CELEX: 62011CJ0471
Új tagállamok csatlakozása
Átmeneti intézkedések
Mezőgazdasági termékek
Cukor
60/2004/EK rendelet
A többletkészleteket terhelő díj mértéke és alapja

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2005. október 13-i 1667/2005/EK bizottsági rendelettel (
HL L 269., 3. o.
) módosított, a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében a cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2004. január 14-i 60/2004/EK bizottsági rendelet (
HL L 9., 8. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 42. kötet, 125. o.; a továbbiakban: 60/2004 rendelet) 6. cikke (3) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
A kérelmet a Cido Grupa SIA (a továbbiakban: Cido Grupa) és a Valsts ieņēmumu dienests (lett adóhatóság, a továbbiakban: VID) között a cukorszirup többletkészleteit terhelő díj kivetésének tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (
HL 2003. L 236., 33. o
) 41. cikkének első bekezdése lehetővé teszi az Európai Bizottságnak, hogy a csatlakozástól számított hároméves időszak alatt intézkedéseket tegyen az új tagállamok közös agrárpolitika szabályozási rendjébe való átmenetének elősegítése érdekében. A Bizottság többek között e rendelkezés alapján fogadta el a 60/2004 rendeletet.
A 60/2004 rendelet preambuluma értelmében:
„[...]
(5)
Jelentős veszély áll fenn arra nézve, hogy a cukorágazat piacait megzavarják az új tagállamokba a csatlakozást megelőzően spekulációs célból bevitt termékek. Ezért az átmenetet megkönnyítését szolgáló rendelkezésekre van szükség az új tagállamok csatlakozásánál az ilyen spekulációs ügyletek elkerülése érdekében. Hasonló rendelkezések kerültek bevezetésre a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozására tekintettel a mezőgazdasági termékek kereskedelmére vonatkozóan az 1972/2003/EK rendelet által. Külön rendelkezésekre van szükség a cukorágazat sajátosságainak figyelembevétele érdekében.
[...]
(7)
Mindezeken túl, s a csatlakozási okmánnyal összhangban, a cukorból és izoglukózból a rendes átvihető készletet meghaladó készletmennyiségeket az új tagállamok költségén el kell távolítani a piacról. A többletkészleteket a Bizottság határozza meg az új tagállamokban a 2000. május 1-jétől2004. április 30-ig terjedő időszakban a kereskedelem fejlődése, s a termelési és fogyasztási trendek alapján. Ebben az eljárásban a cukor és izoglukóz mellett más, jelentős cukoregyenérték-tartalommal rendelkező termékeket is figyelembe kell venni mint a spekuláció lehetséges célpontjait. Abban az esetben, ha a meghatározott többletmennyiséget nem távolítják el a közösségi piacról legkésőbb 2005. április 30-ig, az érintett új tagállam pénzügyileg felelőssé válik a vonatkozó mennyiségért. A többletkészletek eltávolításának elmulasztása miatt az új tagállamra kivetendő, s a Közösség költségvetésébe befizetendő összegnek a 2004. május 1-je és 2005. április 30. közötti időszakban alkalmazandó legmagasabb export-visszatérítésnek kell lennie.”
A 60/2004 rendelet 4. cikkének 1. pontja a „cukor” fogalmát a következőképpen határozza meg:
„[…]
a)
az 1701 KN-kód alá tartozó répa- és nádcukor, szilárd állapotban;
b)
az 1702 60 95, 1702 90 99 és 2106 90 59 KN-kód alá tartozó cukorszirup;
c)
az 1702 60 80 és 1702 90 80 KN-kód alá tartozó inulin szirup”.
E rendelet 6. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A Bizottság legkésőbb 2005. május 31-ig valamennyi új tagállam vonatkozásában […] meghatározza a feldolgozatlan állapotban lévő cukor vagy a feldolgozott termékek, izoglükóz és gyümölcscukor formájában lévő cukor azon mennyiségeit, amelyek 2004. május 1-jén meghaladják a rendes átvihető készletnek tekintett mennyiséget, és amelyeket az új tagállam költségére el kell távolítani a piacról.
