CELEX: 62009CJ0431
Autoriõigus
Satelliitlevi
Direktiiv 93/83/EMÜ
Artikli 1 lõike 2 punkt a ja artikkel 2
Üldsusele satelliidi kaudu edastamine
Satelliittelevisiooni pakkuja
Üldsusele satelliidi kaudu edastamise ühtsus
Edastamise omistatavus
Autoriõiguste omajate luba edastamiseks

Eelotsusetaotlused puudutavad nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu
taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta (EÜT L 248,
lk 15; ELT eriväljaanne 17/01, lk 134) artikli 1 lõike 2 punktide a–c tõlgendamist.
Nimetatud eelotsusetaotlused esitati kohtuvaidlustes, millest esimese pooled on ühelt poolt Airfield NV (edaspidi „Airfield”)
ja Canal Digitaal BV (edaspidi „Canal Digitaal”) ja teiselt poolt Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers
CVBA (Belgia autorite, heliloojate ja kirjastajate ühing, edaspidi „Sabam”) (kohtuasi C‑431/09) ning teise vaidluse pooled
on ühelt poolt Airfield ja teiselt poolt Agicoa Belgium BVBA (edaspidi „Agicoa”) (kohtuasi C‑432/09) ning milles vaieldakse
Airfieldi ja Canal Digitaali kohustuse üle omandada luba teoste edastamiseks avalikkusele.

Õiguslik raamistik

Liidu õigusnormid
Direktiivi 93/83 põhjendused 5, 14, 15 ja 17 ütlevad:
„(5)      [liidu] eesmärkide saavutamist piiriülese satelliitlevi ja teistest liikmesriikidest pärit programmide kaabellevi kaudu taasedastamise
puhul takistavad siiski endiselt erinevused liikmesriikide autoriõiguste vahel ja teatav õiguskindlusetus; see tähendab, et
olemas on oht, et õiguste omanike teoseid kasutatakse ilma tasu maksmata või et eri liikmesriikides olevad ainuõiguste üksikomanikud
blokeerivad vastastikku üksteise õiguste kasutamise; eelkõige õiguskindlusetus takistab otseselt programmide vaba liikumist
[liidus];
[…]
(14)      saamaks üle omandatavate õigustega seotud õiguskindlusetusest, mis takistab piiriülest satelliitlevi, tuleks määratleda [liidu]
tasandil üldsusele satelliidi kaudu edastamise mõiste; sellise määratlusega tuleks sätestada ka see, kus edastamine toimub;
selline määratlus on vajalik selleks, et vältida mitme siseriikliku õigusnormi kumuleeruvat kohaldamist ühe ja sama ringhäälingutoimingu
suhtes; üldsusele edastamine satelliidi kaudu toimub ainult juhul, kui ja liikmesriigis, kus programmi sisaldavad signaalid
sisestatakse ringhäälinguorganisatsiooni kontrolli all ja vastutusel katkematusse sideahelasse satelliidi ja maajaama vahel;
programmi sisaldavate signaalidega seotud tavapäraseid tehnilisi toiminguid ei tohiks käsitada sideahela katkestustena;
(15)      edastamise ainuõiguste omandamine lepingulistel alustel peaks olema vastavuses kõigi autoriõigust ja sellega kaasnevaid õigusi
käsitlevate õigusnormidega liikmesriigis, kus satelliidi kaudu üldsusele edastamine toimub;
[…]
(17)      omandatud õiguste eest makstava summa kindlaksmääramisel peaksid osapooled võtma arvesse kõiki edastamise aspekte, näiteks
tegelikku vaatajaskonda, võimalikku vaatajaskonda ja keeleversiooni”.
Direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 1 sõnastuse kohaselt:
„Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab „satelliit” iga satelliiti, mis töötab sagedusalal, mis on telekommunikatsiooni
käsitlevate õigusaktidega reserveeritud üldsuse poolt vastuvõetavate signaalide edastamiseks või mis on reserveeritud suletud
kakspunktside jaoks. Viimatinimetatud juhul peavad signaalide individuaalse vastuvõtu asjaolud olema siiski võrreldavad esimesel
juhul kohaldatavatega.”
Selle direktiivi artikli 1 lõike 2 punktid a–c näevad ette:
„a)      Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab „üldsusele satelliidi kaudu edastamine” akti, mille käigus üldsusele vastuvõtuks
ettenähtud programmi sisaldavad signaalid sisestatakse ringhäälinguorganisatsiooni kontrolli all ja vastutusel katkematusse
sideahelasse satelliidi ja satelliidi maajaama vahel.
b)      Satelliidi kaudu üldsusele edastamine toimub ainult liikmesriigis, kus ringhäälinguorganisatsiooni kontrolli all ja vastutusel
sisestatakse programmi sisaldavad signaalid katkematusse sideahelasse satelliidi ja maajaama vahel.
c)      Kui programmi sisaldavad signaalid on kodeeritud, toimub satelliidi kaudu üldsusele edastamine tingimusel, et lähetuse dekodeerimise
vahendid on antud üldsuse käsutusse kas ringhäälinguorganisatsiooni poolt või tema nõusolekul.”
