CELEX: 62013CJ0428
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Noteikumi par nodokļiem
Tiesību aktu saskaņošana
Direktīva 95/59/EK un Direktīva 2011/64/ES
Tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūra un likmes
Akcīzes nodokļa noteikšana
Princips, kas paredz akcīzes nodokļa likmi visām cigaretēm
Dalībvalstu iespēja noteikt minimālo akcīzes nodokļa apmēru
Cigaretes, kas ietilpst viszemākās cenas klasē
Valsts tiesiskais regulējums
Īpaša cigarešu kategorija
Akcīzes nodokļa noteikšana 115 % apmērā

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes 2011. gada 21. jūnija Direktīvas 2011/64/ES par tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūru un likmēm (
OV L 176, 24. lpp.
) 7. panta 2. punktu un 8. panta 6. punktu.
Šis lūgums ir iesniegts strīdā starp
Ministero dell’Economia e delle Finanze
(Ekonomikas un finanšu ministrija),
Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato
(
AAMS
) (Valsts monopolu autonomā pārvalde) un
Yesmoke Tobacco SpA
par
AAMS
ģenerāldirektora 2012. gada 11. janvāra lēmumu ar nosaukumu “Ripartizione dei Prezzi delle sigarette – Tabella A” (Cigarešu cenu sadale – A tabula) (2012. gada 20. janvāra
GURI
Nr. 16, turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ar ko ir ieviests minimālais akcīzes nodoklis tikai attiecībā uz cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākajā cenu klasē ietilpstošo cigarešu cena.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 95/59
Padomes 1995. gada 27. novembra Direktīvas 95/59/EK par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu (
OV L 291, 40. lpp.
), kas grozīta ar Padomes 2010. gada 16. februāra Direktīvu 2010/12/ES (
OV L 50, 1. lpp.
; turpmāk tekstā – “Direktīva 95/59”), 8. panta 2. punktā ir noteikts:
“Proporcionālā akcīzes nodokļa likmei un īpašā akcīzes nodokļa summai jābūt vienādai visām cigaretēm.”
Direktīvas 95/59 16. panta 7. punktā ir noteikts:
“Atbilstīgi 3., 4., 5. un 6. punktam dalībvalstis var uzlikt minimālo akcīzes nodokli cigaretēm.”
Direktīva 2011/64
Saskaņā ar Direktīvas 2011/64 preambulas 2., 3., 9., 14. un 16. apsvērumu:
“(2)
Savienības tiesību aktiem nodokļu jomā [kas ir piemērojami tabakas izstrādājumiem] ir jānodrošina iekšējā tirgus pareiza darbība un arī augsts veselības aizsardzības līmenis atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību 168. pantam un ievērojot to, ka tabakas izstrādājumi var izraisīt nopietnu kaitējumu veselībai un ka Savienība ir pievienojusies Pasaules Veselības organizācijas Pamatkonvencijai par tabakas kontroli (PKTK). Būtu jāņem vērā situācija, kas raksturīga katram no dažādajiem ražotajiem tabakas tipiem.
(3)
Viens no Līguma par Eiropas Savienību mērķiem ir uzturēt ekonomikas savienību, kuras raksturīgās iezīmes ir līdzīgas valstu vietējā tirgus raksturīgajām iezīmēm, kur pastāv veselīga konkurence. Lai sasniegtu šo mērķi attiecībā uz tabakas izstrādājumiem, ir jāievēro priekšnoteikums, ka nodokļi, ko piemēro dalībvalstīs un kas ietekmē šīs nozares izstrādājumu patēriņu, netraucē konkurenci un nekavē šo izstrādājumu brīvu apriti Savienībā.
[..]
(9)
Ciktāl tas attiecas uz akcīzes nodokļiem, struktūru saskaņošanas rezultātam ir jo īpaši jābūt tādam, ka nodokļa iekasēšanas sekas netraucē konkurenci starp dažādām tabakas izstrādājumu kategorijām, kas pieder pie tās pašas grupas, un ka tādējādi tiek atvērti dalībvalstu tirgi.
[..]
