CELEX: 62012CJ0068
Kartelio sąvoka
Tarp kelių bankų sudaryta sutartis
Tariamai neteisėtai nagrinėjamoje rinkoje veikianti įmonė konkurentė
Poveikis
Nebuvimas

Najvyšší súd Slovenskej republiky
(Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas).
Protimonopolný úrad
tvirtina, kad pakankamai įrodė, jog
Akcenta
buvo susijusių bankų konkurentė nagrinėjamoje rinkoje, t. y. Slovakijos operacijų užsienio valiuta rinkoje. Dėl tariamo neteisėto
Akcenta
Slovakijoje vykdomos veiklos pobūdžio ši institucija pažymi, kad tai, jog ši bendrovė vykdė savo veiklą neturėdama reikiamo leidimo, neturi reikšmės nagrinėjant minėtų bankų veiksmus atsižvelgiant į konkurencijos taisykles. Minėta institucija taip pat pažymi, kad nei
Slovenská sporitel’ňa
, nei kiti bankai neginčijo
Akcenta
veiklos teisėtumo prieš jai pradedant procedūrą pagrindinėje byloje. Ji mano, kad nėra įrodymų, jog
Akcenta
veikė neteisėtai. Dėl Slovakijos nacionalinio banko tarybos sprendimo
Protimonopolný úrad
pažymi, kad šis sprendimas apima laikotarpį nuo 2008 m. sausio mėn. iki 2009 m. birželio mėn., nors
Akcenta
veikė Slovakijos rinkoje nuo 2003 m., ir kad nagrinėjami bankai derino savo veiksmus ir 2007 m. nutraukė su
Akcenta
sudarytas sutartis. Be to, ši institucija pažymi, kad minėtas sprendimas buvo panaikintas.
Slovenská sporitel’ňa
tvirtina, kad
Protimonopolný úrad
nepakankamai atsižvelgė į tai, kad
Akcenta
, kuri neturėjo reikiamo leidimo, neteisėtai veikė nagrinėjamoje Slovakijos rinkoje. Kadangi, šios įmonės teigimu, nebuvo įvykdytos sąlygos, kurių reikalaujama konkurencijos srityje, nebuvo galima remtis jokiais konkurencijos apribojimais. Nebuvo jokio pagrindo skirti baudą už veiksmus, kuriais buvo nutrauktos sutartys su neteisėtai veikiančia įmone.
Slovenská sporitel’ňa
pažymi, kad nebuvo įrodyta, jog 2007 m. gegužės 10 d. susijusių trijų bankų susitikimas reiškė susitarimą, nes šiame susitikime dalyvavęs jo darbuotojas tik rinko informaciją apie planą nutraukti sutartis dėl einamųjų
Akcenta
sąskaitų.
Esant šioms sąlygoms
Najvyšší súd Slovenskej republiky
, veikdamas kaip teismas, kurio sprendimai pagal vidaus teisę nebegali būti skundžiami, nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar SESV 101 straipsnio 1 dalis <...> gali būti aiškinama taip, kad teisiniu požiūriu yra svarbi aplinkybė, jog konkurentas (įmonė), nukentėjęs nuo kitų konkurentų (įmonių) sudaryto kartelinio susitarimo, neteisėtai veikė atitinkamoje rinkoje tuo metu, kai kartelinis susitarimas buvo sudarytas?
2.
Ar SESV 101 straipsnio 1 dalies <...> aiškinimui teisiniu požiūriu yra svarbi aplinkybė, kad tuo metu, kai buvo sudarytas kartelinis susitarimas, kompetentingos Slovakijos Respublikos priežiūros institucijos nebuvo suabejojusios minėto konkurento (įmonės) veiklos teisėtumu?
3.
Ar SESV 101 straipsnio 1 dalis <...> gali būti aiškinama taip, kad konstatuojant, jog buvo sudarytas konkurenciją ribojantis susitarimas, būtina įrodyti teisėto atstovo asmeninius veiksmus arba įmonės teisėto atstovo, kuris dalyvavo arba įtariamas dalyvavęs sudarant konkurenciją ribojantį susitarimą, įgaliojimo forma išreikštą asmeninį pritarimą jos darbuotojo veiksmams, jei įmonė neatsiribojo nuo tokio darbuotojo veiksmų ir tuo pat metu toks susitarimas netgi buvo įgyvendintas?
4.
