CELEX: 62011CJ0578
Apeliacinis skundas
Karteliai
Italijos žaliavinio tabako pirkimo ir pirminio perdirbimo rinka
Sprendimas, kuriuo konstatuojamas EB 81 straipsnio pažeidimas
Atleidimas nuo baudų
Pareiga bendradarbiauti
Teisė į gynybą
Teisminės kontrolės ribos
Teisė į teisingą bylos nagrinėjimą
Liudytojų arba šalių apklausa
Protingas terminas
Vienodo požiūrio principas

Apeliaciniu skundu
Deltafina SpA
(toliau –
Deltafina
) prašo, pirma, panaikinti Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą
Deltafina / Komisija
(T‑12/06,
EU:T:2011:441
, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo jis atmetė jos ieškinį dėl panaikinimo, o nepatenkinus pirmojo reikalavimo – sumažinti jai 2005 m. spalio 20 d. Komisijos sprendimu C(2005) 4012 galutinis dėl procedūros pagal [EB 81 straipsnio 1 dalį] (byla COMP / C.38.281/B.2 – Žaliavinis tabakas, Italija) (toliau – ginčijamas sprendimas) skirtą baudą ir, antra, panaikinti Komisijos sprendimą, kiek jis su juo susijęs, ir panaikinti arba sumažinti jai šiuo sprendimu skirtą baudą, o nepatenkinus minėto reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo.
Ginčo aplinkybės
Deltafina
– pagal Italijos teisę įsteigta bendrovė, kurios pagrindinė veikla – pirminis žaliavinio tabako perdirbimas Italijoje ir perdirbto tabako pardavimas. Ją 100 % valdo
Universal Corp
. (toliau –
Universal
) bendrovė su buveine Ričmonde (Jungtinės Valstijos).
2001 m. spalio 3, 4 ir 5 d. Europos Komisija, remdamasi 1962 m. vasario 6 d. Tarybos reglamento Nr. 17, Pirmojo reglamento, įgyvendinančio [EB 81] ir [82] straipsnius (
OL L 13, p. 204
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 3) 14 straipsniu, atliko patikrinimus Europos tabako perdirbėjų federacijos ir trijose pagrindinėse Ispanijos
Maison des métiers du tabac
(Tabako pramonės rūmai) (Belgija) buveinėse. Ši federacija iš karto informavo apie šiuos patikrinimus savo narius, įskaitant
Associazione professionale trasformatori tabacchi italiani
(Italijos žaliavinio tabako perdirbėjų profesinė asociacija, toliau – APTI).
2002 m. vasario 19 d.
Deltafina
pateikė Komisijai prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pagal Komisijos pranešimo apie atleidimą nuo baudų ir baudų sumažinimą kartelių atveju (
OL C 45, p. 3
, toliau – 2002 m. pranešimas dėl bendradarbiavimo) A skyrių. Šis prašymas buvo susijęs su tariamu žaliavinio tabako perdirbėjų karteliu Italijos rinkoje.
2002 m. kovo 6 d. Komisija informavo
Deltafina
, kad jos prašymas atitinka 2002 m. pranešime dėl bendradarbiavimo išdėstytus reikalavimus ir kad pasibaigus administracinei procedūrai ji patenkins
Deltafina
prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, jei ši įvykdys visus minėto pranešimo 11 punkte išdėstytus reikalavimus.
2002 m. kovo 14 d. įvyko Komisijos tarnybų ir
Deltafinabei Universal
atstovų susitikimas, jame buvo diskutuota apie
Deltafina
ir Komisijos bendradarbiavimo sąlygas (toliau – 2002 m. kovo 14 d. susitikimas).
Per šį susitikimą Komisijos tarnybos pabrėžė, kad numato atlikti neplanuotus patikrinimus, susijusius su
Deltafina
atskleistu karteliu, kad šie patikrinimai nebus atliekami iki 2002 m. balandžio 18 d. ir kad dėl šios priežasties iki šios datos reikia išlaikyti jų konfidencialumą, kad nenukentėtų jų veiksmingumas (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 412 punktas).
Deltafina
paaiškino, kad iki numatytos patikrinimų datos neįmanoma neatskleisti prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, nes APTI tikrai vyks susitikimai su konkurentais, per kuriuos bus sunku išsaugoti konfidencialumą, be to, apie prašymą reikia informuoti
Deltafina
vidurinės grandies vadovus, maža to, šį prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti reikia atskleisti dėl finansavimo sandorių, kuriuose dalyvauja Jungtinėse Valstijose įsteigta
Universal
(ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 413 punktas).
Komisija atsižvelgė į šiuos sunkumus ir, kadangi pateikus šią informaciją kitiems kartelio dalyviams galėjo būti pakenkta planuojamiems atlikti patikrinimams, paprašė
Deltafina
per dar trumpesnį terminą pateikti įrodymų ir informacijos, kad ji galėtų atlikti šiuos patikrinimus (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 413–417 punktai).