(14)
Attiecībā uz cigaretēm, lai ražotājiem būtu nodrošināti neitrāli konkurences apstākļi, būtu jāsamazina tabakas izstrādājumu tirgu sašķeltība un jāuzsver veselības aizsardzības mērķis. Tādējādi ar cenu saistītas minimuma prasības atsauces vērtībai vajadzētu būt vidējai svērtajai mazumtirdzniecības cenai, savukārt minimuma prasība naudas izteiksmē būtu jāpiemēro visām cigaretēm. Tādu pašu iemeslu dēļ vidējā svērtā mazumtirdzniecības cena arī būtu jāizmanto kā atsauces vērtība, novērtējot īpašā akcīzes nodokļa īpatsvaru kopējā nodokļu slogā.
[..]
(16)
Tāda konverģence palīdzētu nodrošināt arī augstu cilvēku veselības aizsardzības līmeni. Nodokļu līmenis ir galvenais tabakas izstrādājumu cenas faktors, un tā savukārt ietekmē patērētāju smēķēšanas ieradumus. Krāpšana un kontrabanda mazina jo īpaši cigarešu un sasmalcinātās tabakas, kas paredzēta cigarešu tīšanai, ar nodokļiem saistīto cenu līmeni un tādējādi apdraud tabakas kontroles un veselības aizsardzības mērķu sasniegšanu.”
Direktīvas 2011/64 1. pantā ir noteikts:
“Šajā direktīvā noteikti vispārēji principi, lai saskaņotu akcīzes nodokļa struktūru un likmes, ko dalībvalstis piemēro tabakas izstrādājumiem.”
Direktīvas 2011/64 7. panta 1. un 2. punkts ir formulēti šādi:
“1.   Savienībā ražotām cigaretēm un cigaretēm, kuras importētas no trešām valstīm, uzliek
ad valorem
akcīzes nodokli, ko aprēķina pēc lielākās mazumtirdzniecības cenas, ieskaitot muitas nodokļus, un uzliek arī īpašo akcīzes nodokli, ko aprēķina vienai izstrādājuma vienībai.
Neskarot šā punkta pirmo daļu, dalībvalstis cigarešu
ad valorem
akcīzes nodokļa aprēķinu bāzē var neiekļaut muitas nodokļus.
2.
Ad valorem
akcīzes nodokļa likmei un īpašā akcīzes nodokļa summai jābūt vienādai visām cigaretēm.”
Direktīvas 2011/64 8. panta 3.–6. punktā ir noteikts:
“3.   Līdz 2013. gada 31. decembrim akcīzes nodokļa īpašais komponents nav mazāks par 5 % vai lielāks par 76,5 % no kopējā nodokļu sloga, kuru veido:
a)
īpašais akcīzes nodoklis;
b)
ad valorem
akcīzes nodoklis un pievienotās vērtības nodoklis (PVN), kurus piemēro vidējai svērtajai mazumtirdzniecības cenai.
4.   No 2014. gada 1. janvāra akcīzes nodokļa īpašais komponents nav mazāks par 7,5 % vai lielāks par 76,5 % no kopējā nodokļu sloga, kuru veido:
a)
īpašais akcīzes nodoklis;
b)
ad valorem
akcīzes nodoklis un PVN, kurus piemēro vidējai svērtajai mazumtirdzniecības cenai.
5.   Atkāpjoties no 3. un 4. punkta, ja dalībvalstī mainās vidējā svērtā cigarešu mazumtirdzniecības cena, akcīzes nodokļa īpašajam komponentam, kas izteikts procentos no kopējā nodokļu sloga, kļūstot mazākam attiecīgi par 5 % vai 7,5 % atkarībā no tā, kuru likmi piemēro, vai lielākam par 76,5 % no kopējā nodokļu sloga, attiecīgā dalībvalsts var atlikt īpašā akcīzes nodokļa koriģēšanu līdz 1. janvārim otrajā gadā no tā gada, kad notikušas cenu pārmaiņas.
6.   Ievērojot šā panta 3., 4. un 5. punktu un 7. panta 1. punkta otro daļu, dalībvalstis var uzlikt minimālo akcīzes nodokli cigaretēm.”
