CELEX: 62013CJ0573
Begäran om förhandsavgörande
Förordning (EG) nr 1008/2008
Luftfartstjänster
Artikel 23.1 andra meningen
Öppenhet vad avser priser
Elektroniskt bokningssystem
Passagerarpriser
Det slutliga priset ska alltid anges

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 23.1 andra meningen i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av den 24 september 2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen (
EUT L 293, s. 3
).
Begäran har framställts i ett mål mellan Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG (nedan kallat Air Berlin), ett lufttrafikföretag, och Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (centralförening för tyska konsumentorganisationer) (nedan kallad Bundesverband) angående det sätt på vilket passagerarpriser anges i Air Berlins elektroniska bokningssystem.
Tillämpliga bestämmelser
Skäl 16 i förordning nr 1008/2008 har följande lydelse:
”Kunderna bör kunna effektivt göra jämförelser av priserna för lufttrafik hos olika flygbolag. Därför bör det slutliga priset som kunden ska betala för lufttrafik med ursprung i gemenskapen alltid anges inklusive alla skatter och avgifter. EG-lufttrafikföretag uppmanas också att ange det slutliga priset för sina luftfartstjänster från tredjeländer till gemenskapen.”
Enligt artikel 1.1 i förordning nr 1008/2008 reglerar förordningen utfärdandet av tillstånd för EU-lufttrafikföretag, deras rätt att utöva lufttrafik inom unionen samt prissättningen av lufttrafik inom unionen.
I artikel 2 i förordningen, som har rubriken ”Definitioner”, anges följande:
”I denna förordning avses med
…
4)
lufttrafik: en flygning eller en serie flygningar för befordran av passagerare, gods och/eller post mot ersättning och/eller hyra,
…
18)
passagerarpriser: de priser i euro eller i nationell valuta som ska betalas till lufttrafikföretag eller dessas agenter, eller andra biljettförsäljare, för befordran av passagerare i lufttrafik samt de villkor som hänför sig till dessa priser, inbegripet ersättning och villkor som erbjuds agenter och andra mellanhänder,
…”
Artikel 23 i förordning nr 1008/2008, med rubriken ”Information och icke-diskriminering”, har följande lydelse i punkt 1:
”De passagerarpriser och fraktpriser som är tillgängliga för allmänheten ska innehålla tillämpliga villkor när de erbjuds eller offentliggörs i någon form, inbegripet på Internet, för lufttrafik från en flygplats som befinner sig på en medlemsstats territorium och på vilken fördraget är tillämpligt. Det slutliga pris som ska betalas ska alltid anges och ska innehålla gällande passagerarpris eller fraktpris samt alla tillämpliga skatter och avgifter, tilläggsavgifter och arvoden som är oundvikliga och förutsebara vid tidpunkten för offentliggörandet. Förutom slutpriset ska minst anges
a)
passagerarpris eller fraktpris,
b)
skatter,
c)
flygplatsavgifter, och
d)
andra avgifter, tilläggsavgifter eller arvoden, exempelvis sådana som har samband med luftfartsskydd eller bränsle,
om avgifterna i b, c och d har lagts till passagerarpriset eller fraktpriset. Valfria pristillägg ska anges klart, öppet och otvetydigt i början av varje bokningsprocess och kunden ska aktivt markera sitt godkännande av dem.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Fram till slutet av år 2008 var Air Berlins bokningssystem uppbyggt på så sätt att kunden, efter att ha valt destination och datum, i ett andra steg fick upp en tablå med möjliga flygförbindelser under den valda dagen med avgångs- och ankomsttider samt två olika priser för varje flygning. Under tablån angavs, i en separat ruta, tillkommande skatter och avgifter samt bränsletillägg för den valda luftfartstjänsten medan priset per person, inklusive de ovannämnda tilläggen, omgavs av en ram. Bredvid nämnda ruta fanns två asterisker genom vilka det med hänvisning till de tillämpliga villkoren förklarades att serviceavgifter (Service Charge), som till en början inte inkluderats i det slutliga priset, kunde tillkomma. Efter att kunden i ett tredje steg fyllt i nödvändiga personuppgifter, angavs i ett fjärde steg det slutliga priset på resan inklusive serviceavgifterna.
