CELEX: 62010CJ0361
Vidaus rinka
Techniniai standartai ir reglamentai
Informacijos apie techninius standartus, reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka
Minimalūs saugumo reikalavimai, keliami tam tikriems seniems elektros įrenginiams darbo vietose

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB,
nustatančios informacijos apie techninius standartus, reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką
(OL L 204, p. 37; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 20 t., p. 337), iš dalies pakeistos 1998 m. liepos 20 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/48/EB (OL L 217, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 21 t.,
p. 8, toliau – Direktyva 98/34), 1 ir 8 straipsnių išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Intercommunale Intermosane SCRL
ir
Fédération de l’industrie et du gaz
, pelno nesiekiančia asociacija, ir
État belge
dėl teisės aktų, kuriuose numatyti minimalūs saugumo reikalavimai, keliami tam tikriems seniems elektros įrenginiams darbo
vietose.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisės aktai
Direktyvos 98/34 1 straipsnyje nustatyta:
„Šioje direktyvoje vartojamos sąvokos turi šią reikšmę:
1)      „gaminys“ – bet kuris pramonės gaminys, taip pat žemės ūkio ir žuvininkystės produktas;
<...>
3)      „techninė specifikacija“ – dokumente pateikti reikalavimai tokioms gaminio charakteristikoms kaip kokybės lygiai, darbiniai
parametrai, sauga ar matmenys, taip pat reikalavimai parduodamo gaminio pavadinimui, terminijai, simboliams, bandymams ir
bandymų metodams, pakavimui, žymėjimui ar ženklinimui etiketėmis ir atitikties įvertinimo procedūroms;
<...>
4)      „kiti reikalavimai“ – gaminiui keliami kiti nei techninė specifikacija reikalavimai, kuriais siekiama apsaugoti pirmiausia
vartotojus ar aplinką ir kurie turi įtakos į rinką patekusio gaminio būvio ciklui, kaip antai jo naudojimo, perdirbimo, pakartotinio
naudojimo ar utilizavimo sąlygos, jeigu jos gali žymiai paveikti gaminio sudėtį, esmines savybes ar jo pardavimą.
<...>
11)      „techninis reglamentas“ – techninės specifikacijos ir kiti reikalavimai arba paslaugų taisyklės, įskaitant atitinkamas administracines
nuostatas, kurių būtina laikytis
de jure
ir
de facto
parduodant, teikiant paslaugą, steigiant paslaugų verslą arba naudojant valstybėje narėje ar didžiojoje jos dalyje, taip pat
valstybių narių įstatymai ir kiti teisės aktai, išskyrus nurodytus 10 straipsnyje, draudžiantys gaminį gaminti, įvežti, parduoti
ar naudoti, arba draudžiantys teikti paslaugą arba ja naudotis, arba steigti paslaugų teikėjo verslą.
<...>
Ši direktyva netaikoma toms priemonėms, kurias valstybės narės laiko būtinomis pagal Sutartį siekiant apsaugoti žmones, pirmiausia
darbuotojus, kai yra naudojami gaminiai, jeigu tokios priemonės neturi poveikio gaminiams.“
Direktyvos 98/34 8 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta:
„Laikydamosi 10 straipsnio nuostatų, valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai kiekvieno techninio reglamento projektą,
išskyrus tuos atvejus, kai jis tik perima visą tarptautinio ar Europos standarto tekstą, kuomet užtenka pateikti informaciją
apie atitinkamą standartą; jos taip pat pateikia Komisijai pagrindimą, kodėl būtina priimti tokį techninį reglamentą, jei
priežastys nėra aiškios iš projekto.“

Nacionalinės teisės aktai
2008 m. birželio 2 d. Karaliaus dekreto dėl minimalių saugumo reikalavimų, keliamų tam tikriems seniems elektros įrenginiams
darbo vietose (
Moniteur belge,
2008 birželio 19 d., p. 31631, toliau – Karaliaus dekretas) 8–13 straipsniuose numatyta:
„8 straipsnis. Elektros įrenginys turi būti sukonstruotas taip, kad darbuotojai būtų apsaugoti nuo tiesioginio ir netiesioginio
sąlyčio keliamos rizikos, nuo viršįtampio poveikio, be kita ko, atsiradusio dėl izoliacijos trūkumų, valdymo ar atmosferos
poveikio, nuo nudegimų ir kitos rizikos sveikatai bei nuo su elektra nesusijusios rizikos, kurią sukelia elektros naudojimas.
Jeigu minėtos rizikos neįmanoma išvengti pasinaudojant koncepcijos kūrimo arba kolektyvinės apsaugos priemonėmis, prieiga
prie šių įrenginių turi būti suteikta tik darbuotojams, kurių kompetencija priskiriama BA4 arba BA5 kodui, kaip numatyta [bendrojo
reglamento dėl elektros įrenginių] 47 straipsnyje.
