CELEX: 62012CJ0131
Asmens duomenys
Fizinių asmenų apsauga tvarkant šiuos duomenis
Direktyva 95/46/EB
2, 4, 12 ir 14 straipsniai
Dalykinė ir teritorinė taikymo sritis
Internetinės paieškos varikliai
Tinklalapiuose esančių duomenų tvarkymas
Šių duomenų paieška, indeksavimas ir kaupimas
Paieškos variklio eksploatuotojo atsakomybė
Padalinys valstybės narės teritorijoje
Šio eksploatuotojo pareigų ir duomenų subjekto teisių apimtis
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija
7 ir 8 straipsniai

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (
OL L 281, p. 31
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 15 t., p. 355) 2 straipsnio b ir d punktų, 4 straipsnio 1 dalies a ir c punktų, 12 straipsnio b punkto, 14 straipsnio pirmos pastraipos a punkto ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 8 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Google Spain SL
(toliau –
Google Spain
) ir
Google Inc
., vienos šalies, ginčą su
Agencia Española de Protección de Datos
(Duomenų apsaugos agentūra, toliau – AEPD) ir M. Costeja González, kita šalimi, dėl šios agentūros sprendimo pripažinti M. Costeja González skundą, pateiktą dėl šių dviejų bendrovių, pagrįstu ir nurodyti
Google Inc
. imtis priemonių pašalinti M. Costeja González asmens duomenis iš savo rodyklės ir panaikinti prieigą prie jos.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyvos 95/46, kurios tikslas, kaip nurodyta 1 straipsnyje, yra apsaugoti fizinių asmenų pagrindines teises ir laisves, o ypač jų teisę į privatų gyvenimą tvarkant asmens duomenis, ir pašalinti asmens duomenų judėjimo kliūtis, 2, 10, 18–20 ir 25 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(2)
kadangi duomenų tvarkymo sistemos skirtos tarnauti žmogui; kadangi nepriklausomai nuo fizinių asmenų tautybės ar gyvenamos vietos, duomenys turi būti tvarkomi gerbiant žmogaus teises ir laisves, ypač privatumo teisę [teisę į privatų gyvenimą], taip pat remiant <...> žmonių gerovę;
<...>
(10)
kadangi asmens duomenų tvarkymą reglamentuojančių nacionalinių įstatymų tikslas – apsaugoti pagrindines teises ir laisves, ypač privatumo teisę, ir tai pripažįstama [1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos] Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 straipsnyje, taip pat Bendrijos teisės aktų bendruosiuose principuose; kadangi dėl šios priežasties, suvienodinant tokius įstatymus, negali būti sumažinta juose numatyta apsauga, o priešingai – turi būti siekiama aukšto apsaugos lygio visoje Bendrijoje;
<...>
(18)
kadangi, norint užtikrinti, kad asmenims suteikiama visa apsauga, kurią jiems numato ši direktyva, bet kokie asmens duomenys Bendrijoje turi būti tvarkomi laikantis vienos iš valstybių narių įstatymų; kadangi, jeigu atsakomybę už duomenų tvarkymą prisiima kurioje nors valstybėje narėje įsisteigęs duomenų valdytojas, tai turėtų reglamentuoti būtent tos valstybės įstatymai [kadangi šiuo atveju tikslinga, kad bet kurio asmens, veikiančio valstybėje narėje įsteigto duomenų valdytojo nurodymu, atliekamam duomenų tvarkymui būtų taikomi šios valstybės teisės aktai];
(19)
kadangi duomenų valdytojas, įsisteigęs [kadangi padalinys] kurioje nors valstybėje narėje [neatsiejamas nuo to], [kad jis] gali veiksmingai ir realiai [joje] užsiimti savo veikla pagal nusistovėjusią tvarką [per nuolatinį vienetą]; kadangi įmonės [tokiam padaliniui pasirinkta] teisinė forma nėra lemiamas veiksnys: tai gali būti paprastas skyrius [filialas] ar dukterinė įmonė su juridinio asmens teisėmis [teisinį subjektiškumą turinti dukterinė bendrovė]; kadangi kai kelių valstybių narių teritorijoje steigiamas vienas duomenų valdytojas, ypač filialas, norėdamas išvengti bet kokio nacionalinių taisyklių apėjimo, jis privalo užtikrinti, kad kiekvienas įsteigtas padalinys vykdys nacionalinės teisės aktų nustatytas jo veiklai taikomas prievoles;
(20)
kadangi tai, kad duomenis tvarko trečiojoje šalyje įsisteigęs asmuo, neturėtų kliudyti šioje direktyvoje numatytai asmenų apsaugai; kadangi tokiais atvejais tvarkymą turėtų reglamentuoti tos valstybės narės, kurioje įrengtos duomenų tvarkymui naudojamos priemonės, priimti teisės aktai, ir turėtų būti garantijos, kurios užtikrintų, kad šioje direktyvoje numatytos teisės ir prievolės yra tikrai gerbiamos;
<...>
(25)
kadangi apsaugos principai turi atsispindėti, viena vertus – atitinkamas prievoles paskiriant asmenims, <...> atsakingiems už tvarkymą, ypač už duomenų kokybę, techninį saugumą, pranešimą prižiūrinčiai valdžios institucijai ir aplinkybes, kurioms esant galima tvarkyti, o kita vertus, suteikiant tiems asmenims, apie kuriuos yra tvarkomi duomenys, teisę [būti informuotiems apie vykdomą tvarkymą, susipažinti su tvarkomais duomenimis,] reikalauti ištaisyti duomenis ar netgi prieštarauti dėl jų tvarkymo tam tikromis aplinkybėmis“.
Direktyvos 95/46 2 straipsnyje nustatyta, kad „[š]ioje direktyvoje:
a)
„asmens duomenys“ reiškia bet kurią informaciją, susijusią su asmeniu (duomenų subjektu), kurio tapatybė yra nustatyta arba gali būti nustatyta; asmuo, kurio tapatybė gali būti nustatyta, yra tas asmuo, kurio tapatybė gali būti nustatyta tiesiogiai ar netiesiogiai, ypač pasinaudojus nurodytu asmens identifikavimo kodu arba vienu ar keliais to asmens fizinei, fiziologinei, protinei, ekonominei, kultūrinei ar socialinei tapatybei būdingais veiksniais;
b)
„asmens duomenų tvarkymas“ (tvarkymas) reiškia bet kurią operaciją ar operacijų rinkinį, automatiniais arba neautomatiniais būdais atliekamus su asmens duomenimis, kaip antai: rinkimas, užrašymas, rūšiavimas, saugojimas, adaptavimas ar keitimas, atgaminimas [paėmimas], paieška [peržiūra], naudojimas, atskleidimas perduodant, platinant [skleidžiant] ar kitu būdu padarant juos prieinamus, išdėstymas reikiama tvarka ar sujungimas derinant, blokavimas, trynimas ar naikinimas;
<...>
d)
„duomenų valdytojas“ reiškia tokį fizinį ar juridinį asmenį, valstybės valdžios instituciją, agentūrą ar bet kurį kitą organą, kuris vienas ar drauge su kitais nustato asmens duomenų tvarkymo tikslus ir būdus; jeigu tvarkymo tikslus ir būdus nusako nacionaliniai arba Bendrijos įstatymai bei norminiai aktai, tai duomenų valdytoją arba specifinius kriterijus, pagal kuriuos skiriamas duomenų valdytojas, gali apibrėžti nacionaliniai arba Bendrijos įstatymai;
<...>“
Šios direktyvos 3 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje nurodyta:
„Ši direktyva taikoma automatiniais būdais tvarkant asmens duomenis ištisai arba dalimis ir neautomatiniais būdais tvarkant asmens duomenis, kai tie duomenys sudaro arba yra skirti sudaryti rinkmenų sistemos dalį.“
Šios direktyvos 4 straipsnyje „Taikytina nacionalinė teisė“ numatyta:
„1.   Kiekviena valstybė narė taiko nacionalines nuostatas, kurias ji priima pagal šią direktyvą, kai tvarkomi asmens duomenys, jeigu:
a)
tvarkoma, duomenų valdytojo padaliniui veikiant valstybės narės teritorijoje; jeigu tas pats duomenų valdytojas steigiamas kelių valstybių narių teritorijoje, jis privalo imtis reikalingų priemonių, kad kiekvienas jo padalinys vykdytų taikytinų nacionalinių įstatymų nustatytas prievoles;
b)
duomenų valdytojas įsikūręs ne valstybės narės teritorijoje, bet tokioje vietoje, kur jos nacionaliniai įstatymai galioja, remiantis tarptautine viešąja teise;
c)
duomenų valdytojas įsisteigęs ne Bendrijos teritorijoje ir tvarkydamas asmens duomenis naudojasi automatine ar kitokia įranga, esančia minėtos valstybės narės teritorijoje, nebent tokia įranga būtų naudojama tiktai duomenis tranzitu persiunčiant per Bendrijos teritoriją.
2.   Susiklosčius 1 dalies c punkte nurodytoms aplinkybėms, duomenų valdytojas privalo paskirti atstovą, įsteigtą minėtos valstybės narės teritorijoje, nepažeisdamas nuostatų dėl teisinių veiksmų, kurių gali būti imtasi prieš patį duomenų valdytoją.“
Direktyvos 95/46 II skyriaus I skirsnio „Duomenų kokybės principai“ 6 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Valstybės narės numato, kad asmens duomenys turi būti:
a)
tvarkomi teisingai ir teisėtai;
b)
surinkti įvardintais, aiškiai apibrėžtais ir teisėtais tikslais, o po to [ne]tvarkomi su šiais tikslais [ne]suderintais būdais. Tolesnis duomenų tvarkymas istoriniais, statistiniais ar moksliniais tikslais laikomas suderinamu dalyku, su sąlyga, kad valstybės narės numato atitinkamas apsaugos priemones;
c)
adekvatūs, susiję ir savo apimtimi neviršijantys tikslų, kuriems jie renkami ir (arba) vėliau tvarkomi;
d)
tikslūs ir, jei būtina, nuolat atnaujinami; turi būti imtasi visų reikalingų priemonių, kad duomenys, kurie yra netikslūs ar neišsamūs, palyginti su tikslais, dėl kurių jie buvo surinkti ar po to tvarkomi, būtų ištrinti arba ištaisyti;
e)
laikomi tokio pavidalo, kad duomenų subjektų tapatybes būtų galima nustatyti ne ilgiau, nei tai yra reikalinga tais tikslais, dėl kurių duomenys buvo surinkti arba po to tvarkomi. Valstybės narės išdėsto asmens duomenų, ilgesnį laiką saugomų dėl istorinės, statistinės ar mokslinės paskirties, atitinkamas apsaugos priemones.
