CELEX: 62009CJ0439
Člen 101(1) in (3) PDEU
Uredba (ES) št. 2790/1999
Členi od 2 do 4
Konkurenca
Omejevalno ravnanje
Selektivna distribucijska mreža
Kozmetični izdelki in izdelki za nego telesa
Splošna in absolutna prepoved spletne prodaje
Prepoved, ki jo dobavitelj nalaga pooblaščenim distributerjem

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 81(1) in (3) ES in Uredbe Komisije (ES) št. 2790/1999 z
dne 22. decembra 1999 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih sporazumov in usklajenih ravnanj (UL L 336, str. 21).
Ta predlog je bil vložen v okviru tožbe za razglasitev ničnosti in, podredno, za spremembo, ki jo je družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique
SAS (v nadaljevanju: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique) vložila zoper odločbo Conseil de la concurrence (od 13. januarja 2009
Autorité de la concurrence) (francoski organ za varstvo konkurence) št. 08-D-25 z dne 29. oktobra 2008 (v nadaljevanju: sporna
odločba) glede prepovedi – vsebovane v pogodbah o selektivni distribuciji, ki jo je družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique naložila
pred tem pooblaščenim distributerjem – spletne prodaje njenih kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa, s čimer je
kršila določbe člena L. 420-1 code de commerce (trgovinski zakonik) in člena 81 ES.

Pravni okvir

Ureditev Unije
V uvodni izjavi 10 Uredbe št. 2790/1999 je navedeno:
„Ta uredba ne sme izvzemati vertikalnih sporazumov, ki vsebujejo omejitve, ki niso nujne za doseganje zgoraj omenjenih pozitivnih
učinkov; od ugodnosti skupinske izjeme, določene s to uredbo, je treba ne glede na tržni delež zadevnega podjetja izključiti
zlasti vertikalne sporazume, ki vsebujejo nekatere vrste hudih protikonkurenčnih omejitev, kot so minimalne in fiksne cene
za nadaljnjo prodajo ter nekatere vrste ozemeljske zaščite.“
Člen 1(d) Uredbe št. 2790/1999 „sistem selektivne distribucije“ opredeljuje kot „distribucijski sistem, pri katerem se dobavitelj
zaveže, da bo prodajal pogodbeno blago ali storitve, bodisi neposredno bodisi posredno, samo distributerjem, izbranim na podlagi
določenih meril, ti pa se zavežejo, da takega blaga ali storitev ne bodo prodajali nepooblaščenim distributerjem“.
Člen 2(1) Uredbe št. 2790/1999 določa:
„V skladu s členom 81(3) Pogodbe [členom 101(3) PDEU] in ob upoštevanju določb te uredbe, člen 81(1) [člen 101(1) PDEU] ne
velja za sporazume ali usklajena ravnanja, ki jih skleneta dve ali več podjetij, od katerih za namene sporazuma vsako posluje
na različni stopnji proizvodnje ali distribucijske verige, in ki se nanašajo na pogoje, po katerih lahko pogodbene stranke
kupujejo, prodajajo ali preprodajajo nekatero blago ali storitve (‚vertikalni sporazumi‘).
Ta izjema velja, če taki sporazumi vsebujejo omejitve konkurence, ki spadajo v področje uporabe člena 81(1) [člena 101(1) PDEU]
(‚vertikalne omejitve‘).“
V skladu s členom 3(1) iste uredbe „[…] izjema, predvidena v členu 2, velja pod pogojem, da tržni delež, ki ga ima dobavitelj,
ne presega 30 % upoštevnega trga, na katerem prodaja pogodbeno blago ali storitve.“
Člen 4 Uredbe št. 2790/1999 določa, da izjema od prepovedi, določena v členu 81(1) ES (členu 101(1) PDEU), ne velja za vertikalne
sporazume, katerih namen je, neposredno ali posredno, samostojno ali v kombinaciji z drugimi dejavniki pod nadzorom pogodbenih
strank:
„[…]
c)      omejitev, da bi končnim uporabnikom aktivno ali pasivno prodajali člani sistema selektivne distribucije, ki posluje na stopnji
trgovine na drobno, kar pa ne vpliva na možnost prepovedi za člana sistema, da bi posloval z nepooblaščenega sedeža podjetja;
[…]“

Nacionalna ureditev
Člen L. 420-1 francoskega trgovinskega zakonika določa:
„Usklajena ravnanja, dogovori, izrecni ali tihi omejevalni sporazumi ali koalicije, katerih cilj je ali katerih posledica
bi lahko bilo preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na trgu, so prepovedani, tudi če so izvedeni neposredno
ali posredno prek družbe iz skupine s sedežem zunaj Francije, zlasti če:
1.      drugim podjetjem omejujejo dostop do trga ali svobodno konkuriranje;
2.      omejujejo prosto tržno oblikovanje cen z umetnim spodbujanjem višanja ali nižanja cen;
3.      omejujejo ali nadzorujejo proizvodnjo, tržišče, naložbe ali tehnični razvoj;
4.      določajo razdelitev trgov in virov nabave.“

Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique je ena od družb skupine Pierre Fabre. Njena dejavnost je proizvodnja in trženje kozmetičnih
izdelkov in izdelkov za nego telesa, ima pa več hčerinskih družb, med katerimi so zlasti laboratoriji Klorane, Ducray, Galénic
in Avène, katerih kozmetični izdelki in izdelki za nego telesa se pod temi blagovnimi znamkami tako na francoskem kot na evropskem
trgu prodajajo predvsem prek farmacevtov.