Direktiivi 93/83 artikkel 2 sätestab:
„Liikmesriigid sätestavad autori ainuõiguse lubada autoriõigusega kaitstud tööde edastamist üldsusele satelliidi kaudu võttes
arvesse käesoleva peatüki sätteid.”
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate
aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230) artikli 3 lõike 1 sõnastus
on järgmine:
„Liikmesriigid näevad ette, et autoritel on ainuõigus lubada või keelata oma teoste edastamist üldsusele kaabel- või kaablita
sidevahendite kaudu, sh nende teoste sellisel viisil kättesaadavaks tegemist, et isik pääseb neile ligi enda valitud kohas
ja enda valitud ajal.”
Direktiivi 2001/29 põhjendus 27 täpsustab sellega seoses, et „[ü]ksnes füüsiliste abivahendite pakkumist, mis võimaldavad
edastada või edastavad, ei käsitleta käesoleva direktiivi kohaldamisel edastamisena”.

Siseriiklik õigus
Belgia 30. juuni 1994. aasta autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste seaduse (Wet betreffende het auteursrecht en de naburige
rechten,
Moniteur belge,
27.7.1994, lk 19297) (muudetud redaktsioonis) artikli 1 lõike 1 neljandas lõigus on ette nähtud:
„Üksnes kirjandus‑ või kunstiteose autor on õigustatud edastama teost üldsusele mis tahes viisil (mis hõlmab ka teose üldsusele
kättesaadavaks tegemist nii, et igaüks võib pääseda sellele ligi enda poolt vabalt valitud kohas ja ajal)”.
Seaduse artiklid 49 ja 50 kordavad sisuliselt direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 2 punktide a–c sõnastust.

Faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused
Ärinime TV Vlaanderen all tegutseva Belgia äriühingu Airfield tegevusala on satelliittelevisiooni pakkumine ning ta pakub
üldsusele satelliidi kaudu edastatavate kanalite paketti, mida tema abonendid saavad satelliitdekoodri abil samal ajal nii
kuulata kui ka vaadata (edaspidi „satelliittelevisiooni pakkuja”).
Kanalite pakett, mida Airfield üldsusele pakub, sisaldab kahte liiki telekanaleid. Lisaks kanalitele, mida saab tasuta vastu
võtta, sisaldab see pakett krüpteeritud kanaleid, mida on võimalik vaadata alles pärast dekodeerimist. Nende kanalite vaatamiseks
peab klient sõlmima abonemendilepingu Airfieldiga, kes siis annab kliendile teatava tasu eest kaardi, mille abil toimub dekodeerimine
(edaspidi „dekodeerimiskaart”).
Airfield kasutab oma kanalitepakettide pakkumiseks tehnilisi teenuseid, mida osutab Madalmaade äriühing Canal Digitaal, kes
kuulub Airfieldiga samasse kontserni.
Canal Digitaal on sõlminud satelliidisüsteeme käitava äriühinguga Astra lepingu, mille kohaselt viimane rendib Canal Digitaalile
digitaaltelevisiooni ja ‑raadio mahtu sellel satelliidil.
Lisaks sõlmis Canal Digitaal Airfieldiga teenuste osutamise lepingu, millega ta kohustus andma Astralt renditava mahu alates
2006. aasta 1. jaanuarist Airfieldile allrendile televisiooni‑ ja raadioprogrammide edastamiseks Belgias ja Luksemburgis.
Teleprogrammide edastamiseks kohustub Canal Digitaal osutama ka tehnilisi teenuseid, milleks on muu hulgas levitamine, multipleksimine,
kompressioon, krüpteerimine ja andmete edastamine, mis on vajalikud selleks, et Airfield saaks Belgias ja Luksemburgis digitelevisiooni
teenuseid pakkuda.
Airfield on sõlminud veel mitu lepingut ringhäälinguorganisatsioonidega, kelle kanalid on tema satelliidipaketis. Airfieldi
ja nimetatud organisatsioonide vaheline koostöövorm varieerub sõltuvalt asjaomaste teleprogrammide taasedastamise viisist,
kuna neid programme edastatakse nimetatud satelliidipaketi raames kaudselt (edaspidi „teleprogrammide kaudne edastamine”)
või otseselt (edaspidi „teleprogrammide otsene edastamine”).

Teleprogrammide kaudne edastamine
Teleprogrammide kaudne edastamine toimub kahel viisil.
Esimesel kaudse taasedastamise juhtumil saadavad ringhäälinguorganisatsioonid oma programme sisaldavad signaalid maapealsete
saatjate võrgustiku kaudu Canal Digitaali poolt Vilvordesse (Belgia) paigaldatud seadmetesse. Seejärel pakib Canal Digitaal
signaalid kokku ja krüpteerib need, saates signaalid siis lairiba abil oma Madalmaades paiknevasse jaama, mis edastab signaalid
satelliidile Astra. Enne kui nimetatud jaam kõnealused signaalid satelliidile edastab, need kodeeritakse. Võti, mis võimaldab
üldsusel neid signaale dekodeerida, on dekodeerimiskaardis, mille Canal Digitaal annab Airfieldi käsutusse. Klient saab selle
kaardi, kui ta sõlmib Airfieldiga abonemendilepingu.
