CELEX: 62013CJ0428
Predhodno odločanje
Davčne določbe
Usklajevanje zakonodaj
Direktivi 95/59/ES in 2011/64/EU
Struktura in stopnje trošarin, ki veljajo za tobačne izdelke
Določitev trošarine
Načelo, ki določa stopnjo trošarine za vse cigarete
Možnost držav članic, da določijo najnižji znesek trošarine
Cigarete iz najnižje cenovne kategorije
Nacionalna ureditev
Posebna kategorija cigaret
Določitev trošarine na 115 %

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 7(2) in 8(6) Direktive Sveta 2011/64/EU z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarine, ki velja za tobačne izdelke (
UL L 176, str. 24
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Ministero dell’Economia e delle Finanze (ministrstvo za gospodarstvo in finance) in Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) (neodvisna uprava državnih monopolov) na eni strani in družbo Yesmoke Tobacco Spa na drugi zaradi odločbe generalnega direktorja AAMS z dne 11. januarja 2012, naslovljene „Ripartizione dei Prezzi delle sigarette – Tabella A“ (Sestava cen cigaret – Preglednica A) (GURI št. 16 z dne 20. januarja 2012, v nadaljevanju: sporna odločba), s katero je bila uvedena najnižja trošarina samo za cigarete z nižjo drobnoprodajno ceno od cigaret iz najbolj prodajane cenovne kategorije.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 95/59
Člen 8(2) Direktive Sveta 95/59/ES z dne 27. novembra 1995 o davkih, razen prometnih davkov, ki vplivajo na porabo tobačnih izdelkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 283), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2010/12/ES z dne 16. februarja 2010 (
UL L 50, str. 1
), (v nadaljevanju: Direktiva 95/59), določa:
„Odstotek proporcionalne trošarine in znesek specifične trošarine sta za vse cigarete enaka.
Člen 16(7) Direktive 95/59/ES določa:
„Ob upoštevanju odstavkov 3, 4, 5 in 6 lahko države članice obračunajo najnižjo trošarino za cigarete.“
Direktiva 2011/64
V uvodnih izjavah 2, 3, 9, 14 in 16 Direktive 2011/64 je navedeno:
„(2)
Davčna zakonodaja Unije o tobačnih izdelkih mora zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga in hkrati visoke ravni varovanja zdravja, kakor zahteva člen 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije, in ob upoštevanju, da lahko tobačni izdelki resno škodujejo zdravju in da je Unija pogodbenica Okvirne konvencije Svetovne zdravstvene organizacije o nadzoru nad tobakom (FCTC). Upoštevati je treba prevladujoče obstoječe stanje za vsak tip različnih tobačnih izdelkov.
(3)
Eden od ciljev Pogodbe Evropske unije je ohranjanje ekonomske unije, katere značilnosti so podobne tistim na domačem trgu, znotraj katerega je zdrava konkurenca. Glede tobačnih izdelkov doseganje tega cilja predpostavlja, da v državah članicah obdavčenje, ki vpliva na porabo izdelkov iz tega sektorja, ne izkrivlja pogojev konkurenčnosti in ne ovira prostega pretoka znotraj Unije.
[…]
(9)
Kar zadeva trošarine mora uskladitev struktur imeti za posledico konkurenco med različnimi kategorijami tobačnih izdelkov iz iste skupine, ki naj je obračunavanje davkov ne izkrivlja in mora pripeljati do odprtja nacionalnih trgov držav članic.
[…]
(14)
Glede cigaret bi bilo treba zagotoviti nevtralne konkurenčne pogoje za proizvajalce, zmanjšati delitev trgov tobaka in pripomoči k uresničevanju ciljev na področju zdravja. Zato bi se morala zahteva najnižje cene nanašati na tehtano povprečno drobnoprodajno ceno, medtem ko bi se moral najnižji denarni znesek uporabljati za vse cigarete. Iz istih razlogov bi morala tehtana povprečna drobnoprodajna cena prav tako služiti kot osnova za merjenje pomena specifične trošarine znotraj celotne davčne obremenitve.
[…]
(16)
Takšna skladnost bi prav tako pripomogla k zagotavljanju visoke ravni varovanja človekovega zdravja. Raven obdavčenja je glavni dejavnik v ceni tobačnih izdelkov, ki obratno vpliva na kadilske navade potrošnikov. Goljufije in tihotapljenje spodkopavajo na podlagi davkov oblikovane višine cen, zlasti cigaret in drobno rezanega tobaka, namenjenega za zvijanje cigaret, in tako ogrožajo doseganje ciljev nadzora nad tobakom in varovanja zdravja.“
Člen 1 Direktive 2011/64 določa:
„Ta direktiva določa splošna načela za uskladitev strukture in stopenj trošarine, s katero države članice obdavčijo tobačne izdelke.“
Člen 7(1) in (2) Direktive 2011/64 določa:
„1.   Cigarete, proizvedene v Uniji in tiste, uvožene iz tretjih držav se obdavčijo s trošarino
ad valorem
, izračunano glede na najvišjo drobnoprodajno ceno, vključno s carinami, ter s specifično trošarino, ki se izračuna na enoto izdelka.