2.   Duomenų valdytojo pareiga užtikrinti, kad būtų laikomasi šio straipsnio 1 dalies.“
Direktyvos 95/46 II skyriaus II skirsnio „Duomenų tvarkymo teisėtumo kriterijai“ 7 straipsnyje nurodyta:
„Valstybės narės numato, kad asmens duomenis galima tvarkyti tik tuo atveju, jeigu:
<...>
f)
tvarkyti reikia dėl teisėtų interesų, kurių siekia duomenų valdytojas arba trečioji šalis (šalys), kurioms atskleidžiami duomenys, išskyrus atvejus, kai duomenų subjekto, kuriam pagal 1 straipsnio 1 dalį reikalinga apsauga, teisės ir laisvės yra viršesnės nei šie interesai [išskyrus atvejus, kai duomenų subjekto interesas arba pagrindinės teisės ir laisvės, kurioms reikalinga apsauga pagal 1 straipsnio 1 dalį, yra viršesni].“
Šios direktyvos 9 straipsnyje „Asmens duomenų tvarkymas ir laisvė reikšti savo mintis ir įsitikinimus“ nustatyta:
„Valstybės narės numato išimtis ir nukrypimus nuo šio skyriaus bei IV ir VI skyriaus, kai asmens duomenys tvarkomi tik žurnalistiniais sumetimais arba meninės ar literatūrinės raiškos tikslais, bet tiktai tuomet, jeigu šios išimtys reikalingos, norint privatumo teisę [teisę į privatų gyvenimą] suderinti su laisve reikšti savo mintis ir įsitikinimus reglamentuojančiomis taisyklėmis.“
Tos pačios direktyvos 12 straipsnyje „Teisė gauti informaciją“ nustatyta:
„Valstybės narės garantuoja kiekvienam duomenų subjektui teisę reikalauti, kad duomenų valdytojas:
<...>
b)
[ati]tinkamai ištaisytų, ištrintų arba blokuotų duomenis, kurie tvarkomi nesilaikant šios direktyvos nuostatų, o ypač, kai tie duomenys yra neišsamūs ar netikslūs;
<...>“
Direktyvos 95/46 14 straipsnyje „Duomenų subjekto teisė prieštarauti“ nurodyta:
„Valstybės narės suteikia duomenų subjektui teisę:
a)
bent 7 straipsnio e ir f punktuose nurodytais atvejais [remiantis] privalomu teisėtu pagrindu, susijusiu su jo konkrečia padėtimi, prieštarauti duomenų apie jį tvarkymui, išskyrus, kai nacionaliniai įstatymai nustato kitaip. Kai prieštaraujama pagrįstai, tvarkant duomenų valdytojo iniciatyva, tokie duomenys nebegali būti toliau tvarkomi;
<...>“
Direktyvos 28 straipsnis „Priežiūros institucija“ suformuluotas taip:
„1.   Kiekviena valstybė narė numato, kad viena ar daugiau valdžios institucijų privalo kontroliuoti, kaip jos teritorijoje yra taikomos pagal šią direktyvą valstybių narių priimtos nuostatos.
<...>
3.   Kiekvienai valdžios institucijai suteikiami:
—
įgaliojimai tirti, kaip antai: įgaliojimai sužinoti tvarkymo operacijų turinį ar įgaliojimai surinkti visą informaciją, reikalingą priežiūros funkcijoms atlikti,
—
įgaliojimai veiksmingai įsikišti, pavyzdžiui, <...> įgaliojimai nurodyti blokuoti, ištrinti arba sunaikinti duomenis, laikinai arba visiškai uždrausti tvarkyti duomenis <...>
—
<...>
Priežiūros institucijų priimti sprendimai, sukėlę nusiskundimų, gali būti skundžiami teismuose.
4.   Kiekviena priežiūros institucija nagrinėja bet kurio asmens ar tam asmeniui atstovaujančios asociacijos iškeltus ieškinius dėl jo teisių ir laisvių apsaugos tvarkant asmens duomenis. Suinteresuotam asmeniui pranešama apie ieškinio baigtį.
<...>
6.   Kad ir kokie nacionaliniai įstatymai būtų taikomi tvarkant aptariamus duomenis, kiekviena priežiūros institucija yra kompetentinga savo valstybės narės teritorijoje naudotis pagal šio straipsnio 3 dalį jai suteiktais įgaliojimais. Kiekviena valdžios institucija gali būti kitos valstybės narės valdžios institucijos paprašyta pasinaudoti savo įgaliojimais.
Priežiūros institucijos tarpusavyje bendradarbiauja tiek, kiek tai reikalinga jų pareigoms vykdyti, ypač keisdamosi visa naudinga informacija.
<...>“
Ispanijos teisė
Direktyva 95/46 į Ispanijos teisę perkelta 1999 m. gruodžio 13 d. Organiniu įstatymu Nr. 15/1999 dėl asmens duomenų apsaugos (BOE, Nr. 298, 1999 m. gruodžio 14 d., p. 43088).
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2010 m. kovo 5 d. Ispanijoje gyvenantis šios šalies pilietis M. Costeja González kreipėsi į AEPD su skundu dėl
La Vanguardia Ediciones SL
, kuri dideliu tiražu leidžia, be kita ko, Katalonijoje (Ispanija) populiarų dienraštį (toliau –
La Vanguardia
), taip pat dėl
Google Spain
ir
Google Inc
. Skundas grindžiamas tuo, kad internautui atlikus M. Costeja González asmenvardžio paiešką per
Google
grupės paieškos variklį (toliau –
Google Search
), kaip rezultatas pateikiamos nuorodos į du, t. y. 1998 m. sausio 19 d. ir kovo 9 d., dienraščio
La Vanguardia
puslapius su skelbimu, kuriame minimas M. Costeja González asmenvardis, apie areštuoto nekilnojamojo turto pardavimo aukcioną, vykdomą išieškant socialinės apsaugos srities skolą.
Skunde M. Costeja González prašė įpareigoti
La Vanguardia
arba panaikinti šiuos puslapius, arba pakeisti taip, kad juose nebeliktų jo asmens duomenų, arba panaudoti tam tikrus paieškos variklių teikiamus šių duomenų apsaugos įrankius. Jis taip pat prašė įpareigoti
Google Spain
arba
Google Inc
. pašalinti arba paslėpti jo asmens duomenis, kad šie nebūtų pateikiami paieškos rezultatų sąraše ir nuorodose į
La Vanguardia
. M. Costeja González tvirtino, kad visa skola, dėl kurios jam taikytas areštas, sumokėta jau prieš daug metų ir nebėra poreikio jį toliau minėti.
2010 m. liepos 30 d. AEPD atmetė skundo dalį, susijusią su
La Vanguardia
, nes Darbo ir socialinių reikalų ministerijai pareikalavus atitinkama informacija šiame laikraštyje paskelbta teisėtai, siekiant kiek įmanoma didesnio rengiamo aukciono žinomumo, kad jame dalyvautų kuo daugiau potencialių pirkėjų.
Tačiau skundo dalis, susijusi su
Google Spain
ir
Google Inc.
, patenkinta. AEPD nusprendė, kad duomenų apsaugos teisės aktai taikomi paieškos variklių eksploatuotojams, nes šie tvarko duomenis, yra jų valdytojai ir veikia kaip informacinės visuomenės paslaugų tarpininkai. AEPD nutarė, kad turi kompetenciją įpareigoti paieškos variklių eksploatuotojus sunaikinti duomenis ir uždrausti prieigą prie tam tikrų duomenų, kai mano, kad šių duomenų lokalizacija ir sklaida gali kelti pavojų pagrindinei teisei į asmens duomenų apsaugą ir apskritai asmens orumui, o tai apima ir tuos atvejus, kai suinteresuotasis asmuo paprasčiausiai pageidauja, kad tokie duomenys nebūtų žinomi tretiesiems asmenims. AEPD nusprendė, kad tokia pareiga gali būti nustatyta tiesiogiai paieškos variklių eksploatuotojams ir nebūtina, kad duomenys ar informacija būtų ištrinti iš tinklalapio, kuriame jie yra, be kita ko, tais atvejais, kai ši informacija atitinkamame tinklalapyje turi būti palikta vadovaujantis teisės nuostata.
Dėl šio sprendimo
Google Spain
ir
Google Inc.
kreipėsi į
Audiencia Nacional
ir pateikė du atskirus ieškinius, o dėl jų pradėtas bylas šis teismas sujungė.
Sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas teismas nurodo, kad šiose bylose kyla klausimas, kokias pareigas turi paieškos variklių eksploatuotojai, kad būtų apsaugoti asmens duomenys tų suinteresuotųjų asmenų, kurie pageidauja, kad tam tikra trečiųjų asmenų interneto svetainėse skelbiama informacija, kurią sudarantys asmens duomenys apie šiuos asmenis leidžia susieti šią informaciją su šiais asmenimis, nebūtų neribotai lokalizuojami, indeksuojami ir pateikiami internautams. Atsakymas į šį klausimą priklauso nuo Direktyvos 95/46 išaiškinimo situacijoje, susiklosčiusioje dėl po šios direktyvos paskelbimo atsiradusių informacinių technologijų.
Šiomis aplinkybėmis
Audiencia Nacional
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinus klausimus:
„1.