Ar SESV 101 straipsnio 3 dalis <...> gali būti aiškinama taip, kad ji taikytina ir SESV 101 straipsnio 1 dalimi <...> draudžiamam susitarimui, kuriuo, atsižvelgiant į jo pobūdį, iš rinkos buvo pašalintas konkretus konkurentas (įmonė), kurio atžvilgiu vėliau buvo konstatuota, jog mokėjimo ne grynaisiais pinigais operacijų rinkoje jis atliko sandorius užsienio valiuta neturėdamas atitinkamo nacionalinės teisės aktuose numatyto leidimo?“
Dėl prejudicinių klausimų
Pastabas pateikė
Protimonopolný úrad
,
Slovenská sporitel’ňa
, Slovakijos, Čekijos, Italijos ir Lenkijos vyriausybės bei Europos Komisija.
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
Savo pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar SESV 101 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad teisės požiūriu svarbi aplinkybė, jog konkurentas, kuriam turėjo įtakos kitų konkurentų kartelis, sudarant kartelinį susitarimą nagrinėjamoje rinkoje veikė tariamai neteisėtai.
Savo pastabose Čekijos vyriausybė nurodė su šiuo klausimu susijusias aplinkybes, nagrinėtas atsižvelgiant į 2001 m. gruodžio 7 d. Komisijos rekomendaciją 2001/893/EB dėl „Solvit“ ‐ vidaus rinkos problemų sprendimo tinklo naudojimo principų (
OL L 331, p. 79
). Kadangi
Akcenta
, t. y. Čekijos bendrovė, turinti būtinus leidimus Čekijos Respublikoje, su savo klientais Slovakijoje dirba išimtinai telefonu, šios valstybės narės „Solvit“ centras manė, kad teikiamoms paslaugoms nereikia leidimo Slovakijoje. Tačiau Slovakijos „Solvit“ centras išreiškė priešingą nuomonę, manydamas, kad tai su įsisteigimo laisve susijęs klausimas, ir motyvuodamas tuo, kad įvairios paslaugos buvo teikiamos per Slovakijoje įsisteigusius tarpininkus. Pagal „Solvit“ duomenų bazę byla 2006 m. sausio 2 d. buvo priskirta prie neišnagrinėtų bylų.
Reikia priminti, kad SESV 101 straipsnio 1 dalimi su vidaus rinka nesuderinamais ir draudžiamais pripažįstami visi įmonių susitarimai, įmonių asociacijų sprendimai ir suderinti veiksmai, kurie gali paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą ir kurių tikslas ar poveikis yra konkurencijos trukdymas, ribojimas arba iškraipymas vidaus rinkoje.
Taikant šią nuostatą nereikia atsižvelgti į konkretų susitarimo poveikį, jei paaiškėja, kad susitarimo tikslas yra konkurencijos ribojimas, trukdymas arba iškraipymas (1966 m. liepos 13 d. Sprendimas
Consten ir Grundig prieš Komisiją
,
56/64 ir 58/64, Rink. p. 429, 496
; 2002 m. spalio 15 d. Sprendimo
Limburgse Vinyl Maatschappij ir kt. prieš Komisiją
,
C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P-C-252/99 P ir C-254/99 P, Rink. p. I-8375
, 508 punktas ir 2011 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
KME Germany ir kt. prieš Komisiją
,
C-389/10 P, Rink. p. I-13125
, 75 punktas).
SESV 101 straipsniu siekiama apsaugoti ne tik konkurentų arba vartotojų interesus, bet ir rinkos struktūrą, ir kartu pačią konkurenciją (2009 m. spalio 6 d. Sprendimo
GlaxoSmithKline Services ir kt. prieš Komisiją ir kt
.,
C-501/06 P, C-513/06 P, C-515/06 P ir C-519/06 P, Rink. p. I-9291
, 63 punktas).
Šiuo aspektu iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad konkretus susitarimo tarp nagrinėjamų bankų tikslas buvo riboti konkurenciją ir kad nė vienas iš jų neginčijo
Akcenta
veiklos teisėtumo prieš pradedant procesą prieš juos pagrindinėje byloje. Todėl ginčijama teisinė
Akcenta
padėtis neturi reikšmės nustatant, ar įvykdytos konkurencijos taisyklių pažeidimo sąlygos.
Be to, būtent viešosios valdžios institucijos, o ne privačios įmonės ar įmonių asociacijos privalo užtikrinti teisės reikalavimų laikymąsi.
Akcenta
padėtis, kaip antai apibūdinta Čekijos vyriausybės, pakankamai liudija apie tai, kad taikant teisės nuostatas gali būti būtinas kompleksinis vertinimas, kuris nepriskirtinas privačių įmonių ar įmonių asociacijų kompetencijai.
