CELEX: 62011CJ0056
Gemenskapens växtförädlarrätt
Förordning (EG) nr 2100/94
Bearbetning
Bearbetningsföretagets skyldighet att informera en innehavare av en växtförädlarrätt
Krav vad gäller tidpunkt och innehåll i begäran om information

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 14.3 sjätte strecksatsen i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt (
EGT L 227, s. 1
; svensk specialutgåva, område 3, volym 60, s. 196) och artikel 9.2 och 9.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1768/95 av den 24 juli 1995 om införande av genomförandebestämmelser för det undantag i jordbruket som föreskrivs i artikel 14.3 i förordning nr 2100/94 (
EGT L 173, s. 14
), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 2605/98 av den 3 december 1998 (
EGT L 328, s. 6
) (nedan kallad förordning nr 1768/95).
Begäran har framställts i ett mål mellan Raffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main eG (nedan kallat RWZ) och Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH (nedan kallat STV) angående den senares begäran om information av den förra avseende regleringsåren för godkänt utsäde 2005/2006 och 2006/2007.
Tillämpliga bestämmelser
Förordning nr 2100/94
I enlighet med artikel 11 i förordning nr 2100/94 tillkommer rätten till gemenskapens växtförädlarrätt ”förädlaren”, det vill säga ”den person som förädlat, eller upptäckt och utvecklat sorten, eller den till vilken rätten har övergått”.
Artikel 13 i denna förordning, med rubriken ”Rättigheter i samband med gemenskapens växtförädlarrätt och förbjudna åtgärder”, har följande lydelse:
”1.   Gemenskapens växtförädlarrätt skall ha den verkan att innehavaren eller innehavarna av gemenskapens växtförädlarrätt, nedan kallat ’rättsinnehavaren’, har rätt att utföra de åtgärder som fastställs i punkt 2.
2.   Utan att påverka tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 15 och 16 skall följande åtgärder kräva tillstånd från rättsinnehavaren när de avser sortbeståndsdelar eller skördat material av den skyddade sorten, …:
a)
Produktion eller reproduktion (förökning).
...
Rättsinnehavaren kan göra sitt tillstånd avhängigt villkor och begränsningar.
...”
Artikel 14 i denna förordning, med rubriken ”Undantag från gemenskapens växtförädlarrätt”, har följande lydelse i punkt 1:
”Trots vad som sägs i artikel 13.2 och i syfte att skydda jordbruksproduktionen är det tillåtet för jordbrukare att för förökning på mark i sina egna jordbruksföretag använda den skördeprodukt som de har erhållit genom att i sina egna företag använda förökningsmaterial av en sort, undantaget hybrider och syntetiska sorter, som omfattas av gemenskapens växtförädlarrätt.”
Artikel 14.3 i förordning nr 2100/94 föreskriver följande:
”Innan denna förordning träder i kraft skall villkor fastställas i tillämpningsföreskrifter enligt artikel 114 för tillämpning av undantaget i punkt 1 och för att skydda förädlarnas och jordbrukarnas legitima intressen på grundval av följande kriterier:
—
.
—
Små jordbrukare skall inte behöva betala ersättning till rättsinnehavaren. ...
—
.
—
Övriga jordbrukare skall betala rättsinnehavaren en rimlig ersättning, vilken skall vara betydligt lägre än det belopp som utkrävs för en licens för produktion av förökningsmaterial av samma sort i samma område. Storleken på ersättningen kan variera med tiden beroende på i vilken utsträckning undantaget i punkt 1 skall tillämpas beträffande den berörda sorten.
—
.
—
Rättsinnehavaren skall efter anmodan få relevanta uppgifter från jordbrukare och leverantörer av tjänster för iordningställande. ...”
Förordning nr 1768/95
Artikel 2 i förordning nr 1768/95 har följande lydelse:
”1.   De villkor som anges i artikel 1 skall uppfyllas både av rättsinnehavaren, såsom företrädare för förädlaren, och av jordbrukaren på sådant sätt att de skyddar varandras legitima intressen.
2.   De legitima intressena skall inte anses vara skyddade, om ett eller flera av dessa intressen ogynnsamt påverkades utan hänsyn till behovet att bibehålla en skälig balans mellan dem alla eller proportionalitet mellan syftet med villkoret i fråga och dess verkliga effekt.”