Ar, atsižvelgiant į Direktyvos [95/46] ir ją perkeliančių Ispanijos asmens duomenų teisinės apsaugos aktų teritorinę taikymo sritį:
a)
Laikytina, kad egzistuoja [Direktyvos 95/46] 4 straipsnio 1 dalies a punkte minimas „padalinys“, jei įvykdyta bent viena iš šių sąlygų:
—
kai paieškos variklio eksploatuotojas įsteigia valstybėje narėje savo filialą arba dukterinę bendrovę, kurių veikla orientuojama į šios valstybės narės gyventojus, kad reklamuotų ir parduotų šio paieškos variklio rodomiems reklaminiams pranešimams skirtas vietas,
arba
—
kai patronuojančioji bendrovė nurodo šioje valstybėje narėje įsteigtą dukterinę bendrovę kaip savo atstovę ir dviejų konkrečių duomenų rinkmenų, kuriose saugomi su patronuojančiąja įmone reklamos sutartis sudariusių klientų duomenys, duomenų valdytoją,
arba
—
kai šioje valstybėje narėje įsteigtas filialas arba dukterinė bendrovė perduoda ne Europos Sąjungoje įsteigtai patronuojančiajai bendrovei jai skirtus duomenų subjektų ir asmens duomenų apsaugos priežiūros institucijų prašymus ir reikalavimus, net jei toks bendradarbiavimas vyksta savanoriškai?
b)
Ar [Direktyvos 95/46] 4 straipsnio 1 dalies c punktą reikia aiškinti taip, kad „naudojamasi įranga, esančia minėtos valstybės narės teritorijoje“:
—
kai paieškos variklis naudoja automatinio naršymo programas arba robotus šioje valstybėje narėje esančiuose serveriuose saugomose interneto svetainėse esančiai informacijai surasti ir indeksuoti,
arba
—
kai naudojamasi valstybės narės sričių vardais (DNS), o paieška vykdoma ir jos rezultatai pateikiami šios valstybės narės kalba?
c)
Ar laikinas paieškos variklio indeksuotos interneto informacijos laikymas gali būti pripažintas naudojimusi įranga, kaip tai suprantama pagal [Direktyvos 95/46] 4 straipsnio 1 dalies c punktą? Jei atsakymas į šį klausimą yra teigiamas, ar galima laikyti, kad šis ryšio kriterijus yra įvykdytas, jei dėl su konkurencija susijusių priežasčių įmonė atsisako nurodyti vietą, kur ji laiko šią indeksuotą informaciją?
d)
Nesvarbu, kaip bus atsakyta į pirma pateiktus klausimus, ypač tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nuspręstų, kad neįvykdyti [Direktyvos 95/46] 4 straipsnyje numatyti ryšio kriterijai, ar:
atsižvelgiant į [Chartijos] 8 straipsnį, valstybėje narėje, kurioje yra ginčo traukos centras ir kurioje galima veiksmingiau apginti <...> Sąjungos piliečių teises, reikia taikyti [Direktyvą]?
2.
Dėl paieškos variklio, kaip turinio teikimo priemonės, veikimo operacijų, kiek tai susiję su [Direktyva 95/46]:
a)
ar [
Google Search
], kaip turinio teikimo priemonės, veikimo operacijos, kurias sudaro trečiųjų asmenų paskelbtos ar internete esančios informacijos suradimą, automatiniu būdu atliekamą indeksavimą, laikiną jos laikymą ir galiausiai pateikimą interneto naudotojams tam tikra pasirinkta tvarka, laikytinos „duomenų tvarkymu“, kaip tai suprantama pagal [Direktyvos 95/46] 2 straipsnio b punktą, kai ši informacija apima trečiųjų asmenų turimus asmens duomenis?
b)
Jei atsakymas į pirma pateiktą klausimą būtų teigiamas, ar atsižvelgiant į pirma apibūdintas operacijas [Direktyvos 95/46] 2 straipsnio d punktą reikia aiškinti taip, kad įmonė, [
Google Search
] eksploatuotoja, turi būti laikoma asmens duomenų, esančių jos indeksuojamuose tinklalapiuose, valdytoja?
c)
Jei atsakymas į pirma pateiktą klausimą būtų teigiamas:
Ar [AEPD], užtikrindama [Direktyvos 95/46] 12 straipsnio b punkte ir 14 straipsnio [pirmos pastraipos] a punkte įtvirtintų teisių apsaugą, gali tiesiogiai iš [
Google Search
] eksploatuotojo reikalauti iš savo rodyklių pašalinti trečiųjų asmenų paskelbtą informaciją prieš tai nesikreipusi ar tuo pačiu metu nesikreipdama į tinklalapio, kuriame yra ši informacija, savininką?
d)
Jei atsakymas į pirma pateiktą klausimą būtų teigiamas:
Ar paieškos variklių operacijų vykdymas nesiejamas su pareiga apsaugoti šias teises, jei tretieji asmenys teisėtai paskelbia asmens duomenis apimančią informaciją ir ją palieka kilmės tinklalapyje?
3.
Dėl teisės reikalauti ištrinti duomenis ir (arba) prieštarauti jų tvarkymui, siejamos su <...> teise būti pamirštam, apimties pateikiamas toks klausimas:
Ar [Direktyvos 95/46] 12 straipsnio b punkte įtvirtintą teisę reikalauti ištrinti ir blokuoti asmens duomenis ir šios direktyvos 14 straipsnio [pirmos pastraipos] a punkte įtvirtintą teisę prieštarauti duomenų tvarkymui reikia aiškinti taip, kad duomenų subjektas turi teisę kreiptis į paieškos variklio eksploatuotojus ir reikalauti, kad šie nutrauktų su juo susijusios informacijos, pateikiamos trečiųjų asmenų tinklalapiuose, indeksavimą tam, kad šios informacijos nesužinotų interneto naudotojai, jei mano, kad dėl šios informacijos jam gali atsirasti neigiamų padarinių arba jis norėtų būti pamirštas, nors šią informaciją tretieji asmenys paskelbė visiškai teisėtai?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo klausimo a ir b punktų, susijusių su Direktyvos 95/46 dalykine taikymo sritimi
Antrojo klausimo a ir b punktais, kuriuos reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punktas aiškintinas taip, kad paieškos variklio, kaip turinio teikimo priemonės, veikimo operacijos, kurias sudaro internete trečiųjų asmenų paskelbtos ar jau esančios informacijos suradimas, automatiniu būdu atliekamas jos indeksavimas, laikinas laikymas ir galiausiai tam tikra tvarka pateikimas internautams, laikytinos „asmens duomenų tvarkymu“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, kai ši informacija apima asmens duomenis. Jeigu atsakymas į šį klausimą būtų teigiamas, nacionalinis teismas taip pat norėtų žinoti, ar šio straipsnio d punktas aiškintinas taip, kad paieškos variklio eksploatuotojas laikytinas asmens duomenų valdytoju, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą.
Google Spain
ir
Google Inc.
teigia, kad paieškos variklių veikimo operacijų negalima prilyginti trečiųjų asmenų tinklalapiuose esančių duomenų, pateikiamų paieškos rezultatų sąraše, tvarkymui, nes šie varikliai tvarko visą per internetą pasiekamą informaciją, neskirstydami jos į asmens duomenis ir kitokius duomenis. Be to, net darant prielaidą, kad šios veikimo operacijos prilygintinos „duomenų tvarkymui“, paieškos variklio eksploatuotojas neturėtų būti laikomas taip tvarkomų duomenų „valdytoju“, nes jis nežino apie šių duomenų egzistavimą ir jų nekontroliuoja.
Tačiau M. Costeja González, Ispanijos, Italijos, Austrijos, Lenkijos vyriausybės ir Europos Komisija mano, kad atitinkamos operacijos akivaizdžiai sudaro „duomenų tvarkymą“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvą 95/46, tačiau šis tvarkymas skiriasi nuo interneto svetainių rengėjų ir kitais tikslais atliekamo duomenų tvarkymo. Paieškos variklio eksploatuotojas yra jo tvarkomų duomenų „valdytojas“, nes būtent jis nustato šio tvarkymo tikslus ir būdus.
Graikijos vyriausybė mano, kad nagrinėjamos veikimo operacijos laikytinos „tvarkymu“, tačiau, kadangi paieškos varikliai veikia kaip paprasčiausi tarpininkai, juos eksploatuojančių įmonių negalima laikyti „valdytojomis“, išskyrus atvejus, kai duomenis „tarpinėje“ arba „spartinančiojoje“ atmintinėje jos laiko ilgiau, nei tai būtina techniniu požiūriu.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punkte „asmens duomenų tvarkymas“ apibrėžtas kaip reiškiantis „bet kurią operaciją ar operacijų rinkinį, automatiniais arba neautomatiniais būdais atliekam[ą] su asmens duomenimis, kaip antai: rinkimas, užrašymas, rūšiavimas, saugojimas, adaptavimas ar keitimas, atgaminimas [paėmimas], paieška [peržiūra], naudojimas, atskleidimas perduodant, platinant [skleidžiant] ar kitu būdu padarant juos prieinamus, išdėstymas reikiama tvarka ar sujungimas derinant, blokavimas, trynimas ar naikinimas“.
Būtent dėl interneto Teisingumo Teismas jau yra konstatavęs, kad tokiu „tvarkymu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punktą, laikytina asmens duomenų pateikimo interneto puslapyje operacija (žr. Sprendimo
Lindqvist
, C‑101/01,
EU:C:2003:596
, 25 punktą).
Dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamų operacijų pažymėtina, kad neginčijama, jog tarp paieškos variklių surandamų, indeksuojamų, laikomų ir naudotojams pateikiamų duomenų yra ir informacija apie fizinius asmenis, kurių tapatybė nustatyta arba gali būti nustatyta, taigi ir „asmens duomenys“, kaip jie suprantami pagal šios direktyvos 2 straipsnio a punktą.
Taigi, reikia konstatuoti, kad automatiškai, nuolat ir sistemiškai naršydamas po internetą, kad surastų per jį paskelbtą informaciją, paieškos variklio eksploatuotojas „renka“ tokius duomenis, kuriuos „atgamina [paima]“, „užrašo“ ir po to panaudodamas indeksavimo programas „surūšiuoja“, „išsaugo“ savo serveriuose ir prireikus „atskleidžia“ arba „padaro prieinamus“ savo naudotojams jų paieškos rezultatų sąrašų pavidalu. Kadangi šios operacijos aiškiai ir besąlygiškai nurodytos Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punkte, jas reikia laikyti „tvarkymu“, kaip jis suprantamas pagal šią nuostatą, nesvarbu, kad tas pačias operacijas paieškos variklio eksploatuotojas taip pat taiko kitų rūšių informacijai ir neskiria šios kitų rūšių informacijos nuo asmens duomenų.
