CELEX: 62013CJ0345
Reglamentas (EB) Nr. 6/2002
Bendrijos dizainas
6 straipsnis
Individualios savybės
Skirtingas bendras įspūdis
85 straipsnio 2 dalis
Neregistruotasis Bendrijos dizainas
Galiojimas
Sąlygos
Įrodinėjimo pareiga

Dunnes
apeliacine tvarka apskundė
Supreme Court
.
Šis teismas pažymi, kad
Dunnes
neginčija nukopijavusi KMF drabužius ir pripažįsta, kad neregistruotasis Bendrijos dizainas, kurio savininkė teigia esanti KMF, yra naujas.
Tačiau iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad
Dunnes
ginčija tai, jog KMF yra kiekvieno KMF drabužio neregistruotojo Bendrijos dizaino savininkė, nes, pirma, šie drabužiai neturi individualių savybių, kaip jos suprantamos pagal Reglamentą Nr. 6/2002, ir, antra, pagal šį reglamentą KMF privalo faktiškai įrodyti, kad šie drabužiai tokių savybių turi.
Tokiomis aplinkybėmis
Supreme Court
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar nagrinėjant dizaino, kuris, kaip teigiama, gali būti saugomas kaip neregistruotasis Bendrijos dizainas, kaip jis suprantamas pagal reglamentą [Nr. 6/2002], individualias savybes jo bendras įspūdis informuotam vartotojui, kaip jis suprantamas pagal šio reglamento 6 straipsnį, turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į tai, ar jis skiriasi nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui padaro:
a)
bet kuris individualus dizainas, kuris anksčiau tapo prieinamas visuomenei, arba
b)
daugiau nei vieno tokio ankstesnio žinomo dizaino savybių derinys?
2.
Ar Bendrijos dizainų teismas privalo laikyti neregistruotąjį Bendrijos dizainą galiojančiu, kaip numatyta reglamento [Nr. 6/2002] 85 straipsnio 2 dalyje, jeigu teisių savininkas tik nurodo, kas sudaro dizaino individualias savybes, arba ar teisių turėtojas privalo įrodyti, kad dizainas turi individualių savybių pagal šio reglamento 6 straipsnį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, siekiant dizainą laikyti turinčiu individualių savybių, bendras įspūdis, kurį šis dizainas daro informuotam vartotojui, turi skirtis nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui daro vienas ar keli ankstesni atskirai vertinami dizainai arba kelių ankstesnių dizainų atskirų savybių derinys.
Šiuo aspektu reikia konstatuoti, kad iš Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnio formuluotės nematyti, kad šiame straipsnyje nurodytą bendrą įspūdį privalo padaryti toks derinys.
Atsižvelgiant į nuorodą į bendrą įspūdį, kurį informuotam vartotojui padaro „bet koks kitas dizainas“, kuris tapo prieinamas visuomenei, minėtas 6 straipsnis turi būti aiškinamas taip, jog tai, ar dizainas turi individualių savybių, turi būti vertinama jį lyginant su vienu ar daugiau konkrečių, individualizuotų, apibrėžtų ir nustatytų dizainų iš visų dizainų, kurie anksčiau tapo prieinami visuomenei.
Kaip pažymėjo Jungtinė Karalystė ir Europos Komisija, toks aiškinimas atitinka teismo praktiką, pagal kurią, esant galimybei, informuotas vartotojas ginčijamus dizainus palygins tiesiogiai (žr. sprendimų
PepsiCo / Grupo Promer Mon Graphic
, C‑281/10 P,
EU:C:2011:679
, 55 punktą ir
Neuman ir kt. / José Manuel Baena Grupo
, C‑101/11 P ir C‑102/11 P,
EU:C:2012:641
, 54 punktą), nes toks palyginimas iš tikrųjų susijęs su įspūdžiu, kurį šiam vartotojui padarė ne ankstesnių dizainų konkrečių savybių ar dalių derinys, o ankstesni individualizuoti ir nustatyti dizainai.
Žinoma, Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, jog neatmestina, kad atitinkamame sektoriuje tokio tiesioginio palyginimo nebus galimybės atlikti arba jis bus neįprastas būtent dėl specifinių faktinių aplinkybių ar ankstesniu prekių ženklu ir ginčijamu dizainu vaizduojamų daiktų savybių. Tokiomis aplinkybėmis jis pažymėjo, kad šiuo klausimu, nesant aiškios nuorodos Reglamente Nr. 6/2002, negalima manyti, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo nustatyti, kad galimi dizainai turi būti lyginami tik tiesiogiai (žr. sprendimų
PepsiCo / Grupo Promer Mon Graphic
,
EU:C:2011:679
, 55 ir 57 punktus ir
Neuman ir kt. / José Manuel Baena Grupo
,
EU:C:2012:641
, 54 ir 56 punktus).