Direktīvas 2011/64 14. panta 2. punktā ir noteikts:
“Vispārējais akcīzes nodoklis (īpašais nodoklis un/vai
ad valorem
nodoklis bez PVN), kas izteikts procentos kā summa par kilogramu vai par attiecīgo vienību skaitu, ir vismaz līdzvērtīgs likmēm vai mazākajām summām, kas noteiktas:
a)
cigāriem un cigarillām: 5 % no to mazumtirdzniecības cenas ar visiem nodokļiem vai EUR 12 par 1000 vienībām vai vienu kilogramu;
b)
sasmalcinātai smēķējamai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai: 40 % no vidējās svērtās mazumtirdzniecības cenas apgrozībā laistajai sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, vai EUR 40 par kilogramu;
c)
citai smēķējamai tabakai: 20 % no mazumtirdzniecības cenas, ieskaitot visus nodokļus, vai EUR 22 par kilogramu.
No 2013. gada 1. janvāra vispārējais akcīzes nodoklis sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, ir vismaz 43 % no vidējās svērtās mazumtirdzniecības cenas apgrozībā laistajai sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, vai vismaz EUR 47 par kilogramu.
No 2015. gada 1. janvāra vispārējais akcīzes nodoklis sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, ir vismaz 46 % no vidējās svērtās mazumtirdzniecības cenas apgrozībā laistajai sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, vai vismaz EUR 54 par kilogramu.
No 2018. gada 1. janvāra vispārējais akcīzes nodoklis sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, ir vismaz 48 % no vidējās svērtās mazumtirdzniecības cenas apgrozībā laistajai sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, vai vismaz EUR 60 par kilogramu.
No 2020. gada 1. janvāra vispārējais akcīzes nodoklis sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, ir vismaz 50 % no vidējās svērtās mazumtirdzniecības cenas apgrozībā laistajai sasmalcinātajai tabakai, kas paredzēta cigarešu tīšanai, vai vismaz EUR 60 par kilogramu.
Vidējo svērto mazumtirdzniecības cenu aprēķina, atsaucoties uz visu apgrozībā laistās sasmalcinātās tabakas, kas paredzēta cigarešu tīšanai, kopvērtību, balstoties uz mazumtirdzniecības cenu ar visiem nodokļiem, kura dalīta ar visas apgrozībā laistās sasmalcinātās tabakas, kas paredzēta cigarešu tīšanai, daudzumu. To aprēķina vēlākais līdz katra gada 1. martam, pamatojoties uz iepriekšējā kalendārā gada datiem par visiem šādiem apgrozībā laistajiem daudzumiem.”
Direktīvas 2011/64 21. pantā ir paredzēts:
“Ar šo atceļ Direktīvas 92/79/EEK, 92/80/EEK un 95/59[..], kā tās grozītas ar I pielikuma A daļā norādītajām direktīvām, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz I pielikuma B daļā izklāstītajiem termiņiem, kad tām attiecīgās direktīvas jātransponē savos tiesību aktos un jāpiemēro.
Atsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu II pielikumā.”
Šīs direktīvas 22. pantā ir paredzēts, ka tā stājas spēkā 2011. gada 1. janvārī.
Itālijas tiesības
1995. gada 26. oktobra Leģislatīvā dekrēta Nr. 504 (1995. gada 29. novembra
GURI
Nr. 279 kārtējais pielikums), kas grozīts ar 2010. gada 30. jūlija Likuma Nr. 122 55. panta 2.a punkta c) apakšpunktu (2010. gada 30. jūlija
GURI
Nr. 176 kārtējais pielikums, turpmāk tekstā – “leģislatīvais dekrēts”), 39.d pantā “Mazumtirdzniecības cenu sadales tabulas” ir noteikts:
“1.   Ar Valsts monopolu autonomās pārvaldes direktora lēmumu tiek izstrādātas tabakas izstrādājumu mazumtirdzniecības cenu sadales tabulas, kas ir jāpublicē
Itālijas Republikas Oficiālajā Vēstnesī
. 39.a panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā paredzēto preču pārdošanas cenas tiek noteiktas, ņemot vērā parasto kilogramu, kas attiecīgi atbilst:
a)
200 cigāriem;
b)
400 cigarillām;
c)
1000 cigaretēm.
