CELEX: 62010CJ0030
Ennakkoratkaisupyyntö
Direktiivi 80/987/ETY
10 artiklan c alakohta
Kansallinen säännös
Työntekijöiden maksamattomia saatavia koskeva palkkaturva
Henkilöiden, jotka ovat myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen työnantajayhtiötään koskevan konkurssihakemuksen jättämistä omistaneet olennaisen osan yhtiöstä ja käyttäneet siinä huomattavaa vaikutusvaltaa, sulkeminen palkkaturvan ulkopuolelle

Ennakkoratkaisupyyntö koskee työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (EYVL L 283, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 23.9.2002
annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/74/EY (EYVL L 270, s. 10; jäljempänä direktiivi 80/987), 10
artiklan c alakohdan tulkintaa.
Pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain Lotta Andersson ja Ruotsin valtio Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
(tuomioiden täytäntöönpanoa valvova viranomainen) ja joka koskee Anderssonin oikeutta saada suoritus maksamatta jääneestä
saatavasta, joka perustuu työsuhteeseen konkurssiin julistetussa yrityksessä, jossa Andersson oli toisena yhtiömiehenä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin säännöstö
Direktiivi 80/987
Direktiiviä 80/987 sovelletaan sen 1 artiklan 1 kohdan mukaan työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuviin saataviin
työnantajalta, joka on 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla maksukyvytön.
Direktiivin 80/987 10 artiklan c alakohdassa säädetään, että tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta evätä
3 artiklassa tarkoitettu maksuvelvollisuus tai poistaa 7 artiklassa tarkoitettu vastuu taikka heikentää niitä tapauksissa,
joissa työntekijä yksin tai lähisukulaistensa kanssa on omistanut olennaisen osan työnantajan yrityksestä tai yritystoiminnasta
ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan.
Direktiivi 2008/94/EY
Koska direktiiviä 80/987 on muutettu useaan otteeseen ja merkittävästi, tämä direktiivi on selkeyden ja järkeistämisen takia
kodifioitu työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivillä 2008/94/EY (kodifioitu toisinto) (EUVL L 283, s. 36).
Direktiivin 2008/94 johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa mainitaan seuraavaa:
”Jäsenvaltiot voivat asettaa palkkaturvajärjestelmän vastuuta koskevia rajoituksia, joiden on oltava direktiivissä asetetun
sosiaalisen tavoitteen mukaisia ja joissa voidaan ottaa huomioon palkkasaatavien eri tasot.”
Kyseisen direktiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta palkkaturvajärjestelmät turvaavat, jollei 4 artiklasta muuta
johdu, työsopimuksista tai työsuhteista, myös työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettavasta erorahasta, jos tästä on säädetty
kansallisessa lainsäädännössä, johtuvien maksamatta olevien työntekijöiden saatavien suorituksen.
Palkkaturvajärjestelmä turvaa maksamattomat palkkasaatavat tiettyä jäsenvaltioiden määrittämää päivää edeltävältä ja/tai tapauksen
mukaan sen jälkeiseltä ajalta.”
Mainitun direktiivin 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kansallisiin lakisääteisiin sosiaaliturvajärjestelmiin
perustuvien vakuutuslaitoksille suoritettavien työnantajien pakollisten maksujen laiminlyönti ennen maksukyvyttömyyden alkamista
ei vähennä työntekijöiden oikeutta vakuutuslaitosten myöntämiin etuuksiin siltä osin kuin työntekijöiden maksuosuudet on pidätetty
palkasta.”
Direktiivin 2008/94 12 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta:
a)      toteuttaa väärinkäytösten estämiseksi tarvittavia toimenpiteitä;
b)      evätä 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua turvaa tai poistaa 7 artiklassa tarkoitettu vastuu taikka vähentää niitä,
jos ilmenee, että velvoitteen täyttäminen ei ole perusteltua, koska työntekijällä ja työnantajalla on sellaisia erityisiä
siteitä toisiinsa ja sellaisia yhteisiä etuja, jotka johtuvat heidän välisestään salaisesta sopimuksesta;
c)      evätä 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua maksuvelvollisuutta tai poistaa 7 artiklassa tarkoitettu vastuu taikka
heikentää niitä tapauksissa, joissa työntekijä yksin tai lähisukulaistensa kanssa on omistanut olennaisen osan työnantajan
yrityksestä tai yritystoiminnasta ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan.”

Kansallinen säännöstö
Palkkaturvalain (lönegarantilagen 1992:497; SFS 1992, nro 497) 1 §:n 1 momentin mukaan valtio vastaa työntekijällä konkurssiin
Ruotsissa tai muussa Pohjoismaassa asetetulta työnantajalta olevan saatavan maksamisesta.
Saman lain 7 §:n 1 momentin mukaan palkkaturvana maksetaan konkurssin yhteydessä sellaiset työsuhteesta johtuvat palkkasaatavat
tai muut saatavat ja eläkkeet, joilla on etuoikeuslain (förmånsrättslagen 1970:979; SFS 1970, nro 979) 12 tai 13 §:n mukainen
etuoikeus.