Ne glede na prvi pododstavek lahko države članice iz osnove za izračun trošarine
ad valorem
od cigaret izloči carino.
2.   Odstotek trošarine
ad valorem
in znesek specifične trošarine sta za vse cigarete enaka.“
Člen 8, od (3) do (6), Direktive 2011/64 določa:
„3.   Do 31. decembra 2013 specifična komponenta trošarine ne sme biti nižja od 5 % in ne višja od 76,5 % zneska celotne davčne obremenitve, ki je sestavljena iz:
(a)
specifične trošarine;
(b)
trošarine
ad valorem
in davka na dodano vrednost (DDV), obračunanih od tehtane povprečne drobnoprodajne cene.
4.   Od 1. januarja 2014 specifična komponenta trošarine za cigarete ne sme biti nižja od 7,5 % in ne višja od 76,5 % zneska celotne davčne obremenitve, ki je sestavljena iz:
a)
specifične trošarine;
b)
trošarine
ad valorem
in DDV, obračunanih od tehtane povprečne drobnoprodajne cene.
5.   Kot izjema od odstavkov 3 in 4 pri spremembi tehtane povprečne drobnoprodajne cene cigaret v državi članici, ki povzroči, da se specifična komponenta trošarine, izražena v odstotku od celotne davčne obremenitve, zniža pod 5 % oziroma 7,5 %, odvisno od primera, ali zviša nad 76,5 % celotne davčne obremenitve, tej državi ni treba prilagoditi zneska specifične trošarine do 1. januarja drugega leta po letu, v katerem je prišlo do spremembe.
6.   Ob upoštevanju odstavkov 3, 4 in 5 tega člena ter drugega pododstavka člena 7(1) lahko države članice obračunajo najnižjo trošarino za cigarete.“
Člen 14(2) Direktive 2011/64/ES določa:
„Celotna trošarina (specifična oziroma
ad valorem
dajatev brez DDV), izražena v odstotku, kot znesek na kilogram ali na določeno število kosov je vsaj enaka stopnjam ali najnižjim zneskom, določenim za:
(a)
za cigare in cigarilose: 5 % drobnoprodajne cene, ki vključuje vse davke, ali 12 EUR za 1000 izdelkov ali za kilogram;
(b)
za drobno rezani tobak za kajenje, namenjen za zvijanje cigaret: 40 % tehtane povprečne drobnoprodajne cene drobno rezanega tobaka, namenjenega za zvijanje cigaret sproščenih v porabo, ali 40 EUR za kilogram;
(c)
za drug tobak za kajenje: 20 % drobnoprodajne cene, ki vključuje vse davke, ali 22 EUR za kilogram.
Od 1. januarja 2013 znaša skupna trošarina za drobno rezani tobak za kajenje, namenjen za zvijanje cigaret, vsaj 43 % tehtane povprečne drobnoprodajne cene drobno rezanega tobaka za kajenje, namenjenega za zvijanje cigaret, ki je sproščen v porabo, ali najmanj 47 EUR za kilogram.
Od 1. januarja 2015 znaša skupna trošarina za drobno rezani tobak za kajenje, namenjen za zvijanje cigaret, vsaj 46 % tehtane povprečne drobnoprodajne cene drobno rezanega tobaka za kajenje, namenjenega za zvijanje cigaret, ki je sproščen v porabo, ali najmanj 54 EUR za kilogram.
Od 1. januarja 2018 znaša skupna trošarina za drobno rezani tobak za kajenje, namenjen za zvijanje cigaret, vsaj 48 % tehtane povprečne drobnoprodajne cene drobno rezanega tobaka za kajenje, namenjenega za zvijanje cigaret, ki je sproščen v porabo, ali najmanj 60 EUR za kilogram.
Od 1. januarja 2020 znaša skupna trošarina za drobno rezani tobak za kajenje, namenjen za zvijanje cigaret, vsaj 50 % tehtane povprečne drobnoprodajne cene drobno rezanega tobaka za kajenje, namenjenega za zvijanje cigaret, ki je sproščen v porabo, ali najmanj 60 EUR za kilogram.