Zadevni izdelki so kozmetični izdelki in izdelki za nego telesa, ki niso opredeljeni kot zdravila, in zato zanje ne velja
lekarniški monopol, ki ga določa zakonik o javnem zdravju.
Leta 2007 je imela skupina Pierre Fabre 20-odstotni tržni delež na francoskem trgu teh izdelkov.
V pogodbah o distribuciji navedenih izdelkov, ki zadevajo znamke Klorane, Ducray, Galénic in Avène, je navedeno, da mora biti
prodaja opravljena izključno na fizičnem prodajnem mestu in ob obvezni navzočnosti diplomiranega farmacevta.
Člena 1.1 in 1.2 splošnih pogojev za distribucijo in prodajo znamk določata:
„Pooblaščeni distributer mora zagotoviti dokaz, da bo na prodajnem mestu in v celotnem obratovalnem času fizično in stalno
navzoča vsaj ena oseba s posebno izobrazbo, da lahko:
pridobi brezhibno znanje glede tehničnih in znanstvenih značilnosti izdelkov […], potrebno za pravilno izvajanje obveznosti
pri opravljanju poklica […]
na običajen in stalen način potrošnikom zagotavlja vse informacije glede pravilne uporabe izdelkov […]
v trgovini nemudoma svetuje o izdelku […], ki je najbolj primeren za specifično težavo glede higiene in nege, zlasti kože,
las in nohtov, v zvezi s katero jo stranka prosi za nasvet.
Za opravljanje tega dela mora imeti ta oseba diplomo iz farmacije, ki je bila podeljena ali priznana v Franciji […]
Pooblaščeni distributer se mora zavezati, da bo izdelke […] dobavljal le na fizična in individualizirana prodajna mesta […]“
Te zahteve
de facto
izključujejo vse oblike spletne prodaje.
Autorité de la concurrence je po uradni dolžnosti z odločbo z dne 27. junija 2006 uvedel postopek v zvezi z ravnanji, ki so
potekala na področju distribucije kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa.
Autorité de la concurrence je z odločbo št. 07-D-07 z dne 8. marca 2007 sprejel in razglasil za obvezne zaveze, ki so jih
predlagala vsa zadevna podjetja, razen Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, in sicer da se njihove selektivne distribucijske pogodbe
spremenijo tako, da se članom njihove mreže omogoči, da svoje izdelke pod določenimi pogoji prodajajo po spletu. Postopek
proti družbi Pierre Fabre Dermo‑Cosmétique pa se je nadaljeval.
V upravnem postopku je družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique pojasnila, da mora biti zaradi narave zadevnih izdelkov na prodajnem
mestu ves obratovalni čas navzoč diplomirani farmacevt, da lahko stranka kadarkoli zaprosi za strokovni nasvet po meri, ki
temelji na neposrednem opazovanju njene kože, las ali lasišča, in ga dobi.
Ob upoštevanju možnosti vpliva na trgovino med državami članicami je Autorité de la concurrence zadevno ravnanje analiziral
glede na določbe francoskega konkurenčnega prava in prava Unije.