Šios išvados nepaneigia aplinkybė, kad šie duomenys jau paskelbti internete ir paieškos variklis jų nepakeičia.
Taigi, Teisingumo Teismas jau yra konstatavęs, kad Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punkte nurodytos operacijos turi būti laikomos tvarkymu taip pat tais atvejais, kai jos atliekamos tik su jau paskelbta, pavyzdžiui, žiniasklaidos priemonėse, informacija. Jis šiuo atžvilgiu iš tiesų pabrėžė, kad bendro pobūdžio leidimas tokiu atveju netaikyti Direktyvos 95/46 panaikintų didžiąją jos prasmės dalį (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Satakunnan Markkinapörssi ir Satamedia
, C‑73/07,
EU:C:2008:727
, 48 ir 49 punktus).
Be to, iš Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punkte pateiktos apibrėžties matyti, kad nors asmens duomenų keitimas iš tiesų yra tvarkymas, kaip jis suprantamas pagal šią direktyvą, kitos tame punkte nurodytos operacijos visiškai nesusijusios su tokių duomenų keitimu.
Dėl atsakymo į klausimą, ar paieškos variklio eksploatuotojas laikytinas asmens duomenų, šiuo varikliu tvarkomų vykdant tokią veiklą, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, „valdytoju“, reikia priminti, kad Direktyvos 95/46 2 straipsnio d punkte jis apibrėžtas kaip „fizinis ar juridinis asmuo, valstybės valdžios institucija, agentūra ar bet kuris kitas organas, kuris vienas ar drauge su kitais nustato asmens duomenų tvarkymo tikslus ir būdus“.
Būtent paieškos variklio eksploatuotojas nustato šios veiklos, taigi ir asmens duomenų tvarkymo, kurį jis pats ir atlieka vykdydamas šią veiklą, tikslus ir būdus, taigi jis laikytinas taip tvarkomų duomenų „valdytoju“, kaip tai suprantama pagal minėto 2 straipsnio d punktą.
Beje, reikia konstatuoti, kad ne tik aiškiai šios nuostatos formuluotei, bet ir jos tikslui plačiai apibrėžti „valdytoją“, kad būtų užtikrinta veiksminga ir visapusiška duomenų subjektų apsauga, prieštarautų paieškos variklio eksploatuotojo nepripažinimas valdytoju tuo pagrindu, kad jis nekontroliuoja trečiųjų asmenų tinklalapiuose paskelbtų asmens duomenų.
Atsižvelgiant į tai, reikia pabrėžti, kad asmens duomenų tvarkymas, atliekamas kaip paieškos variklio veikimo operacija, skiriasi nuo interneto svetainių rengėjų vykdomo tvarkymo, kurį sudaro šių duomenų dėjimas į tinklalapį, ir jį papildo.
Be to, neginčijama, kad šis paieškos variklių veikimas turi lemiamą reikšmę šių duomenų visuotinei sklaidai, nes padaro juos pasiekiamus visiems paiešką pagal duomenų subjekto asmenvardį atlikusiems internautams, įskaitant tuos, kurie kitaip nebūtų radę šiuos duomenis skelbiančio tinklalapio.
Paieškos variklių atliekamas internete paskelbtos informacijos rūšiavimas ir kaupimas siekiant palengvinti jų naudotojų prieigą prie internete paskelbtos informacijos, gali lemti tai, kad, šiems naudotojams atlikus paiešką pagal fizinio asmens vardą, kartu su rezultatų sąrašu jiems bus pateikta sustruktūrinta su šiuo asmeniu susijusios informacijos, kurią galima rasti internete, apžvalga, leidžianti sudaryti daugiau ar mažiau išsamų duomenų subjekto profilį.
Taigi, kadangi paieškos variklio veikimas gali daryti didelį neigiamą poveikį pagrindinėms teisėms į privatų gyvenimą ir asmens duomenų apsaugą ir šis poveikis yra papildomas, palyginti su tuo, kurį daro tinklalapių rengėjai, šio paieškos variklio eksploatuotojas, kaip asmuo, kuris nustato šios veiklos tikslus ir būdus, turi užtikrinti, kiek tai patenka į jo atsakomybės, kompetencijos ir galimybių sritį, kad ši veikla atitiktų Direktyvos 95/46 reikalavimus ir joje numatytos garantijos galėtų tapti visiškai veiksmingos, o veiksminga ir visapusiška duomenų subjektų ir visų pirma jų teisės į privataus gyvenimo gerbimą apsauga – iš tiesų įgyvendinta.
Galiausiai aplinkybė, kad tinklalapių rengėjai turi galimybę, pasinaudoję, be kita ko, pašalinimo protokolu „robot.txt“ arba kodais, kaip antai „noindex“ arba „noarchive“, nurodyti paieškos variklių eksploatuotojams pageidavimą pašalinti tam tikrą jų tinklalapyje paskelbtą informaciją ar jos dalį iš šių variklių automatiškai sudarytų rodyklių, nereiškia, kad rengėjams nepateikus tokio nurodymo paieškos variklio eksploatuotojas atleidžiamas nuo atsakomybės už asmens duomenų tvarkymą, kurį jis atlieka veikiant šiam varikliui.
Ši aplinkybė nekeičia fakto, kad šio tvarkymo tikslus ir būdus nustato eksploatuotojas. Be to, net darant prielaidą, kad minėta tinklalapių rengėjų galimybė reiškia, jog jie kartu su eksploatuotoju nustato šio tvarkymo būdus, tai niekaip nesumažintų pastarojo atsakomybės, nes Direktyvos 95/46 2 straipsnio d punkte aiškiai nurodyta, kad tikslus ir būdus jis gali nustatyti „vienas ar drauge su kitais“.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, į antrojo klausimo a ir b punktus reikia atsakyti: Direktyvos 95/46 2 straipsnio b ir d punktai aiškintini taip, kad, viena vertus, paieškos variklio veikimo operacijos, kurias sudaro internete trečiųjų asmenų paskelbtos ar jau esančios informacijos suradimas, automatiniu būdu atliekamas jos indeksavimas, laikinas laikymas ir galiausiai padarymas prieinamos interneto naudotojams tam tikra pasirinkta tvarka, laikytinos „asmens duomenų tvarkymu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punktą, jei ši informacija apima asmens duomenis, ir, kita vertus, paieškos variklio eksploatuotojas laikytinas tokių duomenų „valdytoju“, kaip jis suprantamas pagal minėto 2 straipsnio d punktą.
Dėl pirmojo klausimo a–d punktų, susijusių su Direktyvos 95/46 teritorine taikymo sritimi
Pirmojo klausimo a–d punktais nacionalinis teismas siekia išsiaiškinti, ar tokiomis aplinkybėmis, kaip antai nagrinėjamomis pagrindinėje byloje, galima taikyti nacionalinės teisės aktus, kuriais į vidaus teisę perkelta Direktyva 95/46.
Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nustatė tokias faktines aplinkybes:
—
Google Search
teikiama visame pasaulyje per interneto svetainę
www.google.com
. Daugelyje valstybių egzistuoja šios svetainės vietinės versijos atitinkamų valstybių kalbomis.
Google Search
versija ispanų kalba siūloma per svetainę
www.google.es
, kuri registruota nuo 2003 m. rugsėjo 16 d.
Google Search
yra vienas iš populiariausių interneto paieškos variklių Ispanijoje.
—
Google Search
yra eksploatuojama
Google Inc.
, kuri yra
Google
grupės patronuojančioji bendrovė, kurios registruota buveinė yra Jungtinėse Valstijose.
—
Google Search
indeksuoja viso pasaulio, įskaitant Ispanijoje esančius, tinklalapius. „Paieškos vorų“ arba indeksavimo robotų, t. y. kompiuterinių programų, naudojamų tam, kad metodiškai ir automatiškai nustatytų ir išžvalgytų tinklalapių turinį, indeksuota informacija laikinai laikoma serveriuose, kurių buvimo valstybė nežinoma, nes tai neatskleidžiama konkurencijos sumetimais.
—
Google Search
neapsiroja prieigos prie indeksuotų svetainių turinio teikimu, ji siekia iš to pelno, todėl už tam tikrą mokestį įtraukia įmonių, norinčių pasinaudoti tokiu įrankiu siūlant internautams prekes ir paslaugas, reklaminius pranešimus, siejamus su internautų įvestais paieškos žodžiais.
—
Tinklalapyje
www.google.com
generuojamų reklaminių pranešimų vietoms parduoti
Google
grupė pasitelkia savo dukterinę bendrovę
Google Spain
. 2003 m. rugsėjo 3 d. įsteigtos
Google Spain
, kuri yra savarankiškas ūkio subjektas, registruota buveinė yra Madride (Ispanija). Jos veikla iš esmės orientuota į Ispanijoje veikiančias įmones ir ji veikia kaip šios grupės prekybos agentas šioje valstybėje narėje. Jos įstatuose numatyta, kad ji reklamuoja internetinės reklamos produktus ir paslaugas tretiesiems asmenims, sudaro palankias jų pardavimo sąlygas ir juos parduoda, taip pat užsiima jų rinkodara.
—
Google Inc.
nurodė
Google Spain
kaip dviejų rinkmenų, apie kurias
Google Inc.
pranešė AEPD ir kuriose saugomi sutartis dėl reklamos paslaugų su
Google Inc.
sudariusių klientų asmens duomenys, duomenų valdytoją.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš pradžių klausia dėl Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punkte vartojamos sąvokos „padalinys“ ir šio 4 straipsnio 1 dalies c punkto sąvokos „naudoj[imasis] <...> įranga, esančia minėtos valstybės narės teritorijoje“.