E többletmennyiség meghatározásakor különösen a csatlakozást megelőző évben az előző évekhez képest a következő vonatkozásokban beállott fejleményeket veszik figyelembe:
a)
a feldolgozatlan állapotban lévő cukor vagy a feldolgozott termékek, izoglukóz és gyümölcscukor formájában lévő cukor importált és exportált mennyiségei;
b)
a cukor- és izoglukózkészletek, -termelés és -fogyasztás;
c)
azon körülmények, amelyek a készletek képzésében szerepet játszottak.”
Az említett rendelet 6. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy az új tagállamok legkésőbb 2005. november 30-ig biztosítják a Bizottság által az egyes tagállamokra vonatkozóan többletkészletként meghatározott cukor- vagy izoglükóz-mennyiségek piacról való eltávolítását.
Ugyanezen rendelet 6. cikkének (3) bekezdése kimondja:
„A (2) bekezdés alkalmazása céljából az új tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai 2004. május 1-jére rendelkeznek egy olyan rendszerrel, amely a feldolgozatlan állapotban lévő cukor vagy a feldolgozott termékek, izoglukóz és gyümölcscukor formájában lévő cukor forgalmazott vagy előállított többletmennyiségeinek azonosítására szolgál, az érintett főbb piaci szereplők szintjén. E rendszer különösen az importkövetésre, az adóügyi felügyeletre, a piaci szereplők elszámolásain és raktárkészletein alapuló vizsgálatokra támaszkodik, és magában foglal olyan intézkedéseket is, mint a kockázatokat fedező garancia. Az azonosítási rendszer kockázatértékelésen alapul, amelynek során különösen a következő szempontokat veszik megfelelően figyelembe:
—
az érintett piaci szereplő tevékenységének típusa,
—
a tároló létesítmények befogadóképessége,
—
a tevékenység kiterjedtsége.
Az új tagállamok felhasználják e rendszert arra, hogy az érintett piaci szereplőket rákényszerítsék a meghatározott egyéni többletmennyiségeiknek megfelelő cukor- és izoglükóz-mennyiségeknek a piacról a saját költségükön történő eltávolítására. A piaci szereplők bizonyítékot szolgáltatnak az új tagállam számára arra nézve, hogy a termékeket legkésőbb 2005. november 30-ig eltávolították a piacról.
Abban az esetben, ha e bizonyítékot nem szolgáltatják, az új tagállam egy, a szóban forgó mennyiségnek a 2004. május 1-jétől2005. április 30-ig terjedő időszakban az adott termékre alkalmazandó legmagasabb importterhekkel történő megszorzása után kapott összeggel megegyező díjat vet ki, növelve azt 1,21 euróval 100 kg fehércukor- vagy szárazanyag-egyenértékenként.
A harmadik albekezdésben említett összeg az új tagállam nemzeti költségvetéséhez van rendelve.”
A 60/2004 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben a többletmennyiség egészére vagy egy részére nézve a piacról való eltávolításról szóló bizonyítékot nem szolgáltatják az (1) bekezdésnek megfelelően, az új tagállamra egy, az el nem távolított mennyiségnek a 2004. május 1-jétől2005. november 30-ig terjedő időszakban az 1701 99 10 KN-kód alá tartozó fehér cukorra alkalmazandó legmagasabb export-visszatérítéssel történő megszorzása után kapott összeget vetnek ki […]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
2006. szeptember 12-i határozatában a VID megállapította, hogy a Cido Grupa cukorszirupból (2106 90 59 KN-kód) többletkészlettel rendelkezett és 79697,88 LVL értékben, azaz körülbelül 113400 euróban határozta meg a fizetendő díjat. Ezen összeg a cukorszirupban található fehér cukornak (1701 99 10 KN-kód) megfelelő mennyiség alapján számították ki. E célból a VID a készleten lévő cukorszirup többletmennyiségét, azaz 295857 kg-t megszorozta az e termékben lévő fehércukor-tartalom mértékével, azaz 69%-kal ahhoz, hogy meghatározza a 204141 kg-nyi többletmennyiséget. A fizetendő díj összegének meghatározásához a VID e mennyiségre alkalmazta a fehércukorra vonatkozó behozatali vámot – 100 kg-onként 1,21 euróval növelve –, azaz 100 kg-onként 55,55 eurót.