Teist liiki kaudse taasedastamise korral edastavad ringhäälinguorganisatsioonid oma programme sisaldavad signaalid satelliidi
kaudu. Canal Digitaal võtab need kodeeritud ja üldsusele kättesaamatud satelliidisignaalid Luksemburgis ja Madalmaades vastu.
Ta dekodeerib need vajaduse korral, krüpteerib uuesti ja saadab satelliidile Astra. Airfieldi abonendid saavad need signaalid
dekodeerida dekodeerimiskaardiga, mille Canal Digitaal Airfieldile annab.
Airfield on niisuguste ringhäälinguorganisatsioonidega sõlminud nn
carriage
-lepingud.
Nimetatud lepingute kohaselt rendib Airfield nendele ringhäälinguorganisatsioonidele satelliittransponderi mahu teleprogrammide
edastamiseks televaatajatele Belgias ja Luksemburgis. Ta tagab, et on saanud satelliiti Astra käitavalt äriühingult loa nende
mahtude allrendile andmiseks nimetatud organisatsioonidele.
Lisaks on Airfield võtnud kohustuse võtta nende organisatsioonide teleprogrammide signaal üleslüli keskjaamast vastu, see
signaali kokku pakkida, multipleksida, krüpteerida ning levitamiseks ja vastuvõtmiseks satelliidile edastada.
Ringhäälinguorganisatsioonid maksavad selle rentimise ja nende teenuste eest Airfieldile tasu.
Ringhäälinguorganisatsioonid annavad omalt poolt Airfieldile loa, et tema abonendid Belgias ja Luksemburgis saaksid samal
ajal vaadata nende programme, mida edastatakse satelliidi Astra kaudu.
Vastutasuks ringhäälinguorganisatsioonide antud õiguste ja õiguse eest otsustada ise, missugused teleprogrammid oma pakkumisse
võtta, peab Airfield maksma neile tasu, mille puhul arvestatakse tema abonentide arvu ja teleprogramme, mida asjaomasel territooriumil
levitatakse.

Teleprogrammide otsene taasedastamine
Teleprogrammide otsese taasedastamise korral Airfieldi satelliidipaketi kaudu krüpteerivad ringhäälinguorganisatsioonid signaalid
ise ning saadavad need päritolumaalt otse satelliidile. Airfieldi ja Canal Digitaali panus piirdub sellega, et nad annavad
asjaomastele ringhäälinguorganisatsioonidele koodvõtmed, et kasutataks õigeid koode ja et Airfieldi abonentidel oleks hiljem
võimalik programme dekodeerimiskaardi abil vaadata.
Nende organisatsioonidega sõlmis Airfield lepingud, mida nimetatakse
heads of agreement
ning mis käsitlevad muu hulgas ringhäälinguorganisatsioonide ja Airfieldi õigusi ja kohustusi, mis on analoogsed käesoleva
kohtuotsuse punktides 24 ja 25 nimetatutega.

Põhikohtuasi
Sabam on Belgia ühistu, kes esindab kollektiivse esindamise organisatsioonina autoreid seoses autoriõigusega kaitstud teoste
kasutamiseks kolmandatele isikutele loa andmisega ning selle kasutamise eest tasu kogumisega.
Agicoa on kollektiivse esindamise organisatsioon, kes esindab Belgia ja rahvusvahelisi audiovisuaalsete teoste tootjaid, hallates
filmide ja muude audiovisuaalsete teoste autoriõigusi ja nendega kaasnevaid õigusi, välja arvatud videoklipid. Selle tegevuse
raames kogub ta ka tasusid.
Sabam ja Agicoa leidsid, et Airfield edastab ringhäälinguorganisatsioonide poolt juba eetrisse antud televisiooniprogrammide
kordusülekandeid 9. septembri 1886. aasta Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni tähenduses ning et järelikult
peaks ta taotlema loa nende autorite repertuaari kasutamiseks, kelle õigusi Sabam ja Agicoa haldavad.
Airfield ja Canal Digitaal väitsid vastuseks neile saadetud nõudele, et nad ei edasta kordusülekannet, vaid pakuvad üksnes
ringhäälinguorganisatsioonide tellimusel üldsusele satelliidi kaudu teleprogramme. Nende sõnul on tegemist esimese ja ainsa
satelliidi kaudu edastamisega, mida teevad ringhäälinguorganisatsioonid ise, vajades Airfieldi ja Canal Digitaali ainult tehnilises
osas. Nende väitel viivad üksnes ringhäälinguorganisatsioonid läbi autoriõiguse seisukohalt olulisi toiminguid Belgia 30. juuni
1994. aasta autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste seaduse (muudetud kujul) artiklite 49 ja 50 tähenduses.