2.   Attiecībā uz cigaretēm 1. punktā paredzētās tabulas tiek sagatavotas, atsaucoties uz vispieprasītākās cenu klases cigaretēm, kas tiek noteiktas ik pēc trim mēnešiem atbilstoši datiem, kuri tiek piefiksēti ik kalendāro ceturksni katra mēneša pirmajā dienā un saistībā ar akcīzes nodokļa konkrēta elementa noteikšanu atbilstoši cigarešu vidējai svērtajai mazumtirdzniecības cenai, kas ir paredzēta 2.a punktā.
2.a   Līdz katra kalendārā gada 1. martam Valsts monopolu autonomā pārvalde [
AAMS
] attiecībā uz 39.a panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajām cigaretēm nosaka vidējo svērto mazumtirdzniecības cenu par parasto kilogramu [..], kas ir vienāda ar attiecību, kura ir izteikta EUR un noapaļota aiz komata, starp kopējo vērtību, ko aprēķina atbilstoši iepriekšējā kalendārajā gadā patēriņam nodoto cigarešu mazumtirdzniecības cenai, ieskaitot visus nodokļus, un kopējo šo cigarešu daudzumu.”
Leģislatīvā dekrēta 39.g panta ar nosaukumu “Tabakas izstrādājumiem piemērojamā akcīzes nodokļa pamatlikmes un aprēķināšana” 3. un 4. punktā ir noteikts:
“3.   Attiecībā uz vispieprasītākās cenu klases cigaretēm, kas ir noteikta saskaņā ar 39.d panta 2. punktu, akcīzes nodoklis tiek aprēķināts, mazumtirdzniecības cenai piemērojot attiecīgo pamatlikmi. Šī summa ir pamatsumma.
4.   3. punktā minēto pamatsummu 115 % apmērā veido akcīzes nodoklis, kas jāmaksā par cigaretēm, kurām mazumtirdzniecības pārdošanas cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm 39.d panta 2. punkta izpratnē.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
Ar apstrīdēto lēmumu
AAMS
ģenerāldirektors saskaņā ar leģislatīvā dekrēta 39.g panta 4. punktu 115 % apmērā no pamatsummas noteica minimālo akcīzes nodokli, kas ir jāmaksā par cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm.
Yesmoke Tobacco SpA
, sabiedrība, kas ražo un pārdod cigaretes par cenu, kura ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cena, apstrīdēja apstrīdēto lēmumu
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio
(Lacio reģionālā administratīvā tiesa), atsaucoties uz to, ka šī pasākuma sekas bija līdzvērtīgas minimālās pārdošanas cenas noteikšanai cigaretēm.
Ar 2012. gada 5. aprīļa spriedumu
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio
atcēla apstrīdēto lēmumu, atsakoties piemērot leģislatīvā dekrēta 39.g pantu. Šī tiesa atzina, ka ar minēto lēmumu faktiski no jauna tika ieviesta minimālā tabakas izstrādājumu tālākpārdošanas cena, kas, kā tā uzskatīja, bija pretrunā spriedumam Komisija/Itālija (C‑571/08,
EU:C:2010:367
).
2012. gada 5. jūnijā
Ministero dell’Economia e delle Finanze
un
AAMS
par minēto spriedumu iesniedza apelācijas sūdzību
Consiglio di Stato
[Valsts Padomē]. Tās uzskatīja, ka valsts tiesību aktiem par minimālo cigarešu pārdošanas cenu, par ko
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio
bija lēmusi, nav nekāda sakara ar minētā 39.g panta noteikumiem. Tieši pretēji, šie tiesību akti noteikti esot atbilstoši Savienības tiesībām, jo Direktīva 2011/64 ļaujot dalībvalstīm iekasēt minimālo akcīzes nodokli par cigaretēm.
Iesniedzējtiesa uzskata, ka pamatlietas atrisinājums ir atkarīgs no Direktīvas 95/59 un Direktīvas 2011/64 interpretācijas.
