CELEX: 62012CJ0613
Eelotsusetaotlus
Tolliliit ja ühine tollitariifistik
Euroopa
Vahemere piirkonna leping Egiptusega
Protokolli nr 4 artikkel 20
Päritolutõend
Kaupade liikumissertifikaat EUR.1
Kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 asendussertifikaat, mis anti välja pärast seda, kui toode ei olnud enam sertifikaadi välja andnud tolliasutuse kontrolli all
Sooduskohtlemise kohaldamisest keeldumine

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada 25. juunil 2001 Luxembourgis alla kirjutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel, mis kiideti heaks nõukogu 21. aprilli 2004. aasta otsusega 2004/635/EÜ (
ELT L 304, lk 38
, edaspidi „Euroopa – Vahemere piirkonna leping Egiptusega”), ja eelkõige selle lepingu protokolli nr 4 mõiste „päritolustaatusega tooted” määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta, mida on muudetud EL‑Egiptuse Assotsiatsiooninõukogu 17. veebruari 2006. aasta otsusega nr 1/2006 (
ELT L 73, lk 1
; edaspidi „protokoll nr 4”), artiklit 20.
Taotlus on esitatud Helm Düngemittel GmbH (edaspidi „Helm Düngemittel”) ja Hauptzollamt Krefeldi (Krefeldi kesktolliasutus) vahelises vaidluses impordiõiguste kehtestamise üle.
Õiguslik raamistik
Viini konventsioon
Vastavalt 23. mai 1969. aasta rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni (
Recueil des traités des Nations unies
, 1155. kd, lk 331, edaspidi „Viini konventsioon”) artiklile 1 „Konventsiooni kohaldamisala” kohaldatakse seda riikidevaheliste lepingute suhtes.
Viini konventsiooni artiklis 3 „Konventsiooni kohaldamisalast välja jäävad rahvusvahelised kokkulepped” on sätestatud:
„Asjaolu, et konventsiooni ei kohaldata selliste rahvusvaheliste kokkulepete suhtes, mille on sõlminud riigid ja rahvusvahelise õiguse muud subjektid või rahvusvahelise õiguse muud subjektid omavahel, või mis ei ole sõlmitud kirjalikult, ei mõjuta:
[...]
b)
konventsiooni selliste normide kohaldamist, mis kehtivad nende kokkulepete suhtes rahvusvahelise õiguse järgi konventsioonist olenemata;
[...]”
Viini konventsiooni artiklis 26 „
Pacta sunt servanda
” on sätestatud:
„Iga jõustunud leping on tema osalisriikidele kohustuslik ja nad peavad seda heas usus täitma.”
Viini konventsiooni artikli 31 „Tõlgendamise üldnorm” lõikes 1 on ette nähtud:
„Lepingut tõlgendatakse heas usus, andes lepingus kasutatud mõistetele konteksti arvestades tavatähenduse ning lähtudes lepingu mõttest ja eesmärgist.”
Euroopa – Vahemere piirkonna leping Egiptusega
Euroopa – Vahemere piirkonna leping Egiptusega jõustus 1. juunil 2004.
Nimetatud lepingu artiklis 1 on sätestatud:
„1.   Käesolevaga luuakse ühelt poolt ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse vaheline assotsiatsioon.
2.   Käesoleva lepingu eesmärgid on:
„[...]
—
luua tingimused kaubavahetuse, teenuste ja kapitali kaubanduse järkjärguliseks liberaliseerimiseks,
[...]” [Mitteametlik tõlge]
Lepingu kaupade vaba liikumist käsitleva jaotise artiklis 6 on sätestatud:
„Ühendus ja Egiptus loovad kuni 12 aasta pikkuse üleminekuaja jooksul pärast käesoleva lepingu jõustumist järk‑järgult vabakaubanduspiirkonna käesolevas jaotises sätestatud korra kohaselt ning 1994. aasta ühise tolli‑ ja kaubanduskokkuleppe ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingule lisatud muude mitmepoolsete kaubanduslepingute […] alusel.”
Lepingu artikkel 8, mida kohaldatakse vastavalt II jaotise peatüki 1 pealkirjale tööstustoodetele, on sõnastatud järgmiselt:
„Egiptusest pärit tooteid lubatakse ühendusse importida tollimaksuvabalt ja vabastatuna samaväärse toimega maksudest, koguseliste piiranguteta ja samaväärse toimega piiranguteta.”