Till följd av ikraftträdandet av förordning nr 1008/2008 den 1 november 2008 ändrade Air Berlin det andra steget i bokningssystemet genom att i denna tablå, utöver avrese- och ankomsttider, också ange passagerarpriset för den utvalda luftfartstjänsten och därtill även, i ett separat fält, skatter, avgifter och bränsletillägg samt summan av dessa priskomponenter var för sig. I en ruta under tablån visades det pris som beräknats mot bakgrund av ovannämnda uppgifter, serviceavgifterna och, därunder, det slutliga priset per person för den valda flygningen.
Bundesverband ansåg att det sätt på vilket priset presenterades inte uppfyllde de krav som följer av artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 och väckte därför talan mot Air Berlin i syfte att få bolaget att upphöra med sin praxis och ersätta Bundesverbands kostnader i samband med ansökan om förbudsföreläggande. Efter att domstolen i första instans bifallit Bundesverbands talan och att denna dom efter överklagande fastställts av appellationsdomstolen, överklagade Air Berlin till den hänskjutande domstolen, Bundesgerichtshof.
Enligt Bundesgerichtshof beror utgången i målet på hur artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas.
Den anser i likhet med appellationsdomstolen att en sådan serviceavgift som den som Air Berlin tar ut utgör ett arvode som är oundvikligt och förutsebart vid tidpunkten för offentliggörandet, i den mening som avses i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008, och därför ska inbegripas i det slutliga priset.
Angående sådana elektroniska bokningssystem som det i det nationella målet anser Bundesgerichtshof emellertid att det ur två olika aspekter uppkommer problem vid tolkningen av artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008, dels vad gäller den exakta tidpunkten vid vilken det slutliga priset för luftfartstjänsterna måste anges under själva bokningsprocessen, dels vad gäller det sätt på vilket detta slutliga pris visas. Bundesgerichtshof har därvid anfört följande.
Vad för det första gäller den exakta tidpunkten vid vilken det slutliga priset för luftfartstjänsterna måste anges under själva bokningsprocessen, slog appellationsdomstolen fast att Air Berlin, mot bakgrund av det sätt på vilket passagerarpriserna angavs i bokningssystemet, åsidosatte artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008. Appellationsdomstolen fann nämligen att denna bestämmelse, enligt vilken det slutliga pris som ska betalas ”alltid” ska anges, ska förstås så, att det slutliga priset ska anges varje gång som ett pris anges. Appellationsdomstolen fann alltså att detta villkor inte var uppfyllt när en tablå enbart visar priserna på de olika flygningar som motsvarar kundens urvalskriterier, utan att serviceavgiften var inkluderad däri eller visades separat.
Hänsyn måste tas till det konsumentskyddssyfte som eftersträvas med artikel 23.1 i förordning nr 1008/2008, vilket framgår av skäl 16 i denna förordning samt av lydelsen i nämnda bestämmelse och rubriken till artikel 23, som syftar till att säkerställa information och öppenhet vad avser priserna för lufttrafik (dom ebookers.com Deutschland, C-112/11,
EU:C:2012:487
, punkt 13). Enligt skäl 16 i förordningen ska denna öppenhet vad avser priserna medföra att kunderna effektivt kan göra jämförelser av priserna för lufttrafik hos olika flygbolag. Artikel 23 i förordningen infördes för att bekämpa en gammal praxis hos tillhandahållarna av luftfartstjänster, nämligen att ange priserna exklusive skatter, avgifter eller bränsletillägg (se sidan 10 i kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning (KOM(2006) 396 slutlig) om gemensamma regler för tillhandahållande av luftfartstjänster i gemenskapen och punkterna 8.1 och 8.4 i yttrandet från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén av den 31 maj 2007 över detta förslag (
EGT C 175, s. 85
)).