2002 m. kovo 22 d. įvyko
Deltafina
atstovų ir bylą nagrinėjančio Komisijos pareigūno pokalbis telefonu (toliau – 2002 m. kovo 22 d. pokalbis telefonu) keliais klausimais, susijusiais su
Deltafina
bendradarbiavimu su Komisija (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 418–420 punktai ir skundžiamo sprendimo 10, 157 ir 158 punktai).
2002 m. balandžio 4 d. APTI posėdyje
Deltafina
vadovas informavo jame dalyvavusius asmenis, kad ši bendrovė bendradarbiavo su Komisija (toliau – 2002 m. balandžio 4 d. atskleidimas). Tą pačią dieną
Dimon Italia Srl
(toliau –
Dimon Italia
) ir
Transcatab Spa
(toliau –
Transcatab
), kurių atstovai dalyvavo šiame posėdyje, remdamiesi 2002 m. pranešimu dėl bendradarbiavimo pateikė prašymą, tačiau nenurodė apie APTI posėdyje
Deltafina
pirmininko padarytus pareiškimus (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 421–426, 454 ir 455 punktai).
2002 m. balandžio 18 ir 19 d. Komisija, remdamasi Reglamento Nr. 17 14 straipsniu, atliko patikrinimus
Dimon Italia
ir
Transcatab
patalpose bei
Trestina Azienda Tabacchi SpA
ir
Romana Tabacchi SpA
patalpose (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 428 punktas).
2002 m. gegužės 29 d. ir liepos 11 d. įvyko du kiti
Deltafina
ir Komisijos tarnybos atstovų susitikimai, juose nei
Deltafina
, nei Komisija neiškėlė klausimo dėl šios bendrovės prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti konfidencialumo, o
Deltafina
taip pat nenurodė, kad per 2002 m. balandžio 4 d. APTI susirinkimą ji apie šį prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti informavo
Dimon Italia
ir
Transcatab
(ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 420 ir 429 punktai).
2004 m. vasario 25 d. Komisija išsiuntė pranešimą apie kaltinimus kelioms įmonėms ar įmonių asociacijoms, įskaitant
Deltafina
,
Universal
,
Dimon Italia
ir
Transcatab
.
2004 m. birželio 22 d. įvyko apklausa žodžiu, joje dalyvavo
Deltafina
. Per šią apklausą
Dimon Italia
atstovas atkreipė Komisijos dėmesį į du dokumentus, kurie prie bylos buvo pridėti atlikus patikrinimus
Dimon Italia
patalpose ir kuriuose buvo užrašų, apibendrinančių
Deltafina
pirmininko per 2002 m. balandžio 4 d. APTI susirinkimą padarytus pareiškimus.
2004 m. gruodžio 21 d. Komisija priėmė 2004 m. vasario 25 d. pranešimą apie kaltinimus
an addendum
, juo informavo
Deltafina
ir kitas nagrinėjamas įmones apie ketinimą netaikyti šiai bendrovei prašomo atleidimo nuo baudos dėl to, kad ji pažeidė 2002 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto a papunktyje nustatytą pareigą bendradarbiauti.
2005 m. spalio 20 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, jo 1 straipsnyje, be kita ko, konstatavo, kad laikotarpiu nuo 1995 m. rugsėjo 29 d. iki 2002 m. vasario 19 d.
Deltafina
ir
Universal
pažeidė EB 81 straipsnio 1 dalį, nes sudarė susitarimus ir (arba) derino veiksmus Italijos žaliavinio tabako sektoriuje. Pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnį
Deltafina
ir
Universal
už 1 straipsnyje nurodytus pažeidimus buvo solidariai skirta 30 mln. EUR bauda.
Komisija veiksmingą
Deltafina
bendradarbiavimą pripažino švelninančia aplinkybe ir šiai įmonei skirtą baudą sumažino 50 %. Konkrečiau kalbant, Komisija pripažino, kad
Deltafina
nuo pat pradžių reikšmingai padėjo jos tyrimui ir niekuomet neginčijo faktų.
Dėl
Deltafina
prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti Komisija manė, kad 2002 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto a papunktyje nustatyta pareiga bendradarbiauti taip pat reiškia, kad neturi būti imtasi jokių priemonių, galinčių pakenkti jos galimybei atlikti tyrimą ir (arba) konstatuoti pažeidimą. Komisija pridūrė, kad pagal šią pareigą draudžiama kaip nors atskleisti prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, kai Komisija dar neatliko patikrinimų ir kai sektoriuje nėra žinoma apie netrukus atliksimus patikrinimus. Iš tiesų toks atskleidimas gali negrįžtamai pažeisti šios institucijos gebėjimą atlikti veiksmingus patikrinimus, todėl – reikšti pažeidimą (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 432 ir 433 punktai).
Komisija patikslino, kad „vidinė įtampa“ tarp šios prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti pateikusiam subjektui nustatytos pareigos ir 2002 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto b papunktyje nustatytos pareigos nutraukti pažeidimą ne vėliau kaip to prašymo pateikimo dieną nesuteikia pareiškėjui teisės savanoriškai informuoti kitus kartelio narius, kad jis pateikė prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 434 punktas).