Kuna pooled kokkuleppele ei jõudnud, esitas Sabam Airfieldi ja Canal Digitaali vastu Rechtbank van eerste aanleg te Brusseli
presidendile hagi, samal ajal kui Agicoa esitas sama kohtu presidendile hagi Airfieldi vastu. Kohtu president otsustas, et
Airfield ja Canal Digitaal on rikkunud Sabami ja Agicoa hallatavaid autoriõigusi.
Airfield ja Canal Digitaal esitasid eelotsusetaotluse esitanud kohtule nende otsuste peale apellatsioonkaebused.
Seetõttu otsustas Hof van beroep te Brussel menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused, mis
on sõnastatud kohtuasjades C‑431/09 ja C‑432/09 ühtemoodi:
„1.      Kas direktiiviga 93/83 on vastuolus see, kui digitaalse satelliittelevisiooni pakkuja on kohustatud taotlema õiguste omajate
nõusolekut niisuguse toimingu läbiviimiseks, millega ringhäälinguorganisatsioon edastab oma programmi sisaldavad signaalid
kas maapealsete saatjate võrgustiku või kodeeritud satelliidisignaali kaudu temast sõltumatule digitaalse satelliittelevisiooni
pakkujale, kes laseb need signaalid temaga seotud äriühingul kodeerida ja edastab satelliidile, millega seejärel edastatakse
need signaalid ringhäälinguorganisatsiooni nõusolekul televisioonikanalite paketi osana ja seega kogumina satelliittelevisiooni
pakkuja abonentidele, kes võivad neid programme vaadata samal ajal ning muutmatult satelliittelevisiooni pakkuja poolt nende
kasutusse antud dekoodri ehk
smartcard
’i abil?
2.      Kas direktiiviga 93/83 on vastuolus see, kui digitaalse satelliittelevisiooni pakkuja on kohustatud taotlema õiguste omajate
nõusolekut niisuguse toimingu läbiviimiseks, millega ringhäälinguorganisatsioon edastab oma programmi sisaldavad signaalid
vastavalt temast sõltumatu digitaalse satelliittelevisiooni pakkuja juhistele satelliidile, mille abil need signaalid edastatakse
ringhäälinguorganisatsiooni nõusolekul telekanalite paketi osana ja seega kogumina satelliittelevisiooni pakkuja abonentidele,
kes võivad neid programme vaadata samal ajal ning muutmatult satelliittelevisiooni pakkuja poolt nende kasutusse antud dekoodri
ehk
smartcard
’i abil?”
Euroopa Kohtu 6. jaanuari 2010. aasta määrusega liideti kohtuasjad C‑431/09 ja C‑432/09 kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks
ning kohtuotsuse tegemiseks.

Direktiivi 93/83 kohaldatavus
Kohtuasjas C‑432/09 väidab Agicoa, et direktiiv 93/83 ei ole põhikohtuasjas kohaldatav ning et eelotsuseküsimusi tuleb analüüsida
direktiivi 2001/29 alusel.
Ta märgib selles osas kõigepealt, et satelliittelevisiooni pakkujat tuleb eristada ringhäälinguorganisatsioonist, kuna tema
tegevus seisneb ringhäälinguteenuste paketi koostamises, mitte teleprogrammide eetrisse andmises. Neil asjaoludel on tema
tegevuse analüüsimisel alusetu viidata direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 2 punktile a, kuna see säte puudutab ainult ringhäälinguorganisatsioone.
Järgmiseks leiab Agicoa, et põhikohtuasi ei kuulu nimetatud direktiivi kohaldamisalasse, kuna vaidlus puudutab niisuguseid
edastamisviise, mille puhul ei kasutata satelliiti direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 1 tähenduses. Viimaseks märgib ta, et
selles vaidluses puudub piiriülene aspekt, mille olemasolu nimetatud direktiivi puhul eeldatakse.
Seoses esimese argumendiga tuleb esile tuua, et see puudutab käesoleva kohtuasja põhiküsimust ning seega käsitletakse seda
eelotsuseküsimustele vastamise käigus.
Mis puudutab teist argumenti, siis miski kohtutoimikus ei viita sellele, et põhikohtuasjas vaidluse all olev edastamine ei
toimu satelliidi vahendusel direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 1 tähenduses.
Viimaseks, seoses kolmanda argumendiga ilmneb 4. oktoobri 2011. aasta otsusest liidetud kohtuasjades C‑403/08 ja C‑429/08:
Football Association Premier League jt (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) punktidest 76–145, et satelliidi teel üldsusele
edastatavaid signaale peab olema võimalik vastu võtta kõikides liikmesriikides ning et seega on need juba määratluse poolest
piiriülesed. Lisaks on põhikohtuasjas vaidluse all olev edastamine piiriülene asjaolu tõttu, et sellesse on kaasatud Belgia
ja Madalmaade äriühingud Airfield ja Canal Digitaal ning kuna programme sisaldavad signaalid on mõeldud eelkõige Belgias ja
Luksemburgis elavatele televaatajatele.