Dėl pirmojo klausimo a punkto
Pirmuojo klausimo a punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punktas aiškintinas taip, kad asmens duomenys laikomi tvarkomais duomenų valdytojo padaliniui vykdant veiklą valstybės narės teritorijoje, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, jei įvykdyta viena ar kelios iš toliau nurodytų sąlygų:
—
paieškos variklio eksploatuotojas įsteigia valstybėje narėje savo filialą arba dukterinę bendrovę, kurių veikla orientuojama į šios valstybės narės gyventojus, kad reklamuotų ir parduotų šio variklio rodomiems reklaminiams pranešimams skirtas vietas, arba
—
patronuojančioji bendrovė nurodo šioje valstybėje narėje įsteigtą dukterinę bendrovę kaip savo atstovę ir dviejų konkrečių rinkmenų, kuriose saugomi su patronuojančiąja bendrove reklamos sutartis sudariusių klientų duomenys, valdytoją, arba
—
šioje valstybėje narėje įsteigtas filialas arba dukterinė bendrovė perduoda ne Europos Sąjungoje įsteigtai patronuojančiajai bendrovei jai skirtus duomenų subjektų ir asmens duomenų apsaugos priežiūros institucijų prašymus ir reikalavimus, net jei toks bendradarbiavimas vyksta savanoriškai?
Dėl pirmos iš šių trijų sąlygų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad
Google Search
yra eksploatuojama ir valdoma
Google Inc.
, be to, nenustatyta, jog
Google Spain
vykdytų Ispanijoje su trečiųjų asmenų svetainėse esančios informacijos ar duomenų indeksavimu ar laikymu tiesiogiai susijusią veiklą. Tačiau reklaminiams pranešimams skirtų vietų reklamavimas ir pardavimas, ką Ispanijoje vykdo
Google Spain
, sudaro esminę
Google
grupės komercinės veiklos dalį, kurią galima laikyti glaudžiai susijusia su
Google Search
.
M. Costeja González, Ispanijos, Italijos, Austrijos, Lenkijos vyriausybės ir Komisija mano, kad dėl
Google Inc.
eksploatuojamo paieškos variklio veikimo ir
Google Spain
veiklos neatsiejamumo pastaroji laikytina
Google Inc
. padaliniu, kuriam vykdant veiklą tvarkomi asmens duomenys. Tačiau
Google Spain
,
Google Inc
. ir Graikijos vyriausybė mano, kad Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punktas neturėtų būti taikomas esant pirmai iš nacionalinio teismo nurodytų trijų sąlygų.
Šiuo atžvilgiu pirmiausia reikia pažymėti, kad Direktyvos 95/46 19 konstatuojamojoje dalyje patikslinama, kad „įsisteigęs [padalinys] kurioje nors valstybėje narėje [neatsiejamas nuo to], [kad] gali veiksmingai ir realiai [joje] užsiimti savo veikla pagal nusistovėjusią tvarką [per nuolatinį vienetą]“ ir kad „įmonės [tokiam padaliniui pasirinkta] teisinė forma nėra lemiamas veiksnys: tai gali būti paprastas skyrius [filialas] ar dukterinė įmonė su juridinio asmens teisėmis [teisinį subjektiškumą turinti dukterinė bendrovė]“.
Neginčijama, kad
Google Spain
vykdo veiksmingą ir realią veiklą per nuolatinį vienetą Ispanijoje. Be to, kadangi turi atskirą teisinį subjektiškumą, ji laikytina
Google Inc.
dukterine bendrove Ispanijos teritorijoje, taigi ir jos „padaliniu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punktą.
Kad būtų tenkinamas šioje nuostatoje įtvirtintas kriterijus, dar reikia, kad duomenų valdytojas asmens duomenis tvarkytų jo padaliniui „vykdant veiklą“ valstybės narės teritorijoje.
Google Spain
ir
Google Inc.
nesutinka, kad taip yra nagrinėjamu atveju, nes pagrindinėje byloje nagrinėjamą asmens duomenų tvarkymą vykdo tik
Google Inc.
, kuri
Google Search
teikia be jokio
Google Spain
, padedančios
Google
grupei vykdyti tik reklaminę veiklą, kuri yra atskira nuo jos paieškos variklio paslaugos, kišimosi.
Tačiau, kaip nurodė, be kita ko, Ispanijos vyriausybė ir Komisija, Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punktu reikalaujama ne to, kad atitinkamą duomenų tvarkymą atliktų „pats“ padalinys, o tik to, kad tvarkymas būtų atliekamas šiam padaliniui „vykdant veiklą“.
Be to, atsižvelgiant į Direktyvos 95/46 tikslą užtikrinti veiksmingą ir visapusišką fizinių asmenų pagrindinių laisvių ir teisių, ypač teisės į privatų gyvenimą, apsaugą tvarkant asmens duomenis, minėtos formuluotės negalima aiškinti siaurai (pagal analogiją žr. Sprendimo
L’Oréal ir kt.
, C‑324/09,
EU:C:2011:474
, 62 ir 63 punktus).
Šiuo atveju reikia pabrėžti, kad visų pirma iš Direktyvos 95/46 18–20 konstatuojamųjų dalių matyti, jog numatydamas ypač plačią šios direktyvos teritorinę taikymo sritį Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė išvengti situacijos, kai asmeniui neužtikrinama joje numatyta apsauga arba vengiama jam ją suteikti.
Atsižvelgiant į šį Direktyvos 95/46 tikslą ir jos 4 straipsnio 1 dalies a punkto formuluotę reikia pripažinti, kad asmens duomenų tvarkymas, vykdomas dėl paslaugos, kaip antai
Google Search
, kuri teikiama įmonės, kurios buveinė yra trečiojoje valstybėje, bet padalinys yra valstybėje narėje, eksploatuojamu paieškos varikliu, poreikių, atliekamas šiam padaliniui „vykdant veiklą“, jei šio padalinio paskirtis – šioje valstybėje narėje reklamuoti ir parduoti šio paieškos variklio rodomiems reklaminiams pranešimams skirtas vietas, kad juo teikiama paslauga duotų pelno.
Tokiomis aplinkybėmis paieškos variklio eksploatuotojo veikla ir atitinkamoje valstybėje narėje esančio jo padalinio veikla iš tiesų yra neatsiejamai susijusios, nes su reklaminiams pranešimams skirtomis vietomis susijusi veikla yra priemonė, kuria siekiama padaryti atitinkamą paieškos variklį ekonomiškai pelningą, o šis variklis savo ruožtu yra šią veiklą leidžianti vykdyti priemonė.
Reikia priminti tai, kas minėta šio sprendimo 26–28 punktuose, kad net asmens duomenų rodymas paieškos rezultatų puslapyje yra tokių duomenų tvarkymas. Kadangi tame pačiame puslapyje kartu su šiais rezultatais rodomos ir su paieškos žodžiais siejamos reklamos, reikia konstatuoti, kad atitinkamas asmens duomenų tvarkymas atliekamas duomenų valdytojo padaliniui valstybės narės, nagrinėjamu atveju – Ispanijos, teritorijoje vykdant reklaminę ir komercinę veiklą.
Tokiomis aplinkybėmis negalima sutikti, kad kaip minėto paieškos variklio veikimo operacija atliekamam asmens duomenų tvarkymui nebūtų taikomos Direktyvoje 95/46 numatytos pareigos ir garantijos, nes tai keltų pavojų jos veiksmingumui ir veiksmingai bei visapusiškai ja siekiamų užtikrinti fizinių asmenų pagrindinių laisvių ir teisių (pagal analogiją žr. Sprendimo
L’Oréal ir kt.
,
EU:C:2011:474
, 62 ir 63 punktus), ypač teisės į privataus gyvenimo gerbimą, apsaugai tvarkant asmens duomenis, kuriai šioje direktyvoje teikiama ypatinga reikšmė, kaip tai matyti, be kita ko, iš jos 1 straipsnio 1 dalies, 2 ir 10 konstatuojamųjų dalių (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Österreichischer Rundfunk ir kt.
, C‑465/00, C‑138/01 ir C‑139/01,
EU:C:2003:294
, 70 punktą; Sprendimo
Rijkeboer
, C‑553/07,
EU:C:2009:293
, 47 punktą ir Sprendimo
IPI
, C‑473/12,
EU:C:2013:715
, 28 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Kadangi vien pirmos iš trijų nacionalinio teismo nurodytų sąlygų pakanka išvadai, kad
Google Spain
atitinka Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punkte numatytą kriterijų, nėra reikalo nagrinėti kitų dviejų sąlygų.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, į pirmojo klausimo a punktą reikia atsakyti, kad Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punktas aiškintinas taip, kad asmens duomenys yra tvarkomi duomenų valdytojo padaliniui vykdant veiklą valstybės narės teritorijoje, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, jei paieškos variklio eksploatuotojas įsteigia valstybėje narėje savo filialą arba dukterinę bendrovę, kurių veikla orientuojama į šios valstybės gyventojus, kad reklamuotų ir parduotų šio paieškos variklio rodomiems reklaminiams pranešimams skirtas vietas.
Dėl pirmojo klausimo b–d punktų
Atsižvelgiant į pirmojo klausimo a punkto atsakymą, į pirmojo klausimo b–d punktus atsakyti nereikia.
Dėl antrojo klausimo c ir d punktų, susijusių su paieškos variklio eksploatuotojo atsakomybe pagal Direktyvą 95/46
Antrojo klausimo c ir d punktais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktas ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktas aiškintini taip, jog tam, kad užtikrintų šiose nuostatose nurodytas teises, paieškos variklio eksploatuotojas privalo iš rezultatų sąrašo, rodomo atlikus paiešką pagal asmens asmenvardį, pašalinti nuorodas į trečiųjų asmenų paskelbtus tinklalapius, kuriuose yra su šiuo asmeniu susijusios informacijos, taip pat tais atvejais, kai šis asmenvardis arba ši informacija nėra prieš tai ištrinti arba tuo pat metu ištrinami iš šių tinklalapių, ir tai padaryti net jei atitinkami duomenys šiuose tinklalapiuose paskelbti teisėtai.
Google Spain
ir
Google Inc.
mano, kad vadovaujantis proporcingumo principu visi prašymai eliminuoti informaciją turi būti teikiami atitinkamo tinklalapio rengėjui, nes šis atsako už šios informacijos paviešinimą, gali įvertinti šio paviešinimo teisėtumą ir turi pačių veiksmingiausių ir mažiau ribojimų lemiančių priemonių padaryti šią informaciją nepasiekiamą. Be to, nustačius paieškos variklio eksploatuotojui reikalavimą pašalinti iš savo rodyklės internete paskelbtą informaciją, būtų nepakankamai atsižvelgta į interneto svetainių rengėjų, kitų internautų ir paties eksploatuotojo pagrindines teises.