Tehtana povprečna drobnoprodajna cena se izračuna glede na skupno vrednost drobno rezanega tobaka za kajenje, namenjenega za zvijanje cigaret, sproščenega v porabo, ki temelji na drobnoprodajni ceni, vključno z vsemi davki, deljeno s skupno količino drobno rezanega tobaka za kajenje, namenjenega za zvijanje cigaret, ki je sproščen v porabo. Vsako leto se jo določi najkasneje do 1. marca na podlagi podatkov o skupni količini takšnih sprostitev v porabo, v prejšnjem koledarskem letu.“
Člen 21 Direktive 2011/64 določa:
„Direktive 92/79/EGS, 92/80/EGS in 95/59/ES, kakor so bile spremenjene z direktivami, naštetimi v Prilogi I, del A, se razveljavijo brez poseganja v obveznosti držav članic glede rokov za prenos v nacionalno pravo in začetek uporabe direktiv, ki so določeni v Prilogi I, del B.
Sklicevanje na razveljavljene direktive se šteje za sklicevanje na to direktivo in se uporabi v skladu s tabelo ujemanja iz Priloge II.“
Člen 22 te direktive določa, da začne ta veljati 1. januarja 2011.
Italijansko pravo
Pod naslovom „Preglednica delitve drobnoprodajnih cen“ člen 39(d) zakonske uredbe št. 504 z dne 26. oktobra 1995 (redni dodatek h GURI št. 279 z dne 29. novembra 1995), ki je bila spremenjena s členom 55(2)a(c) zakona št. 122 z dne 30. julija 2010 (redni dodatek h GURI št. 176 z dne 30. julija 2010) (v nadaljevanju: zakonska uredba), določa:
„1.   Preglednice o delitvi drobnoprodajnih cen tobačnih izdelkov se določijo z ukrepom direktorja neodvisne uprave državnih monopolov, ki se objavi v uradnem listu Italijanske republike. Prodajne cene izdelkov iz člena 39a(1)(a) in (b) se določijo glede na dogovorjen kilogram, ki ustreza:
(a)
200 cigaram;
(b)
400 cigarilosom;
(c)
1000 cigaretam.
2.   Za cigarete se preglednice iz odstavka 1 določijo glede na cigarete najbolje prodajane cenovne kategorije, ki se določi vsake tri mesece glede na podatke prvega dne vsakega koledarskega četrtletja, v zvezi z določitvijo specifične komponente trošarine pa glede na tehtano povprečno drobnoprodajno ceno cigaret iz odstavka 2a.
2a.   Neodvisna uprava državnih monopolov [AAMS] pred prvim marcem v vsakem koledarskem letu za cigarete iz člena 39a(1)(b) določi tehtano povprečno drobnoprodajno ceno za kilogram […], ki je enaka razmerju, izraženem v EUR in zaokroženem na enoto, med celotno vrednostjo, izračunano glede na drobnoprodajno ceno cigaret, danih v promet v preteklem koledarskem letu, vključno z vsemi davki, in celotno količino teh cigaret.“
Člen 39g, (3) in (4), zakonske uredbe, naslovljen „Osnovna stopnja in izračun trošarine, ki velja za tobačne izdelke“, določa:
„3.   Za cigarete iz najbolj prodajane cenovne kategorije, določene v skladu s členom 39d(2), se trošarina izračuna na podlagi osnovne stopnje, ki ustreza drobnoprodajni ceni. Ta znesek je osnovni znesek.
4.   Dolgovana trošarina za cigarete z nižjo drobnoprodajno ceno od cigaret najbolj prodajane cenovne kategorije iz člena 39d(2) znaša 115 % osnovnega zneska iz odstavka 3.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Generalni direktor AAMS je s sporno odločbo na podlagi člena 39g(4) zakonske uredbe znesek najnižje trošarine za cigarete z nižjo drobnoprodajno ceno od cigaret iz najbolj prodajane cenovne kategorije določil na 115 % osnovnega zneska.
Družba Yesmoke Tobacco SpA, ki proizvaja in prodaja cigarete po nižji ceni od tiste iz najbolj prodajane cenovne kategorije, je sporno odločbo izpodbijala pred Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (deželno upravno sodišče za Lacij) in navedla, da je ta ukrep po svojih učinkih enak določitvi najnižje prodajne cene cigaret.
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio je s sodbo z dne 5. aprila 2012 sporno odločbo razglasilo za nično, potem ko je zavrnilo uporabo člena 39g zakonske uredbe. To sodišče je razsodilo, da je bila s sporno odločbo dejansko določena najnižja prodajna cena tobačnih izdelkov, kar je po njegovih navedbah v nasprotju s sodbo Komisija/Italija (C‑571/08,
EU:C:2010:367
).
Ministero dell’Economia e delle Finanze in l’AAMS sta se 5. junija 2012 zoper to sodbo pritožila pred Consiglio di Stato. Po njunem mnenju nacionalna zakonodaja o najnižji prodajni ceni cigaret, o kateri je odločilo Tribunale amministrativo regionale per il Lazio, nima nikakršne zveze z določbami navedenega člena 39g. Nasprotno, ta zakonodaja naj bi bila povsem v skladu s pravom Unije, saj naj bi Direktiva 2011/64 državam članicam dopuščala, da obračunajo najnižjo trošarino za cigarete.