Autorité de la concurrence je v sporni odločbi naprej navedel, da je ta prepoved spletne prodaje enakovredna omejitvi gospodarske
svobode distributerjev družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique z izključitvijo sredstva za trženje njenih izdelkov. Poleg tega
ta prepoved omejuje izbiro potrošnikov, ki želijo nakupovati po spletu, in nazadnje onemogoča prodajo končnim potrošnikom,
ki niso na „fizičnem“ poslovnem območju pooblaščenega distributerja. Po mnenju navedenega organa je namen prepovedi nujno
omejitev konkurence, ki obstaja poleg omejevanja, ki je značilno za proizvajalčevo izbiro selektivnega distribucijskega sistema,
ki omejuje število pooblaščenih distributerjev za distribucijo izdelkov in preprečuje, da bi ti distributerji prodajali izdelke
nepooblaščenim distributerjem.
Ker je bil tržni delež družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique nižji od 30 %, je Autorité de la concurrence preučil, ali za ravnanja,
ki omejujejo konkurenco, velja skupinska izjema iz Uredbe št. 2790/1999. Čeprav prepoved spletne prodaje v tej uredbi ni izrecno
navedena, naj bi bila enakovredna prepovedi aktivne in pasivne prodaje. Zato naj bi to ravnanje spadalo v okvir člena 4(c)
navedene uredbe, ki omejitve aktivne in pasivne prodaje članov sistema selektivne distribucije izvzema iz upravičenja do samodejnega
izvzetja skupinske izjeme.
Po mnenju Autorité de la concurrence v zvezi s prepovedjo spletne prodaje niso izpolnjeni pogoji za izjemo iz člena 4(c) Uredbe
št. 2790/1999, v skladu s katero te omejitve prodaje ne vplivajo na možnost prepovedi za člana sistema, da bi posloval „z
nepooblaščenega sedeža podjetja“. Splet naj namreč ne bi bil kraj trženja, ampak alternativno sredstvo za prodajo, ki ga tako
kot neposredno prodajo v trgovini ali kataloško prodajo uporabljajo distributerji sistema, ki imajo na razpolago fizična prodajna
mesta.
Poleg tega je Autorité de la concurrence poudaril, da družba Pierre Fabre Dermo‑Cosmétique ni dokazala, da se lahko uporabi
posamična izjema iz člena 81(3) ES in člena L. 420-4(1) trgovinskega zakonika.
V zvezi s tem je navedeni organ zavrnil trditev družbe Pierre Fabre Dermo‑Cosmétique, da bi zadevna prepoved spletne prodaje
prispevala k izboljšanju distribucije kozmetičnih izdelkov za kožo s tem, da bi preprečevala tveganja za poneverbe in zajedavski
odnos med pooblaščenimi lekarnami. Odločitev družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique za sistem selektivne distribucije s stalno
navzočnostjo farmacevta na prodajnem mestu naj bi zagotovila, da je svetovanje na voljo v vseh pooblaščenih lekarnah in da
vsaka nosi stroške, nastale v zvezi s tem.
V odgovor na trditev družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique glede potrebe po fizični navzočnosti farmacevta ob nakupu zadevnih
izdelkov zaradi zagotavljanja dobrega počutja potrošnika je Autorité de la concurrence najprej poudaril, da zadevni izdelki
niso zdravila. S tega vidika se posebna ureditev, ki velja zanje, nanaša na pravila, ki veljajo za njihovo proizvodnjo, ne
pa njihovo distribucijo, ki je prosta, poleg tega pa postavitev diagnoze ni v pristojnosti farmacevta, ampak zgolj za to pooblaščenega
zdravnika. Autorité de la concurrence je nato za zadevne izdelke uporabil sodno prakso Deutscher Apothekerverband (sodba z
dne 11. decembra 2003, C‑322/01, Recueil, str. I‑14887) v zvezi z omejitvami spletne distribucije zdravil, ki se izdajajo
brez recepta.
Po mnenju Autorité de la concurrence družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique ni dokazala, v čem vizualen stik med farmacevtom
in uporabnikom izdelka omogoča zagotoviti „cosmetovigilance“, na podlagi katere je strokovnjakom s področja zdravja naloženo
ugotavljanje in poročanje o neželenih učinkih kozmetičnih izdelkov. Ugotavljanje negativnih učinkov zadevnih proizvodov je
namreč mogoče šele po uporabi izdelka, ne pa ob njegovem nakupu. Če pride do težav, povezanih z njegovo uporabo, se pacienti
po navadi posvetujejo z zdravnikom.