Atsižvelgiant į šias aplinkybes darytina išvada, kad į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti taip: SESV 101 straipsnio 1 dalis aiškintina taip, kad aplinkybė, jog įmonė, kuriai turėjo įtakos kartelis, kurio tikslas buvo riboti konkurenciją, sudarant šį kartelinį susitarimą nagrinėjamoje rinkoje veikė tariamai neteisėtai, neturi reikšmės klausimui, ar minėtu karteliu pažeidžiama ši nuostata.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar SESV 101 straipsnio 1 dalis gali būti aiškinama taip, kad konstatuojant, jog buvo sudarytas konkurenciją ribojantis susitarimas, būtina įrodyti įmonės teisėto atstovo asmeninius veiksmus arba šio teisėto atstovo, kuris dalyvavo arba įtariamas dalyvavęs sudarant konkurenciją ribojantį susitarimą, įgaliojimo forma išreikštą asmeninį pritarimą jos darbuotojo veiksmams, jei ši įmonė neatsiribojo nuo tokio darbuotojo veiksmų ir tuo pat metu toks susitarimas netgi buvo įgyvendintas.
Slovakijos ir Čekijos vyriausybės bei Komisija abejoja dėl šio klausimo reikšmės atsižvelgiant į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo aprašytas faktines aplinkybes, siekiant nurodyti atsakymą.
Protimonopolný úrad
tvirtina, jog šį klausimą šiuo atveju lėmė
Slovenská sporiteľna
tvirtinimas, kad jos darbuotojas, kuris dalyvavo susijusių bankų atstovų susitikime 2007 m. gegužės 10 d., nebuvo įgaliotas taip veikti ir kad tuo pačiu metu nebuvo įrodyta, jog jis pareiškė sutinkantis su šio susitikimo išvadomis.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad taikant SESV 101 straipsnį turi reikšmės ne suinteresuotos įmonės dalyvių ar pagrindinių vadovų veiksmai ar žinojimas, bet asmens, kuriam buvo leista veikti įmonės vardu, veiksmai (1983 m. birželio 7 d. Sprendimo
Musique Diffusion française ir kt. prieš Komisiją
,
100/80-103/80, Rink. p. 1825
, 97 punktas).
Be to, kaip pažymėjo Komisija, dalyvavimas karteliuose, draudžiamuose SESV sutartimi, dažniausiai yra slapta veikla, kuriai netaikomos formalios taisyklės. Retai kada įmonės atstovas, turintis įgaliojimą, dalyvauja susitikime turėdamas tikslą padaryti pažeidimą.
Be to, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, kai nustatoma, kad įmonė dalyvavo antikonkurencinio pobūdžio susitikimuose su įmonėmis konkurentėmis, ši įmonė privalo pateikti įrodymų, kuriais remiantis būtų galima įrodyti, kad jos dalyvavimas nebuvo grindžiamas jokiu antikonkurenciniu tikslu ir kad ji savo konkurentus informavo apie tai, jog dalyvauja šiuose susitikimuose turėdama kitokį tikslą nei jų. Tam, kad įmonės dalyvavimas tokiame susitikime nebūtų laikomas nei numanomu pritarimu neteisėtai iniciatyvai, nei prisidėjimu prie jo rezultato, reikia, kad ši įmonė viešai atsiribotų nuo šios iniciatyvos ir kiti dalyviai manytų, jog ji nutraukia savo dalyvavimą, arba kad ji apie tai informuotų administravimo subjektus (2012 m. gegužės 3 d. Sprendimo
Comap prieš Komisiją
, C-290/11 P, 74 ir 75 punktai bei juose nurodyta teismo praktika).
Atsižvelgiant į šiuos argumentus į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad SESV 101 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad konstatuojant, jog buvo sudarytas konkurenciją ribojantis susitarimas, nebūtina įrodyti įmonės teisėto atstovo asmeninius veiksmus arba šio teisėto atstovo įgaliojimo forma išreikštą asmeninį pritarimą jos darbuotojo, dalyvavusio antikonkurenciniame susitikime, veiksmams.
Dėl ketvirtojo klausimo
Savo ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar SESV 101 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad ji taikoma SESV 101 straipsnio 1 dalimi draudžiamam susitarimui, kuriuo, atsižvelgiant į jo pobūdį, iš rinkos buvo pašalintas konkretus konkurentas, kurio atžvilgiu vėliau buvo konstatuota, jog mokėjimo ne grynaisiais pinigais operacijų rinkoje jis atliko sandorius užsienio valiuta neturėdamas atitinkamo nacionalinės teisės aktuose numatyto leidimo.