Euroopa – Vahemere piirkonna ja Egiptuse vahel sõlmitud lepingu artiklis 27 on ette nähtud:
„Päritolustaatusega toodete mõiste määratlus käesoleva jaotise sätete rakendamiseks ja nendega seotud halduskoostöö meetodid on sätestatud protokollis 4.”
Protokolli 4 V jaotise „Päritolutõend” artikli 16 lõikes 1 on sätestatud:
„Ühendusest pärinevate toodete importimisel Egiptusesse ja Egiptusest pärinevate toodete importimisel ühendusse kohaldatakse lepingu sätteid, kui esitatakse üks järgmistest päritolutõenditest:
a)
liikumissertifikaat EUR.1 [...]”
Protokolli nr 4 artikli 17 lõike 1 kohaselt annab „kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 või EUR-MED välja” ekspordiriigi toll.
Protokolli nr 4 artiklis 20 on sätestatud:
„Kui päritolustaatusega tooted suunatakse ühenduse või Egiptuse tolliasutuse kontrolli alla, võib originaalpäritolutõendi asendada ühe või mitme kaupade liikumissertifikaadiga EUR.1 või EURMED, et saata kõik tooted või osa neist mujale ühendusse või Egiptusesse. Kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 või EUR-MED asendussertifikaadi(d) annab välja see tolliasutus, kelle kontrolli alla tooted suunatakse.”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotlusest tuleneb, et Helm Düngemittel ostis Egiptuses 9300 tonni suuruse partii uureat ja üüris laeva, et toimetada osa kaubast Terneuzenisse (Madalmaad), ülejäänud osa aga Hamburgi (Saksamaa). Egiptuse toll andis kogu saadetise kohta 2. veebruaril 2009 välja kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 (edaspidi „liikumissertifikaat”), milles oli kaupade päritolumaana märgitud Egiptus.
Helm Düngemittel esitas 11. veebruaril 2009 selle liikumissertifikaadi Madalmaade tollile ja taotles kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 asendussertifikaadi (edaspidi „liikumissertifikaadi asendussertifikaat”) välja andmist, kuna kaup jagatakse ja osa sellest saadetakse Saksamaale.
12. veebruaril 2009 saabus laev Terneuzeni sadamasse; seal lossiti Madalmaadesse jäetav osa kaubast. Laev lahkus Madalmaadest 13. veebruaril 2009. Ülejäänud osa kaubast lossiti Hamburgis ja lubati vabasse ringlusse 16. veebruaril 2009.
24. veebruaril 2009 andis Madalmaade toll Madalmaadest Saksamaale saadetud osa kohta välja liikumissertifikaadi asendussertifikaadi.
2. märtsil 2009 esitas Helm Düngemittel lisatollideklaratsiooni 2009. aasta veebruari kohta, milles deklareeris Saksamaal vabasse ringlusse lubatud osa kaubast. Deklaratsioonile lisas ta Madalmaade tolli poolt välja antud liikumissertifikaadi asendussertifikaadi ja nõudis eelnimetatud kauba osa suhtes Euroopa – Vahemere piirkonna lepingus Egiptusega ette nähtud soodustollikorra alusel soodustuse kohaldamist.
Hauptzollamt Krefeld palus Madalmaade tollilt 15. aprillil 2009 teavet tema poolt välja antud liikumissertifikaadi asendussertifikaadi kohta. Madalmaade toll teatas, et sertifikaadi välja andmise ajaks oli kaup juba Madalmaadest välja viidud ja seega anti sertifikaat välja protokolli nr 4 artiklit 20 rikkudes, kuna sertifikaadi väljastamise ajal ei olnud kaup enam tolliasutuse kontrolli alla suunatud.
Hauptzollamt Krefeld esitas 19. novembril 2010 Helm Düngemittelile maksuteate 68382,54 euro suuruse imporditollimaksu sissenõudmiseks, sest liikumissertifikaadi asendussertifikaat ei tõenda Saksamaale toimetamiseks ette nähtud vaidlusaluse Egiptuse kauba sooduspäritolu.
Vastuseks uuele päringule teatas Madalmaade toll 24. veebruaril 2011, et liikumissertifikaadi asendussertifikaadi sisu on õige ja sertifikaati ei tühistata ega tunnistata kehtetuks.
Helm Düngemittel esitas Hauptzollamt Krefeldi maksuteate peale vaide, mille viimane jättis 16. novembri 2011. aasta otsusega rahuldamata.