Šādos apstākļos
Consiglio di Stato
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [..] Direktīvas 95/59[..] 8. panta 2. punkts un [..] Direktīvas 2011/64[..] 7. panta 2. punkts, kuros attiecīgi ir noteikts, ka papildus īpašajai akcīzes nodokļa summai akcīzes nodokļa proporcionālajai likmei un
ad valorem
likmei ir [..] jābūt vienādai visām cigaretēm, nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā [..] leģislatīvā dekrēta [..] 39.g panta 4. punkts [..], kurā ir noteikts, ka akcīzes nodoklis, kas jāmaksā par cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm, ir 115 % no pamatsummas, šādi nosakot akcīzes nodokļa konkrētu minimālo fiksēto likmi, ko piemēro cigaretēm ar zemāku pārdošanas cenu, nevis akcīzes nodokļa minimālo summu, kas būtu piemērojama visām cigarešu cenu kategorijām, kā tas ir noteikts Direktīvas 95/59[..] 16. panta 7. punktā un Direktīvas 2011/64[..] 14. panta 2. punktā?”
Par prejudiciālo jautājumu
Vispirms ir jānorāda, pirmkārt, ka pamatlieta attiecas uz
AAMS
ģenerāldirektora 2012. gada 11. janvāra lēmumu, ar ko tiek noteiktas akcīzes nodokļa likmes cigaretēm. Saskaņā ar Direktīvas 2011/64 21. un 22. pantu ar šo direktīvu no 2011. gada 1. janvāra tika atcelta un aizstāta Direktīva 95/59. Tādējādi uzdotais jautājums ir jāizskata tikai saistībā ar Direktīvas 2011/64 noteikumiem.
Otrkārt, ir jānorāda, ka iesniedzējtiesa atsaucas uz Direktīvas 2011/64 14. panta 2. punktu, kas ir ietverts tās 4. nodaļā ar nosaukumu “Noteikumi, kas piemērojami tabakas izstrādājumiem, kuri nav cigaretes” un kas neattiecas uz cigaretēm. Prejudiciālajā jautājumā paredzētais minimālā akcīzes nodokļa režīms ir paredzēts Direktīvas 2011/64 8. panta 6. punktā. Tādējādi prejudiciālais jautājums ir jāsaprot tā, ka tas attiecas uz šīs direktīvas 8. panta 6. punktu, nevis uz tās 14. panta 2. punktu.
No iepriekš izklāstītā izriet, ka, uzdodot savu jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2011/64 7. panta 2. punkts un 8. panta 6. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kas paredz nevis identisku minimālo akcīzes nodokli visām cigaretēm, bet minimālo akcīzes nodokli, kas ir piemērojams tikai tām cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm.
Direktīvas 2011/64 mērķis ir noteikt vispārējus principus, lai saskaņotu tā akcīzes nodokļa struktūru un likmes, ko dalībvalstis piemēro tabakas izstrādājumiem. No Direktīvas 2011/64 preambulas 2., 3., 9. un 14. apsvēruma izriet, ka tās mērķis ir nodrošināt pienācīgu iekšējā tirgus darbību un neitrālus konkurences apstākļus. It īpaši akcīzes nodokļu struktūru saskaņošana nedrīkstētu izkropļot konkurenci tabakas nozarē.
Runājot par cigaretēm, Direktīvas 2011/64 7. panta 1. punktā ir paredzēts, ka Savienībā ražotām cigaretēm un cigaretēm, kuras importētas no trešajām valstīm, uzliek vispārējo akcīzes nodokli, ko veido
ad valorem
akcīzes nodoklis, kurš aprēķināts pēc lielākās mazumtirdzniecības cenas, un īpašais akcīzes nodoklis, ko aprēķina vienai izstrādājuma vienībai. Summa, kas iekasēta kā vispārējais akcīzes nodoklis, atšķiras atkarībā no cigarešu pārdošanas cenas, jo
ad valorem
akcīzes nodoklis tiek noteikts atkarībā no pārdošanas cenas un ir mazāks, ja pārdošanas cena ir zema, un otrādi.
Direktīvas 2011/64 7. panta 2. punktā ir precizēts, ka akcīzes nodokļa
ad valorem
likmei un īpašā akcīzes nodokļa summai ir jābūt vienādai visām cigaretēm. No paša minētā 7. panta 1. un 2. punkta teksta izriet, ka vispārējā akcīzes nodokļa iekasēšana ir obligāta visām cigaretēm neatkarīgi no to īpašībām un to cenas.