Neil asjaoludel tuleb Agicoa argumentatsioon tagasi lükata ning analüüsida eelotsuse küsimusi direktiivi 93/83 alusel.

Eelotsuse küsimused
Esitatud eelotsuse küsimustega, mida tuleb käsitleda koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivile 93/83
tuleb anda tõlgendus, mille kohaselt satelliittelevisiooni pakkuja peab saama asjaomastelt õiguste omajatelt nõusoleku selleks,
et edastada üldsusele teoseid niisuguse teleprogrammide otsese ja kaudse edastamise käigus, nagu on vaidluse all põhikohtuasjades.

Sissejuhatavad märkused
Kõigepealt tuleb meenutada, et direktiiv 93/83 ei ole intellektuaalomandi valdkonnas ainus liidu õigusakt ning et arvestades
liidu õiguskorra ühtsusest ja järjepidevusest tulenevaid nõudeid, tuleb selles direktiivis kasutatud mõistete tõlgendamisel
silmas pidada ka teiste intellektuaalomandit käsitlevate direktiividega – näiteks direktiiviga 2001/29 – kehtestatud norme
ja põhimõtteid (vt analoogia alusel 30. juuni 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑271/10: VEWA, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata,
punkt 27).
Järgmiseks tuleb seoses eelotsuse küsimuste faktilise kontekstiga kõigepealt täpsustada, et teleprogrammide otsene ja kaudne
edastamine ei ole ainsad asjaomases satelliidipaketis olevate programmide taasedastamise viisid.
Tegelikult annavad ringhäälinguorganisatsioonid neid programme eetrisse ka väljaspool nimetatud paketti vahendite abil, mis
võimaldavad neil jõuda televaatajateni vahetult, näiteks maapealsete saatjate võrgustiku abil.
Niisiis lisanduvad nimetatud otsene ja kaudne taasedastamine eelkirjeldatud levitamisviisidele, selleks et laiendada nende
televaatajate ringi, kellel on võimalik asjaomaseid saateid vastu võtta, ning kuna need ülekanded on paralleelsed ja samaaegsed,
siis ei mõjuta satelliittelevisiooni pakkuja tegevus kuidagi niisuguste saadete sisu ega eetrissemineku kellaaega.
Viimaseks, põhikohtuasjade puhul on selge, et ringhäälinguorganisatsioonidel on asjaomaste õiguste omajate luba nende teoste
edastamiseks satelliidi teel, kuid satelliittelevisiooni pakkujal seevastu ei ole mingit sarnast luba.
Selles kontekstis tuleb märkida, et käesolevates kohtuasjades väidavad Airfield ja Canal Digitaal, et mõlemad, nii teleprogrammide
otsene kui ka kaudne taasedastamine, kujutavad endast ühekordset üldsusele satelliidi kaudu edastamist direktiivi 93/83 artikli 1
lõike 2 punkti a tähenduses, s.o järelikult jagamatut edastamist, mis on omistatav ühele ainsale ringhäälinguorganisatsioonile.
Nad järeldavad sellest, et satelliittelevisiooni pakkujat ei saa käsitada edastamisega tegelevana selle sätte tähenduses ning
niisiis ei saa neilt nõuda, et nad omandaksid kõnealuse edastamise jaoks asjaomaste õiguste omajate nõusoleku.
Neil asjaoludel tuleb selleks, et teha kindlaks, kas kõnealusel satelliittelevisiooni pakkujal peab niisugune luba olema,
esiteks analüüsida, kas nii teleprogrammide otsene kui ka kaudne edastamine kujutab endast ühtainsat üldsusele satelliidi
kaudu edastamise juhtu või vastupidi hõlmab kumbki neist kahte iseseisvat edastamist. Teiseks tuleb kontrollida, kas niisuguse
edastamise võimalik jagamatus tähendab seda, et satelliittelevisiooni pakkuja ei pea selles ülekandmises osalemiseks saama
luba asjaomaste õiguste omajatelt.

Satelliidi kaudu üldsusele edastamise mõiste
Nii otsene kui ka kaudne edastamine kujutavad endast ühtainsat üldsusele satelliidi kaudu edastamist, kui nende puhul on täidetud
kõik direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 2 punktides a ja c esitatud tingimused.
Niisiis on niisuguse edastamise näol tegemist üheainsa üldsusele satelliidi kaudu edastamisega juhul, kui:
–        see kujutab endast „akti”, mille käigus programmi sisaldavad signaalid „sisestatakse ringhäälinguorganisatsiooni kontrolli
all ja vastutusel”;
–        need signaalid sisestatakse „katkematusse sideahelasse satelliidi ja satelliidi maajaama vahel”;
–        need signaalid on ette nähtud „üldsusele vastuvõtuks”;
–        olukorras, kus signaale edastatakse kodeeritult, on saate dekodeerimise vahendid „antud üldsuse käsutusse kas ringhäälinguorganisatsiooni
poolt või tema nõusolekul”.