Frågan om vid vilken tidpunkt det slutliga priset ska anges regleras inte heller närmare vare sig i artikel 23.1 eller i någon annan bestämmelse i förordning nr 1008/2008. I artikel 23.1 fjärde meningen i förordningen förskrivs likväl att de valfria pristilläggen ska anges ”i början av varje bokningsprocess”. Lagstiftarens avsikt, att möjliggöra en effektiv prisjämförelse, talar för att begreppet ”alltid” (”jederzeit”) i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas utifrån begreppet ”alltid” (”stets”) i skäl 16 i denna förordning. Under dessa omständigheter skulle det slutliga priset, i den mening som avses i artikel 23.1 andra meningen, behöva anges tidigare än vad som krävs för valfria pristillägg enligt artikel 23.1 fjärde meningen. Enligt en sådan tolkning skulle skyldigheten att i ett tidigt skede i bokningsprocessen ange det slutliga priset för luftfartstjänsterna kunna innebära att priset måste anges redan första gången en luftfartstjänst visas som motsvarar kundens angivelse av resmål och tidpunkt.
Vad för det andra gäller det sätt på vilket det slutliga priset för luftfartstjänster anges, regleras inte heller detta i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008. I artikel 23.1 fjärde meningen i denna förordning föreskrivs enbart att de valfria tilläggstjänsterna ska anges klart, öppet och otvetydigt.
I likhet med domstolen i första instans har appellationsdomstolen tolkat regeln i artikel 23.1 andra och fjärde meningen i förordning nr 1008/2008 så, att det slutgiltiga priset alltid ska anges eller anges varje gång priser visas, vilket innebär att detta pris, i ett bokningssystem i flera steg, därför ska anges redan första gången passagerarpriserna visas samt på varje efterföljande sida. I förevarande fall borde det slutliga priset följaktligen anges direkt, inte bara för de luftfartstjänster som valts av Air Berlin i förväg eller av kunden genom att klicka på de utvalda luftfartstjänsterna, utan också för varje enskild luftfartstjänst som anges i tablån.
Det är emellertid även möjligt att tolka artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 mindre strikt, det vill säga på så sätt att även en angivelse av det slutliga priset i ett tidigt skede, och inte först i slutet av bokningsprocessen, såsom Air Berlin gör för varje konkret utvald luftfartstjänst, möjliggör en effektiv jämförelse med andra flygbolags priser, som tar hänsyn till konsumentens behov av skydd även om en sådan jämförelse inte är enkel att tolka för konsumenten.
Det är mot denna bakgrund som Bundesgerichtshof har beslutat att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)
Ska bestämmelsen i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 tolkas på så sätt att det slutliga pris som ska betalas, inom ramen för ett elektroniskt bokningssystem, ska anges då priserna för luftfartstjänsterna visas för första gången?
2)
Ska bestämmelsen i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 tolkas på så sätt att inom ramen för ett elektroniskt bokningssystem, ska det slutliga pris som ska betalas endast anges för den luftfartstjänst som kunden konkret valt ut eller ska det anges för varje luftfartstjänst som visas?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas så, att det slutliga pris som ska betalas ska anges varje gång då priserna för luftfartstjänsterna visas, inbegripet första gången dessa visas.
Enligt Air Berlin beror svaret på den första frågan på hur begreppet ”alltid” i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas. Enligt bolaget innebär begreppet inte något krav på att det slutliga pris som ska betalas ska visas första gången priserna för luftfartstjänsterna visas, utan enbart efter det att kunden valt ut en särskild flygning, men före det att bokningen slutförs.
Air Berlin har i detta avseende preciserat att i den tablå som visas i samband med det andra steget i bolagets elektroniska bokningssystem väljs automatiskt den billigaste förbindelsen och systemet anger det slutliga priset i den mening som avses i artikel 23.1 i förordning nr 1008/2008, vilket inkluderar priset för den valda flygningen, skatter och avgifter, bränsletillägg samt serviceavgift. Om kunden väljer en annan, och därmed dyrare, förbindelse, anger systemet det slutliga priset för denna.
Såsom Bundesverband, den tyska, den belgiska, den italienska, den nederländska och den österrikiska regeringen samt kommissionen har konstaterat, är denna tolkning inte förenlig med lydelsen i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008.