A Cido Grupa által benyújtott kereset nyomán az elsőfokú bíróság részben megsemmisítette e határozatot. E bíróság megállapította, hogy a VID tévesen alkalmazta a fehércukorra vonatkozó vámtételt, mivel a szóban forgó termék cukorszirup volt, amelyet alacsonyabb vám terhel. Miután az említett bíróság határozatát másodfokon helybenhagyták, a VID és a Cido a kérdést előterjesztő bírósághoz nyújtott be felülvizsgálati kérelmet.
A felülvizsgálati kérelmében a VID kifogásolja, hogy a fellebbviteli bíróság tévesen értelmezte a 60/2004 rendelet 6. cikkét, amikor kimondta, hogy az alapeljárásban szóban forgó díj alapja a cukorszirup többletmennyisége, a díj mértéke pedig e termék behozatali vámtétele. A kérdést előterjesztő bíróság következésképpen megállapítja, hogy a jogvita kimenetele a 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdésében foglalt „szóban forgó mennyiség” és „adott termék” fogalmak értelmezésétől függ.
E feltételek mellett az Augstākās Tiesas Senāts az eljárást, és a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
„1)
Úgy kell-e értelmezni a [60/2004] rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését, hogy abban az esetben, ha megállapítják, hogy valamely piaci szereplő a rendelet 4. cikkének 1. pontja értelmében cukornak minősülő termékből egyéni többletmennyiséggel rendelkezik, e piaci szereplőnek a birtokában lévő termék cukortartalmának megfelelő fehér cukor (Kombinált Nómenklatúra szerinti kódja 1701 99 10) mennyisége, és nem a megállapítás szerint a birtokában lévő termék (például cukorszirup) mennyisége alapján számított összeget kell megfizetnie az adóhatóságnak?
2)
Az említett összeg kiszámítása során a fehér cukorra alkalmazandó legmagasabb behozatali vámtételt kell-e figyelembe venni a ténylegesen a piaci szereplő birtokában lévő termékre alkalmazandó legmagasabb behozatali vámtétel helyett?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az együtt vizsgálandó két kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy a cukorszirup többletkészletét terhelő díj alapja az e termékben ténylegesen megtalálható fehér cukor mennyisége, a díj mértéke pedig a fehér cukor 100 kg-onként 1,21 euróval növelt behozatali vámtétele.
A többletkészleteket terhelő díj mértékét illetően a 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése mindössze az „adott termékre” alkalmazandó legmagasabb vámtételre utal. Következésképpen a kérdés az, hogy e megfogalmazás – ahogy azt a Cido Grupa állítja – a többletmennyiségben birtokolt termékre, a jelen esetben a cukorszirupra, vagy – ahogy azt a VID, a lett és észt kormány, valamint a Bizottság állítja – a fehércukorra alkalmazandó behozatali vámra utal.
Pontosabb megjelölés hiányában a 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdésében foglalt „adott termék” fogalma kétségtelenül érthető lenne úgy is, mint amely a többletmennyiségben lévő termékre hivatkozik. Az ilyen értelmezés azonban nem venné figyelembe e rendelkezés szövegkörnyezetét és ellentétes lenne a 60/2004 rendelet céljával, amely a rendelet (5) preambulumbekezdése értelmében az, hogy mérsékelje a cukorágazat piacai megzavarásának veszélyét, amelyet az új tagállamokba a csatlakozást megelőzően spekulációs célból bevitt termékek váltanak ki.
E rendelet 6. cikke (3) bekezdésének második albekezdése értelmében a piaci szereplőknek a saját költségükön kell eltávolítaniuk a piacról az új tagállamok hatóságai által megállapított, cukorból és izoglukózból meglévő többletmennyiségeket, vagy díjat kell fizetniük abban az esetben, ha e mennyiségek eltávolításáról nem tudnak bizonyítékot szolgáltatni. Következésképpen e rendelkezésre tekintettel a 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdésében foglalt „adott termék” kifejezést úgy kell értelmezni, mint amely a cukorra és izoglükózra, azaz az említett 6. cikk (3) bekezdésének előző albekezdésében említett két termékre utal.