Seoses esimese tingimusega tuleb meenutada, et mis puudutab teleprogrammide kaudset ülekandmist, siis sisestavad ringhäälinguorganisatsioonid
ise programme sisaldavad signaalid asjaomasesse sideahelasse, andes need signaalid satelliittelevisiooni pakkuja käsutusse
ning võimaldades viimasel sisestada need üleslüli kaudu satelliidile.
Seda tehes jääb ringhäälinguorganisatsioonidele õigus kontrollida akti, mille abil need signaalid edastatakse satelliidile
suunduvasse sideahelasse, ning nad võtavad endale selle eest vastutuse.
Seoses teleprogrammide otsese edastamisega tuleb välja tuua, et ringhäälinguorganisatsioonid sisestavad programme sisaldavad
signaalid ise otse ülelüli kaudu satelliidile, ning see asjaolu annab veelgi enam kinnitust sellest, et neil on õigus kontrollida
kõnealuste signaalide sisestamist asjaomasesse sideahelasse ning et nad vastutavad selle eest.
Selles kontekstis tuleb täpsustada, et miski ei välista, et teatud asjaoludel jagatakse kõnealust kontrolliõigust ja vastutust
asjaomaste kaudse ja otsese edastamise osas satelliittelevisiooni pakkujaga. Esiteks ilmneb juba direktiivi 93/83 artikli 1
lõike 2 punkti a sõnastusest endast, et kontroll ja vastutus selle sätte tähenduses on seotud mitte kogu edastamisega, vaid
ainult programme sisaldavate signaalide sisestamisega. Teiseks ei näe mitte üksi kõnealuse direktiivi säte ette, et kogu kõnealuse
edastamisega seotud kontrolliõigus ja vastutus peaks kuuluma ainult ühele isikule.
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et nii teleprogrammide otsese kui ka kaudse edastamise puhul on täidetud direktiivi 93/83
artikli 1 lõike 2 punktis a ette nähtud esimene tingimus.
Seoses teise tingimusega ilmneb Euroopa Kohtu praktikast kõigepealt, et direktiiv 93/83 puudutab suletud kommunikatsioonisüsteemi,
milles satelliit on keskse, olemusliku ja asendamatu tähendusega, nii et kui viimane ei toimi, on signaalide edastamine tehniliselt
võimatu ja seetõttu ei saa üldsus vastu võtta ühtegi saadet (vt selle kohta 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑192/04:
Lagardère Active Broadcast, EKL 2005, lk I‑7199, punkt 39).
Praegusel juhul on selge see, et satelliit on keskse, olemusliku ja asendamatu tähendusega nii teleprogrammide otsese kui
ka kaudse edastamise puhul, nii et mõlemad edastamisviisid kujutavad endast niisuguseid suletud kommunikatsioonisüsteeme.
Edasi, kuigi on tõsi, et teleprogrammide kaudse edastamise korral osalevad Airfield ja Canal Digitaal ringhäälinguorganisatsioonide
väljastatud, programme sisaldavate signaalide edastamises, tuleb meenutada, et sisuliselt seisneb niisugune osalemine ringhäälinguorganisatsioonidelt
signaalide vastuvõtmises, vajaduse korral nende dekodeerimises, nende uuesti krüpteerimises ning asjaomasele satelliidile
saatmises.
Selle ainsa osalemise näol on aga tegemist tavalise tehnilise tegevusega, mille käigus valmistatakse signaalid ette nende
üleslüli kaudu satelliidile sisestamiseks. See on sageli vajalik niisuguse andmeedastuse võimalikuks tegemiseks või lihtsustamiseks.
Järelikult tuleb seda pidada programme sisaldavate signaalidega tehtavaks tavaliseks tehniliseks toiminguks ning seda ei tule
käsitada vastavalt direktiivi 93/83 põhjendusele 14 toiminguna, mis toob kaasa asjaomase edastusahela katkestuse.
Viimaseks tuleb seoses teleprogrammide otsese edastamisega meenutada, et Airfieldi ja Canal Digitaali osalemine piirdub asjaomastele
ringhäälinguorganisatsioonidele koodivõtmete andmisega, selleks et Airfieldi abonendid saaksid hiljem programmid dekodeerimiskaardi
abil dekodeerida.
Samas, kuna on selge, et Airfield ja Canal Digitaal annavad need võtmed ringhäälinguorganisatsioonidele enne, kui viimased
sisestavad programmi sisaldavad signaalid asjaomasesse sideahelasse, siis ei saa Airfieldi ja Canal Digitaali osalemine seda
sideahelat katkestada.
Neil asjaoludel tuleb tõdeda, et teleprogrammide kaudse ja otsese edastamise puhul on täidetud direktiivi 93/83 artikli 1
lõikes 2 punktis a ette nähtud teine tingimus.
Mis puudutab kolmandat tingimust, siis esiteks ei ole vaidlust selle üle, et alates hetkest, kui need signaalid saadetakse
üleslüli kaudu satelliidile, on need suunatud üldsusele, täpsemalt üldsusele, kelle valduses on Airfieldilt saadud dekodeerimiskaart.