Enligt artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska det slutliga pris som ska betalas nämligen alltid anges och innehålla gällande passagerarpris eller fraktpris samt alla tillämpliga skatter och avgifter, tilläggsavgifter och arvoden som är oundvikliga och förutsebara vid tidpunkten för offentliggörandet.
Det följer av lydelsen i denna bestämmelse att det slutliga pris som ska betalas ”alltid” ska anges, varvid det emellertid inte görs någon skillnad mellan den tidpunkt då detta pris anges första gången och den tidpunkt då kunden väljer en särskild flygning, eller den tidpunkt då bokningen slutförs.
Skyldigheten i denna bestämmelse att alltid ange det slutliga pris som ska betalas innebär följaktligen att detta pris, inom ramen för ett sådant elektroniskt bokningssystem som det i det nationella målet, ska anges varje gång priserna för serviceavgifterna visas, inbegripet första gången dessa visas.
Denna tolkning finner stöd såväl i en systematisk tolkning av artikel 23.1 i förordning nr 1008/2008 som i ändamålet med den andra meningen i nämnda bestämmelse.
Såsom Bundesverband, den tyska, och den österrikiska regeringen samt kommissionen har påpekat, går det nämligen inte att av uttrycket ”i början av varje bokningsprocess” i artikel 23.1 fjärde meningen i förordning nr 1008/2008 utläsa att begreppet ”alltid” i artikel 23.1 andra meningen i denna förordning ska tolkas på så sätt att det slutliga priset enbart ska anges i början av en bokningsprocess.
Uttrycket ”i början av varje bokningsprocess” i artikel 23.1 fjärde meningen innebär att de valfria tilläggstjänsterna ska anges i början av själva bokningsprocessen, vilket ger kunden möjlighet att välja om vederbörande verkligen vill ha den ifrågavarande tilläggstjänsten (se, för ett liknande resonemang, dom ebookers.com Deutschland,
EU:C:2012:487
, punkt 15).
Däremot föreligger skyldigheten i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 att ”alltid” ange det slutliga priset – vilket inkluderar oundvikliga och förutsebara avgifter – redan från och med den tidpunkt då passagerarpriserna offentliggörs i någon form och detta till och med i början av en bokningsprocess.
Bundesverband, den tyska, den belgiska, den italienska, den nederländska och den österrikiska regeringen samt kommissionen har med rätta påpekat att denna tolkning är förenlig med ändamålet med artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008, såsom detta framgår av skäl 16 i samma förordning.
Av skäl 16 i förordning nr 1008/2008 följer att kunderna effektivt bör kunna göra jämförelser av priserna för lufttrafik hos olika flygbolag och att det slutliga priset som kunden ska betala för lufttrafik från en flygplats som befinner sig på unionens territorium därför alltid bör anges inklusive alla skatter och avgifter.
I detta avseende har domstolen redan haft tillfälle att påpeka att det tydligt framgår av både rubriken till och lydelsen i artikel 23.1 i förordning nr 1008/2008 att bestämmelsen avser att säkerställa information och öppenhet vad avser priserna för luftfartstjänster, och att den således bidrar till att skydda den som nyttjar dessa tjänster (dom ebookers.com Deutschland,
EU:C:2012:487
, punkt 13 och Vueling Airlines, C‑487/12,
EU:C:2014:2232
, punkt 32).
Av skäl 16 i förordning nr 1008/2008 framgår alltså att lufttrafikföretagets skyldighet att alltid ange det slutliga pris som ska betalas är nödvändig för att kunden effektivt ska kunna göra jämförelser av priserna för lufttrafik hos olika flygbolag i enlighet med målet att möjliggöra effektiva jämförelser av priserna för lufttrafik, vilket eftersträvas med artikel 23.1 i förordningen (se, för ett liknande resonemang, dom Vueling Airlines,
EU:C:2014:2232
, punkt 33).
Mot denna bakgrund ska den första frågan besvaras enligt följande: Artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas på så sätt att det slutliga pris som ska betalas, inom ramen för ett sådant elektroniskt bokningssystem som det i det nationella målet, ska anges varje gång priserna för luftfartstjänsterna visas, inbegripet första gången dessa visas.