Artikel 5 i denna förordning, i vilken ersättningen till rättsinnehavaren regleras, har följande lydelse:
”1.   Nivån på den rimliga ersättning som skall betalas till rättsinnehavaren enligt artikel 14.3 fjärde strecksatsen i [förordning nr 2100/94] kan fastställas i ett avtal mellan rättsinnehavaren och den berörda jordbrukaren.
2.   Då ett sådant avtal inte har slutits eller inte kan tillämpas skall ersättningsbeloppet vara betydligt lägre än det belopp som krävs för en licens för produktion av förökningsmaterial av den lägsta kategori som uppfyller kraven för officiell certifiering av samma sort och inom samma område.
...
5.   Om, när det gäller punkt 2, inget sådant avtal som avses i punkt 4 har ingåtts, skall ersättningen enligt punkt 2 uppgå till 50 procent av de belopp som erlagts för produktion av förökningsmaterial på licens.
...”
Artikel 8 i förordning nr 1768/95, med rubriken ”Information från jordbrukaren”, har följande lydelse i punkterna 3 och 4:
”3.   De upplysningar som avses under 2 b–e skall gälla innevarande regleringsår och ett eller flera av de tre föregående regleringsår för vilka rättsinnehavaren inte tidigare har begärt information i enlighet med bestämmelserna i punkt 4 eller 5.
Det första regleringsår som informationen skall lämnas för skall vara tidigast det år under vilket den första begäran om information gjordes med hänsyn till den sort eller de sorter och den jordbrukare som är aktuella, under förutsättning att rättsinnehavaren har vidtagit lämpliga åtgärder för att säkerställa att jordbrukaren vid förvärvet av förökningsmaterial av sorten eller sorterna tidigare eller vid den tidpunkten åtminstone upplystes om att en ansökan om gemenskapens växtförädlarrätt inlämnats eller att en sådan rätt beviljats samt om de villkor som gäller vid användning av det förökningsmaterialet.
...
4.   I sin begäran skall rättsinnehavaren ange sitt namn och sin adress, den sort eller de sorter som han önskar få information om samt hänvisning eller hänvisningar till den eller de tillämpliga gemenskapens växtförädlarrätterna.
Om jordbrukaren så kräver skall en skriftlig begäran lämnas tillsammans med bevis på rättsinnehavet. Utan att påverka bestämmelserna i punkt 5 skall begäran lämnas direkt till den berörda jordbrukaren.”
Artikel 9 i förordning nr 1768/95, med rubriken ”Information från bearbetningsföretaget”, har följande lydelse:
”1.   Den information som bearbetningsföretaget skall tillhandahålla rättsinnehavaren enligt artikel 14.3 sjätte strecksatsen i [förordning nr 2100/94] kan fastställas i ett avtal mellan rättsinnehavaren och det berörda bearbetningsföretaget.
2.   Då ett sådant avtal inte har ingåtts eller inte är lämpligt, skall bearbetningsföretaget, utan att det påverkar informationskraven enligt annan gemenskapslagstiftning eller lagstiftning i medlemsstaterna, på begäran av rättsinnehavaren vara förpliktad att lämna nödvändig information till rättsinnehavaren. Följande uppgifter skall anses som nödvändiga:
a)
Bearbetarens namn och hemvist samt företagets namn och adress.
b)
Upplysning om bearbetningsföretaget har tillhandahållit tjänster för att bearbeta skördeprodukten av en eller flera sorter som tillhör rättsinnehavaren till utsäde, då sorten eller sorterna hade deklarerats eller på annat sätt varit kända för bearbetningsföretaget.
c)
Om bearbetningsföretaget har tillhandahållit en sådan tjänst, mängden av skördeprodukten av den eller de lämpliga sorter som har bearbetats till utsäde och den totala framställda mängden från denna bearbetning.
d)
Datum och platser för den under c angivna bearbetningen.
e)
Namn och adress på den person eller de personer till vilka han har tillhandahållit de under punkt c angivna bearbetningstjänsterna samt respektive mängder.
3.   De upplysningar som anges under 2 b–e skall avse innevarande regleringsår och ett eller flera av de tre föregående regleringsår för vilka rättsinnehavaren inte tidigare har begärt information i enlighet med bestämmelserna i punkt 4 eller 5. Det första regleringsår för vilket informationen skall lämnas skall vara det år under vilket den första av dessa begäran om information gjordes med hänsyn till den sort eller de sorter och det bearbetningsföretag som är aktuella.
