CELEX: 62012CJ0591
Apellatsioonkaebus
Ühenduse kaubamärk
Vastulausemenetlus
Sõnamärgi BIMBO DOUGHNUTS registreerimise taotlus
Varasem Hispaania sõnamärk DOGHNUTS
Suhtelised keeldumispõhjused
Määrus (EÜ) nr 40/94
Artikli 8 lõike 1 punkt b
Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine
Kombineeritud sõnamärgi ühe osa iseseisev eristav tähtsus

Bimbo SA (edaspidi „Bimbo”) palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu otsus Bimbo
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Panrico (BIMBO DOUGHNUTS) (T‑569/10,
EU:T:2012:535
, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), millega viimane jättis rahuldamata hagi nõudega esimese võimalusena muuta Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) neljanda apellatsioonioja 7. oktoobri 2010. aasta otsust (asi R 838/2009‑4), mis käsitleb Panrico SA (edaspidi „Panrico”) ja Bimbo vahelist vastulausemenetlust (edaspidi „vaidlusalune otsus”), ning teise võimalusena selle otsuse tühistada.
Õiguslik raamistik
Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrus (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (
EÜT 1994, L 11, lk 1
; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) tunnistati kehtetuks ja asendati nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (
ELT L 78, lk 1
). Viimati nimetatud määrus jõustus 13. aprillil 2009.
Määruse nr 40/94 artikli 8 „Suhtelised keeldumispõhjused” lõige 1 sätestas:
„Varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu korral ei registreerita taotletavat kaubamärki, kui:
[…]
b)
kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel segi ajada; segiajamise tõenäosus hõlmab ka tõenäosust, et kaubamärki seostatakse varasema kaubamärgiga.”
Vaidluse taust
Vaidluse taust on kokku võetud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1–14:
„1
[Bimbo] esitas 25. mail 2006 [ühtlustamisametile] ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse vastavalt […] määrusele […] nr 40/94 […] (muudetud kujul) (asendatud […] määrusega […] nr 207/2009 […]).
Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, on sõnamärk „BIMBO DOUGHNUTS”.
Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassi 30 ning vastavad järgmisele kirjeldusele: „kondiitri- ja pagaritooted, eelkõige sõõrikud”.
Ühenduse kaubamärgi taotlus avaldati 16. oktoobri 2006. aasta väljaandes
Bulletin des marques communautaires
nr 42/2006.
[Panrico] esitas taotletava kaubamärgi registreerimisele 16. jaanuaril 2007 määruse nr 40/94 artikli 42 (nüüd määruse nr 207/2009 artikkel 41) alusel kõigi eespool punktis 3 viidatud kaupade osas vastulause.
Vastulause tugines mitmele varasemale siseriiklikule ja rahvusvahelisele sõna- ja kujutismärgile. See põhines muu seas Hispaania sõnamärgil DOGHNUTS, mis on 18. juunil 1994 registreeritud numbri 1288926 all klassi 30 kuuluvate kaupade jaoks, mis vastavad kirjeldusele: „[…] kondiitri– ja pagaritooted ja ‑poolfabrikaadid ning kõiksugused maiustustooted ja ‑poolfabrikaadid; suhkur, šokolaad, tee, kakao, kohvi ja nende saadused; vanilje, karamellkreemi ja kookide essentsid, tooted ja poolfabrikaadid, šokolaadi ja suhkru põhjal valmistatud toiduained, jäätis, lutsukommid, šokolaad, ümmargused sõõrikud, närimiskumm ja küpsised”.
Vastulause põhjenduseks viidati määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punktis b ja sama määruse artikli 8 lõikes 5 sätestatud põhjustele.
Vastulausete osakond rahuldas 25. mail 2009 vastulause.
Hageja esitas 24. juulil 2009 määruse nr 207/2009 artiklite 58–64 alusel ühtlustamisametile vastulausete osakonna otsuse peale kaebuse.
Neljas apellatsioonikoda ((edaspidi „apellatsioonikoda”)) lükkas [vaidlusaluse otsusega] kaebuse tagasi. Nagu vastulausete osakondki, piirdus apellatsioonikoda taotletava kaubamärgi võrdlemisega varasema Hispaania sõnamärgiga DOGHNUTS (edaspidi „varasem kaubamärk”) ja järeldas, et segiajamine on määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses selle alusel tõenäoline.