Palkkaturvalain 7 a §:n mukaan palkkaturvasta ei suoriteta maksuja sellaiselle työntekijälle, jota tarkoitetaan etuoikeuslain
12 §:n 6 momentissa.
Etuoikeuslain 12 §:n 1 momentissa säädetään, että työntekijän palkkaa tai muuta työsuhteeseen perustuvaa korvausta koskevalla
saatavalla on yleinen etuoikeus.
Saman lain 12 §:n 6 momentissa säädetään, että jos konkurssivelallinen on elinkeinonharjoittaja, työntekijällä, joka on itse
tai yhdessä lähisukulaistensa kanssa myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen konkurssihakemuksen jättämistä omistanut olennaisen
osan yrityksestä ja käyttänyt huomattavaa vaikutusvaltaa sen toiminnassa, ei tämän pykälän mukaan ole etuoikeutta palkkaan
tai eläkkeeseen.

Pääasia ja ennakkoratkaisupyyntö
Linköpings Ridskola AB (jäljempänä Linköpings Ridskola) asetettiin konkurssiin 23.12.2008. Pääasian kantaja Lotta Andersson,
joka oli vuosina 1996–2008 ollut avoliitossa Magnus Anderssonin kanssa, omisti Magnus Anderssonin tavoin 50 prosenttia tämän
yhtiön osakkeista.
Lotta Andersson sai osakkeensa lahjoituksena vuonna 2006 ja työskenteli Linköpings Ridskolan palveluksessa 1990-luvun puolivälistä
lähtien. Hän oli ollut yhtiön hallituksen varajäsen ja hänellä oli ollut yksin nimenkirjoitusoikeus yrityksen puolesta siihen
saakka, kunnes ainoa hallituksen jäsen Magnus Andersson päätti 20.11.2008 poistaa häneltä nimenkirjoitusoikeuden.
Konkurssipesän pesänhoitaja eväsi 12.1.2009 Anderssonilta oikeuden palkkaturvalakiin perustuvaan palkkaturvaan siksi, että
hän oli myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen konkurssihakemuksen jättämistä omistanut olennaisen osan kyseisestä yrityksestä
ja käyttänyt huomattavaa vaikutusvaltaa sen toiminnassa, eikä hän siten etuoikeuslain 12 §:n 6 momentin mukaan saanut hyväkseen
mainitussa 12 §:ssä tarkoitettua etuoikeutta.
Andersson vaati Linköpings tingsrättissä nostamallaan kanteella, että hänelle maksetaan joulukuun 2008 palkka ja osa tammikuun
2009 palkasta sekä irtisanomisajan palkka ja lomakorvaukset, määrältään yhteensä 138 240 Ruotsin kruunua lisättynä laillisilla
koroilla. Hän väitti, että hänellä on etuoikeuslain 12 §:n mukainen etuoikeus eikä hänen tilanteensa kuulu mainitun pykälän
6 momentin soveltamisalaan, sillä vaikka pitää paikkansa, että hän oli omistanut olennaisen osan Linköpings Ridskolasta, hän
ei ollut sitä koskevan konkurssihakemuksen jättämisen aikaan käyttänyt huomattavaa vaikutusvaltaa sen toiminnassa eikä voinut
johtaa sitä.
Tässä tilanteessa Linköpings tingsrätt päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko kansallinen säännös, jonka mukaan työntekijällä ei ole etuoikeutta siksi, että hän on itse tai yhdessä lähisukulaistensa
kanssa myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen konkurssihakemuksen jättämistä omistanut olennaisen osan yrityksestä ja vaikuttanut
huomattavasti sen toimintaan, sopusoinnussa – – direktiivin 80/987 – – 10 artiklan c alakohdan kanssa?”

Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Aluksi on huomattava, että ennakkoratkaisukysymyksessä viitataan direktiivin 80/987 10 artiklan c alakohdan tulkintaan, vaikka
– kuten pääasian vastaaja, Espanjan hallitus sekä Euroopan komissio ovat kirjallisissa huomautuksissaan aivan oikein esittäneet
– pääasian arvioimisen kannalta merkityksellinen unionin säännös on, kun otetaan huomioon, että kyseinen yhtiö on julistettu
konkurssiin 23.12.2008, direktiivi 2008/94, joka on tullut voimaan 17.11.2008. Tällä direktiivillä 2008/94 on kodifioitu direktiivi
80/987, ja se sisältää olennaisilta osin samat säännökset kuin jälkimmäinen direktiivi. Niinpä direktiivin 2008/94 12 artiklan
c alakohdassa toistetaan samoin sanoin direktiivin 80/987 10 artiklan c alakohdan sisältö.
Niinpä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymys on muotoiltava uudelleen siten, että sillä halutaan selvittää, onko
direktiivin 2008/94 12 artiklan c alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännökselle, jossa suljetaan
työntekijä työntekijöiden maksamattomia saatavia koskevan palkkaturvan ulkopuolelle siksi, että hän on itse tai yhdessä lähisukulaistensa
kanssa myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen tätä yritystä koskevan konkurssihakemuksen jättämistä omistanut olennaisen osan
kyseisestä yrityksestä ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan.