4.   Bestämmelserna i artikel 8.4 skall tillämpas i tillämpliga delar.
...”
Artikel 14 i förordning nr 1768/95, som avser rättsinnehavarens kontroll när det gäller jordbrukarens förpliktelser, föreskriver följande i punkt 1:
”För att rättsinnehavaren skall kunna kontrollera att bestämmelserna i artikel 14 i [förordning nr 2100/94] i enlighet med anvisningarna i denna förordning följs när det gäller jordbrukarens uppfyllande av förpliktelser, skall jordbrukaren på begäran av rättsinnehavaren
a)
lämna styrkande underlag till sin information enligt artikel 8 genom att uppvisa tillämpliga dokument såsom fakturor, använda etiketter eller andra lämpliga anordningar, t.ex. den som krävs enligt artikel 13.1 punkt a) första strecksatsen avseende
—
tillhandahållande av tjänster för bearbetning av skördeprodukten av en sort tillhörande rättsinnehavaren till utsäde av en tredje person, eller
—
vad avser artikel 8.2 e, leverans av förökningsmaterial av en sort som tillhör rättsinnehavaren,
eller genom att påvisa mark- eller lagringsmöjligheter.
b)
göra tillgängligt eller åtkomligt det bevis som krävs enligt artikel 4.3 eller 7.5.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
RWZ är ett centralt jordbrukskooperativ som erbjuder jordbrukare bearbetning av utsäde där företaget behandlar skördeprodukten för lagring eller för framtida odling.
Dessa tjänster erbjuds å ena sidan rättsinnehavarna, vilka bland annat företräds av STV, och vilka inom ramen för den avtalsenliga odlingen har bedrivit förökning av godkänt utsäde för försäljning.
Å andra sidan erbjuds tjänsterna åt jordbrukare som använder utsädet till sådd i enlighet med jordbruksundantaget i artikel 14.3 i förordning nr 2100/94.
Det framgår av beslutet om hänskjutande att RWZ, för olika jordbrukares räkning, under regleringsåren 2005/2006 och 2006/2007 utförde bearbetningstjänster inom ramen för avtalsenlig odling för de rättsinnehavarnas räkning som företräds av STV.
Med stöd av förklaringar om avtalsenlig odling, vilka de berörda jordbrukarna överlämnat till STV, skickade STV till RWZ två serier med skrivelser i vilka SVT begärde information avseende den bearbetning som företaget hade utfört. Respektive serie skickades
—
i skrivelser av den 30 juni 2006, 7 augusti 2006, 15 september 2006 och den 30 april 2007, vad gäller regleringsåret 2005/2006, och
—
i skrivelser av den 25 och den 29 juni 2007, 23 augusti 2007 och den 29 maj 2008, vad gäller regleringsåret 2006/2007.
Informationen begärdes in för att utreda huruvida RWZ hade bearbetat de ifrågavarande skyddade växtsorterna och vilka personer som beställt denna bearbetning och i vilken utsträckning. Till skrivelserna bifogades sammanställningar över bland annat den skyddade arten och det aktuella regleringsåret samt namn på och adressen till den jordbrukare som hade odlat skördeprodukten. Sammanställningen innehöll dock varken någon kopia av odlingsförklaringarna eller andra bevis.
RWZ lämnade inte ut den begärda informationen och motiverade detta genom att göra gällande tre uppsättningar skäl. RWZ ansåg för det första att respektive begäran ska innehålla de uppgifter som pekar på att det hade utfört bearbetningstjänster som omfattades av informationsskyldigheten i artikel 14.3 sjätte strecksatsen i förordning nr 2100/94. RWZ ansåg för det andra att endast de skrivelser med en begäran om information som hade inkommit under det regleringsår som de avsåg var rättsligt relevanta. För det tredje gick det inte av den bearbetning som hade ägt rum inom ramen för avtalsenlig odling för rättsinnehavares räkning att sluta sig till en eventuell användning av utsäde till sådd.
STV:s talan mot RWZ bifölls i första instans. Rätten ansåg dels att det inte fanns någon tidsfrist för när en begäran om information skulle lämnas in, dels att förklaringarna om avtalsenlig odling utgjorde tillräckligt stöd för att bearbetningsföretagets informationsskyldighet skulle aktualiseras, såvitt jordbrukaren som odlade i enlighet med ett förökningsavtal hade en faktisk möjlighet att använda det ifrågavarande utsädet till sådd. RWZ överklagade domen till den hänskjutande domstolen.