Teiseks, olgugi et teleprogrammide kaudse edastamise esemeks olevaid signaale kohandatakse teataval määral tehniliselt, tehakse
need kohandused enne, kui signaalid sisestatakse üleslüli kaudu satelliidile, ning – nagu nenditud eespool punktis 60 – nende
puhul on tegemist tavaliste tehniliste toimingutega. Neil asjaoludel ei saa kõnealuseid kohandusi pidada sellisteks, mis mõjutavad
nimetatud signaalide sihtkohta.
Seetõttu tuleb sedastada, et programme sisaldavad signaalid, mis väljastatakse teleprogrammide otsese ja kaudse edastamise
käigus, on mõeldud üldsusele vastuvõtuks ning niisiis on nende edastamiste puhul täidetud direktiivi artikli 1 lõike 2 punktis a
ette nähtud kolmas tingimus.
Mis puudutab neljandat tingimust, siis on selge, et põhikohtuasjas vaidluse all olevate edastamiste puhul ei anna saadete
dekodeerimisvahendeid üldsusele mitte ringhäälinguorganisatsioonid, vaid satelliittelevisiooni pakkuja. Samas ei ilmne toimikust,
et satelliittelevisiooni pakkuja annaks kõnealused vahendid üldsusele ilma nimetatud organisatsioonide nõusolekuta, kuid seda
asjaolu peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Eelnevat arvestades ja tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollib eespool nimetatud asjaolusid, tuleb asuda
seisukohale, et nii teleprogrammide kaudse kui ka otsese edastamise puhul on täidetud direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 2 punktides a
ja c ette nähtud kumulatiivsed tingimused ning seetõttu tuleb mõlemat edastamisviisi käsitada üheainsa ning seega ka jagamatu
üldsusele satelliidi kaudu edastamisena.
Samas ei tulene niisuguse edastamise jagamatusest nimetatud artikli 1 lõike 2 punktide a ja c tähenduses siiski, et satelliittelevisiooni
pakkuja saaks selles edastamises osaleda ilma asjaomaste õiguste omajate nõusolekuta.

Luba üldsusele satelliidi kaudu edastamiseks
Kõigepealt ilmneb direktiivi 93/83 artiklist 2, et autoriõigusega kaitstud teoste edastamiseks üldsusele satelliidi kaudu
on vajalik autoriõiguste omajate luba.
Järgmiseks ilmneb Euroopa Kohtu praktikast, et niisuguse loa peab omandama eelkõige isik, kes käivitab niisuguse edastamise
või osaleb selles, nii et ta muudab kaitstud teosed selle edastamise abil kättesaadavaks uuele üldsusele, s.o üldsusele, kellega
kaitstud teoste autorid teisele isikule luba andes ei arvestanud (vt analoogia alusel seoses üldsusele edastamise mõistega
direktiivi 2001/29 artikli 3 tähenduses 7. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-306/05: SGAE, EKL 2006, lk I‑11519, punktid 40
ja 42, samuti 18. märtsi 2010. aasta määrus kohtuasjas C‑136/09: Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon
kai Optikoakoustikon Ergon, punkt 38).
Seda kinnitab muu hulgas ka direktiivi 93/83 põhjendus 17, mille kohaselt peaks asjaomastele õiguste omajatele olema tagatud
nende teoste üldsusele satelliidi kaudu edastamise eest kohane tasu, mis võtaks arvesse kõiki saate aspekte, nagu selle tegelik
vaatajaskond ja võimalik vaatajaskond (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Football Association Premier League jt,
punktid 108 ja 110).
Asjaomane isik ei pea nimetatud luba siiski omandama, kui tema osalemine üldsusele edastamises piirdub vastavalt direktiivi 2001/29
põhjendusele 27 üksnes niisuguste füüsiliste abivahendite pakkumisega, mille eesmärk on kõnealust edastamist võimaldada või
teostada.
Selles kontekstis tuleb meenutada, et vastavalt direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 2 punktile a käivitab niisuguse üldsusele
satelliidi kaudu edastamise, nagu on vaidluse all põhikohtuasjades, ringhäälinguorganisatsioon, kelle kontrolli all ja vastutusel
sisestatakse programmi sisaldavad signaalid satelliidile viivasse sideahelasse. Järelikult on see organisatsioon kohustatud
omandama direktiivi 93/83 artiklis 2 ette nähtud loa.
Selle tõdemuse järel olgu märgitud, et see ei välista siiski olukorda, et ka teised ettevõtjad osalevad niisuguses edastamises,
nagu on kirjeldatud eelmises punktis, muutes kaitstud objektid kättesaadavaks laiemale üldsusele kui see, keda pidas silmas
asjaomane ringhäälinguorganisatsioon, s.o üldsusele, kellega teoste autorid ei arvestanud, kui nad andsid nimetatud ringhäälinguorganisatsioonile
loa kõnealuste teoste kasutamiseks. Niisugusel juhul ei hõlma sellele organisatsioonile antud luba eespool nimetatud ettevõtjate
osalemist.
Niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas võib selline olukord kujuneda eelkõige juhul, kui ettevõtja laiendab nende isikute
ringi, kellele kõnealune edastus on kättesaadav, muutes kaitstud objektid kättesaadavaks uuele üldsusele.
Selles kontekstis tuleb märkida, et satelliittelevisiooni pakkuja esiteks kodeerib asjaomase edastuse või annab ringhäälinguorganisatsioonidele
selle edastuse juurdepääsuvõtmed, mis võimaldavad tema abonentidel edastuse dekodeerida, ning teiseks annab ta nendele abonentidele
vastavad dekodeerimisvahendid, nii et need toimingud võimaldavad luua seose ringhäälinguorganisatsioonide poolt sisestatud
edastuse ja nimetatud abonentide vahel.
Samas ei tohi sellist tegevust segi ajada üksnes niisuguste füüsiliste abivahendite pakkumisega, mille eesmärk on parandada
originaalsaadete vastuvõttu selle levipiirkonnas – niisugune juhtum kuulub käesoleva kohtuotsuse punktis 73 kirjeldatud näite
alla –, vaid selle näol on tegemist osalemisega, ilma milleta ei oleks nimetatud abonentidel juurdepääsu levitatavatele teostele,
olgugi et nad asuvad levipiirkonnas. Niisiis kuuluvad need isikud satelliittelevisiooni pakkuja enda sihtrühma hulka ning
nimetatud pakkuja teeb oma osaluse kaudu satelliitsides teosed kättesaadavaks üldsusele, kes lisandub asjaomase ringhäälinguorganisatsiooni
sihtrühmaks olevale üldsusele.
Lisaks tuleb rõhutada, et satelliittelevisiooni pakkuja osalemine kujutab endast iseseisvat teenust, mida osutatakse tulu
saamise eesmärgil, kuna need isikud maksavad abonenttasu mitte ringhäälinguorganisatsioonile, vaid satelliittelevisiooni pakkujale.
Samas on selge, et seda tasu tuleb maksta mitte võimalike tehniliste teenuste eest, vaid juurdepääsu eest satelliidi kaudu
toimuvale edastusele ning seeläbi juurdepääsu eest teostele või muudele kaitstud objektidele.
Viimaseks tuleb välja tuua, et satelliittelevisiooni pakkuja ei võimalda oma abonentidel pääseda juurde üheainsa ringhäälinguorganisatsiooni
edastusele, vaid ta kogub uude audiovisuaalsesse tootesse kokku mitu erinevate ringhäälinguorganisatsioonide edastust, nii
et satelliittelevisiooni pakkuja otsustab nõnda loodud paketi sisu üle.
Neil asjaoludel tuleb sedastada, et satelliittelevisiooni pakkuja laiendab nende isikute ringi, kellel on juurdepääs teleprogrammidele,
ning annab uuele üldsusele juurdepääsu teostele ja muudele kaitstud objektidele.
Järelikult on satelliittelevisiooni pakkuja kohustatud omandama asjaomaste õiguste omajatelt loa, selleks et osaleda satelliidi
kaudu toimuvas edastamises, välja arvatud juhul, kui need õiguste omajad on asjaomase ringhäälinguorganisatsiooniga kokku
leppinud, et kaitstud teoseid võib üldsusele edastada ka selle satelliittelevisiooni pakkuja vahendusel, ning tingimusel,
et viimati kirjeldatud juhul ei muuda nimetatud pakkuja osalemine ajaomaseid teoseid kättesaadavaks uuele üldsusele.
Eelnevat arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 93/83 artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et satelliittelevisiooni
pakkuja on kohustatud omandama asjaomaste õiguste omajatelt loa, selleks et osaleda niisuguses teleprogrammide otseses ja
kaudses edastamises, nagu on vaidluse all põhikohtuasjades, välja arvatud juhul, kui need õiguste omajad on asjaomase ringhäälinguorganisatsiooniga
kokku leppinud, et kaitstud teoseid võib üldsusele edastada ka selle satelliittelevisiooni pakkuja vahendusel, ning tingimusel,
et viimati kirjeldatud juhul ei muuda nimetatud pakkuja osalemine ajaomaseid teoseid kättesaadavaks uuele üldsusele.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid
autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et
satelliittelevisiooni pakkuja on kohustatud omandama asjaomaste õiguste omajatelt loa, selleks et osaleda niisuguses teleprogrammide
otseses ja kaudses edastamises, nagu on vaidluse all põhikohtuasjades, välja arvatud juhul, kui need õiguste omajad on asjaomase
ringhäälinguorganisatsiooniga kokku leppinud, et kaitstud teoseid võib üldsusele edastada ka selle satelliittelevisiooni pakkuja
vahendusel, ning tingimusel, et viimati kirjeldatud juhul ei muuda nimetatud pakkuja osalemine ajaomaseid teoseid kättesaadavaks
uuele üldsusele.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hollandi.