Helm Düngemittel esitas selle otsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse, nõudes 19. novembri 2010. aasta maksuteate tühistamist. Ta väidab, et protokolli nr 4 artiklis 20 on ette nähtud õigus taotleda liikumissertifikaadi asendussertifikaadi väljaandmist ja see õigus ei ole piiratud ajavahemikuga, mil kaup on suunatud tolliasutuse kontrolli alla. Lisaks on tollimaksu tagantjärele sissenõudmine vastuolus sooduskohtlemise õigusega, mis on ette nähtud Euroopa – Vahemere piirkonna lepingus Egiptusega. Eksportiva riigi ametiasutused võivad otsustada ainult selle üle, kas toode on sooduspäritoluga. Käesolevas asja peab Madalmaade tolliasutuse välja antud liikumissertifikaadi asendussertifikaati tunnustama samasugusena nagu päritolutõendit, mille on väljastanud eksportiva riigi ametiasutused.
Hauptzollamt Krefeld palub jätta kaebus rahuldamata. Tema väitel ei ole protokollis nr 4 ette nähtud liikumissertifikaadi asendussertifikaadi väljaandmist tagantjärele. Vaidlusaluse liikumissertifikaadi asendussertifikaadi alusel ei ole seega võimalik kindlaks teha Saksamaale imporditud kauba osa päritolu.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates on selge, et vaidlusalune kaup on pärit Egiptusest. Ta leiab, et kaheldav on ainult see, kas Helm Düngemitteli esitatud liikumissertifikaadi asendussertifikaat tõendab Saksamaale imporditud kauba osa sooduspäritolu protokolli nr 4 tähenduses. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on arvamusel, et protokolli nr 4 artikli 20 kohaselt saab liikumissertifikaadi asendussertifikaati välja anda ainult siis, kui kaup on suunatud selle liikmesriigi tolliasutuse kontrolli alla, kes sertifikaadi välja annab, et tolliasutus saaks kontrollida, kas asjaomane kaup on identne kaubaga, mida on kirjeldatud liikumissertifikaadi originaalis. Vaidlusalune kaup aga oli liikumissertifikaadi asendussertifikaati väljaandmise hetkel juba lubatud vabasse ringlusse ja käesolevas asjas ei olnud see seega enam võimalik. Euroopa Kohtu praktikast nähtub samas, et on tehtud ka erandeid põhimõttest, mille järgi kohaldatakse soodustuskohtlemist ainult kehtiva soodustõendi esitamisel. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et käesolevas asjas tugineb asendussertifikaadi päritolutõendina tunnustamata jätmine puht vormilisele põhjendusele.
Neil asjaoludel otsustas Finanzgericht Düsseldorf menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmine eelotsuse küsimus:
„Kas toote päritolu on tõendamata, kui tootele on antud osaline liikumissertifikaat vastavalt […] protokolli nr 4 […] artiklile 20, kuigi viidatud sätte tingimused ei olnud täidetud, sest see osa tootest ei olnud sertifikaadi väljaandmise hetkel sertifikaadi välja andnud tolliasutuse kontrolli all?”
Eelotsuse küsimuse analüüs
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut Egiptusega peab tõlgendama nii, et kauba Egiptuse päritolu kõnealuse lepinguga kehtestatud sooduskohtlemiskorra tähenduses saab tõendada isegi juhul, kui kauba saabumisel esimesse liikmesriiki kaup jaotati selleks, et saata osa kaubast teise liikmesriiki, ja kui esimese liikmesriigi tolli välja antud liikumissertifikaadi asendussertifikaat, mis käsitles teise liikmesriiki toimetatud kauba osa, ei vasta lepingu protokolli nr 4 artiklis 20 niisuguse sertifikaadi väljastamisele ette nähtud tingimustele.
Esiteks tuleb märkida, et protokolli nr 4 artiklis 20 on sätestatud, et kui ühe liikmesriigi või Egiptuse päritolustaatusega tooted suunatakse ühe liikmesriigi tolliasutuse või Egiptuse „tolliasutuse kontrolli alla”, võib originaalpäritolutõendi asendada ühe või mitme kaupade liikumissertifikaadiga, et saata kõik tooted või osa neist mujale Euroopa Liitu või Egiptusesse; kaupade liikumissertifikaadi asendussertifikaadi(d) annab välja see tolliasutus, „kelle kontrolli alla tooted suunatakse”.