Komisija padarė išvadą, kad
Deltafina
nesilaikė šios pareigos, nes, nors žinojo apie tai, kad Komisija planavo atlikti patikrinimus laikotarpiu nuo 2002 m. balandžio 18 d. iki 20 d., jos vadovas prieš šiuos patikrinimus savanoriškai pranešė savo pagrindiniams konkurentams apie pateiktą prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 441–444 ir 460 punktai).
Komisija pridūrė, kad iš per 2002 m. kovo 14 d. susitikimą vykusių diskusijų ir paskesnio Komisijos elgesio aiškiai matyti, kad ji niekada nebuvo sutikusi su tuo, kad
Deltafina
būtinai turėjo atskleisti savo prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti savo konkurentams ir dėl šios priežasties nebebuvo galima atlikti patikrinimų. Ji teigia nurodžiusi, kad konfidencialumą būtina išsaugoti dar vieną mėnesį, kad būtų galima pasirengti minėtiems patikrinimams (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 445–448 punktai).
Komisija tvirtina, kad ji pripažino tiek
Deltafina
praktinius sunkumus išsaugoti prašymo atleisti nuo baudos ar ją sumažinti konfidencialumą, tiek aplinkybę, kad patikrinimai taptų labai mažai tikėtini, jei
Deltafina
būtų priversta konkurentams atskleisti informaciją apie pateiktą prašymą. Tačiau ji pažymėjo, kad
Deltafina
vadovas nebuvo veikiamas kokios nors neišvengiamos grėsmės, todėl 2004 m. balandžio 4 d. atskleidimas buvo savanoriškas ir spontaniškas (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 450–453 ir 459 punktai).
Ši institucija padarė išvadą, kad toks elgesys niekaip negalėjo būti pateisinamas (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 454–459 punktai).
Komisija taip pat pažymėjo, kad tai, jog
Deltafina
jos neinformavo, be kita ko, apie 2002 m. balandžio 4 d. atskleidimą, leidžia manyti, kad
Deltafina
nesitikėjo, jog ši institucija pritars jos elgesiui (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 449 punktas).
Todėl Komisija padarė išvadą, kad „dėl visų pirma nurodytų priežasčių <...> per 2002 m. balandžio 4 d. APTI susirinkimą savanoriškai atskleidusi savo prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti
Deltafina
pažeidė pareigą bendradarbiauti, kuri jai nustatyta 2002 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto a papunktyje (ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 460 punktas).
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
Deltafina
pateikė ieškinį dėl ginčijamu sprendimu skirtos baudos panaikinimo o nepatenkinus pirmojo reikalavimo – dėl jos sumažinimo; dokumentą Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2006 m. sausio 19 d.
Grįsdama savo ieškinį
Deltafina
nurodė septynis pagrindus, iš jų keturi yra pagrindiniai, pagrindžiantys jos reikalavimus panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo nurodyta sumokėti baudą, ir trys papildomi, pagrindžiantys jos prašymą sumažinti šios baudos dydį.
Bendrasis Teismas atmetė visus
Deltafina
pateiktus pagrindus, išskyrus šeštąjį, kurio
Deltafina
atsisakė.
Šalių reikalavimai
Deltafina
Teisingumo Teismo prašo:
—
visų pirma panaikinti skundžiamą sprendimą visą ar iš dalies ir ginčijamą sprendimą, kiek ji su ja susijęs, taip pat panaikinti arba sumažinti jai skirtos baudos dydį,
—
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą ir
—
priteisti iš
Deltafina
bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Savo apeliacinį skundą
Deltafina
grindžia keturiais pagrindais. Pirmiausia reikia kartu išnagrinėti pirmąjį ir antrąjį pagrindus, paskui ketvirtąjį pagrindą ir pagaliau – trečiąjį pagrindą.
Dėl pirmojo ir antrojo apeliacinio skundo pagrindų
Šalių argumentai
Pateikdama pirmąjį pagrindą
Deltafina
pirmiausia kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis sprendime nepateikė nuomonės dėl pagrindo, susijusio su tuo, kad po 2002 m. kovo 14 d. susitikimo
Deltafina
galėjo padaryti išvadą, jog Komisija ją atleido nuo konfidencialumo pareigos, todėl ji 2002 m. balandžio 4 d. atskleidimu nepažeidė pareigos bendradarbiauti.
Toliau
Deltafina
pažymi, kad ginčijamame sprendime vienintelis jai inkriminuojamas pareigos bendradarbiauti pažeidimas yra 2002 m. balandžio 4 d. atskleidimas. Todėl konstatavęs pareigos bendradarbiauti pažeidimą dėl to, kad
Deltafina
neinformavo Komisijos apie šį atskleidimą, Bendrasis Teismas pažeidė teisę į gynybą ir viršijo savo turimą kompetenciją, kuri ribojama tik šio sprendimo teisėtumo vertinimu.