Den andra frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas så, att det slutliga pris som ska betalas enbart måste anges för den av kunden utvalda luftfartstjänsten eller för varje luftfartstjänst som visas.
Air Berlin har gjort gällande att artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 inte kräver att det slutliga priset ska anges för varje visad flygning, utan enbart att det ska anges för den av kunden valda flygningen. Enligt Air Berlin är en effektiv jämförelse, i den mening som avses i skäl 16 i förordningen, enbart möjlig när kunden har valt en flygning mellan avgångsflygplatsen och destinationsflygplatsen på en bestämd tidpunkt. Skyldigheten i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 att ange det slutliga priset gäller följaktligen enbart när kunden har valt ut en bestämd flygning och enbart för denna flygning.
En sådan tolkning kan inte godtas.
Såsom Bundesverband, den tyska, den belgiska, den italienska, den nederländska och den österrikiska regeringen samt kommissionen med rätta har gjort gällande, gäller skyldigheten i artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 att ”alltid” ange det slutliga priset alla former av offentliggörande av passagerarpriser, inklusive priser som erbjuds för en serie luftfartstjänster som anges i form av en tablå. Att ange det slutliga priset enbart för den utvalda flygningen är således inte tillräckligt för att uppfylla skyldigheten i denna bestämmelse.
Denna tolkning finner stöd i ändamålet med artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008, såsom domstolen erinrat om i punkterna 31–34 i denna dom.
Skyldigheten att ange det slutliga priset som ska betalas för varje flygning vars pris visas, och inte enbart för den utvalda flygningen gör det möjligt för kunderna att effektivt göra jämförelser av priserna för lufttrafik hos olika flygbolag, i enlighet med det allmänna mål om öppenhet vad avser priser för luftfartstjänster som eftersträvas med artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008.
Enligt Air Berlin skulle en tolkning av nämnda artikel 23.1 andra meningen enligt vilken det slutliga priset som ska betalas ska anges för varje flygning som visas leda till att enbart det slutliga priset får anges och följaktligen medföra ett allmänt förbud mot att ange priset för enbart flygningen. Artikel 23.1 tredje meningen i förordningen kräver dock att priset för enbart flygningen anges separat jämte det slutliga priset.
Domstolen godtar emellertid inte detta argument, eftersom det är uppenbart att det saknar grund. Skyldigheten att för varje flygning som visas ange det slutliga pris som ska betalas – en skyldighet som följer av samma artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 – medför nämligen inte på något sätt ett förbud mot att ange passagerarpriset eller fraktpriset för var och en av dessa flygningar i enlighet med de villkor som ställs upp i artikel 23.1 tredje meningen i förordningen.
Det framgår tvärtom av lydelsen i artikel 23.1 tredje meningen i förordningen att skyldigheten att minst ange passagerarpris eller fraktpris, skatter, flygplatsavgifter och andra avgifter, tilläggsavgifter eller arvoden, om dessa avgifter har lagts till passagerarpriset eller fraktpriset, gäller utöver skyldigheten i artikel 23.1 andra meningen i förordningen att ange det slutliga priset.
Mot bakgrund av det ovanstående ska den andra frågan besvaras enligt följande: Artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas så, att det slutliga pris som ska betalas inom ramen för ett sådant elektroniskt bokningssystem som det i det nationella målet ska anges inte enbart för de av kunden utvalda luftfartstjänsterna, utan också för varje luftfartstjänst vars pris visas.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande:

1)
Artikel 23.1 andra meningen i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av den 24 september 2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen ska tolkas så, att det slutliga pris som ska betalas, inom ramen för ett sådant elektroniskt bokningssystem som det i det nationella målet ska anges varje gång priserna för luftfartstjänsterna visas, inbegripet första gången dessa visas.

2)
Artikel 23.1 andra meningen i förordning nr 1008/2008 ska tolkas så, att det slutliga pris som ska betalas inom ramen för ett sådant elektroniskt bokningssystem som det i det nationella målet ska anges inte enbart för de av kunden utvalda luftfartstjänsterna, utan också för varje luftfartstjänst vars pris visas.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.