Oberlandesgericht Düsseldorf, som var osäker på tolkningen av artikel 14.3 sjätte strecksatsen i förordning nr 2100/94 och artikel 9.2 och 9.3 i förordning nr 1768/95, beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
1)
Är ett bearbetningsföretag enligt artikel 14.3 sjätte strecksatsen i förordning nr 2100/94 samt artikel 9.2 och 9.3 i förordning nr 1768/95 endast skyldigt att lämna ut information när rättsinnehavarens begäran härom framställs till bearbetningsföretaget före utgången av det regleringsår som begäran avser (eller, om flera regleringsår avses, före utgången av det sista regleringsåret)?
2)
För det fall den första frågan ska besvaras jakande:
Ska en begäran om information anses ha inkommit ”inom fristen” när rättsinnehavaren i nämnda begäran endast åberopar omständigheter som tyder på att bearbetningsföretaget – i avsikt att kunna så – har bearbetat eller har för avsikt att bearbeta skördeprodukter vilka en i begäran namngiven jordbrukare har erhållit genom att plantera förökningsmaterial av den skyddade sorten, eller måste rättsinnehavaren därutöver förete bevisning (till exempel i form av en kopia av jordbrukarens odlingsförklaring) för de omständigheter som åberopas i begäran?
3)
Rör det sig om indikationer som kan läggas till grund för en informationsplikt för bearbetningsföretaget när nämnda företag, i egenskap av rättsinnehavarens representant, genomför ett förökningsavtal, som rättsinnehavaren har ingått med en jordbrukare som genomför förökningen, för att framställa för försäljning godkänt utsäde av den skyddade arten, då – och på grund av att – jordbrukaren inom ramen för genomförandet av nämnda avtal faktiskt har getts rätt att använda en del av förökningsutsädet för plantering?
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida artikel 9.3 i förordning nr 1768/95 ska tolkas så, att bearbetningsföretagets informationsskyldighet avseende skyddade växtsorter upphör att gälla när innehavaren av rätten till dessa sorter begärt information efter utgången av det regleringsår som begäran avser.
Liksom framgår av själva lydelsen i artikel 9.3 i förordning nr 1768/95 är bearbetningsföretaget skyldigt att lämna den information som avses under artikel 9.2 b–e när nämnda information gäller det regleringsår inom vilket begäran gjordes.
En begäran som gäller ett visst regleringsår och som inkommer till nämnda företag efter utgången av detta regleringsår utlöser således i princip inte dess informationsskyldighet.
I artikel 9.3 i förordning nr 1768/95 preciseras emellertid att den information som begärts också kan gälla ett eller flera föregående regleringsår för vilka rättsinnehavaren inte tidigare har begärt information. I detta avseende preciserar bestämmelsen att det första regleringsår för vilket informationen ska lämnas ska vara det år under vilket den första av dessa begäran om information gjordes med hänsyn till den sort eller de sorter och det bearbetningsföretag som är aktuella.
Det följer således av själva lydelsen i denna bestämmelse att rättsinnehavaren kan begära information från ett bearbetningsföretag gällande ett eller flera regleringsår som föregår det innevarande under förutsättning att denne till det berörda bearbetningsföretaget har lämnat in en första begäran om information avseende sorten under det första av dessa föregående regleringsår.
Denna tolkning bekräftas av själva syftet i förordning nr 1768/95, vilket enligt artikel 14.3 i förordning nr 2100/94 är att skydda förädlarnas och jordbrukarnas legitima intressen. I artikel 2.2 i förordning nr 1768/95 understryks nämligen behovet av att bibehålla en skälig balans mellan alla dessa intressen i syfte att skydda dem.
I detta sammanhang konstaterar domstolen att den franska språkversionen av artikel 9.3 i förordning nr 1768/95, till skillnad från flera andra språkversioner, inte begränsar möjligheten att begära information till högst tre regleringsår som föregår det innevarande regleringsåret.
För det första och i motsats till vad STV har anfört, skulle det strida mot syftet i förordning nr 1768/95, såsom detta redovisas ovan i punkt 26 i denna dom, att anse att det inte finns någon tidsmässig begränsning för bearbetningsföretagets informationsskyldighet.