Apellatsioonikoda märkis, et „doughnut” on ingliskeelne sõna, mis tähendab „[...] väikest ümarakujulist taignast valmistatud pehmet süvendiga saiakest”. Apellatsioonikoja sõnul ei ole seda sõna hispaania keeles olemas ning selles keeles oleks vasteteks „dónut” või „rosquilla”. Apellatsioonikoda leidis, et Hispaania keskmise tarbija silmis (välja arvatud need, kes oskavad inglise keelt) ei kirjelda sõna „doughnut” asjaomaste toodete omadusi ega lisa neile teatavat konnotatsiooni. Apellatsioonikoja sõnul tajub enamik tarbijaid varasemat nagu ka taotletavat tähist võõramaise või väljamõeldud mõistena.
Apellatsioonikoda leidis ka seda, et asjaomased tähised on sarnased, kuivõrd taotletav kaubamärk hõlmab varasemat kaubamärki peaaegu identsel kujul. Asjaomased kaubamärgid on visuaalselt ja foneetiliselt keskmisel määral sarnased. Kontseptuaalne võrdlus ei ole võimalik.
Vastandatud kaubamärkidega hõlmatud kaubad on identsed. Varasema kaubamärgi eristusvõime on keskmine.
Apellatsioonikoda järeldas, et võttes segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel arvesse varasema kaubamärgi keskmist eristusvõimet, mis tuleneb nende tähiste keskmisest visuaalsest ja foneetilisest sarnasusest, on kõigi vaidlustatud kaupade osas, mida tuleb käsitleda identsetena, segiajamine asjaomase avalikkuse poolt tõenäoline.”
Menetlus Üldkohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
Bimbo esitas hagi nõudega esimese võimalusena vaidlusalust otsust muuta või teise võimalusena see tühistada.
Bimbo esitas vaidlusaluse otsuse tühistamisnõude põhjenduseks kaks väidet, et on rikutud esiteks määruse nr 207/2009 artikleid 75 ja 76, ja teiseks selle määruse artikli 8 lõike 1 punkti b.
Üldkohus tunnistas vaidlustatud kohtuotsusega vaidlusaluse otsuse muutmise nõude vastuvõetamatuks ja lükkas selle otsuse tühistamisnõude põhjenduseks esitatud väited tagasi.
Poolte nõuded
Bimbo palub Euroopa Kohtul tühistada nii vaidlustatud kohtuotsuse kui ka vaidlusaluse otsuse ning mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
Ühtlustamisamet palub Euroopa Kohtul jätta apellatsioonkaebuse rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Bimbolt.
Panrico palub Euroopa Kohtul tunnistada tema seisukohad vastuvõetavaks ja põhjendatuks, kinnitada vaidlustatud kohtuotsust ja mõista kohtukulud välja Bimbolt.
Apellatsioonkaebus
Bimbo esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks üheainsa väite, mis jaguneb kahte ossa ja milles ta väidab, et rikutud on määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b.
Arvestades seda, et käesoleval juhul esitati vaidlusaluse ühenduse kaubamärgi taotlus 25. mail 2006 ning see kuupäev on kohaldatava materiaalõiguse kindlaks tegemisel määrav (vt selle kohta kohtumäärused Shah
vs.
Three-N-Products Private, C‑14/12 P,
EU:C:2013:349
, punkt 2, ja DMK
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑346/12 P,
EU:C:2013:397
, punkt 2), on käesolevas kohtuasjas kohaldatavad ühelt poolt määruse nr 207/2009 menetlusnormid ja teiselt poolt määruse nr 40/94 materiaalõiguslikud normid.
Ainsa väite esimene osa
Poolte argumendid
Bimbo väidab kõigepealt, et Üldkohus ajas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 97 esitatud põhjenduses mõisted esiteks „eristusvõime” ja „tähtsusetu osa” ning teiseks „iseseisev eristav tähtsus” segi. Kombineeritud kaubamärgi osa ei olemuslikku eristusvõimet ega selle kaubamärgi teatava osa tähenduslikkust ei tohi segi ajada selle osa eristava tähtsusega asjaomases kaubamärgis. Mõiste „tähtsus” viitab sellele, et tegemist on asjaoluga, mida tuleb hinnata seoses asjaomast tähist moodustavate muude osade tunnustega.