Tässä yhteydessä on mainittava, että direktiivin 2008/94 3 artiklassa on asetettu työntekijöiden palkkasaatavia koskeva maksuvelvollisuus,
kun taas tämän saman direktiivin 12 artiklan c alakohdassa sallitaan se, että jäsenvaltiot voivat evätä tämän velvollisuuden
tai heikentää sitä niissä tapauksissa, joissa työntekijä on yksin tai lähisukulaistensa kanssa omistanut olennaisen osan työnantajan
yrityksestä tai yritystoiminnasta ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan.
Direktiivin 2008/94 12 artiklan c alakohdassa ei mainita mitään määräaikaa, jonka ajan kyseisen yrityksen olennaisen osan
omistamisen ja sen toimintaan vaikuttamisen on oltava jatkunut, jotta mainittu maksuvelvollisuus evätään tai sitä heikennetään.
Sen ratkaisemiseksi, onko tämä säännös esteenä pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa lainsäädännössä säädetyn kaltaisen
kuuden kuukauden määräajan asettamiselle, on tutkittava mainitun säännöksen systematiikka ja sillä tavoiteltavat päämäärät.
Samoin direktiivin 2008/94 johdanto-osan seitsemännestä perustelukappaleesta ja 12 artiklan a ja c alakohdasta ilmenee, ettei
lainsäätäjä ole tarkoittanut rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuuksia asettaa palkkaturvajärjestelmän vastuuta koskevia rajoituksia
tietyissä tilanteissa, mukaan lukien mainitussa 12 artiklan c alakohdassa kuvatut tilanteet. Mainittu säännös perustuu muun
muassa implisiittiseen olettamukseen, jonka mukaan työntekijä, joka on samanaikaisesti omistanut olennaisen osan kyseessä
olevasta yrityksestä ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan, voi samoin olla osittain vastuussa tämän yrityksen maksukyvyttömyydestä.
Tätä mahdollisuutta on kuitenkin arvioitava suhteessa direktiivin 2008/94 sosiaaliseen päämäärään, johon sisältyy se, että
kaikille työntekijöille on työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa varmistettava tietty unionin vähimmäissuoja heidän työsopimuksistaan
tai työsuhteistaan johtuvien, määrätyltä ajanjaksolta maksamatta olevien palkkasaataviensa maksun varmistamiseksi (ks. vastaavasti
asia C‑201/01, Walcher, tuomio 11.9.2003, Kok., s. I‑8827, 38 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin tuomioistuin on aikaisemmin todennut, että sellaisen kansallisen säännöksen täytäntöönpanolla, jonka tarkoituksena
on estää väärinkäytökset, ei saa haitata unionin oikeussääntöjen täysimääräistä vaikutusta ja yhdenmukaista soveltamista kaikissa
jäsenvaltioissa (em. asia Walcher, tuomion 37 kohta).
Kansallinen oikeussääntö, jolla pääasiassa kyseessä olevan säännöksen tavoin rajataan maksamattomia saatavia koskevan palkkaturvan
ulkopuolelle jäävien työntekijöiden luokka niihin työntekijöihin, jotka ovat omistaneet olennaisen osan kyseessä olevasta
yrityksestä ja vaikuttaneet huomattavasti sen toimintaan tätä yritystä koskevan konkurssihakemuksen jättämistä edeltäneen
kuuden kuukauden ajan, ei ole ristiriidassa direktiivin 2008/94 12 artiklan c alakohdan tavoitteen eikä sen sosiaalisen päämäärän
kanssa. Näissä tilanteissa ei voida sulkea pois sitä, että työntekijä, jolta palkkaturva evätään, voi olla vastuussa kyseisen
yrityksen maksukyvyttömyydestä.
Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2008/94 12 artiklan c alakohtaa on tulkittava
siten, ettei se ole esteenä kansalliseen lainsäädäntöön kuuluvalle säännökselle, jossa suljetaan työntekijä työntekijöiden
maksamattomia saatavia koskevan palkkaturvan ulkopuolelle siksi, että hän on itse tai yhdessä lähisukulaistensa kanssa myöhemmin
kuin kuusi kuukautta ennen tätä yritystä koskevan konkurssihakemuksen jättämistä omistanut olennaisen osan kyseisestä yrityksestä
ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
2008/94/EY (kodifioitu toisinto) 12 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliseen lainsäädäntöön
kuuluvalle säännökselle, jossa suljetaan työntekijä työntekijöiden maksamattomia saatavia koskevan palkkaturvan ulkopuolelle
siksi, että hän on itse tai yhdessä lähisukulaistensa kanssa myöhemmin kuin kuusi kuukautta ennen tätä yritystä koskevan konkurssihakemuksen
jättämistä omistanut olennaisen osan kyseisestä yrityksestä ja vaikuttanut huomattavasti sen toimintaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ruotsi.