För det andra innehåller artikel 8.3 i nämnda förordning, som avser jordbrukarens informationsskyldighet, en uttrycklig begränsning av förädlarens möjlighet att begära information till sådan som gäller högst tre regleringsår som föregår innevarande regleringsår. Eftersom jordbrukarens informationsskyldighet är nästan identisk med bearbetningsföretagets, finns det ingen anledning att med avseende på vilka perioder som skulle kunna omfattas av rättsinnehavarens begäran göra någon åtskillnad dem emellan beroende på till vilken person begäran riktas.
En dylik tolkning av artikel 9.3 i förordning nr 1768/95 ger följaktligen det bästa skyddet för dels förädlarnas intressen, eftersom dessa är tämligen flexibla vad gäller att lämna in en begäran om information, dels bearbetningsföretagens intressen, eftersom de enbart måste bevara den begärda informationen en begränsad tid och detta efter att först ha varskotts.
I förevarande fall framgår det av begäran om förhandsavgörande att STV i två serier med skrivelser uppmanat RWZ att lämna information. Den första serien avsåg information gällande regleringsåret 2005/2006 och skickades den 30 juni, den 7 augusti och den 15 september 2006 samt den 30 april 2007. Den andra serien avsåg information gällande regleringsåret 2006-2007 och skickades den 25 och den 29 juni 2007, den 23 november 2007 och den 29 maj 2008.
Mot bakgrund dels av att ett regleringsår, i enlighet med artikel 7.2 i förordning nr 1768/95, sträcker sig från och med den 1 juli ett kalenderår till och med den 30 juni följande kalenderår, dels av att det av begäran om förhandsavgörande inte går att sluta sig till vare sig vilka skyddade sorter som SVT avsåg i sina skrivelser eller huruvida det rörde sig om en första begäran om information i den mening som avses i artikel 9.3 andra meningen i denna förordning, ankommer det på den hänskjutande domstolen att avgöra vilka av dessa skrivelser som lämnats in inom den utsatta tidsfristen.
Den första frågan ska följaktligen besvaras enligt följande. Artikel 9.3 i förordning nr 1768/95 ska tolkas så, att ett bearbetningsföretags skyldighet att lämna information avseende skyddade växtsorter utlöses när begäran om information som avser ett visst regleringsår har lämnats in före utgången av detta regleringsår. En sådan skyldighet kan emellertid gälla information som avser upp till tre regleringsår som föregår det innevarande, under förutsättning att rättsinnehavaren till samma bearbetningsföretag har gjort en första begäran gällande samma sorter under det första av de regleringsår som avses i begäran om information.
Den andra och den tredje frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt sin andra och sin tredje fråga, som ska besvaras tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 14.3 i förordning nr 2100/94, och artikel 9 i förordning nr 1768/95, ska tolkas på så sätt att, för det första, den omständigheten att en jordbrukare avtalsenligt odlat en skyddad växtsort till förmån för den person som äger rätten till denna sort, skulle kunna utgöra en sådan indikation som utlöser informationsskyldigheten för den person som har bearbetat för försäljning godkänt utsäde för denna sort, och, för det andra, rättsinnehavaren i sin begäran om information ska bifoga bevis för de indikationer som denne anfört till stöd för sin rätt till denna information.
Domstolen understryker att det inte någonstans i artikel 9.4 i förordning nr 1768/95 jämförd med artikel 8.4 i samma förordning, som anger de formella krav som rättsinnehavarens begäran om information till bearbetningsföretaget ska uppfylla, krävs på att nämnda begäran ska innehålla bevis för de indikationer som lagts fram. Enligt artikel 8.4 andra stycket första meningen i förordning nr 1768/95 kan en sådan begäran till och med göras muntligen.
Vad gäller avtalsenligt odlande har domstolen redan slagit fast att en jordbrukares förvärv av förökningsmaterial från en av rättsinnehavarens skyddade sorter i detta avseende ska anses utgöra en indikation som utlöser jordbrukarens informationsskyldighet i förhållande till rättsinnehavaren (se dom av den 10 april 2003 i mål C-305/00, Schulin, s. I-3525, punkt 65).