Pagaliau
Deltafina
mano, kad skundžiamo sprendimo 149 punkte Bendrasis Teismas pakeitė Komisijos ir
Deltafina
2002 m. kovo 14 d. susitikime sutartą šios įmonės pareigos bendradarbiauti vertinimą savuoju. Tačiau siekdamas nustatyti šios pareigos bendradarbiauti tikslų turinį Bendrasis Teismas turėjo atsižvelgti į sutartas bendradarbiavimo sąlygas.
Iš tiesų Bendrasis Teismas rėmėsi klaidinga prielaida, pagal kurią tai, kad
Deltafina
neinformavo Komisijos apie atskleistą prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti, bet kuriuo atveju yra pareigos bendradarbiauti pažeidimas, nes šių faktinių aplinkybių kvalifikacija priklauso nuo sutartų sąlygų. Komisija galėjo, kaip pažymėta Komisijos pranešimo dėl atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo kartelių bylose (
OL C 298, 2006, p. 17
) 12 punkto a papunktyje, leisti atskleisti minėtą prašymą atleisti nuo baudos ar ją sumažinti.
Šioje byloje toks leidimas buvo duotas per 2002 m. kovo 14 d. susitikimą. Iš tikrųjų, remiantis tuometiniais minėto susitikimo protokolais ir paskesniu suinteresuotųjų šalių elgesiu, Bendrasis Teismas turėjo konstatuoti, kad
Deltafina
ir Komisija sutarė dėl atskleidimo neišvengiamumo, todėl šiai bendrovei buvo nustatytas griežtesnis reikalavimas skubiai pateikti kitų įrodymų.
Deltafina
pabrėžia, jog iš 2002 m. kovo 14 d. susitikimo protokolų matyti, kad klausimas, ar šis atskleidimas turi būti „savanoriškas ir spontaniškas“, ar „nesavanoriškas ir būtinas“, nebuvo nagrinėjamas, ir ji mano, jog todėl Bendrojo Teismo vertinimas, atsižvelgiant į minėto atskleidimo formą, yra pagrįstas faktų atkūrimu
ex post
, kuriam negalima pritarti. Bet kuriuo atveju, bet kokia abejonė dėl tariamo susitarimo dėl bendradarbiavimo sąlygų turinio,
Deltafina
manymu, turi būti aiškinama jos naudai.
Kaip antrąjį pagrindą
Deltafina
nurodo, kad Bendrasis Teismas pažeidė savo Procedūros reglamento 65 ir 68 straipsnius, kai posėdyje išklausė jos advokatės R. ir už bylą atsakingo Komisijos pareigūno V. E., kaip 2002 m. kovo 14 d. posėdžio dalyvių, taigi, kaip liudytojų, žodinius parodymus, tačiau nepriėmė nutarties, kad būtų konkrečiai nurodyti konstatuotini faktai; be to, šie liudytojai neprisiekė ir nebuvo surašytas posėdžio protokolas, kuriame tie parodymai būtų pakartoti.
Deltafina
manymu, skundžiamo sprendimo 159 punkte siekdamas įrodyti, jog V. E. nesuprato, kad
Deltafina
2002 m. balandžio 4 d. ketino atskleisti prašymą ir kad bet kuriuo atveju jis negalėjo jai duoti savo sutikimo, Bendrasis Teismas pasirėmė V. E. parodymais. Nepalyginęs šių parodymų su J., kurios nebuvo prašoma liudyti, parodymais Bendrasis Teismas pažeidė
Deltafina
teisę į bylos nagrinėjimą.
Komisija ginčija
Deltafina
argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl šio sprendimo 33 punkte apibendrintų argumentų priimtinumo, kurį Komisija ginčija, konstatuotina, kad
Deltafina
paprašė Teisingumo Teismo iš naujo nevertinti faktų, o konstatuoti skundžiamo sprendimo motyvavimo trūkumą. Todėl šie argumentai priimtini.
Kiek tai susiję su šio sprendimo 35 ir 36 punktuose apibendrintų argumentų priimtinumu, pažymėtina, kad
Deltafina
kaltina Bendrąjį Teismą padarius teisės klaidą nustatant jai tenkančią bendradarbiavimo pareigą. Todėl šie argumentai taip pat priimtini.
Tačiau, kaip šio sprendimo 37 ir 38 punktuose apibendrintuose argumentuose teisingai pažymi Komisija,
Deltafina
ginčija Bendrojo Teismo faktinių aplinkybių vertinimą, nors ir neteigia, kad įrodymai buvo iškraipyti. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką šis teismas neturi kompetencijos atlikti tokio tyrimo, todėl šie argumentai turi būti atmesti kaip nepriimtini.
Dėl esmės pažymėtina, kad šio sprendimo 33 ir 34 punktuose apibendrintuose argumentuose
Deltafina
kaltina Bendrąjį Teismą, viena vertus, nepateikus nuomonės dėl pagrindo, pagal kurį Komisija ją atleido nuo konfidencialumo pareigos, ir, kita vertus, neteisėtai pakeitus Komisijos motyvus savaisiais ir taip viršijus savo kompetenciją.
Kiek tai susiję su pirmąja
Deltafina
argumentų dalimi, pažymėtina, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 160 punkte nusprendė, jog Komisija negalėjo iš anksto leisti
Deltafina
2002 m. balandžio 4 d. spontaniškai atskleisti prašymą, nes ši bendrovė neįrodė, jog iš anksto tinkamai informavo Komisiją apie savo ketinimus.