Tačiau šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, nors Teisingumo Teismas pripažino, kad galima netiesiogiai palyginti nagrinėjamus dizainus, paskui jis tik nusprendė, kad Europos Sąjungos Bendrasis Teismas nepadarydamas teisės klaidos galėjo savo samprotavimus grįsti atmintyje išlikusiais netiksliais šių dizainų sukelto bendro įspūdžio prisiminimais (žr. sprendimų
PepsiCo / Grupo Promer Mon Graphic
,
EU:C:2011:679
, 58 punktą ir
Neuman ir kt. / José Manuel Baena Grupo
,
EU:C:2012:641
, 57 punktą).
Kaip savo išvados 48–50 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, toks netiksliais prisiminimais paremtas netiesioginis palyginimas susijęs ne su kelių ankstesnių dizainų konkrečių savybių, o su nustatytų dizainų prisiminimu.
Išdėstyti svarstymai negali būti paneigti
Dunnes
pateiktais argumentais.
Taigi, pirma, dėl argumentų, grindžiamų Reglamento Nr. 6/2002 14 ir 19 konstatuojamosiomis dalimis, kuriose vartojami atitinkamai žodžių junginiai „esama dizainų visuma“ ir „palyginti su kitais [dizainais]“, reikia priminti, kad Bendrijos teisės akto preambulė neturi privalomosios teisinės galios ir ja negali būti remiamasi nei nukrypstant nuo atitinkamo akto nuostatų, nei aiškinant nuostatas akivaizdžiai jų formuluotei priešinga prasme (Sprendimo
Deutsches Milch-Kontor
, C‑136/04,
EU:C:2005:716
, 32 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Bet kuriuo atveju reikia konstatuoti, kad, nors Reglamento Nr. 6/2002 14 konstatuojamojoje dalyje nurodomas įspūdis, kurį informuotam vartotojui padaro „esama dizainų visuma“, šių žodžių nėra nė vienoje šio reglamento nuostatoje.
Be to, nei minėtų žodžių vartojimas, nei žodžių „palyginti su kitais [dizainais]“ vartojimas Reglamento Nr. 6/2002 19 konstatuojamojoje dalyje nereiškia, kad atitinkamas įspūdis siekiant taikyti šio reglamento 6 straipsnį padaromas ne ankstesniais individualizuotais dizainais, bet tokių dizainų atskirų savybių deriniu.
Antra, dėl TRIPS sutarties 25 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje esančios nuorodos į „žinomo dizaino požymių kombinacijas“ pakanka pažymėti, kad šios nuostatos formuluotė yra neprivalomo pobūdžio, todėl šios sutarties šalys neprivalo numatyti, kad turi būti vertinamas dizaino naujumas ir originalumas, palyginti su tokiomis kombinacijomis.
Šiomis aplinkybėmis į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, siekiant dizainą laikyti turinčiu individualių savybių, bendras įspūdis, kurį šis dizainas daro informuotam vartotojui, turi skirtis nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui daro ne kelių ankstesnių dizainų atskirų savybių derinys, o vienas ar keli ankstesni atskirai vertinami dizainai.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, jog tam, kad Bendrijos dizaino teismas neregistruotąjį Bendrijos dizainą laikytų galiojančiu, šio dizaino savininkas privalo įrodyti, kad dizainas turi individualių savybių, kaip jos suprantamos pagal šio reglamento 6 straipsnį, ar turi tik nurodyti tokias minėto dizaino savybes.
Iš pačios Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalies formuluotės matyti, jog tam, kad neregistruotasis Bendrijos dizainas būtų laikomas galiojančiu, jo savininkas turi, pirma, įrodyti, kad įvykdytos šio reglamento 11 straipsnyje numatytos sąlygos, ir, antra, nurodyti šio dizaino individualias savybes.
Remiantis Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 1 dalimi, šio reglamento 1 skirsnio reikalavimus atitinkantis dizainas saugomas kaip neregistruotasis Bendrijos dizainas trejus metus nuo tos datos, kai tas dizainas pirmą kartą tapo prieinamas Europos Sąjungos visuomenei.
Kaip nurodyta pačiame Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio pavadinime, jo 1 dalyje įtvirtinta registruotojo Bendrijos dizaino galiojimo prezumpcija, o 2 dalyje – neregistruotojo Bendrijos dizaino galiojimo prezumpcija.