9 straipsnis. Elektros įrenginys turi būti sukonstruotas taip, kad:
1°      būtų išvengta elektros lankų ir pavojingos paviršiaus temperatūros;
2°      būtų išvengta perkaitimo, gaisro ir sprogimo.
10 straipsnis. 1. Kiekviena elektros grandinė turi būti apsaugota bent vienu apsaugos įtaisu, nutraukiančiu perkrovos srovę, kol neįvyko
įkaitimas, dėl ko gali būti pažeista izoliacija, elektros kabeliai, laidininkai ar pakenkta aplinkai.
Kiekviena elektros grandinė turi būti apsaugota apsaugos įtaisu, nutraukiančiu srovę esant trumpam sujungimui, kol neatsirado
pavojingų pasekmių.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, leidžiama nenumatyti kai kurių elektros grandinių apsaugos nuo viršįtampio poveikio, su sąlyga,
kad laikomasi [bendrojo reglamento dėl elektros įrenginių] 119, 123 ir 126 straipsniuose numatytų sąlygų ir tvarkos.
11 straipsnis. 1. Siekiant atlikti darbus, kai nėra elektros įtampos, turi būti užtikrinta galimybė elektros įrenginius ar atskiras elektros
grandines užtikrintai ir patikimai atjungti.
2. Veikimo komanda turi būti užtikrinta ir patikima.
3. Sumažėjusi ar išnykusi ir vėl atsiradusi įtampa neturi kelti grėsmės darbuotojų saugumui.
12 straipsnis. Elektros įrenginys turi būti pagamintas iš elektros įrangos, sukonstruotos taip, kad nekeltų grėsmės asmenų saugumui jį tinkamai
įrengiant prižiūrint ir naudojant pagal paskirtį.
Kai reikia, įranga turi atitikti dekretų, perkeliančių šioje srityje taikomas Bendrijos direktyvas, nuostatas.
13 straipsnis. Naudojama elektros įranga turi būti sukonstruota arba papildomai apsaugota taip, kad būtų pritaikyta prie išorės poveikio
ir esamų ar protingai numatomų naudojimo sąlygų.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2008 m. rugpjūčio 18 d. ieškovės pagrindinėje byloje pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui ieškinį,
kuriame prašė panaikinti Karaliaus dekretą.
Grįsdamos ieškinį ieškovės pagrindinėje byloje, be kita ko, nurodo, kad padarytas Direktyvos 98/34 pažeidimas, nes Karaliaus
dekrete numatyti techniniai standartai, kurių projektas pagal šios direktyvos 8 straipsnį turėjo būti perduotas Komisijai.
Tokiomis aplinkybėmis
Conseil d’État
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai [Karaliaus dekreto] 8–13 straipsniai, kuriose nustatyti reikalavimai,
susiję su elektros įrenginių konstravimu, elektros įrangos konstravimu ir prie šios įrangos pridėta apsauga, kad būtų užtikrinta
darbuotojų apsauga, yra techniniai reglamentai, kaip suprantama pagal [Direktyvos 98/34] 1 straipsnio 11 punktą, apie kurių
projektus turi būti pranešta pagal šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą?
2.      Ar tokios nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai [Karaliaus dekreto] 8–13 straipsniai, yra priemonės pagal [Direktyvos 98/34]
1 straipsnio paskutinę pastraipą, kurias valstybės narės laiko būtinomis siekiant užtikrinti asmenų, visų pirma darbuotojų,
apsaugą, kai yra naudojami gaminiai, ir tokios priemonės neturi poveikio gaminiams?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar Direktyvos 98/34 1 straipsnio
11 punktą reikia aiškinti taip, kad nacionalinės nuostatos, kaip antai aptariamos pagrindinėje byloje, yra techniniai reglamentai,
kaip suprantama pagal minėtą nuostatą, apie kurių projektus reikia pranešti, kaip numatyta šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies
pirmoje pastraipoje.
Iš nusistovėjusios teismo praktikos yra žinoma, kad Direktyvoje 98/34 numatyta prevencinė priežiūra siekiant apsaugoti laisvą
prekių judėjimą, kuris yra vienas iš Europos Sąjungos pagrindų, ir kad ši priežiūra naudinga tiek, kiek techniniai reglamentai,
kuriems taikoma ši direktyva, valstybių narių tarpusavio prekybai prekėmis gali sudaryti kliūčių, kurios gali būti pateisinamos
tik tuomet, kai yra būtinos bendrojo intereso tikslu grindžiamiems imperatyviems reikalavimams patenkinti (žr. 1996 m. balandžio
30 d. Sprendimo
CIA Security International
, C‑194/94, Rink. p. I‑2201, 40 ir 48 punktus; taip pat 2005 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo
Lidl Italia
, C‑303/04, Rink. p. I‑7865, 22 punktą).
