugdíjban részesülőkre vonatkozik.
Egy olyan ügyben, mint az alapügy, a német hatóságoknak mint e nyugdíj folyósítására illetékes hatóságoknak ennélfogva csak akkor kell megállapítaniuk P. Würker számára a családi támogatásokat Laura és Chris nevű gyermekei után, ha egy olyan ellátás, mint az SGB VI. szerinti nevelési nyugdíj – függetlenül annak megfogalmazásától – az említett 77. cikk (1) bekezdésében felsorolt nyugdíj‑kategóriák valamelyikének minősíthető.
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével azt kívánja megtudni, hogy az 1408/71 rendelet 77. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy az olyan ellátás, mint az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj, amelyet halál esetén az elhunyt volt házastársa részére e volt házastárs gyermekeinek nevelése céljából nyújtanak, e rendelet ezen rendelkezése értelmében „öregségi vagy rokkantsági nyugdíj[nak], valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt[i] nyugdíj[nak]” minősíthető.
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint egy adott ellátásnak az 1408/71 rendelet általános rendszere szerinti minősítése lényegében ezen ellátás lényegi ismérvein alapul, különösen az ellátás nyújtásának céljain és a folyósítás feltételein, és nem azon, hogy a nemzeti jogszabály miként minősíti azt (lásd különösen az 1408/71 rendelet hatálya alól kizárt és a rendelet hatálya alá tartozó ellátások közötti különbség analógiájával a
9/78. sz. Directeur régional de la sécurité sociale de Nancy ügyben 1978. július 6-án hozott ítélet [EBHT 1978., 1661. o.]
12. pontját; a
C-160/96. sz. Molenaar-ügyben 1998. március 5-én hozott ítélet [EBHT 1998., I-843. o.]
19. pontját, valamint a C‑177/12. sz. Lachheb‑ügyben 2013. október 24‑én hozott ítélet 28. pontját).
Rögtön meg kell állapítani, hogy – amint az a jelen ítélet 15. pontjából kitűnik – az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj nem feltételezi sem munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés, sem olyan fizikai, lelki vagy pszichés sérülés bekövetkeztét, amely befolyásolja a jogosult szakmai tevékenységének gyakorlását.
A Bíróság elé terjesztett iratokból, különösen a német kormány észrevételeiből kitűnik, hogy az 1977. július 1‑jén bevezetett nevelési nyugdíj a német házassági és családi jog reformjából ered, amelynek keretében egyrészt a válás terén a „vétkességi elvet” felváltotta a „házasság megromlásának elve”, másrészt a válást követő tartás iránti jogot főszabály szerint elkülönítették a házasság megromlásáért való felelősségtől. E reform keretében a nevelési nyugdíj célja azon esetleges ellátásbeli hézagok pótlása volt, amelyek „a nyugdíjjogosultság kompenzációs jellegű megosztása” – amelynek bevezetése hatályon kívül helyezte az addig a túlélő elvált házastárs javára megállapított özvegyi nyugdíjat – és az elvált házastárs tartása között a túlélő volt házastárs kárára mutatkozhattak.
E nevelési nyugdíj – ahogy az a jelen ítélet 15. pontjából kitűnik – a volt házastárs halálát feltételezi. A német kormány által adott magyarázat szerint az említett nyugdíj célja az e haláleset által eleső gyermektartás iránti igény kompenzálása, valamint annak elkerülése, hogy a túlélő szülőnek olyan szakmai tevékenységet kelljen gyakorolnia, amely nem áll a gyermek érdekében.
A Bíróság rendelkezésére bocsátott adatokból szintén kitűnik, hogy 1991‑ig a nevelési nyugdíj iránti jogosultság csak akkor nyílt meg, ha a túlélő házastárs árvasági nyugdíjra jogosult gyermeket nevelt. 1992 óta az ezen nyugdíjra jogosult személyek köre azonban olyan módon bővült ki, hogy a volt házastárs halála miatti említett nyugdíjra való jogosultság akkor is megnyílhat, ha a gyermek – akárcsak az alapügyben – a jogosult új kapcsolatából származik.
A német kormány által adott magyarázatból egyébként kitűnik, hogy a nevelési nyugdíj iránti jogosultság megnyílásának nincs a jogosult életkorának minimumára vonatkozó feltétele, továbbá a német szabályozás szerinti rendes nyugdíjkorhatár betöltésének tényével megszűnik a jogosultság ezen nyugdíj tekintetében, amelynek helyébe onnantól az öregségi nyugdíj lép.
A fentiekre tekintettel meg kell állapítani, hogy az olyan ellátás, mint az az SGB VI. szerinti nevelési nyugdíj inkább az özvegyi nyugdíjhoz hasonló, halál esetén folyósított nyugdíj jellemzőit viseli, mint az 1408/71 rendelet 77. cikkének (1) bekezdésében különösen felsorolt nyugdíjkategóriákét, azaz az „öregségi vagy rokkantsági”, valamint „munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés” miatti nyugdíjakét.