Atsižvelgdamas pirmiausia į šį argumentą, Bendrasis Teismas minėto sprendimo 173 punkte patvirtino Komisijos vertinimą, kad
Deltafina
pažeidė pareigą bendradarbiauti.
Šiuo klausimu iš ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 441, 450 ir 460 punktų matyti, kad Komisija manė, jog kartelyje dalyvavusios įmonės savanoriškas ir spontaniškas bendradarbiavimo su Komisija atskleidimas kitoms tame pačiame kartelyje dalyvavusioms įmonėms tuomet, kai šiose įmonėse numatyta atlikti patikrinimų vietoje, yra kitokio pobūdžio nei atveju, kai šios įmonės sužino apie šį bendradarbiavimą dėl minėtos įmonės praktinių sunkumų išsaugoti bendradarbiavimo konfidencialumą.
Iš tikrųjų Komisija manė, kad pats šis savanoriškas ir spontaniškas atskleidimas įrodo pareigos bendradarbiauti pažeidimą, nebent būtų aiškiai įrodyta, kad ši institucija iš anksto aiškiai leido tokį atskleidimą.
Tačiau Bendrasis Teismas nusprendė, kad šioje byloje taip nebuvo, todėl skundžiamo sprendimo 160 ir 173 punktuose patvirtino, kad
Deltafina
pažeidė pareigą bendradarbiauti, kaip tai ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 460 punkte konstatavo Komisija.
Priešingai, nei teigia
Deltafina
, šiame vertinime nėra padaryta jokios klaidos.
Konkrečiai kalbant,
Deltafina
neginčijo Bendrojo Teismo konstatuoto fakto, kad Komisija nebuvo davusi aiškaus išankstinio leidimo 2002 m. balandžio 4 d. spontaniškai atskleisti prašymą. Šiomis sąlygomis Bendrasis Teismas neprivalėjo aiškiai atmesti
Deltafina
argumentų, kuriais siekta įrodyti, kad buvo duotas sutikimas atskleisti bendradarbiavimo faktą, nesant galimybės to išvengti.
Iš tiesų, kadangi 2002 m. balandžio 4 d. atskleidimas buvo spontaniškas, jis nebuvo neišvengiamas. Net darant prielaidą, kad Komisija sutiko su galimu nesavanorišku
Deltafina
bendradarbiavimo fakto atskleidimu, šis sutikimas negali pateisinti tokio šios įmonės veiksmo, vadinasi, negali paneigti išvados dėl šios bendrovės pareigos bendradarbiauti pažeidimo fakto. Darytina išvada, kad šie argumentai nėra reikšmingi.
Dėl grindžiant pirmąjį pagrindą pateiktų argumentų antros dalies, būtent argumento, susijusio su neteisėtu motyvų pakeitimu, iš skundžiamo sprendimo 143–145 punktų matyti, kad Bendrasis Teismas atliko bendrą pareigos bendradarbiauti, kuri tenka įmonei, pasibaigus administracinei procedūrai norinčiai būti atleistai nuo baudos, analizę. Ši 2002 m. pranešimo dėl bendradarbiavimo 11 punkto a papunktyje numatyta pareiga be išlygų, be pertrūkio ir operatyviai bendradarbiauti, be kita ko, apima pareigą pateikti visą informaciją, susijusią su visomis aplinkybėmis, kurios yra svarbios Komisijai atliekant tyrimą.
Iš ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 429, 449 ir 459 punktų taip pat matyti, kad Komisija atsižvelgė į tai, jog trūko tam tikros informacijos, pirmiausia susijusios su 2002 m. balandžio 4 d. susitikimo aplinkybėmis, kurią įmonė privalėjo pateikti.
Taigi skundžiamo sprendimo 152–162 punktuose Bendrasis Teismas tik atsakė į jam
Deltafina
pateiktus argumentus, minėtus šio sprendimo 151 punkte. Taigi Bendrasis Teismas niekaip nepakeitė motyvų savaisiais, todėl antroji
Deltafina
argumentų dalis turi būti atmesta.
Be to, kadangi
Deltafina
kaip antrąjį pagrindą nurodo, kad Bendrasis Teismas pažeidė jos teisę į teisingą bylos nagrinėjimą, nes, pirma, pažeisdamas savo Procedūros reglamento 65 ir 68 straipsnius per posėdį apklausė
Deltafina
advokatą ir už bylą atsakingą Komisijos pareigūną, ir, antra, skundžiamo sprendimo 159 punkte rėmėsi vienu iš šių parodymų, nepalyginęs jo su J., kurios nebuvo prašoma liudyti, parodymu, reikia pažymėti tai, kas nurodoma toliau.