Šiomis aplinkybėmis primintina, jog pagal teismo praktiką iš Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkto matyti, kad sąvoka „techninis
reglamentas“ skirstoma į tris kategorijas, tai yra, pirma, „techninę specifikaciją“, kaip tai suprantama pagal minėtos direktyvos
1 straipsnio 3 punktą, antra, „kitą reikalavimą“, kuris apibrėžiamas šios direktyvos 1 straipsnio 4 punkte, ir, trečia, „draudimą
gaminį gaminti, įvežti, pardavinėti ar naudoti“, nurodytą tos pačios direktyvos 1 straipsnio 11 punkte (žr. 2005 m. balandžio
21 d. Sprendimo
Lindberg
, C‑267/03, Rink. p. I‑3247, 54 punktą ir 2007 m. lapkričio 8 d. Sprendimo
Schwibbert
, C‑20/05, Rink. p. I‑9447, 34 punktą).
Darant prielaidą, kad pagrindinėje byloje aptariami elektros įrenginiai gali būti laikomi „gaminiais“, kaip suprantama pagal
Direktyvos 98/34 1 straipsnio 1 punktą, reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės nuostatos priklauso
kuriai nors iš šių trijų kategorijų.
Šiuo atžvilgiu visų pirma pakanka pabrėžti, kad šios nuostatos nepriklauso trečiajai techninių reglamentų kategorijai, nurodytai
Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkte, nes jose nenumatytas draudimas gaminį gaminti, įvežti, pardavinėti ar naudoti, kaip
suprantama pagal šią nuostatą.
Antra, reikia patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės nuostatos priklauso pirmajai techninių reglamentų
kategorijai, nurodytai Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punkte, t. y. ar jas apima sąvoka „techninė specifikacija“.
Iš teismo praktikos matyti, kad ši sąvoka, apibrėžta minėto 1 straipsnio 3 punkte, reiškia, kad nacionalinė priemonė būtinai
turi daryti nuorodą į patį gaminį ar jo pakuotę ir todėl nustato vieną iš reikalaujamų gaminio požymių (žr. minėto Sprendimo
Schwibbert
35 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Kalbant apie pagrindinėje byloje nagrinėjamas nacionalines nuostatas, reikia pažymėti, kad šiose nuostatose numatytais tam
tikriems elektros įrenginiams konstruoti keliamais reikalavimais siekiama užtikrinti šių įrenginių saugumą, kad būtų apsaugoti
juos naudojantys darbuotojai.
Tačiau konstatuotina, kad šiuose minimaliuose reikalavimuose įtvirtinti bendri saugumui ir apsaugai keliami reikalavimai ir
tikslai nebūtinai daro nuorodą į patį atitinkamą gaminį ar pačią jo pakuotę ir todėl nenustato šio gaminio požymių.
Todėl pagrindinėje byloje nagrinėjamose nacionalinėse nuostatose nenumatyta techninių specifikacijų, kaip suprantama pagal
Direktyvą 98/34.
Trečia, reikia patikrinti, ar šios nuostatos priklauso antrai techninių reglamentų kategorijai, numatytai Direktyvos 98/34
1 straipsnio 11 punkte, t. y. ar jas apima „kito reikalavimo“ sąvoka.
Pagal teismo praktiką tam, kad minėtose nuostatose numatytus minimalius reikalavimus galima būtų laikyti „kitu reikalavimu“,
kaip suprantama pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnio 4 punktą, jie turi sudaryti „sąlygas“, galinčias daryti didelę įtaką atitinkamo
gaminio sudėčiai, pobūdžiui ar prekybai juo (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Lindberg
72 punktą).
Tačiau, atsižvelgiant į šių reikalavimų bendrą pobūdį, jie negali sudaryti tokių sąlygų, todėl negali būti laikomi „kitu (‑ais)
reikalavimu (‑ais)“, kaip suprantama pagal minėto 1 straipsnio 4 punktą.
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, į pirmąjį klausimą atsakytina, kad Direktyvos 98/34 1 straipsnio 11 punktą reikia aiškinti
taip, kad nacionalinės nuostatos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, nėra techniniai reglamentai, kaip suprantama
pagal šią nuostatą, apie kurių projektus reikia pranešti pagal šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą.

Dėl antrojo klausimo
Atsižvelgiant į pirmojo klausimo atsakymą, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos apie techninius standartus,
reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką, iš dalies pakeistos 1998 m. liepos 20 d. Europos
Parlamento ir Tarybos direktyva 98/48/EB, 1 straipsnio 11 punktą reikia aiškinti taip, kad nacionalinės nuostatos, kaip antai
nagrinėjamos pagrindinėje byloje, nėra techniniai reglamentai, kaip suprantama pagal šią nuostatą, apie kurių projektus reikia
pranešti pagal šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą.
Parašai.
*
Proceso kalba: prancūzų.