Austrijos vyriausybė teigia, kad nacionalinė priežiūros institucija gali įpareigoti tokį eksploatuotoją ištrinti jo turimas trečiųjų asmenų paskelbtos informacijos rinkmenas, tik jei prieš tai buvo konstatuotas atitinkamų duomenų neteisėtumas ar netikslumas arba duomenų subjektas sėkmingai pasinaudojo teise prieštarauti duomenų tvarkymui pateikdamas interneto svetainės, kurioje paskelbta ši informacija, rengėjui prieštaravimą.
M. Costeja González, Ispanijos, Italijos, Lenkijos vyriausybės ir Komisija mano, kad nacionalinė valdžios institucija turi teisę tiesiogiai įpareigoti paieškos variklio eksploatuotoją iš savo rodyklių ir tarpinės atmintinės pašalinti informaciją, apimančią trečiųjų asmenų paskelbtus asmens duomenis, ir neprivalo prieš tai ar tuo pat metu kreiptis į interneto svetainės, kurioje yra ši informacija, rengėją. Be to, M. Costeja González, Ispanijos ir Italijos vyriausybės ir Komisija nurodo, jog aplinkybė, kad ši informacija buvo paskelbta teisėtai ir vis dar yra tinklalapyje, iš kurio paimta, neturi įtakos šio eksploatuotojo pareigoms pagal Direktyvą 95/46. Tačiau Lenkijos vyriausybė mano, kad ši aplinkybė panaikina jo pareigas.
Visų pirma, reikia priminti, kad Direktyva 95/46, kaip matyti iš jos 1 straipsnio ir 10 konstatuojamosios dalies, siekiama užtikrinti aukšto lygio fizinių asmenų pagrindinių laisvių ir teisių, ypač jų teisės į privatų gyvenimą, tvarkant asmens duomenis, apsaugą (šiuo klausimu žr. Sprendimo
IPI
,
EU:C:2013:715
, 28 punktą).
Pagal Direktyvos 95/46 25 konstatuojamąją dalį į šioje direktyvoje numatytus apsaugos principus reikia atsižvelgti, viena vertus, nustatant atitinkamas pareigas duomenis tvarkantiems asmenims, ypač kiek jos susijusios su duomenų kokybe, techniniu saugumu, priežiūros institucijos informavimu, aplinkybėmis, kurioms esant galima tvarkyti, ir, kita vertus, suteikiant asmenims, kurių duomenys tvarkomi, teisę būti informuotiems apie vykdomą duomenų tvarkymą, susipažinti su atitinkamais duomenimis, reikalauti juos ištaisyti ar net tam tikromis aplinkybėmis prieštarauti dėl jų tvarkymo.
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad Direktyvos 95/46 nuostatas, reglamentuojančias asmens duomenų tvarkymą ir galinčias pažeisti pagrindines laisves, visų pirma teisę į privatų gyvenimą, būtina aiškinti atsižvelgiant į pagrindines teises, kurios, vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, yra sudedamoji bendrųjų teisės principų, kurių laikymąsi užtikrina Teisingumo Teismas, ir kurios dabar yra įtrauktos į Chartiją, dalis (žr., be kita ko, Sprendimo
Connolly / Komisija
, C‑274/99 P,
EU:C:2001:127
, 37 punktą ir Sprendimo
Österreichischer Rundfunk ir kt.
,
EU:C:2003:294
, 68 punktą).
Chartijos 7 straipsnyje įtvirtinta teisė į privataus gyvenimo gerbimą, o Chartijos 8 straipsnyje aiškiai skelbiama teisė į asmens duomenų apsaugą. Pastarojo straipsnio 2 ir 3 dalyse patikslinta, kad tokie duomenys turi būti tvarkomi teisingai, nurodytais tikslais ir tik atitinkamam asmeniui sutikus ar kitais įstatymo nustatytais teisėtais pagrindais, kad kiekvienas turi teisę susipažinti su surinktais jo asmens duomenimis ir turi teisę į tai, kad jie būtų ištaisomi, be to, ten nurodyta, kad nepriklausoma institucija kontroliuoja, kaip laikomasi šių taisyklių. Šie reikalavimai įgyvendinti visų pirma Direktyvos 95/46 6, 7, 12, 14 ir 28 straipsniais.
Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punkte nustatyta, kad kiekvienam duomenų subjektui valstybės narės garantuoja teisę į tai, kad duomenų valdytojas prireikus ištaisytų, ištrintų arba blokuotų nesilaikant šios direktyvos nuostatų tvarkomus duomenis, ypač tais atvejais, kai tie duomenys neišsamūs ar netikslūs. Kadangi pastarasis patikslinimas, susijęs su atveju, kai nesilaikoma tam tikrų Direktyvos 95/46 6 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytų reikalavimų, pateiktas kaip pavyzdinis, o ne baigtinis, tvarkymo neatitiktis reikalavimams, dėl kurios duomenų subjektas įgyja šios direktyvos 12 straipsnio b punkte įtvirtintą teisę, gali atsirasti ir tuomet, kai nepaisoma kitų šioje direktyvoje nustatytų asmens duomenų tvarkymo teisėtumo sąlygų.
Šiuo klausimu primintina, kad bet koks asmens duomenų tvarkymas, kuriam netaikomos Direktyvos 95/46 13 straipsnyje numatytos leidžiančios nukrypti nuostatos, turi, viena vertus, atitikti šios direktyvos 6 straipsnyje nurodytus duomenų kokybės principus ir, kita vertus, tenkinti vieną iš duomenų tvarkymo teisėtumo principų, išvardytų šios direktyvos 7 straipsnyje (žr. Sprendimo Ö
sterreichischer Rundfunk ir kt.
,
EU:C:2003:294
, 65 punktą; Sprendimo
ASNEF ir FECEMD
, C‑468/10 ir C‑469/10,
EU:C:2011:777
, 26 punktą ir Sprendimo
Worten
, C‑342/12,
EU:C:2013:355
, 33 punktą).
Pagal šį 6 straipsnį ir išskyrus specialiose nuostatose, kurias valstybės narės gali priimti dėl duomenų tvarkymo istoriniais, statistiniais ar moksliniais tikslais, numatytus atvejus duomenų valdytojas turi užtikrinti, kad asmens duomenys būtų „tvarkomi teisingai ir teisėtai“, „surinkti įvardintais, aiškiai apibrėžtais ir teisėtais tikslais, o po to [ne]tvarkomi su šiais tikslais [ne]suderintais būdais“, būtų „adekvatūs, susiję ir savo apimtimi neviršijantys tikslų, kuriems jie renkami ir (arba) vėliau tvarkomi“, būtų „tikslūs ir, jei būtina, nuolat atnaujinami“ ir, galiausiai, būtų saugomi „tokio pavidalo, kad duomenų subjektų tapatybes būtų galima nustatyti ne ilgiau, nei tai yra reikalinga tais tikslais, dėl kurių duomenys buvo surinkti arba po to tvarkomi“. Šiais atvejais duomenų valdytojas turi imtis visų reikalingų priemonių, kad duomenys, kurie neatitinka šioje nuostatoje nurodytų reikalavimų, būtų ištrinti arba ištaisyti.
Kalbant apie duomenų tvarkymo, kaip antai nagrinėjamo pagrindinėje byloje, kurį vykdo paieškos variklio eksploatuotojas, teisėtumą pagal Direktyvos 95/46 7 straipsnį, reikia pažymėti, kad šiam tvarkymui gali būti taikomas šio 7 straipsnio f punktas.
Pagal šią nuostatą leidžiama tvarkyti asmens duomenis, kai to reikia dėl teisėtų interesų, kurių siekia duomenų valdytojas arba vienas ar keli tretieji asmenys, kuriems atskleidžiami duomenys, išskyrus atvejus, kai duomenų subjekto interesas arba laisvės ir teisės, visų pirma jo teisės į privataus gyvenimo gerbimą tvarkant asmens duomenis, kurioms pagal 1 straipsnio 1 dalį reikalinga apsauga, yra viršesni. Taigi, taikant šio 7 straipsnio f punktą reikia palyginti teises ir atitinkamus vienas kitam prieštaraujančius interesus ir tai daryti atsižvelgiant į Chartijos 7 ir 8 straipsniuose numatytų duomenų subjekto teisių svarbą (žr. Sprendimo
ASNEF ir FECEMD
,
EU:C:2011:777
, 38 ir 40 punktus).
Nors tai, ar tvarkymas atitinka Direktyvos 95/46 6 straipsnio ir 7 straipsnio f punkto reikalavimus, gali būti patikrinta pateikus šios direktyvos 12 straipsnio b punktu grindžiamą prašymą, tam tikromis sąlygomis duomenų subjektas taip pat gali pasinaudoti šios direktyvos 14 straipsnio pirmos pastraipos a punkte numatyta teise prieštarauti tvarkymui.
Pagal šio 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktą valstybės narės suteikia duomenų subjektui teisę bent 7 straipsnio e ir f punktuose nurodytais atvejais prieštarauti duomenų apie jį tvarkymui remiantis privalomu ir teisėtu pagrindu, susijusiu su jo konkrečia padėtimi, išskyrus atvejus, kai nacionalinės teisės aktai nustato kitaip. Taigi, pagal minėtą 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktą atliktinas palyginimas leidžia konkrečiau įvertinti visas su konkrečia duomenų subjekto padėtimi susijusias aplinkybes. Kai prieštaraujama pagrįstai, duomenų valdytojas nebegali toliau tvarkyti tokių duomenų.
Prašymus pagal Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktą ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktą duomenų subjektas gali teikti tiesiogiai duomenų valdytojui, kuris tuomet turi tinkamai išnagrinėti jų pagrįstumą ir prireikus nutraukti atitinkamų duomenų tvarkymą. Duomenų valdytojui nepatenkinus šių prašymų, duomenų subjektas gali kreiptis į priežiūros ar teisminę instituciją, kad ši atliktų reikiamus patikrinimus ir prireikus nurodytų šiam eksploatuotojui, kokių konkrečių priemonių jis turi imtis.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad iš Direktyvos 95/46 28 straipsnio 3 ir 4 dalių matyti, kad kiekvienas gali kreiptis į priežiūros instituciją su prašymu apsaugoti teises ir laisves tvarkant asmens duomenis, o ši institucija turi įgaliojimus tirti ir veiksmingai įsikišti, kurie jai suteikia teisę nurodyti blokuoti, ištrinti arba sunaikinti duomenis arba laikinai ar galutinai uždrausti tokį tvarkymą.