Pirmiausia neginčytina, kad per posėdį Bendrasis Teismas apklausė R. ir V. E., kaip 2002 m. kovo 14 d. susitikimo dalyvius, ir V. E., kaip 2002 m. kovo 22 d. pokalbio telefonu dalyvį. Taip pat neginčytina, kad Bendrasis Teismas suinteresuotųjų asmenų klausė, kaip jie suprato minėtų susitikimų turinį ir pokalbį, kad šis klausimas buvo pateiktas nesilaikant Bendrojo Teismo procedūros reglamento 68 straipsnyje numatytos procedūros ir kad per posėdį
Deltafina
šiuo klausimu nepateikė jokio prieštaravimo.
Šiuo klausimu, pirma, priešingai, nei teigia Komisija, tai, kad
Deltafina
minėtame posėdyje nepateikė jokio prieštaravimo, nepadaro antrojo pagrindo nepriimtino (šiuo klausimu žr. Sprendimo
Corus UK / Komisija
, C‑199/99 P,
EU:C:2003:531
, 32 ir 35 punktus).
Antra, kaip teisingai pažymėjo Komisija, iš tiesų pagal dabartinę ir legitimią Bendrojo Teismo praktiką šalims atstovaujantys ir svarbių žinių turintys asmenys yra apklausiami pateikiant jiems techninių ar sudėtingų klausimų.
Tačiau šioje byloje, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 116 ir 117 punktuose, Bendrojo Teismo klausimai R. ir V. E. buvo pirmiausia susiję su skundžiamais ir ginčijamais faktais. Be to, neatrodo, kad šie asmenys būtų pateikę kokių specialių techninių ar sudėtingų žinių ir kad R. ir V. E. buvo apie tai klausiama.
Šiomis aplinkybėmis konstatuotina, kad
Deltafina
teisingai teigia, jog klausdamas per posėdį jos advokatą ir už bylą atsakingą Komisijos pareigūną, dėl ko, jų manymu, buvo susitarta per 2002 m. kovo 14 d. susitikimą ir 2002 m. kovo 22 d. pokalbį telefonu, Bendrasis Teismas viršijo tai, kas leidžiama pagal minėtą praktiką, nes Bendrojo Teismo užduoti klausimai susiję su faktais, kurie turėjo būti nustatyti prireikus remiantis liudytojų parodymais ir taikant Bendrojo Teismo procedūros reglamento 68 straipsnyje numatytą procedūrą.
Tačiau, priešingai, nei teigia
Deltafina
, šis procedūrinis pažeidimas nėra jos teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimas.
Iš tiesų, kaip teisingai pažymi Komisija, ir, priešingai, nei teigia
Deltafina
, į už bylą atsakingo Komisijos pareigūno pareiškimus Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 159 punkte atsižvelgė tik kaip į papildomus argumentus, nes jo argumentai iš esmės buvo pagrįsti skundžiamo sprendimo 153–158 punktuose išnagrinėtais rašytiniais įrodymais, t. y. pateiktais 2002 m. kovo 14 d. susitikimo ir 2002 m. kovo 22 d. pokalbio telefonu protokolais.
Kaip generalinė advokatė pažymėjo savo išvados 120 punkte, Bendrasis Teismas savo išvadą galėjo pagrįsti tik šiais dokumentiniais įrodymais.
Konkrečiai kalbant, atsižvelgiant, pirma, į tai, kad minėtuose rašytiniuose įrodymuose nieko nenurodyta nei apie tai, kad
Deltafina
aiškiai informavo apie savo ketinimą savanoriškai atskleisti bendradarbiavimą su Komisija, nei apie tai, kad Komisija aiškiai davė leidimą atskleisti ir, antra, į tokio aiškaus leidimo svarbą tiek
Deltafina
, tiek numatomų patikrinimui naudingumui, darytina išvada, kad Bendrasis Teismas nepadaręs klaidos galėjo nuspręsti, kad aiškaus informavimo fakto ir leidimo nebuvimas buvo pakankamai teisiškai įrodytas minėtais dokumentiniais įrodymais.
Iš tiesų pagal nusistovėjusią teismų praktiką tik Bendrasis Teismas sprendžia, ar būtina papildyti apie jo nagrinėjamas bylas turimą informaciją. Procesinių dokumentų įrodomoji galia priklauso nuo jo atlikto nepriklausomo faktinių aplinkybių vertinimo, kurio Teisingumo Teismas netikrina apeliaciniame procese, išskyrus Bendrojo Teismo pateiktų įrodymų iškraipymo atvejus ar kai iš bylos medžiagos matyti, kad šio teismo išvados iš esmės netikslios (Sprendimo
Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland / Komisija
, C‑385/07 P,
EU:C:2009:456
, 163 punktas ir nurodyta teismų praktika)
Taigi šios bylos aplinkybėmis, kadangi
Deltafina
nepateikė jokio prašymo apklausti liudytojus ir nenurodė, jog kaip nors buvo iškreipti įrodymai, į kuriuos Bendrasis Teismas atsižvelgė, šis teismas galėjo nuspręsti, kad nebuvo būtina R. ir J. arba V. E. apklausti kaip liudytojų.
Darytina išvada, pirma, kad antrasis pagrindas nepagrįstas, ir, antra, kad skundžiamo sprendimo 153–160 punktuose pateikti Bendrojo Teismo argumentais niekaip nėra pažeidžiamos teisė į gynybą.
Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti pirmąjį ir antrąjį apeliacinio skundo pagrindus.
Dėl ketvirtojo apeliacinio skundo pagrindo
Šalių argumentai
Deltafina
Teisingumo Teismo prašo sumažinti jai skirtą baudą, siekiant ištaisyti Komisijos padarytą vienodo požiūrio principo pažeidimą, ir pritaikyti jai tokį baudos sumažinimą, koks buvo pritaikytas
Dimon Italia
.
Deltafina
manymu, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, paskelbęs, kad šis prašymas, pateiktas tik pirmosios instancijos teismo posėdyje, yra naujas pagrindas, kuris nebuvo pagrįstas teisinėmis arba faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui, todėl jis yra nepriimtinas. Iš tiesų
Deltafina
argumentai grindžiami teisės praktika, išplaukiančia iš Bendrojo Teismo sprendimo
Nintendo ir Nintendo of Europe / Komisija
(T‑13/03,
EU:T:2009:131
), priimto tik pasibaigus rašytinei proceso daliai.
Komisija ginčija šiuos
Deltafina
argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kaip matyti iš Bendrojo Teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies ir 127 straipsnio 1 dalies, vykstant procesui negalima pateikti naujų pagrindų, išskyrus tuos atvejus, kai jie pagrindžiami teisinėmis arba faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui (Nutarties
Arbos / Komisija
, C‑615/12 P,
EU:C:2013:742
, 35 punktas).
Tačiau
Deltafina
Bendrajame Teisme nenurodė jokios aplinkybės, galinčios įrodyti, kad nagrinėjamas pagrindas grindžiamas teisine aplinkybe, kuri tapo žinoma vykstant procesui. Iš tiesų, kaip savo išvados 127 punkte pažymėjo generalinė advokatė,
Deltafina
nurodytas vienodo požiūrio principas yra bendrasis Sąjungos teisės principas, kurio laikymąsi pagal nusistovėjusią teismų praktiką užtikrina Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas, be kita ko, skirdami baudas už konkurencijos teisės pažeidimus.
Todėl sprendimas, kuriuo sukonkretinamos Komisijai pagal vienodo požiūrio principą, kuriuo remiasi
Deltafina
, tenkančios pareigos, negali būti laikomos pavėluotą pagrindo pateikimą pateisinančia nauja teisine aplinkybe.
Todėl reikia atmesti ketvirtąjį apeliacinio skundo pagrindą.
Dėl trečiojo apeliacinio skundo pagrindo
Šalių argumentai
Deltafina
pažymi, kad procesas Bendrajame Teisme truko penkerius metus ir aštuonis mėnesius ir kad nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki sprendimo pradėti žodinę proceso dalį praėjo keturiasdešimt trys mėnesiai. Ji mano, kad šis procesas truko pernelyg ilgai, ir prašo Teisingumo Teismo, kad jis įgyvendintų savo neribotą jurisdikciją ir panaikintų arba iš esmės sumažintų jai skirtą baudą, siekiant ištaisyti
Deltafina
pagrindinės teisės gauti sprendimą per protingą terminą, kuri garantuojama pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartijos) 41 straipsnio 1 dalį ir 47 straipsnio antrą pastraipą, pažeidimą.
Komisija ginčija
Deltafina
argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Primintina, kad protingo termino, per kurį turi būti išnagrinėta byla, nesilaikymas, kaip procesinis pažeidimas, laikomas vienos iš pagrindinių teisių pažeidimu, turi leisti atitinkamai šaliai pasinaudoti veiksminga teisminės gynybos priemone, sudarančia sąlygas tinkamai ištaisyti situaciją (Sprendimo G
ascogne Sack Deutschland / Komisija
, C‑40/12 P,
EU:C:2013:768
, 80 punktas).
Kadangi
Deltafina
prašo panaikinti skundžiamą sprendimą arba sumažinti jai skirtą baudą, reikia konstatuoti, kad Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, nesant įrodymų, jog pernelyg ilga proceso Bendrajame Teisme trukmė turėjo poveikį bylos baigčiai, bylos nagrinėjimo per protingą terminą principo pažeidimas negali lemti skundžiamo sprendimo panaikinimo (Sprendimo
Gascogne Sack Deutschland / Komisija
,
EU:C:2013:768
, 81 punktas ir nurodyta teismų praktika).
Ši teismo praktika yra pagrįsta vertinimu, jog, nesant įrodymų, kad sprendimo priėmimo protingo termino nesilaikymas galėjo turėti įtakos bylos baigčiai, skundžiamo sprendimo panaikinimas neištaisys Bendrojo Teismo padaryto veiksmingos teisminės gynybos principo pažeidimo (Sprendimo
Gascogne Sack Deutschland / Komisija
,
EU:C:2013:768
, 82 punktas ir nurodyta teismų praktika).
Šioje byloje
Deltafina
Teisingumo Teismui nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, jog aplinkybė, kad Bendrasis Teismas nesilaikė protingo bylos nagrinėjimo termino, galėjo turėti įtakos jos baigčiai.