V odgovoru na zadnjo trditev družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique Autorité de la concurrence dejstva, da spletna prodaja ne
bi vodila do znižanja cen, ni štel za pomembno. V prid potrošniku naj ne bi bilo samo znižanje cen, ampak tudi izboljšanje
storitve, ki jo ponujajo distributerji, zlasti z možnostjo naročanja izdelkov na daljavo brez časovnih omejitev, z enostavnim
dostopom do informacij glede izdelkov in z možnostjo primerjave cen.
Autorité de la concurrence je zato sklenil, da prepoved spletne prodaje, ki jo je družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique določila
za svoje pooblaščene distributerje, pomeni omejitev konkurence, ki je v nasprotju s členom 81 ES in členom L. 420-1 trgovinskega
zakonika, in ji odredil, naj iz svojih pogodb o selektivni distribuciji odstrani pogodbene določbe, na podlagi katerih je
prepovedana spletna prodaja njenih kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa , in naj v svojih pogodbah izrecno določi,
da lahko njeni distributerji uporabijo ta način distribucije. Družbi Pierre Fabre Dermo-Cosmétique je bila naložena globa
17.000 EUR.
Družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique je 24. decembra 2008 pri Cour d’appel de Paris vložila tožbo za razglasitev ničnosti
odločbe in, podredno, za spremembo sporne odločbe. Ob tem je družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique prvemu predsedniku tega
sodišča predlagala, naj odredi odlog izvršitve sporne odločbe. V utemeljitev tožbe je družba Pierre Fabre Dermo-Cosmétique
trdila predvsem, da je bilo v sporni odločbi napačno uporabljeno pravo, ker za sporno ravnanje ni bila uporabljena niti skupinska
izjema, ki jo določa Uredba št. 2790/1999, niti posamična izjema, ki jo določa člen 81(3) ES.
Prvi predsednik Cour d’appel de Paris je 18. februarja 2009 odredil odlog izvršitve odredb, ki jih je Autorité de la concurrence
izdal zoper družbo Pierre Fabre Dermo-Cosmétique, dokler predložitveno sodišče ne odloči o utemeljenosti tožbe.
Potem ko je Cour d’appel de Paris opozorilo na obrazložitev sporne odločbe in vsebino pisnih stališč, ki jih je Komisija predložila
na podlagi člena 15(3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in
82 Pogodbe (UL L 1, str. 1), pa je v predložitveni odločbi poudarilo, da niti smernice Komisije niti mnenje te institucije
za nacionalna sodišča niso obvezujoči.
V teh okoliščinah je Cour d’appel de Paris prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je splošna in absolutna prepoved spletne prodaje pogodbenih izdelkov končnim uporabnikom, ki je določena distributerjem,
pooblaščenim v okviru sistema selektivne distribucije, dejansko nedopustna omejitev konkurence zaradi cilja v smislu člena
81(1) ES [člena 101(1) PDEU], za katero se ne uporabljajo skupinske izjeme, ki jih določa Uredba št. 2790/1999, za katero
pa se morda lahko uporabi posamična izjema na podlagi člena 81(3) ES [člena 101(3) PDEU]?“

Vprašanje za predhodno odločanje
Najprej je treba navesti, da se niti člen 101 PDEU niti Uredba št. 2790/1999 ne nanašata na pojem nedopustne omejitve konkurence.
V teh okoliščinah je treba vprašanje za predhodno odločanje razlagati v smislu, da se z njim želi izvedeti, prvič, ali zadevna
pogodbena klavzula iz postopka v glavni stvari pomeni omejitev konkurence „zaradi cilja“ v smislu člena 101(1) PDEU, drugič,
ali se lahko za pogodbo o selektivni distribuciji, ki vsebuje tako klavzulo – ob predpostavki, da spada na področje uporabe
člena 101(1) PDEU – uporabi skupinska izjema, uvedena z Uredbo št. 2790/1999, in tretjič, če ni mogoče uporabiti skupinske
izjeme, ali bi se lahko za navedeno pogodbo uporabila zakonska izjema iz člena 101(3) PDEU.