Ebből következik, hogy az olyan ellátás, mint az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj, az említett 77. cikk (1) bekezdésében felsorolt nyugdíj‑kategóriák egyikének sem feleltethető meg.
Az a körülmény, amelyre a kérdést előterjesztő bíróság emlékeztetett, amely szerint az említett nevelési nyugdíj a német szociális biztonsági rendszerben a saját biztosítási idő alapján munkavállalóként megszerzett nyugdíj lényeges elemeit hordozza, nem alkalmas e következtetés kétségbe vonására (lásd analógia útján a
C-43/99. sz., Leclere és Deaconescu ügyben 2001. május 31-én hozott ítélet [EBHT 2001., I-4265. o.]
50. pontját).
Figyelembe véve a fenti megfontolások összességét, azt kell válaszolni az első kérdésre, hogy az 1408/71 rendelet 77. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan ellátás, mint az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj, amelyet halál esetén az elhunyt volt házastársa részére e volt házastárs gyermekeinek nevelése céljából nyújtanak, nem minősíthető az említett rendelet ezen rendelkezése értelmében „öregségi vagy rokkantsági nyugdíj[nak], valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt[i]” nyugdíjnak.
A második kérdésről
Az első kérdésre adott válaszra tekintettel a második kérdést úgy kell érteni, hogy az annak meghatározására irányul, hogy úgy kell‑e értelmezni a 883/2004 rendelet 67. cikkét, hogy az olyan ellátás, mint az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj, e 67. cikk szerinti „nyugdíj” fogalmába tartozik.
E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy ez utóbbi rendelkezés a 883/2004 rendelet III. címének „Családi ellátások” címet viselő 8. fejezetében szerepel. E fejezet a korábban az 1408/71 rendelet III. címének 7. és 8. fejezetében szereplő ellátásokat tartalmazza.
A 883/2004 rendelet 1. cikkének z) pontjába illesztett új, „családi ellátásokra” vonatkozó fogalommeghatározás értelmében a „családi támogatások” és a „családi ellátások” között az 1408/71 rendelet keretében alkalmazott – a jelen ítélet 29. pontjában hivatkozott – különbségtétel nem alkalmazandó a 883/2004 rendelet hatálya alá tartozó helyzetekre, mivel e rendelet a (34) prembulumbekezdése értelmében az összes családi ellátás szabályozására irányul, figyelembe véve, hogy azok hatálya igen tág.
A 883/2004 rendelet 67. cikkének címéből is kitűnik, hogy az a családi ellátások folyósítására vonatkozik, különösen a „másik tagállamban lakó családtag[ok]” esetén. E cikk utolsó mondata e tekintetben különös szabályt fektet le, amely szerint ilyen esetben „[a] nyugdíjas […] a nyugdíja tekintetében illetékes tagállam jogszabályainak megfelelően jogosult családi ellátásokra”.
Hangsúlyozni kell, hogy e rendelkezés alkalmazása – az 1408/71 rendelet 77. cikkének (1) bekezdésétől eltérően – nem csak a nyugdíjak bizonyos kategóriáinak jogosultjaira korlátozódik.
Márpedig a 883/2004 rendelet 1. cikkének w) pontjában szereplő „nyugdíj” fogalommeghatározása az olyan, korábbi munkavállalói vagy önálló vállalkozói tevékenységhez kapcsolódó nyugdíjakon kívül, mint amelyekre az 1408/71 rendelet 77. cikkének (1) bekezdése irányult, kiterjed az olyan, halál esetén folyósított nyugdíjra is, mint az SGB VI. szerinti nevelési nyugdíj.
Ebből következően egy olyan helyzet, mint az ilyen nevelési nyugdíjra jogosult P. Würker helyzete, a 883/2004 rendelet 67. cikkének hatálya alá tartozik.
A fenti megfontolások fényében a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 883/2004 rendelet 67. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az olyan ellátás, mint az SGB VI. 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj az e 67. cikk értelmében vett „nyugdíj” fogalmába tartozik.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:

1)
Az 1996. december 2‑i 118/97/EK tanácsi rendelettel módosított és naprakésszé tett, valamint a 2008. június 17‑i 592/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 77. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az olyan ellátás, mint a szociális törvénykönyv VI. könyve (Sozialgesetzbuch, Sechstes Buch) 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj, amelyet halál esetén az elhunyt volt házastársa részére e volt házastárs gyermekeinek nevelése céljából nyújtanak, nem minősíthető az említett rendelet ezen rendelkezése értelmében „öregségi vagy rokkantsági nyugdíj[nak], valamint munkahelyi baleset, illetve foglalkozási megbetegedés miatt[i] nyugdíj[nak]”.

2)
A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29‑i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 67. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az olyan ellátás, mint a szociális törvénykönyv VI. könyve 47. §‑ának (1) bekezdése szerinti nevelési nyugdíj az e 67. cikk értelmében vett „nyugdíj” fogalmába tartozik.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.