Den omständigheten att en jordbrukare avtalsenligt, till förmån för en rättsinnehavare, har odlat en växtsort som skyddats utgör en indikation på att denna jordbrukare skulle kunna förfoga över utsäde av den skyddade sorten, utsäde för vilket han skulle kunna ha för avsikt att begära den förmån som avses i artikel 14.3 i förordning nr 2100/94.
En sådan omständighet medför dock inte i sig att rättsinnehavaren automatiskt har rätt att erhålla information från bearbetningsföretaget.
Visserligen följer det av artikel 14.3 i förordning nr 2100/94 att en sådan rätt är tillämplig när en jordbrukare drar nytta av eller har för avsikt att dra nytta av den förmån som han tillerkänns enligt denna artikel. Domstolen har emellertid slagit fast att denna rätt gäller gentemot ett bearbetningsföretag så snart rättsinnehavaren har indikationer på att företaget har bearbetat eller har för avsikt att bearbeta den skördeprodukt som erhållits genom att odla förökningsmaterial av den skyddade sorten till utsäde (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 oktober 2004 i mål
C-336/02, Brangewitz, REG 2004, s. I-9801
, punkt 53).
Den omständigheten att en jordbrukare avtalsenligt har odlat en skyddad växtsort utgör i detta sammanhang alltså inte i sig en indikation på att ett bearbetningsföretag har bearbetat eller har för avsikt att bearbeta den skördeprodukt som erhållits genom att odla förökningsmaterial av nämnda sort till utsäde.
Med hänsyn till situationen i målet vid den nationella domstolen skulle det på sin höjd kunna vara fråga om en omständighet bland många andra mot bakgrund av vilka det skulle kunna slås fast att en sådan indikation föreligger. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva omständigheterna i målet och avgöra om så är fallet i det nationella målet.
Den andra och den tredje tolkningsfrågan ska således besvaras enligt följande. Artikel 14.3 sjätte strecksatsen i förordning nr 2100/94 och artikel 9 i förordning nr 1768/95 ska tolkas så, att en rättsinnehavares begäran om information från ett bearbetningsföretag inte måste innehålla bevis för de indikationer som görs gällande i nämnda begäran. Den omständigheten att en jordbrukare avtalsenligt odlar en skyddad växtsort utgör heller inte i sig en indikation på att ett bearbetningsföretag har bearbetat eller har för avsikt att bearbeta den skördeprodukt som erhålls genom att förökningsmaterial av nämnda sort odlas till utsäde. En sådan omständighet kan emellertid, beroende på övriga omständigheter i målet, leda till att det fastslås att en sådan indikation föreligger, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att avgöra i det mål som är anhängigt vid den.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:

1)
Artikel 9.3 i kommissionens förordning (EG) nr 1768/95 av den 24 juli 1995 om införande av genomförandebestämmelser för det undantag i jordbruket som föreskrivs i artikel 14.3 i rådets förordning (EG) nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 2605/98 av den 3 december 1998, ska tolkas så, att ett bearbetningsföretags skyldighet att lämna information avseende skyddade växtsorter utlöses när begäran om information som avser ett visst regleringsår har lämnats in före utgången av detta regleringsår. En sådan skyldighet kan emellertid gälla information som avser upp till tre regleringsår som föregår det innevarande under förutsättning att en innehavare av gemenskapens växtförädlarrätt till samma bearbetningsföretag har gjort en första begäran gällande samma sorter under det första av de regleringsår som avses i begäran om information.

2)
Artikel 14.3 sjätte strecksatsen i rådets förordning (EG) nr 2100/94 av den 27 juli 1994 om gemenskapens växtförädlarrätt och artikel 9 i förordning nr 1768/95, i dess lydelse enligt förordning nr 2605/98, ska tolkas så, att en begäran om information från en innehavare av gemenskapens växtförädlarrätt till ett bearbetningsföretag inte måste innehålla bevis för de indikationer som görs gällande i nämnda begäran. Den omständigheten att en jordbrukare avtalsenligt odlar en skyddad växtsort utgör heller inte i sig en indikation på att ett bearbetningsföretag har bearbetat eller har för avsikt att bearbeta den skördeprodukt som erhålls genom att förökningsmaterial av nämnda sort odlas till utsäde. En sådan omständighet kan emellertid, beroende på övriga omständigheter i målet, leda till att det fastslås att en sådan indikation föreligger, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att avgöra i det mål som är anhängigt vid den.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.