Üldkohtu põhjendus tähendab Bimbo sõnul seda, et iga kaubamärki, mis koosneb kahest osast, millest üks on mainekas kaubamärk ja teine keskmise eristusvõimega kaubamärk, millel puudub asjaomase avalikkuse silmis eriomane tähendus, tuleb käsitada nii, et see koosneb kahest iseseisva eristava tähtsusega osast. Euroopa Kohus olevat aga arvamusel, et tavaliselt käsitleb keskmine tarbija kaubamärki tervikuna ning üksnes erijuhtudel on viimane tunnistanud, et ei saa välistada võimalust, et kombineeritud kaubamärgi ühel osal võib asjaomases kombineeritud tähises olla iseseisev eristav tähtsus.
Samuti olevat Euroopa Kohus kinnitanud kohtuotsuse Becker
vs.
Harman International Industries (C‑51/09 P,
EU:C:2010:368
) punktis 38, et kombineeritud kaubamärgis ei säilita perekonnanimi alati iseseisvat eristavat tähtsust ainuüksi põhjusel, et seda tajutakse perekonnanimena. Selle tähtsuse omistamine saab põhineda üksnes kõigi selles asjas asjakohaste tegurite uurimise põhjal.
Lõpuks märgib Bimbo, et Üldkohtu kasutatud mõisted „iseseisev üksus” ja „loogiline ühend” ei esine Euroopa Kohtu praktikas. Kui Üldkohus soovis nende mõistetega väljendada seda, et kombineeritud kaubamärk sisaldab erinevaid „iseseisvaid” osi, ei tähenda see veel, et neil osadel on iseseisev eristav tähtsus.
Ühtlustamisamet ja Panrico vaidlustavad Bimbo argumentide põhjendatuse. Ühtlustamisamet väidab eelkõige, et ainsa esitatud väite esimene osa on vastuvõetamatu, kuna vaidlustatud kohtuotsuse punktist 97 tulenevalt piirdus Üldkohus taotletava tähise konkreetse tähenduse kontrollimisega ja seega hindas ta asjaolusid.
Euroopa Kohtu hinnang
Ainsa esitatud väite esimese osa vastuvõetavuse osas tuleb märkida, et Bimbo heidab Üldkohtule ette teatavate õigusmõistete segiajamist, selle reegli rikkumist, mille kohaselt kombineeritud kaubamärgi ühe osa iseseisvat eristavat tähtsust saab nentida üksnes erandjuhul ning asjaomasele kohtupraktikale tavapäratute mõistete kasutamist. Seetõttu ei piirdu Bimbo erinevalt ühtlustamisameti väidetest palvega, et Euroopa Kohus hindaks faktilisi asjaolusid uuesti, vaid heidab Üldkohtule ette õigusnormide rikkumist. Sellest tulenevalt on see väiteosa vastuvõetav.
Mis puutub sisulisse ossa, siis tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on segiajamise tõenäosus määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähtsuses see, kui avalikkus võib arvata, et kõnealused kaubad ja teenused pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt (vt kohtuotsused Siseturu Ühtlustamise Amet
vs.
Shaker, C‑334/05 P,
EU:C:2007:333
, punkt 33, ja Nestlé
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑193/06 P,
EU:C:2007:539
, punkt 32).
Segiajamise tõenäosust üldsuse seas tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki asjakohaseid tegureid (vt selle kohta kohtuotsused SABEL, C‑251/95,
EU:C:1997:528
, punkt 22; Siseturu Ühtlustamise Amet
vs.
Shaker,
EU:C:2007:333
, punkt 34, ja Nestlé
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet,
EU:C:2007:539
, punkt 33).
Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine peab vastandatud kaubamärkide visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse sarnasuse osas rajanema neist jäävale tervikmuljele, võttes arvesse eriti nende eristavaid ja domineerivaid osi. Sellel, kuidas asjaomaste kaupade või teenuste keskmine tarbija kaubamärke tajub, on segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel määrav tähtsus. Tavaliselt käsitleb keskmine tarbija kaubamärki tervikuna ega uuri selle erinevaid detaile (vt selle kohta kohtuotsused SABEL,
EU:C:1997:528
, punkt 23; Siseturu Ühtlustamise Amet
vs.