Tomēr fakultatīvi dalībvalstis var iekasēt minimālo akcīzes nodokli par cigaretēm saskaņā ar Direktīvas 2011/64 8. panta 6. punktu, īpaši ievērojot šī 8. panta 3.–5. punktu, kuros ir paredzēti diapazoni, kas ir jāievēro, lai noteiktu īpašo akcīzes nodokli.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka apzīmētājs “minimālais” nozīmē, ka Direktīvas 2011/64 8. panta 6. punktā paredzētais akcīzes nodoklis ir minimālais nodokļa uzlikšanas slieksnis, zem kura nevar saņemt maksājamā nodokļa proporcionālu samazinājumu. Kā Eiropas Komisija to ir uzsvērusi savos Tiesai iesniegtajos rakstveida apsvērumos, minimālais akcīzes nodoklis nodrošina, ka
ad valorem
akcīzes nodoklis nerada proporcionālas sekas, kas ir zem minimālā nodokļu uzlikšanas sliekšņa.
Ņemot vērā, ka vispārējā akcīzes nodokļa iekasēšana ir obligāta visām cigaretēm neatkarīgi no to īpašībām un to cenas, minimālais akcīzes nodoklis, ko dalībvalstis ir paredzējušas, pamatojoties uz Direktīvas 2011/64 8. panta 6. punktu, ir jāpiemēro visām cigaretēm neatkarīgi no to īpašībām un to cenas (šajā ziņā saistībā ar Direktīvu 95/59 skat. spriedumu Komisija/Francija, C‑302/00,
EU:C:2002:123
, 20. punkts).
Turklāt ir jānorāda, ka Direktīvā 2011/64 ir nošķirtas dažādas tabakas izstrādājumu kategorijas, uz kurām attiecas tajā paredzētā saskaņošana, proti, cigaretes, cigāri un cigarillas, sasmalcināta tabaka un cita smēķējamā tabaka, bet nav nošķirtas dažādas cigarešu kategorijas. Tādējādi cigaretes ir jāuzskata par vienu tabakas izstrādājumu kategoriju atbilstoši Direktīvai 2011/64.
Minimālā akcīzes nodokļa ieviešana tikai atsevišķām cigarešu kategorijām, kā tas ir paredzēts pamatlietā aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā, ļaujot attiecībā uz dažām citām cigarešu kategorijām kā vispārējo akcīzes nodokli iekasēt summu, kas esot zemāka nekā minimālais akcīzes nodoklis, kaut gan saskaņā ar Direktīvu 2011/64 šī minimālā akcīzes nodokļa ieviešanai bija jābūt vērstai uz to, lai zemas cenas kontekstā novērstu, ka zem šī sliekšņa var saņemt maksājamā nodokļa proporcionālu samazinājumu, un tādējādi novērstu, ka nodokļu apmērs vislētākajām cigaretēm ir pārāk zems.
Ja dalībvalstis izmanto iespēju ieviest minimālo akcīzes nodokli saskaņā ar Direktīvas 2011/64 8. panta 6. punktu, šādam tiesiskajam regulējumam ir jāatbilst šīs direktīvas noteikumiem un tas nedrīkstētu būt pretrunā šīs direktīvas mērķiem. Atšķirīgu nodokļu minimālo sliekšņu ieviešana atkarībā no cigarešu īpašībām vai cenas radītu konkurences izkropļojumus dažādu cigarešu starpā un tādējādi būtu pretrunā Direktīvā 2011/64 izvirzītajam mērķim nodrošināt pienācīgu iekšējā tirgus darbību un neitrālus konkurences apstākļus.
Tieši tas izriet no pamatlietā aplūkotā tiesiskā regulējuma, kurā akcīzes nodokli, kas ir noteikts 115 % apmērā no akcīzes nodokļa, kurš ir piemērojams vispieprasītākajai cenu klasei, ir paredzēts piemērot tikai cigaretēm, kuru pārdošanas cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm.