Ka selle viimase väljendi sõnastusest tuleneb, et liikumissertifikaadi asendussertifikaadi peab välja andma tolliasutus sel ajal, kui kaup on suunatud tema kontrolli alla või kui tolliasutust kontrollib kaupa tegelikult, selle kontrolli lõpus ja võimalikult kiiresti.
Käesolevas kohtuasjas nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasjas vaidlusalune kaup jagati Madalmaades osadeks selleks, et toimetada üks osa Saksamaale. Kauba selle osa liikumissertifikaadi asendussertifikaadi andis Madalmaade tolliasutus välja 11 päeva pärast kauba väljaviimist Madalmaade territooriumilt. Samas ei tulene sellest tingimata, et kauba selle osa päritolu ei saa kindlaks määrata kooskõlas liidu õigusega.
Euroopa Kohtu praktika kohaselt on liikumissertifikaat igal juhul kauba sooduspäritolu näitav dokumentaalne tõend ja kui lubada sellele sooduspäritolu näitavale tõendile lisaks kasutada teisi tõendusvahendeid, kahjustaks see kolmandate riikidega sõlmitud vabakaubanduslepingute ühtsust ja kohaldamise kindlust (vt selle kohta 23. veebruari 1995. aasta otsus kohtuasjas
C-334/93: Bonapharma, EKL 1995, lk I-319
, punkt 16). Kehtiva päritolutõendi nõuet ei saa pidada lihtsalt formaalsuseks, millest võib mööda vaadata seni, kuni päritolukoht on kindlaks määratud muude tõenditega (vt selle kohta 25. veebruari 2010. aasta otsus kohtuasjas
C-386/08: Brita, EKL 2010, lk I-1289
, punkt 57 ja seal viidatud kohtupraktika).
Siiski on Euroopa Kohus asunud juba seisukohale, et kauba päritolu peavad kindlaks määrama ekspordiriigi ametiasutused ja et liikmesriikide toll peab põhimõtteliselt tunnustama ekspordiriigi ametiasutuste otsuseid, eelkõige siis, kui sooduskohtlemiskord on loodud rahvusvahelise lepingu alusel liidu ja kolmanda riigi vahel vastastikuste kohustuste põhjal (vt selle kohta 15. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas
C-409/10: Afasia Knits Deutschland, EKL 2011, lk I-13331
, punkt 29 ja 8. novembri 2012. aasta otsus kohtuasjas C‑438/11: Lagura Vermögensverwaltung, punktid 34–36 ja seal viidatud kohtupraktika).
Lisaks on ekspordiriigi ametiasutuste tehtud otsuste tunnustamine liikmesriikide tollide poolt vajalik selleks, et liit võiks vabakaubandussüsteemi raames selle riigi ametiasutustelt omakorda nõuda, et need tunnustaksid liikmesriikide tollide otsuseid liidust sellesse riiki eksporditavate toodete päritolu kohta (vt selle kohta 12. juuli 1984. aasta otsus kohtuasjas
218/83: Les Rapides Savoyards jt, EKL 1983, lk 3105
, punkt 27).
Eelotsusetaotluses kirjeldatud asjaoludest – mida ei ole vaidlustatud – nähtub ka, et Helm Düngemitteli poolt Egiptusest imporditud kauba sooduspäritolu kinnitab liikumissertifikaat, mille on välja andnud Egiptuse toll. Vastavalt eespool punktis 33 viidatud kohtupraktikale on niisuguses sertifikaadis nimetatud kauba sooduspäritolu siduv kõigile liidu tolliasutustele.
Sellega seoses peab rõhutama, et niisugune olukord nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei ole võrreldav olukorraga, kui ekspordiriigi välja antud liikumissertifikaat ei vasta protokollis nr 4 ette nähtud tingimustele. Viimati nimetatud juhul ei ole kogu liitu imporditud kauba sooduspäritolu kindlaks määratud, esimesena mainitud olukorras on aga vaidlusaluse liitu imporditud kauba päritolu jätkuvalt määratud kindlaks Egiptuse tolli väljastatud kehtiva liikumissertifikaadiga.