Šios galiojimo prezumpcijos įgyvendinimas iš esmės nesuderinamas su Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalies aiškinimu, palaikomu
Dunnes
, pagal kurį įrodymai, kuriuos pagal šią nuostatą turi pateikti dizaino savininkas, būtent kad įvykdytos šio reglamento 11 straipsnyje numatytos sąlygos, apima įrodymus, kad atitinkamas dizainas taip pat atitinka visas minėto reglamento II antraštinės dalies 1 skirsnyje, t. y. šio reglamento 3–9 straipsniuose, išdėstytas sąlygas.
Be to, dėl Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalies kartu su šio reglamento 11 straipsniu aiškinimo, kurį siūlo
Dunnes
, 85 straipsnio 2 dalyje numatyta antroji sąlyga, t. y. kad dizaino savininkas turi nurodyti šio dizaino individualias savybes, netektų prasmės ir reikšmės.
Toks aiškinimas taip pat neatitiktų paprastumo ir greitumo tikslo, kuriuo, kaip matyti iš Reglamento Nr. 6/2002 16 ir 17 konstatuojamųjų dalių, grindžiama neregistruotojo Bendrijos dizaino apsauga.
Tokiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, kad skirtumas tarp ieškinių dėl registruotojo Bendrijos dizaino ir ieškinių dėl neregistruotojo Bendrijos dizaino Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnyje daromas dėl poreikio, kalbant apie pastarąją kategoriją, nustatyti datą, nuo kurios atitinkamam dizainui taikoma šiame reglamente numatyta apsauga, ir tikslų tokios apsaugos objektą. Iš tiesų dėl to, kad nėra registracijos formalumų, šiuos elementus gali būti sunkiau nustatyti neregistruotojo dizaino atveju negu registruotojo dizaino atveju.
Be to, jeigu Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalis turėtų būti aiškinama taip, kad neregistruotasis Bendrijos dizainas gali būti laikomas galiojančiu, tik jei jo savininkas įrodo, kad dizainas atitinka visas minėto reglamento II antraštinės dalies 1 skirsnyje išdėstytas sąlygas, 85 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje atsakovui numatyta galimybė iškelti minėto dizaino galiojimo klausimą vykstant teisminiams ginčams arba paduodant priešpriešinį reikalavimą dėl negaliojimo paskelbimo prarastų didelę dalį prasmės ir reikšmės.
Dėl Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalyje nurodytos antrosios sąlygos pakanka pažymėti, kad šios nuostatos formuluotė, kurioje tik reikalaujama, kad neregistruotojo Bendrijos dizaino savininkas nurodytų individualias dizaino savybes, yra visiškai aiški ir negali būti aiškinama kaip reiškianti pareigą įrodyti, kad atitinkamas dizainas turi individualių savybių.
Nors dėl to, kad nėra šios dizaino kategorijos registracijos formalumų, reikia, kad atitinkamo dizaino savininkas nurodytų pagal minėtą reglamentą reikalaujamos apsaugos objektą, jam pakanka nustatyti savo dizaino savybę (-es), dėl kurios (-ių) šis dizainas yra individualus.
Šiomis aplinkybėmis į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, jog tam, kad Bendrijos dizaino teismas neregistruotąjį Bendrijos dizainą laikytų galiojančiu, šio dizaino savininkas neprivalo įrodyti, kad dizainas turi individualių savybių, kaip jos suprantamos pagal šio reglamento 6 straipsnį, o turi tik nurodyti tokias minėto dizaino savybes, t. y. nustatyti atitinkamo dizaino savybę (-es), dėl kurios (-ių), šio savininko teigimu, šis dizainas yra individualus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino 6 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, siekiant dizainą laikyti turinčiu individualių savybių, bendras įspūdis, kurį šis dizainas daro informuotam vartotojui, turi skirtis nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui daro ne kelių ankstesnių dizainų atskirų savybių derinys, o vienas ar keli ankstesni atskirai vertinami dizainai.

2.
Reglamento Nr. 6/2002 85 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, jog tam, kad Bendrijos dizaino teismas neregistruotąjį Bendrijos dizainą laikytų galiojančiu, šio dizaino savininkas neprivalo įrodyti, kad dizainas turi individualių savybių, kaip jos suprantamos pagal šio reglamento 6 straipsnį, o turi tik nurodyti tokias minėto dizaino savybes, t. y. nustatyti atitinkamo dizaino savybę (-es), dėl kurios (-ių), šio savininko teigimu, šis dizainas yra individualus.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.