Pamatlietā apstrīdētajā lēmumā, kā tas izriet no minētā lēmuma pielikumā ietvertās tabulas, ir norādīts, ka vispieprasītākās cenu klases cigaretes ir tās, kuru mazumtirdzniecības cena ir EUR 210 par tūkstoti cigarešu un par kurām, piemērojot vispārējo akcīzes nodokli, tiek iekasēta akcīzes nodokļa summa, saukta par “pamatsummu”, EUR 122,85 apmērā par tūkstoti cigarešu. Saskaņā ar leģislatīvā dekrēta 39.g pantu cigaretēm, kuru cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm, tādējādi zemāka nekā EUR 210 par tūkstoti cigarešu, tiek uzlikts akcīzes nodoklis 115 % apmērā no pamatsummas, kas ir 115 % × EUR 122,85, proti, EUR 141,28 par tūkstoti cigarešu. Tādējādi saskaņā ar Itālijas tiesisko regulējumu par cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā EUR 210 par tūkstoti cigarešu, ir jāmaksā akcīzes nodokļa summa, kas ir lielāka nekā akcīzes nodokļa summa, kura atbilstoši vispārējam akcīzes nodoklim tiek maksāta par cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir no EUR 210 līdz EUR 243 par tūkstoti cigarešu.
Tādējādi ar Itālijas tiesisko regulējumu tiek ieviesta sistēma, kurā summa, kas tiek iekasēta par vispieprasītākās cenu klases cigaretēm atbilstoši vispārējam akcīzes nodoklim, ir zemāka nekā summa, kura tiek iekasēta kā minimālais akcīzes nodoklis par vislētākajām cigaretēm, kuras rezultātā tiek radīti konkurences izkropļojumi, un tas ir pretrunā Direktīvas 2011/64 mērķiem.
Runājot par sabiedrības veselības aizsardzības mērķi, uz ko Itālijas, Spānijas, Francijas un Portugāles valdības ir norādījušas savos attiecīgajos Tiesai iesniegtajos rakstveida apsvērumos, ir jākonstatē, ka Direktīvā 2011/64 saskaņā ar tās preambulas 2., 14. un 16. apsvērumu ir ņemts vērā sabiedrības veselības aizsardzības mērķis. Šīs direktīvas preambulas 16. apsvērumā ir īpaši precizēts, ka nodokļu līmenis ir galvenais tabakas izstrādājumu cenas faktors un tas savukārt ietekmē patērētāju smēķēšanas ieradumus. Šajā ziņā Tiesa jau ir atzinusi, ka attiecībā uz tabakas izstrādājumiem tiesiskais regulējums nodokļu jomā ir svarīgs un efektīvs instruments cīņai pret šo izstrādājumu patēriņu un tādējādi sabiedrības veselības aizsardzībai (šajā ziņā saistībā ar Direktīvu 95/59 skat. spriedumu Komisija/Itālija,
EU:C:2010:367
, 51. punkts).
Tā kā valsts pasākumi iekļaujas Direktīvas 2011/64 noteiktajā kārtībā, tā dalībvalstīm neliedz turpināt cīņu pret tabakas lietošanu un nodrošināt augstu sabiedrības veselības aizsardzības līmeni, iekasējot akcīzes nodokļus (šajā ziņā saistībā ar Direktīvu 95/59 skat. spriedumu Komisija/Itālija,
EU:C:2010:367
, 48. punkts).
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2011/64 7. panta 2. punkts un 8. panta 6. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kāda ir aplūkota pamatlietā un kas paredz nevis identisku minimālo akcīzes nodokli, kurš ir piemērojams visām cigaretēm, bet minimālo akcīzes nodokli, kas ir piemērojams tikai cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

Padomes 2011. gada 21. jūnija Direktīvas 2011/64/ES par tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūru un likmēm 7. panta 2. punkts un 8. panta 6. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kāda ir aplūkota pamatlietā un kas paredz nevis identisku minimālo akcīzes nodokli, kurš ir piemērojams visām cigaretēm, bet minimālo akcīzes nodokli, kas ir piemērojams tikai cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm.

[Paraksti]
(
*1
)   Tiesvedības valoda – itāļu.