Opredelitev omejitve sporne pogodbene klavzule kot omejitve konkurence zaradi cilja
Opozoriti je treba, da mora imeti sporazum, da bi bil zajet s prepovedjo iz člena 101(1) PDEU, za „cilj oziroma posledico
preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na notranjem trgu“. Od sodbe z dne 30. junija 1966 v zadevi LTM (56/65,
Recueil, str. 337) v sodni praksi ustaljeno velja, da je treba zaradi možnosti izbire, ki jo vsebuje ta pogoj in označuje
veznik „oziroma“, najprej preučiti sam cilj sporazuma in pri tem upoštevati gospodarski okvir, v katerem ga je treba izvajati.
Če je ugotovljen protikonkurenčni cilj sporazuma, ni treba preučiti njegovih učinkov na konkurenco (glej sodbo z dne 6. oktobra 2009
v združenih zadevah GlaxoSmithKline Services in drugi proti Komisiji in drugim, C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P in C‑519/06 P,
ZOdl., str. I‑9291, točka 55 in navedena sodna praksa).
Za presojo, ali zadevna pogodbena klavzula vsebuje omejitev konkurence „zaradi cilja“, je treba upoštevati vsebino klavzule,
cilje, ki se želijo z njo doseči, ter pravni in gospodarski okvir, v katerega spada (glej zgoraj navedeno sodbo GlaxoSmithKline
Services in drugi proti Komisiji in drugim, točka 58 in navedena sodna praksa).
V zadevnih pogodbah o selektivni distribuciji je glede prodaje kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa blagovnih znamk
Avène, Klorane, Galénic in Ducray določeno, da mora biti prodaja opravljena izključno na fizičnem prodajnem mestu in ob obvezni
navzočnosti diplomiranega farmacevta.
Po mnenju predložitvenega sodišča zahteva po obvezni navzočnosti diplomiranega farmacevta na fizičnem prodajnem mestu pooblaščenim
distributerjem
de facto
prepoveduje vse oblike spletne prodaje.
Kot poudarja Komisija, zadevna pogodbena klavzula s tem, da
de facto
izključuje način trženja proizvodov, pri katerem se ne zahteva fizični premik stranke, znatno zmanjša možnost, da bi pooblaščeni
distributer pogodbene izdelke prodal strankam zunaj svojega pogodbenega ozemlja ali področja dejavnosti. Zato lahko taka klavzula
v tem sektorju omejuje konkurenco.
Glede sporazumov, ki sestavljajo sistem selektivne distribucije, je Sodišče že poudarilo, da nujno vplivajo na konkurenco
na skupnem trgu (sodba z dne 25. oktobra 1983 v zadevi AEG-Telefunken proti Komisiji, 107/82, Recueil, str. 3151, točka 33).
Ker taki sporazumi niso objektivno utemeljeni, jih je treba obravnavati kot „omejitve zaradi cilja“.
V sodni praksi Sodišča pa je priznano, da obstajajo legitimne zahteve – kot so vzdrževanje specializirane trgovine, v kateri
se lahko zagotovijo posebne storitve v zvezi z visokokakovostnimi in visokotehnološkimi izdelki – ki upravičujejo znižanje
cenovne konkurence v korist konkurence, ki se nanaša na druge dejavnike, kot je cena. Torej, če je cilj sistema selektivne
distribucije doseči legitimen rezultat, ki lahko izboljša konkurenco glede drugih dejavnikov, kot je cena, pomeni ta sistem
dejavnik konkurence, ki je v skladu s členom 101(1) PDEU (zgoraj navedena sodba AEG-Telefunken proti Komisiji, točka 33).
V zvezi s tem je Sodišče že poudarilo, da organizacija take mreže ni zajeta s prepovedjo iz člena 101(1) PDEU, če so distributerji
izbrani na podlagi objektivnih meril v zvezi s kakovostjo, ki so določena enotno za vse potencialne preprodajalce in se ne
uporabljajo diskriminatorno, če je taka distribucijska mreža potrebna zaradi lastnosti zadevnega proizvoda, zato da se ohrani
njegova kakovost in zagotovi pravilna uporaba, in nazadnje, če določena merila ne presegajo tega, kar je nujno potrebno (sodbi
z dne 25. oktobra 1977 v zadevi Metro SB‑Großmärkte proti Komisiji, 26/76, Recueil, str. 1875, točka 20, in z dne 11. decembra 1980
v zadevi L’Oréal, 31/80, Recueil, str. 3775, točki 15 in 16).
Čeprav mora predložitveno sodišče preučiti, ali je mogoče zadevne pogodbene klavzule, ki
de facto
prepovedujejo vse oblike spletne prodaje, upravičiti z legitimnim ciljem, pa mu mora Sodišče za to zagotoviti razlago prava
Unije, ki jo potrebuje za rešitev spora (glej zgoraj navedeno sodbo L’Oréal, točka 14).