Be to, atsižvelgdamas į būtinybę laikytis Sąjungos teisės konkurencijos taisyklių Teisingumo Teismas, remdamasis tik tuo, kad byla neišnagrinėta per protingą terminą, negali leisti apeliantei ginčyti baudos pagrįstumo ar jos dydžio, kai visi jo pagrindai, kuriais prieštaraujama Bendrojo Teismo išvadoms, susijusioms su baudos dydžiu ir jo neteisėtu elgesiu, buvo atmesti (Sprendimo
Gascogne Sack Deutschland / Komisija
,
EU:C:2013:768
, 84 punktas ir nurodyta teismų praktika).
Darytina išvada, kad, priešingai, nei teigia
Deltafina
, dėl trečiojo apeliacinio skundo pagrindo skundžiamas sprendimas negali būti panaikintas net iš dalies.
Dėl
Deltafina
prašymo panaikinti arba sumažinti jai skirtą baudą tiek, kad būtų atsižvelgta į finansines pasekmes, kurių jai kilo dėl pernelyg ilgo proceso Bendrajame Teisme, reikia priminti, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad kai Bendrasis Teismas nesilaiko Chartijos 47 straipsnio antroje pastraipoje numatytos pareigos išnagrinėti jam pateiktas bylas per protingą terminą, gali būti reikalaujama atlyginti žalą, todėl už tokį pažeidimą sankcija turi būti skiriama pareiškus Bendrajame Teisme ieškinį dėl žalos atlyginimo, nes toks ieškinys yra veiksminga teisių gynimo priemonė (Sprendimo
Gascogne Sack Deutschland / Komisija
,
EU:C:2013:768
, 87 ir 89 punktai).
Darytina išvada, kad tokius reikalavimus atlyginti žalą turi nagrinėti kita pagal SESV 256 straipsnio 1 dalį kompetentingo Bendrojo Teismo kolegija nei nagrinėjusi bylą, kurios nagrinėjimo trukmė yra ginčijama, ir kad šie reikalavimai negali būti su apeliaciniu skundu tiesiogiai pateikti Teisingumo Teismui (Sprendimo
Gascogne Sack Deutschland / Komisija
,
EU:C:2013:768
, 90 ir 96 punktai).
Šiuo klausimu primintina, kad nagrinėdamas ieškinį dėl žalos atlyginimo, pagrįstą Bendrojo Teismo padarytu Chartijos 47 straipsnio antros pastraipos pažeidimu dėl to, kad šis teismas nesilaikė reikalavimų priimti sprendimą per protingą terminą, nes dėl šio nesilaikymo buvo pakankamai aiškiai pažeista teisės norma, kuria siekiama suteikti asmenims teisių (žr., be kita ko, Sprendimo
Komisija / CEVA ir Pfizer
, C‑198/03 P,
EU:C:2005:445
, 63 punktą ir nurodytą teismų praktiką), Bendrasis Teismas, vertindamas tokį nesilaikymą, turi atsižvelgti į konkrečias kiekvienos bylos aplinkybes, kaip antai bylos sudėtingumą, šalių elgesį, pagrindinį teisinio saugumo, kuris turi būti užtikrintas ūkio subjektams, reikalavimą ir tikslą užtikrinti, kad konkurencija vidaus rinkoje nebūtų iškreipta, kaip tai matyti iš Sprendimo
Gasgogne Sack Deutschland / Komisija
(
EU:C:2013:768
) 91–95 punktų.
Bendrasis Teismas taip pat turi įvertinti nurodomos žalos realumą ir esantį priežastinį šios žalos ir pernelyg ilgos proceso trukmės ryšį, taip pat atsižvelgti į bendrus valstybių narių įstatymams būdingus principus, taikomus nagrinėjant panašiais pažeidimais grindžiamus ieškinius.
Todėl, kadangi šioje byloje akivaizdu, kad Bendrasis Teismas pakankamai aiškiai pažeidė savo pareigą išnagrinėti bylą per protingą terminą, ir šalims šiuo klausimu nebūtina pateikti įrodymų, Teisingumo Teismas tai gali konstatuoti.
Iš tiesų proceso Bendrajame Teisme trukmė – 5 metai ir 8 mėnesiai – prie kurios prisidėjo pirmiausia 3 metai ir 7 mėnesiai, praėję nuo rašytinės proceso dalies pabaigos iki posėdžio, negali būti pateisinti nei tam tikru bylos sudėtingumu, nei tuo, kad šeši ginčijamo sprendimo adresatai pateikė ieškinį dėl jo panaikinimo, nei rašytinėje proceso dalyje Bendrajame Teisme
Deltafina
pateiktu prašymu išreikalauti iš Komisijos turimą dokumentą.
Tačiau atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šio sprendimo 81–87 punktuose, trečiąjį apeliacinio skundo pagrindą reikia atmesti.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal to paties Reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei to buvo prašoma.
Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš
Deltafina
, o pastaroji pralaimėjo bylą, ji turi jas padengti.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Priteisti iš
Deltafina SpA
bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.