Lisaks peab meelde tuletama, et rahvusvaheline lepinguõigus on sisuliselt kodifitseeritud Viini konventsioonis ja et selles sisalduvaid eeskirju kohaldatakse riigi ja rahvusvahelise organisatsiooni vahelise lepingu suhtes, nagu Euroopa – Vahemere piirkonna leping Egiptusega, kuivõrd need eeskirjad on üldise rahvusvahelise tavaõiguse väljendus (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Brita, punktid 40 ja 41).
Selline olukord, kui kooskõlas protokolliga nr 4 on ekspordiriik andnud välja liikumissertifikaadi, kuid selle omaniku poolt liitu imporditud kaubale keeldutakse kohaldamast sooduskorda, oleks vastuolus nii Viini konventsiooni artiklites 26 ja 31 sätestatud põhimõtetega kui ka Egiptusega sõlmitud Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artiklis 1 loetletud eesmärkidega, ühtlasi oleks see vastuolus Egiptusega sõlmitud Euroopa – Vahemere piirkonna lepingu artikliga 8.
Siiski juhul, kui vaidlusalune kaup jagati selle saabumisel liitu osadeks selleks, et saata üks kauba osa protokolli nr 4 artikli 20 tähenduses mujale liitu, peab importija, kellele anti välja liikumissertifikaadi asendussertifikaat hoolimata sellest, et mainitud sättes ette nähtud tingimused ei olnud täidetud, kuid kes soovib sellest hoolimata tugineda Egiptuse tolli väljastatud liikumissertifikaadile, tõendama, et selle jagatud kauba osa vastab tegelikult kaubale, mille sooduspäritolu on kindlaks määratud Egiptuse tolli väljastatud liikumissertifikaadiga.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut Egiptusega peab tõlgendama nii, et kauba Egiptuse päritolu kõnealuse lepinguga kehtestatud sooduskohtlemiskorra tähenduses saab tõendada isegi juhul, kui kauba saabumisel esimesse liikmesriiki kaup jaotati selleks, et saata osa kaubast teise liikmesriiki, ja kui esimese liikmesriigi tolli välja antud liikumissertifikaadi asendussertifikaat, mis käsitles teise liikmesriiki toimetatud kauba osa, ei vasta lepingu protokolli nr 4 artiklis 20 niisuguse sertifikaadi väljastamisele ette nähtud tingimustele.
Niisugusel tõendamisel on siiski vajalik esiteks, et algselt Egiptusest imporditud kauba sooduspäritolu oleks kindlaks määratud Egiptuse tolli väljastatud liikumissertifikaadiga, mis on eelnimetatud protokolliga kooskõlas, ning teiseks, et importija tõendab, et esimeses liikmesriigis jagatud ja teise liikmesriiki toimetatud kauba osa vastab ühele osale kaubast, mis oli esimesse liikmesriiki imporditud Egiptusest. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on need tingimused täidetud.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

25. juunil 2001 Luxembourgis alla kirjutatud Euroopa – Vahemere piirkonna lepingut assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Egiptuse Araabia Vabariigi vahel, mis kiideti heaks nõukogu 21. aprilli 2004. aasta otsusega 2004/635/EÜ, peab tõlgendama nii, et kauba Egiptuse päritolu kõnealuse lepinguga kehtestatud sooduskohtlemiskorra tähenduses saab tõendada isegi juhul, kui kauba saabumisel esimesse liikmesriiki kaup jaotati selleks, et saata osa kaubast teise liikmesriiki, ja kui esimese liikmesriigi tolli välja antud liikumissertifikaadi asendussertifikaat, mis käsitles teise liikmesriiki toimetatud kauba osa, ei vasta lepingu protokolli nr 4 mõiste „päritolustaatusega tooted” määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta, mida on muudetud EL‑Egiptuse Assotsiatsiooninõukogu 17. veebruari 2006. aasta otsusega nr 1/2006, artiklis 20 niisuguse sertifikaadi väljastamisele ette nähtud tingimustele.

Niisugusel tõendamisel on siiski vajalik, et algselt Egiptusest imporditud kauba sooduspäritolu oleks kindlaks määratud Egiptuse tolli väljastatud liikumissertifikaadiga EUR.1, mis on eelnimetatud protokolliga kooskõlas ja importija tõendab, et esimeses liikmesriigis jagatud ja teise liikmesriiki toimetatud kauba osa vastab ühele osale kaubast, mis oli esimesse liikmesriiki imporditud Egiptusest. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on need tingimused täidetud.

Allkirjad
(
*1
)   Kohtumenetluse keel: saksa.