Shaker,
EU:C:2007:333
, punkt 35, ja Nestlé
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet,
EU:C:2007:539
, punkt 34).
Kahe kaubamärgi sarnasuse hindamine ei tähenda seda, et arvesse tuleb võtta vaid kombineeritud kaubamärgi ühte koostisosa ja võrrelda seda teise kaubamärgiga. Selle asemel tuleb võrdlemisel uurida igat kõnealust kaubamärki tervikuna (kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet
vs
. Shaker,
EU:C:2007:333
, punkt 41).
Kombineeritud kaubamärgist asjaomase üldsuse mällu jäänud tervikmuljes võib mõnel juhul domineerida üks või mitu selle koostisosadest. Sarnasust võib ainult domineeriva osa põhjal hinnata aga üksnes siis, kui kaubamärgi kõik muud koostisosad on tähtsusetud (kohtuotsused Siseturu Ühtlustamise Amet
vs
. Shaker,
EU:C:2007:333
, punktid 41 ja 42, ja Nestlé
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet,
EU:C:2007:539
, punktid 42 ja 43 ning seal viidatud kohtupraktika).
Selles osas on Euroopa Kohus täpsustanud, et ei ole välistatud, et mõnel juhul säilitab varasem kaubamärk, mida kolmas isik kasutab kombineeritud tähises ja mis sisaldab selle kolmanda isiku ettevõtja nime, kombineeritud tähises iseseisva eristava tähtsuse. Seetõttu piisab segiajamise tõenäosuse olemasolu tuvastamiseks, kui varasema kaubamärgi säilinud iseseisva eristava tähtsuse tõttu arvab avalikkus, et kombineeritud tähisega hõlmatud kaubad või teenused pärinevad samuti ettevõtjalt, kes on kaubamärgi omanik (kohtuotsus Medion, C‑120/04,
EU:C:2005:594
, punktid 30 ja 36, ning kohtumäärus Perfetti Van Melle
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑353/09 P,
EU:C:2011:73
, punkt 36).
Samas ei säilita kombineeritud tähise osa sellist iseseisvat eristavat tähtsust, kui see osa moodustab koos tähise ülejäänud osa või osadega tervikuna ühendi, mille tähendus erineb asjaomaste osade individuaalsest tähendusest (vt selle kohta kohtumäärus ecoblue Perfetti Van Melle
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet ja Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, C‑23/09 P,
EU:C:2010:35
, punkt 47; kohtuotsus Becker
vs.
Harman International Industries,
EU:C:2010:368
, punktid 37 ja 38, ning kohtumäärus Perfetti Van Melle
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet,
EU:C:2011:73
, punktid 36 ja 37).
Käesoleval juhul nentis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 79 ja 81, et kui ka eeldada, et osal „bimbo” on taotletavas kaubamärgis domineeriv tähtsus, ei ole osa „doughnuts” sellest kaubamärgist jäävas tervikmuljes tähtsusetu ning seega tuleb seda vastandatud tähiste võrdlemisel arvesse võtta.
Üldkohus täpsustas kohtuotsuse punktis 97, et osal „doughnuts” puudub asjaomase avalikkuse silmis tähendus, siis ei moodusta see osa tähise ülejäänud osaga koos ühendit, mille tähendus erineb asjaomaste osade individuaalsest tähendusest. Nii järeldas ta, et osal „doughnuts” säilib taotletavas kaubamärgis iseseisev eristav tähtsus ning seetõttu tuleb seda segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel arvesse võtta.
Üldkohus sedastas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 100, et kõiki käesolevas asjas asjakohaseid tegureid arvesse võttes kinnitab igakülgne hindamine apellatsioonikoja seisukohta, mille järgi on segiajamine tõenäoline.
Nii ei järeldanud Üldkohus, et segiajamine on tõenäoline, ainuüksi selle järelduse põhjal, et osal „doughnuts” on taotletavas kaubamärgis iseseisev eristav tähtsus, vaid tuletas selle igakülgse hindamise põhjal, milles on läbitud käesoleva kohtuotsuse punktides 19–25 osutatud kohtupraktikast tulenevad kontrollietapid ning milles ta võttis arvesse käesoleval juhul asjakohaseid tegureid. Seega kohaldas ta määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b täpselt.