Ni sporno, da so v okviru selektivnega distribucijskega omrežja družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique distributerji izbrani
na podlagi objektivnih meril v zvezi s kakovostjo, ki so določena enotno za vse potencialne preprodajalce. Vendar je treba
preveriti tudi, ali so omejitve konkurence sorazmerne glede na zasledovani legitimni cilj v skladu s premisleki iz točke 41
te sodbe.
V zvezi s tem je treba poudariti, da v utemeljitev prepovedi spletne prodaje Sodišče glede na prosti pretok ni sprejelo argumenta
glede potrebe po tem, da se v okviru prodaje zdravil, ki se izdajo brez recepta, in kontaktnih leč stranki osebno svetuje
in zagotavlja varstvo pred nepravilno uporabo izdelka (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Deutscher Apothekerverband,
točke 106, 107 in 112, in sodbo z dne 2. decembra 2010 v zadevi Ker‑Optika, C‑108/09, ZOdl., str. I‑12213, točka 76).
Družba Pierre Fabre Dermo‑Cosmétique se sklicuje tudi na potrebo, da se ohrani ugled zadevnih izdelkov.
Cilj ohranitve ugleda ne more pomeniti legitimnega cilja za omejitev konkurence in zato ne more upravičiti, da pogodbena klavzula,
ki tak cilj uresničuje, ni zajet s členom 101(1) PDEU.
Na podlagi zgoraj navedenih ugotovitev je treba na prvi del vprašanja za predhodno odločanje odgovoriti, da je treba člen
101(1) PDEU razlagati tako, da pogodbena klavzula v okviru sistema selektivne distribucije, v skladu s katero se zahteva,
da se prodaja kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa opravlja na fizičnem prodajnem mestu in ob obvezni navzočnosti
diplomiranega farmacevta, in katere posledica je prepoved uporabe spleta za to prodajo, pomeni omejitev zaradi cilja v smislu
te določbe, če je po posamični in konkretni preučitvi vsebine in cilja te pogodbene klavzule ter iz pravnega in gospodarskega
okvira, v katerega spada, razvidno, da glede na lastnosti zadevnih izdelkov ta klavzula ni objektivno upravičena.

Možnost uporabe skupinske izjeme ali posamične izjeme
Če bi se ugotovilo, da je s sporazumom ali pogodbeno klavzulo konkurenca omejena v smislu člena 101(1) PDEU, bo moralo predložitveno
sodišče preučiti, ali so izpolnjeni pogoji iz odstavka 3 tega člena.
Možnost, da se za neko podjetje posamično uporabi pravna izjema, določena v členu 101(3) PDEU, izhaja neposredno iz Pogodbe.
Ta možnost se ne izpodbija v nobenem od stališč, predloženih Sodišču. Na voljo je tudi tožeči stranki iz postopka v glavni
stvari.
Ker pa v zvezi s tem Sodišče nima na voljo dovolj elementov, da bi lahko presodilo, ali so v zvezi s pogodbo o selektivni
distribuciji izpolnjeni pogoji iz člena 101(3) PDEU, predložitvenemu sodišču ne more dati dodatnih navodil.
Glede možnosti, da se za pogodbo o selektivni distribuciji uporabi skupinska izjema iz Uredbe št. 2790/1999, je treba navesti,
da je skupine vertikalnih sporazumov, za katere se taka izjema lahko uporabi, Komisija v tej uredbi opredelila na podlagi
pooblastila Sveta iz Uredbe Sveta št. 19/65/EGS z dne 2. marca 1965 o uporabi člena [81](3) Pogodbe za nekatere skupine sporazumov
in usklajenih ravnanj (UL 1965, 36, str. 533).
Na podlagi členov 2 in 3 Uredbe št. 2790/1999 je lahko dobavitelj v sistemu selektivne distribucije načeloma upravičen do
izjeme, če njegov tržni delež ne presega 30 %. Iz spisa, predloženega Sodišču, je razvidno, da tržni delež družbe Pierre Fabre
Dermo-Cosmétique ne presega tega praga. Po drugi strani pa so bile iz te uredbe v skladu s členom 2 Uredbe št. 19/65 izključene
nekatere vrste hudih protikonkurenčnih omejitev ne glede na tržni delež zadevnega podjetja.