Būtent į tai reikia atsižvelgti aiškinant ir taikant Direktyvos 95/46 nuostatas, reglamentuojančias duomenų subjekto teises po to, kai jis kreipėsi į priežiūros ar teisminę instituciją su tokiu prašymu, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje.
Iš pradžių reikia pažymėti, kaip konstatuota šio sprendimo 36–38 punktuose, kad toks asmens duomenų tvarkymas, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kurį vykdo paieškos variklių eksploatuotojas, gali daryti didelį neigiamą poveikį pagrindinėms teisėms į privatų gyvenimą ir asmens duomenų apsaugą tais atvejais, kai paieška per šį paieškos variklį atliekama panaudojant fizinio asmens asmenvardį, nes dėl tokio tvarkymo kiekvienas internautas kartu su paieškos rezultatų sąrašu gali gauti sustruktūrintą su šiuo asmeniu susijusios internete galimos rasti informacijos apie galbūt daugelį jo privataus gyvenimo aspektų, kurie be paieškos variklio nebūtų buvę susieti arba tai būtų buvę labai sudėtinga padaryti, apžvalgą ir taip sudaryti daugiau ar mažiau išsamų duomenų subjekto profilį. Be to, šių duomenų subjekto teisių apribojimą didina tai, kad modernioje visuomenėje internetui ir paieškos varikliams tenka svarbus vaidmuo, todėl tokiame rezultatų sąraše esanti informacija tampa labai skvarbi (šiuo klausimu žr. Sprendimo
eDate Advertising ir kt.
, C‑509/09 ir C‑161/10,
EU:C:2011:685
, 45 punktą).
Atsižvelgiant į potencialų šio apribojimo mastą, vien paieškos variklio eksploatuotojo ekonominio intereso tvarkyti tokius duomenis nepakanka tam, kad būtų galima jį pateisinti. Tačiau, kadangi nuorodų pašalinimas iš rezultatų sąrašo, priklausomai nuo atitinkamos informacijos turinio, gali turėti poveikio teisėtam internautų, kurie gali būti suinteresuoti turėti prieigą prie jos, interesui, tokiose situacijose, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, reikia visų pirma nustatyti teisingą šio intereso ir Chartijos 7 ir 8 straipsniuose įtvirtintų duomenų subjekto teisių pusiausvyrą. Nors šiuose straipsniuose įtvirtintos duomenų subjekto teisės paprastai yra viršesnės ir už šių internautų interesus, ši pusiausvyra konkrečiais atvejais gali priklausyti nuo atitinkamos informacijos pobūdžio ir jos ypatingumo duomenų subjekto privačiam gyvenimui, taip pat nuo visuomenės intereso gauti prieigą prie šios informacijos, kuris gali įvairuoti, nelygu, kokia šio asmens padėtis viešajame gyvenime.
Atlikusi Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punkto ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punkto taikymo sąlygų vertinimą po to, kai gavo tokį prašymą, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, priežiūros ar teisminė institucija gali įpareigoti minėtą eksploatuotoją iš rezultatų sąrašo, rodomo atlikus paiešką pagal asmens asmenvardį, pašalinti nuorodas į trečiųjų asmenų paskelbtus tinklalapius, kuriuose yra su šiuo asmeniu susijusios informacijos, ir toks įpareigojimas nesiejamas su šio asmenvardžio ar šios informacijos išankstiniu ar vienalaikiu pašalinimu iš tinklalapio, kuriame jie paskelbti, vykdomu laisva šio tinklalapio rengėjo valia ar vienos iš tokių institucijų nurodymu.
Kaip konstatuota šio sprendimo 35–38 punktuose, kadangi duomenų tvarkymas veikiant paieškos varikliui skiriasi nuo interneto svetainių rengėjų vykdomo tvarkymo ir šį papildo, taip pat daro papildomą poveikį duomenų subjekto pagrindinėms teisėms, šio variklio eksploatuotojas, kaip šių duomenų valdytojas, turi užtikrinti, kiek tai patenka į jo atsakomybės, kompetencijos ir galimybių sritį, kad ši veikla atitiktų Direktyvos 95/46 reikalavimus, kad joje numatytos garantijos galėtų būti visiškai veiksmingos.
Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad atsižvelgiant į tai, kaip paprastai interneto svetainėje paskelbta informacija gali būti pakartota kitose svetainėse, ir į tai, kad už jos paskelbimą atsakingi asmenys ne visuomet patenka į Sąjungos teisės aktų taikymo sritį, būtų neįmanoma užtikrinti veiksmingą ir visapusišką duomenų subjektų apsaugą, jei jie iš pradžių arba tuo pat metu dar turėtų pasiekti, kad interneto svetainių rengėjai ištrintų informaciją apie juos.
Be to, tam tikrais atvejais tinklalapio rengėjo vykdomas duomenų tvarkymas, apimantis informacijos apie fizinį asmenį paskelbimą, gali būti atliekamas „vien žurnalistiniais sumetimais“ ir dėl to patekti į nukrypti nuo Direktyvoje 95/46 įtvirtintų reikalavimų leidžiančios 9 straipsnio nuostatos taikymo sritį, o to, atrodo, nebūtų, jei duomenis tvarkytų paieškos variklio eksploatuotojas. Taigi, negalima atmesti galimybės, kad tam tikromis aplinkybėmis duomenų subjektas gali pasinaudoti Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punkte ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punkte nurodytomis teisėmis šio eksploatuotojo, bet ne tokio tinklalapio rengėjo atžvilgiu.
Galiausiai svarbu konstatuoti ne tik tai, kad motyvas, dėl kurio konkrečių asmens duomenų paskelbimas interneto svetainėje tampa teisėtas pagal Direktyvos 95/46 7 straipsnį, nebūtinai sutampa su tuo, kuris taikytinas paieškos variklių veikimo operacijų atveju, bet ir tai, kad net tuomet, kai jie sutampa, atitinkamų interesų pusiausvyros, kurią reikia rasti vadovaujantis šios direktyvos 7 straipsnio f punktu ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktu, rezultatas gali skirtis, nelygu tai, ar duomenis tvarko paieškos variklio eksploatuotojas, ar tinklalapio rengėjas, nes, viena vertus, gali skirtis teisėti pagrindai, kuriais pateisinamos tvarkymo operacijos, ir, kita vertus, šių tvarkymo operacijų padariniai duomenų subjektui, visų pirma jo privačiam gyvenimui, nebūtinai yra tokie patys.
Kadangi tinklalapio ir jame esančios informacijos apie asmenį įtraukimas į rezultatų sąrašą, rodomą atlikus paiešką pagal jo asmenvardį, labai palengvina šios informacijos prieinamumą visiems informacijos apie duomenų subjektą ieškantiems internautams ir gali turėti lemiamą reikšmę šios informacijos sklaidai, ši operacija gali labiau apriboti duomenų subjekto pagrindinę teisę į privataus gyvenimo gerbimą, nei tinklalapio rengėjo atliktas informacijos paskelbimas.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, į antrojo klausimo c ir d punktus reikia atsakyti, kad Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktas ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktas aiškintini taip, jog tam, kad būtų užtikrintos šiose nuostatose nurodytos teisės, ir jeigu iš tiesų įvykdytos jose numatytos sąlygos, paieškos variklio eksploatuotojas privalo iš rezultatų sąrašo, rodomo atlikus paiešką pagal asmens asmenvardį, pašalinti nuorodas į trečiųjų asmenų paskelbtus tinklalapius, kuriuose yra informacijos apie šį asmenį, taip pat tais atvejais, kai šis asmenvardis arba ši informacija nėra prieš tai ištrinti arba tuo pat metu ištrinami iš šių tinklalapių, ir tai padaryti net jei atitinkami duomenys šiuose tinklalapiuose paskelbti teisėtai.
Dėl trečiojo klausimo, susijusio su Direktyvoje 95/46 įtvirtintų duomenų subjekto teisių apimtimi
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktas ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktas aiškintini kaip suteikiantys duomenų subjektui teisę iš paieškos variklio eksploatuotojo reikalauti iš rezultatų sąrašo, rodomo atlikus paiešką pagal šio subjekto asmenvardį, pašalinti nuorodas į trečiųjų asmenų teisėtai paskelbtus tinklalapius, kuriuose yra su duomenų subjektu susijusių tikrovę atitinkančių duomenų ir informacijos, remiantis tuo, kad ši informacija jam gali turėti neigiamų padarinių arba jis pageidauja, kad ji praėjus tam tikram laikui būtų „pamiršta“.
Google Spain
,
Google Inc.
, Graikijos, Austrijos, Lenkijos vyriausybės ir Komisija mano, kad į šį klausimą reikia atsakyti neigiamai.
Google Spain
,
Google Inc.
, Lenkijos vyriausybė ir Komisija šiuo atžvilgiu nurodo, kad pagal Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktą ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktą duomenų subjektams teisės suteikiamos tik su sąlyga, kad atitinkamas tvarkymas nesuderinamas su šia direktyva arba egzistuoja su jo konkrečia padėtimi susijęs privalomas ir teisėtas pagrindas, o ne todėl, kad jie paprasčiausiai mano, jog dėl šio tvarkymo jiems gali atsirasti neigiamų padarinių, arba jie pageidauja, kad taip tvarkomi duomenys būtų užmiršti. Graikijos ir Austrijos vyriausybės mano, kad šiuo klausimu duomenų subjektas turi kreiptis į atitinkamo tinklalapio rengėją.
M. Costeja González, Ispanijos ir Italijos vyriausybės mano, kad duomenų subjektas turi teisę prieštarauti tam, kad jo asmens duomenis indeksuotų paieškos variklis, jei dėl šių duomenų sklaidos per šį variklį jam sukeliami neigiami padariniai ir jei jo pagrindinės teisės į šių duomenų apsaugą ir į privataus gyvenimo gerbimą, kurios apima ir „teisę būti pamirštam“, yra viršesnės nei teisėti šio variklio eksploatuotojo interesai ir bendrasis informacijos laisvės interesas.