Bimbo esitatud argumendid ei lükka seda tõdemust ümber.
Kuivõrd Bimbo heidab Üldkohtule ette kõigepealt seda, et ta kasutas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 97 mõisteid „eristusvõime” ja „tähtsusetu osa”, siis piisab märkimast, et Üldkohus piirdus selles punktis Bimbo nende väidete tagasi lükkamisega, millega sooviti näidata, et kuna osal „doughnuts” puudub eristusvõime, siis ei tohiks seda segiajamise tõenäosuse hindamisel arvesse võtta.
Üldkohus täiendas sellega vaidlustatud kohtuotsuse punktis 81 antud hinnangut, mille kohaselt ei ole see osa taotletavast kaubamärgist jäävas tervikmuljes tähtsusetu ning seega tuleb seda vastandatud tähiste võrdlemisel arvesse võtta. Seda tehes ei ajanud ta asjaomaseid mõisteid segi.
Mis aga puutub sellesse, et Bimbo väitel on Üldkohus rikkunud reeglit, mille kohaselt kombineeritud tähise ühele osale iseseisva eristava tähtsus omistamine on erand, mis peab olema nõuetekohaselt õigustatud üldreegli suhtes, mille kohaselt tavaliselt tajub keskmine tarbija kaubamärki tervikuna, siis tuleb märkida, et kombineeritud kaubamärgi ühe osa iseseisva eristava tähtsuse olemasolu või selle puudumise kontrollimise eesmärk on teha kindlaks need osad, mida asjaomane avalikkus tajub.
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 25 ja 26 märkis, tuleb igal üksikjuhul teha tähise koostisosade ja nende osade asjaomase avalikkuse tajutava osatähtsuse analüüsimisega kindlaks tervikmulje, mis sellest kaubamärgist asjaomase avalikkuse mälus jääb ning anda seejärel kõiki antud juhul asjakohaseid asjaolusid arvestades segiajamise tõenäosusele hinnang.
Esiteks aga tehakse enne asjaomaste tähiste segiajamise igakülgset hindamist kindlaks kombineeritud tähise need osad, mis sellest tähisest asjaomase avalikkuse mällu jäävat tervikmuljet tekitavad. Selline hinnang peab rajanema vastandatud tähistest jääval tervikmuljel, arvestades sellega, et tavaliselt käsitleb keskmine tarbija kaubamärki tervikuna ega uuri selle erinevaid detaile, nagu käesoleva kohtuotsuse punktis 21 meenutatud. Seetõttu ei ole põhjust järeldada, et tegemist on erandiga, mida tuleb üldreegli suhtes nõuetekohaselt õigustada.
Teiseks tuleb rõhutada, et iga tähise individuaalne hindamine, nagu seda nõuab Euroopa Kohtu praktika, peab toimuma vastava juhtumi eripärasid arvestades ning seetõttu ei saa nende suhtes kohaldada üldist laadi eeldusi. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 24 märkis, nähtub eelkõige kohtuotsusele Medion (
EU:C:2005:594
) järgnenud kohtupraktikast, et Euroopa Kohus ei näinud selle kohtuotsusega ette erandit põhimõtetest, millest tuleb segiajamise tõenäosuse üle otsustamisel juhinduda.
Lõpuks mis puutub käesoleva kohtuotsuse punktis 16 kokku võetud argumenti, siis tuleb nentida, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 97 Üldkohtu poolt kasutatud mõisted „iseseisev üksus” ja „loogiline ühend” vastavad käesoleva kohtuotsuse punktis 25 osutatud kohtupraktikas Euroopa Kohtu poolt kasutatud mõistele „erineva tähendusega ühend”.
Eelnimetatud kaalutlustest ilmneb, et Üldkohus ei rikkunud oma hinnangus õigusnormi, nagu Bimbo seda väitis, ning seetõttu tuleb ainsa väite esimene osa põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Ainsa väite teine osa
Poolte argumendid
Bimbo leiab kõigepealt, et Üldkohus järeldas segiajamise tõenäosuse olemasolu eelduse põhjal, et osal „doughnuts” on iseseisev eristav tähtsus, võtmata seejuures arvesse käesoleva juhtumi kõiki muid asjakohaseid tegureid.