Tako je iz člena 4(c) Uredbe št. 2790/1999 razvidno, da izjema ne velja za vertikalne sporazume, katerih namen je neposredno
ali posredno, samostojno ali v kombinaciji z drugimi dejavniki pod nadzorom pogodbenih strank omejiti, da bi člani sistema
selektivne distribucije, ki poslujejo na stopnji trgovine na drobno, aktivno ali pasivno prodajali končnim uporabnikom, kar
pa ne vpliva na možnost prepovedi za člana sistema, da bi posloval z nepooblaščenega sedeža podjetja.
Cilj pogodbene klavzule, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki
de facto
prepoveduje splet kot sredstvo za trženje proizvodov, je vsaj omejitev pasivne prodaje končnim uporabnikom, ki želijo kupovati
po spletu in so zunaj fizičnega poslovnega območja zadevnega člana sistema selektivne distribucije.
Po mnenju družbe Pierre Fabre Dermo-Cosmétique je prepoved spletne prodaje pogodbenih izdelkov vendarle enakovredna prepovedi
poslovanja z nepooblaščenega sedeža podjetja. Ker so tako izpolnjeni pogoji za izjemo, ki so določeni v zadnjem delu določbe,
navedene v točki 53, naj se zanjo navedeni člen 4 ne bi uporabil.
Ugotoviti je treba, da se člen 4(c) Uredbe št. 2790/1999 z navedbo „sedeža podjetja“ nanaša le na prodajna mesta, kjer poteka
neposredna prodaja. Vprašanje, ki se zastavlja, je, ali se lahko ta izraz s široko razlago razširi na mesto, na katerem potekajo
storitve spletne prodaje.
V zvezi s tem vprašanjem je treba navesti, da ker ima podjetje v vsakem primeru možnost, da se posamično sklicuje na uporabo
pravne izjeme iz člena 101(3) PDEU, s čimer lahko zaščiti svoje pravice, določb, ki sporazume in ravnanja vnašajo med skupinske
izjeme, ni treba široko razlagati.
Zato pogodbene klavzule, kot je ta iz postopka v glavni stvari, ki
de facto
prepoveduje splet kot sredstvo za trženje proizvodov, ni mogoče obravnavati kot klavzulo, ki članom zadevnega sistema selektivne
distribucije prepoveduje, da bi poslovali z nepooblaščenega sedeža podjetja v smislu člena 4(c) Uredbe št. 2790/1999.
Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba na drugi in tretji del vprašanja za predhodno odločanje odgovoriti, da je treba
člen 4(c) Uredbe št. 2790/1999 razlagati tako, da skupinska izjema iz člena 2 navedene uredbe ne velja za pogodbo o selektivni
distribuciji, ki vsebuje klavzulo, ki
de facto
prepoveduje splet kot sredstvo za trženje pogodbenih proizvodov. Po drugi strani pa se lahko za tako pogodbo, če so izpolnjeni
pogoji iz člena 101(3) PDEU, posamično uporabi pravna izjema iz te določbe.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
Člen 101(1) PDEU je treba razlagati tako, da pogodbena klavzula v okviru sistema selektivne distribucije, v skladu s katero
se zahteva, da se prodaja kozmetičnih izdelkov in izdelkov za nego telesa opravlja na fizičnem prodajnem mestu in ob obvezni
navzočnosti diplomiranega farmacevta, in katere posledica je prepoved uporabe spleta za to prodajo, pomeni omejitev zaradi
cilja v smislu te določbe, če je po posamični in konkretni preučitvi vsebine in cilja te pogodbene klavzule ter iz pravnega
in gospodarskega okvira, v katerega spada, razvidno, da glede na lastnosti zadevnih izdelkov ta klavzula ni objektivno upravičena.
Člen 4(c) Uredbe Komisije (ES) št. 2790/1999 z dne 22. decembra 1999 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za skupine vertikalnih
sporazumov in usklajenih ravnanj je treba razlagati tako, da skupinska izjema iz člena 2 navedene uredbe ne velja za pogodbo
o selektivni distribuciji, ki vsebuje klavzulo, ki
de facto
prepoveduje splet kot način trženja pogodbenih izdelkov. Po drugi strani pa se lahko za tako pogodbo, če so izpolnjeni pogoji
iz člena 101(3) PDEU, posamično uporabi pravna izjema iz te določbe.
Podpisi
*
Jezik postopka: francoščina.