Kadangi SESV 101 straipsnio 3 dalį galima taikyti tik jei konstatuotas šiuo 101 straipsniu draudžiamas susitarimas, Teisingumo Teismo atsakymas grindžiamas prielaida, pagal kurią toks konstatavimas buvo atliktas.
Kaip priminė Komisija, tam, kad būtų galima taikyti SESV 101 straipsnio 3 dalyje numatytą išimtį, reikia, kad būtų įvykdytos keturios šioje nuostatoje numatytos kumuliacinės sąlygos. Pirma, susitarimai turėtų padėti tobulinti prekių gamybą ir paskirstymą arba skatinti technikos ir ekonomikos pažangą, antra, jais turi būti sudarytos sąlygos vartotojams sąžiningai dalytis gaunama nauda, trečia, jais atitinkamoms įmonėms neturi būti nustatyta apribojimų, nebūtinų šiems tikslams pasiekti, ir, ketvirta, jais tokioms įmonėms neturi būti suteikta galimybė panaikinti konkurenciją didelei atitinkamų produktų ar paslaugų daliai.
Būtent asmuo, kuris remiasi šia nuostata, pateikdamas įtikinamų argumentų ir įrodymų, turi įrodyti, kad yra įvykdytos išimčiai taikyti būtinos sąlygos (minėto Sprendimo
GlaxoSmithKline Services ir kt. prieš Komisiją ir kt
. 82 punktas).
Savo pastabose
Slovenská sporitel’ňa
tvirtina, kad tai, jog antikonkurencinio susitarimo tikslas yra užkirsti kelią neteisėtam kito konkurento veikimui rinkoje motyvuojant tuo, kad jis neturi reikiamo leidimo, turėtų pateisinti SESV 101 straipsnio 3 dalyje numatytą išimtį, nes tokiu susitarimu, šios įmonės teigimu, saugomos sąžiningos konkurencijos sąlygos, todėl plačiąja prasme siekiama skatinti ekonominį progresą, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Reikia konstatuoti, kad
Slovenská sporitel’ňa
remiasi tik viena iš SESV 101 straipsnio 3 dalyje nurodytų kumuliacinių sąlygų.
Net jei šį sąlyga būtų įgyvendinta, nepanašu, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas kartelis atitiktų kitas tris reikalaujamas sąlygas, konkrečiai kalbant, trečią, pagal kurią susitarimu atitinkamoms įmonėms neturi būti nustatyta apribojimų, nebūtinų pirmoje sąlygoje minėtiems tikslams, numatytiems SESV 101 straipsnio 3 dalyje, pasiekti. Iš tiesų, net jei argumentas, nurodytas šio kartelio dalyvių, būtų susijęs su tuo, kad buvo siekiama priversti
Akcenta
laikytis Slovakijos teisės aktų, jie, kaip buvo priminta šio sprendimo 20 punkte, privalo šiuo klausimu pateikti skundą kompetentingoms institucijoms, o ne patys pašalinti šią įmonę konkurentę iš rinkos.
Remiantis šia informacija darytina išvada, kad SESV 101 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad ji gali būti taikoma SESV 101 straipsnio 1 dalimi draudžiamam susitarimui tik jei įmonė, kuri remiasi šia nuostata, įrodo, kad buvo įvykdytos keturios joje numatytos kumuliacinės sąlygos.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:

1.
SESV 101 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad aplinkybė, jog įmonė, kuriai turėjo įtakos kartelis, kurio tikslas buvo riboti konkurenciją, sudarant kartelinį susitarimą nagrinėjamoje rinkoje veikė tariamai neteisėtai, neturi reikšmės klausimui, ar minėtu karteliu pažeidžiama ši nuostata.

2.
SESV 101 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad konstatuojant, jog buvo sudarytas konkurenciją ribojantis susitarimas, nebūtina įrodyti įmonės teisėto atstovo asmeninius veiksmus arba šio teisėto atstovo įgaliojimo forma išreikštą asmeninį pritarimą jos darbuotojo, dalyvavusio antikonkurenciniame susitikime, veiksmams.

3.
SESV 101 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad ji gali būti taikoma SESV 101 straipsnio 1 dalimi draudžiamam susitarimui tik jei įmonė, kuri remiasi šia nuostata, įrodo, jog buvo įvykdytos keturios joje numatytos kumuliacinės sąlygos.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: slovakų.