Nii ei võtnud Üldkohus arvesse asjaolu, et taotletava kaubamärgi domineeriv osa on selle esimene osa „bimbo”, mis on Hispaanias mainekas kaubamärk kaupade suhtes, mille jaoks asjaomase kaubamärgi registreerimist taotletakse. Samuti ei märkinud ta seda, et varasemal kaubamärgil puudub suur või eriomane eristusvõime ning mõiste „doghnuts” ei ole taotletavas kaubamärgis kujutatud identsena.
Seejärel väidab Bimbo, et kombineeritud kaubamärgi esimese osa moodustava maineka kaubamärgi tugevus aitab tavapäraselt vältida olukorda, kus asjaomane avalikkus tajub kombineeritud kaubamärgist jäävat tervikmuljet, omistades asjaomaste kaupade päritolu varasema kaubamärgi omanikule või ka temaga majanduslikult seotud ettevõtjatele.
Seetõttu oleks Bimbo sõnul pidanud Üldkohus vastandatud kaubamärkide segiajamise tõenäosuse olemasolu tuvastamiseks esitama põhjendused selle kohta, miks muutub taotletava kaubamärgi segiajamine asjaomasele avalikkusele jäävat tervikmuljet arvestades käesoleval juhul erandkorras tõenäoliseks.
Lõpuks leiab Bimbo, et Üldkohus ei võtnud segiajamise tõenäosuse hindamisel nõuetekohaselt arvesse asjaolu, et vastupidi kohtuotsuse Medion (
EU:C:2005:594
) aluseks olnud asjas käsitletud kaubandussektoris levinud praktikale on pagaritööstuses äärmiselt tavapäratu toodete pakkumise eesmärgil sõlmida kaubanduslepinguid või ühineda.
Ühtlustamisamet ja Panrico vaidlevad Bimbo argumentidele vastu.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 37–42 märkis, ei saa Üldkohtule eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktides 91–100 esitatud põhjendust arvestades ette heita asjaolu, et ta järeldas, et vastandatud tähised on segiaetavad, automaatselt asjaolu põhjal, et osal „doughnuts” on taotletavas kaubamärgis iseseisev eristav tähtsus.
Neist punktidest nähtub, et Üldkohus viis läbi segiajamise tõenäosuse igakülgse hindamise ja võttis seejuures arvesse käesoleva asja konkreetseid tegureid. Peale selle põhineb nimetatud hinnang vaidlustatud kohtuotsuse punktides 52–89 läbi viidud üksikasjalikul kontrollil kõigi Bimbo esitatud asjaolude, eelkõige selle kaubamärgi mainekuse kohta. Nimetatud ettevõtja poolt Euroopa Kohtus esitatud argumendid põhinevad seega asjaomase kohtuotsuse vääral tõlgendusel ning need tuleb seetõttu tagasi lükata.
Arvestades käesoleva kohtuotsuse punktides 33 ja 34 tehtud järeldusi, on selle otsuse punktides 41 ja 42 kokku võetud argumentides lähtutud asjaomase kohtupraktika väärast tõlgendusest ja need tuleb sel põhjusel tagasi lükata.
Lõpuks mis puutub käesoleva kohtuotsuse punktis 43 kokku võetud argumenti, siis piisab, kui nentida, nagu ühtlustamisamet õigesti märkis, et see esitati esimest korda Euroopa Kohtus ning seetõttu tuleb see vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale lükata vastuvõetamatuse tõttu tagasi.
Sellest tuleneb, et Bimbo esitatud ainsa väite teine osa tuleb lükata osaliselt vastuvõetamatuse ja osalt põhjendamatuse tõttu tagasi.
Seetõttu tuleb apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitatud ainus väide tagasi lükata ja jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Kohtukulud
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 lõige 2 näeb ette, et kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, siis otsustab Euroopa Kohus kohtukulude jaotuse. Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste suhtes, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Kuna ühtlustamisamet ja Panrico on kohtukulude hüvitamist nõudnud ning Bimbo on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

1.
Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2.
Mõista kohtukulud välja Bimbo SA‑lt.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.