Dėl Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punkto, kurio taikymas susietas su asmens duomenų tvarkymo ir neatitikties šiai direktyvai sąlyga, reikia pažymėti, kad, kaip minėta šio sprendimo 72 punkte, tokia neatitiktis gali atsirasti ne tik tuomet, kai tokie duomenys yra netikslūs, bet ir tuomet, kai jie yra neadekvatūs, nereikšmingi ar pertekliniai pagal tvarkymo tikslus, neatnaujinti arba saugomi ilgiau, nei reikalinga, išskyrus atvejus, kai jie saugomi istoriniais, statistiniais ar moksliniais tikslais.
Iš šių reikalavimų, numatytų direktyvos 6 straipsnio 1 dalies c–e punktuose, matyti, kad net iš pradžių teisėtas tikslių duomenų tvarkymas, praėjus tam tikram laikui, gali tapti neatitinkantis šios direktyvos, jei duomenys nebereikalingi tais tikslais, dėl kurių buvo surinkti arba tvarkomi. Taip, be kita ko, yra tuo atveju, kai jie atrodo neadekvatūs, nereikšmingi ar nebereikšmingi arba pertekliniai pagal tuos tikslus ir praėjusį laiką.
Tačiau tuo atveju, kai duomenų subjektui pateikus prašymą pagal Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktą konstatuojama, jog nuorodų į trečiųjų asmenų teisėtai paskelbtus tinklalapius, kuriuose yra tikrovę atitinkančios su šiuo subjektu susijusios informacijos, įtraukimas į rezultatų sąrašą, rodomą atlikus paiešką pagal jo asmenvardį, šiuo metu neatitinka šio 6 straipsnio 1 dalies c–e punktų, nes ši informacija, atsižvelgus į konkrečiam atvejui būdingų aplinkybių visumą, atrodo neadekvati, nereikšminga ar nebereikšminga arba perteklinė pagal paieškos variklio atliekamo tvarkymo tikslus, atitinkama šio rezultatų sąrašo informacija ir nuorodos turi būti ištrintos.
Dėl prašymų pagal Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktą, grindžiamą tariamu 7 straipsnio f punkte ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punkte numatytų sąlygų nesilaikymu, reikia pažymėti, kad pagal šį 7 straipsnį kiekvienas asmens duomenų tvarkymas turi būti teisėtas visą jo vykdymo laikotarpį.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, vertinant prašymų dėl tokio tvarkymo, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, pagrįstumą reikia, be kita ko, išnagrinėti, ar duomenų subjektas turi teisę į tai, kad su juo susijusi informacija šiuo metu sudaromuose rezultatų, rodomų atlikus paiešką pagal jo asmenvardį, sąrašuose nebebūtų siejama su jo asmenvardžiu. Taigi reikia pabrėžti, kad tokios teisės konstatavimas nesiejamas su nustatymu, kad atitinkamos informacijos įtraukimas į rezultatų sąrašą sukelia duomenų subjektui neigiamų padarinių.
Kadangi duomenų subjektas, atsižvelgiant į Chartijos 7 ir 8 straipsnių jam suteiktas teises, gali prašyti, kad atitinkama informacija nebebūtų pateikiama plačiajai visuomenei įtraukiant šią informaciją į tokį rezultatų sąrašą, šios teisės, kaip, be kita ko, matyti iš šio sprendimo 81 punkto, iš principo yra viršesnės ne tik už paieškos variklio eksploatuotojo ekonominį interesą, bet ir už šios visuomenės interesą surasti šią informaciją vykdant paiešką pagal šio subjekto asmenvardį. Tačiau taip nebūtų tuo atveju, kai dėl konkrečių aplinkybių, kaip antai šio subjekto padėties viešajame gyvenime, paaiškėtų, kad šių pagrindinių teisių apribojimą pateisina viršesnis šios visuomenės interesas turėti įtraukimo į atitinkamus sąrašus suteikiamą prieigą prie atitinkamos informacijos.
Kalbant apie situaciją, kaip antai nagrinėjamą pagrindinėje byloje, susijusią su nuorodų į dienraščio internetinio archyvo puslapius, kuriuose pateikiami skelbimai su duomenų subjekto asmenvardžiu apie nekilnojamojo turto, areštuoto vykdant socialinės apsaugos srities skolų išieškojimą, pardavimą iš varžytinių, rodymu, rezultatų, kuriuos internautas gauna per
Google Search
atlikęs paiešką pagal šį asmenvardį, sąraše, reikia konstatuoti, kad šiuose skelbimuose esančios informacijos ypatingumas šio subjekto privačiam gyvenimui ir tai, kad jų pirminis paskelbimas įvyko prieš 16 metų, pateisina duomenų subjekto teisę į tai, kad tokiu sąrašu ši informacija nebebūtų siejama su jo asmenvardžiu. Taigi, kadangi neatrodo, kad nagrinėjamu atveju egzistuotų konkrečios aplinkybės, pateisinančios viršesnio visuomenės intereso į tai, kad atlikus tokią paiešką būtų suteikiama prieiga prie šios informacijos, egzistavimą, o tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, remdamasis Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktu ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktu, duomenų subjektas gali reikalauti pašalinti minėtas nuorodas iš šio rezultatų sąrašo.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktas ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktas aiškintini taip, kad vertinant, ar įvykdytos šių nuostatų taikymo sąlygos, reikia, be kita ko, išnagrinėti, ar duomenų subjektas turi teisę į tai, kad atitinkama su juo susijusi informacija šiuo metu sudaromuose rezultatų, rodomų atlikus paiešką pagal jo asmenvardį, sąrašuose nebebūtų siejama su jo asmenvardžiu, nors tokios teisės konstatavimas ir nesiejamas su nustatymu, kad atitinkamos informacijos įtraukimas į rezultatų sąrašą sukelia duomenų subjektui neigiamų padarinių. Kadangi duomenų subjektas, atsižvelgiant į Chartijos 7 ir 8 straipsniais jam suteiktas teises, gali prašyti, kad atitinkama informacija nebebūtų pateikiama plačiajai visuomenei įtraukiant šią informaciją į tokį rezultatų sąrašą, šios teisės iš principo yra viršesnės ne tik už paieškos variklio eksploatuotojo ekonominį interesą, bet ir už šios visuomenės interesą turėti prieigą prie šios informacijos atlikus paiešką pagal šio subjekto asmenvardį. Tačiau taip nebūtų tuo atveju, kai dėl konkrečių aplinkybių, kaip antai šio subjekto padėties viešajame gyvenime, paaiškėtų, kad šių pagrindinių teisių apribojimą pateisina viršesnis šios visuomenės interesas turėti įtraukimo į atitinkamus sąrašus suteikiamą prieigą prie atitinkamos informacijos.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:

1.
1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo 2 straipsnio b ir d punktai aiškintini taip, kad, viena vertus, paieškos variklio veikimo operacijos, kurias sudaro internete trečiųjų asmenų paskelbtos ar jau esančios informacijos suradimas, automatiniu būdu atliekamas jos indeksavimas, laikinas laikymas ir galiausiai padarymas prieinamos interneto naudotojams tam tikra pasirinkta tvarka, laikytinos „asmens duomenų tvarkymu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 95/46 2 straipsnio b punktą, jei ši informacija apima asmens duomenis, ir, kita vertus, paieškos variklio eksploatuotojas laikytinas tokių duomenų „valdytoju“, kaip jis suprantamas pagal minėto 2 straipsnio d punktą.

2.
Direktyvos 95/46 4 straipsnio 1 dalies a punktas aiškintinas taip, kad asmens duomenys yra tvarkomi duomenų valdytojo padaliniui vykdant veiklą valstybės narės teritorijoje, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, jei paieškos variklio eksploatuotojas įsteigia valstybėje narėje savo filialą arba dukterinę bendrovę, kurių veikla orientuojama į šios valstybės gyventojus, kad reklamuotų ir parduotų šio paieškos variklio rodomiems reklaminiams pranešimams skirtas vietas.

3.
Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktas ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktas aiškintini taip, jog tam, kad būtų užtikrintos šiose nuostatose nurodytos teisės, ir jeigu iš tiesų įvykdytos jose numatytos sąlygos, paieškos variklio eksploatuotojas privalo iš rezultatų sąrašo, rodomo atlikus paiešką pagal asmens asmenvardį, pašalinti nuorodas į trečiųjų asmenų paskelbtus tinklalapius, kuriuose yra informacijos apie šį asmenį, taip pat tais atvejais, kai šis asmenvardis arba ši informacija nėra prieš tai ištrinti arba tuo pat metu ištrinami iš šių tinklalapių, ir tai padaryti net jei atitinkami duomenys šiuose tinklalapiuose paskelbti teisėtai.

4.
Direktyvos 95/46 12 straipsnio b punktas ir 14 straipsnio pirmos pastraipos a punktas aiškintini taip, kad vertinant, ar įvykdytos šių nuostatų taikymo sąlygos, reikia, be kita ko, išnagrinėti, ar duomenų subjektas turi teisę į tai, kad atitinkama su juo susijusi informacija šiuo metu sudaromuose rezultatų, rodomų atlikus paiešką pagal jo asmenvardį, sąrašuose nebebūtų siejama su jo asmenvardžiu, nors tokios teisės konstatavimas ir nesiejamas su nustatymu, kad atitinkamos informacijos įtraukimas į rezultatų sąrašą sukelia duomenų subjektui neigiamų padarinių. Kadangi duomenų subjektas, atsižvelgiant į Chartijos 7 ir 8 straipsnių jam suteiktas teises, gali prašyti, kad atitinkama informacija nebebūtų pateikiama plačiajai visuomenei įtraukiant šią informaciją į tokį rezultatų sąrašą, šios teisės iš principo yra viršesnės ne tik už paieškos variklio eksploatuotojo ekonominį interesą, bet ir už šios visuomenės interesą turėti prieigą prie šios informacijos atlikus paiešką pagal šio subjekto asmenvardį. Tačiau taip nebūtų tuo atveju, kai dėl konkrečių aplinkybių, kaip antai šio subjekto padėties viešajame gyvenime, paaiškėtų, kad šių pagrindinių teisių apribojimą pateisina viršesnis šios visuomenės interesas turėti įtraukimo į atitinkamus sąrašus suteikiamą prieigą prie atitinkamos informacijos.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.