A 60/2004 rendelet (7) preambulumbekezdésében említett azon cél értelmében, hogy a cukor, izoglukóz és más, jelentős cukoregyenérték-tartalommal rendelkező termékek többletkészleteit eltávolítsák, e rendelt 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése a cukorra vagy az izoglükózra alkalmazandó legmagasabb behozatali vám kivetését írja elő, e két fogalmat pedig a 60/2004 rendelet 4. cikke határozza meg. Ez utóbbi rendelkezés szerint a „cukor” fogalma magában foglalja az 1701 KN-kód alá tartozó szilárd állapotú cukron kívül a cukorszirupot (1702 60 95, 1702 90 99 és 2106 90 59 KN-kód) és az inulin szirupot (1702 60 80 és 1702 90 80 KN-kód). Márpedig a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (
HL L 256., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) I. mellékletéből kitűnik, hogy e termékek közül a fehér cukrot terheli a legmagasabb vám.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 60/2004 rendelet kifejezetten a fehér cukorra utal a fizetendő összeg kiszámítása kapcsán abban az esetben, ha valamely új tagállam amiatt, hogy 2005. november 30. előtt nem tudta eltávolítani a cukor- és izoglükóz többletet, pénzügyi felelősséggel tartozik e többlet eltávolításáért. Ilyen helyzetben a 60/2004 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése szerint az új tagállamra „az el nem távolított mennyiségnek a 2004. május 1-jétől2005. november 30-ig terjedő időszakban az 1701 99 10 KN-kód alá tartozó fehér cukorra alkalmazandó legmagasabb export-visszatérítéssel történő megszorzása után kapott összeget vetnek ki”.
Végül hangsúlyozni kell, hogy a Cido Grupa által képviselt értelmezés, amely a többletmennyiségben lévő termékre, a jelen esetben a cukorszirupra alkalmazandó behozatali vámtétel alkalmazását szorgalmazza, sértené a 60/2004 rendelet hatékony érvényesülését. Mivel ugyanis a cukorszirupot körülbelül 100-ad akkora vámtétel terheli, mint a fehér cukrot, a többletkészletek adóztatása nem érne el elégséges szintet ahhoz, hogy visszatartson a spekulatív magatartásoktól és a többletkészletek eltávolítására késztesse a piaci szereplőket.
A 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell tehát értelmezni, hogy a cukorszirup többletkészletét terhelő díj mértéke a fehér cukor 100 kg-onként 1,21 euróval növelt behozatali vámtétele.
Következésképpen mind a logika, mind pedig a méltányosság annak megállapításához vezet, hogy a cukorszirup többletkészletét terhelő díj alapjának a cukorszirupban lévő fehércukor-mennyiségnek kell lennie.
Tekintettel a fenti megfontolások összességére, az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 60/2004 rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell értelmezni, hogy a cukorszirup (2106 90 59 KN-kód) többletkészletét terhelő díj alapja az e termékben ténylegesen megtalálható fehér cukor (1701 99 10 KN-kód) mennyisége, a díj mértéke pedig a fehér cukor 100 kg-onként 1,21 euróval növelt behozatali vámtétele.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:

A 2005. október 13-i 1667/2005/EK bizottsági rendelettel módosított, a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozása következtében a cukorágazatra vonatkozó átmeneti intézkedések megállapításáról szóló, 2004. január 14-i 60/2004/EK bizottsági rendelet 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdését úgy kell értelmezni, hogy a cukorszirup (2106 90 59 KN-kód) többletkészletét terhelő díj alapja az e termékben ténylegesen megtalálható fehér cukor (1701 99 10 KN-kód) mennyisége, a díj mértéke pedig a fehér cukor 100 kg-onként 1,21 euróval növelt behozatali vámtétele.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lett.