Predložitveno sodišče meni, da je rešitev spora iz postopka v glavni stvari odvisna od razlage direktiv 95/59 in 2011/64.
V teh okoliščinah je Consiglio di Stato prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali člen 8(2) Direktive 95/59[…] in člen 7(2) Direktive 2011/64[…], ki določata, da morajo biti sorazmerna stopnja, stopnja
ad valorem
in specifična stopnja […] za vse cigarete enake, nasprotujeta nacionalni določbi, kot je člen 39(g)(4) zakonske uredbe […], ki določa, da znaša trošarina za cigarete, ki imajo nižjo maloprodajno ceno kot cigarete iz najbolj prodajane cenovne kategorije, 115 % osnovnega zneska, in tako določa trošarino z najmanjšo fiksno specifično stopnjo za cigarete z nižjo ceno in ne najnižjega zneska trošarine, ki se uporablja za cigarete iz vseh cenovnih kategorij, kot določata člen 16(7) Direktive 95/59[…] in člen 14(2) Direktive 2011/64[…]?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Najprej je treba poudariti, da se spor o glavni stvari nanaša na odločbo generalnega direktorja AAMS z dne 11. januarja 2012 o določitvi stopnje trošarine za cigarete. V skladu s členoma 21 in 22 Direktive 2011/64 pa je ta direktiva s 1. januarjem 2011 razveljavila in nadomestila Direktivo 95/59. Postavljeno vprašanje je treba torej preučiti le ob upoštevanju določb Direktive 2011/64.
Poudariti je treba tudi, da se predložitveno sodišče sklicuje na člen 14(2) Direktive 2011/64, ki je v njenem poglavju 4, naslovljenem „Določbe, ki se uporabljajo za tobačne izdelke razen cigaret“, in ki ne zajema cigaret. Sistem najnižje trošarine, na katerega se nanaša vprašanje za predhodno odločanje, pa je določen v členu 8(6) Direktive 2011/64. Vprašanje za predhodno odločanje je treba zato razumeti tako, da se nanaša na člen 8(6) te direktive, in ne na njen člen 14(2).
Iz navedenega izhaja, da predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člena 7(2) in 8(6) Direktive 2011/64 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni določbi, ki ne določa enake najnižje trošarine za vse cigarete, ampak najnižjo trošarino, ki velja samo za cigarete z nižjo drobnoprodajno ceno od cigaret najbolj prodajane cenovne kategorije.
Cilj Direktive 2011/64 je določiti splošna načela za uskladitev struktur in stopenj trošarine, s katero države članice obdavčijo tobačne izdelke. Iz uvodnih izjav 2, 3, 9 in 14 Direktive 2011/64 med drugim izhaja, da je njen cilj zagotoviti pravilno delovanje notranjega trga in nevtralne konkurenčne pogoje. Natančneje, uskladitev struktur trošarin ne sme povzročati izkrivljanja konkurence v tobačnem sektorju.
Člen 7(1) Direktive 2011/64 za cigarete, proizvedene v Uniji, in za tiste, ki so uvožene iz tretjih držav, določa skupno trošarino, sestavljeno iz trošarine
ad valorem
, ki se izračuna glede na najvišjo drobnoprodajno ceno, in specifične trošarine, ki se izračuna na enoto izdelka. Znesek, prejet iz naslova skupne trošarine, se razlikuje glede na prodajno ceno cigaret, saj se trošarina
ad valorem
določi glede na prodajno ceno in je toliko nižja, kolikor nižja je prodajna cena in obratno.
V členu 7(2) Direktive 2011/64 je pojasnjeno, da sta odstotek trošarine
ad valorem
in znesek specifične trošarine za vse cigarete enaka. Iz samega besedila odstavkov 1 in 2 navedenega člena 7 izhaja, da je pobiranje skupne trošarine obvezno za vse cigarete, ne glede na njihove značilnosti in ceno.
Vendar lahko države članice, če želijo, obračunajo najnižjo trošarino za cigarete v skladu s členom 8(6) Direktive 2011/64, med drugim ob upoštevanju odstavkov od 3 do 5 člena 8, v katerih je določen razpon, ki ga je treba spoštovati pri določitvi specifične trošarine.
V zvezi s tem je treba poudariti, da pridevnik „najnižja“ pomeni, da je trošarina, določena v členu 8(6) Direktive 2011/64, spodnja meja obdavčitve, pod katero sorazmerno znižanje dolgovanega davka ni mogoče. Kot je Evropska komisija opozorila v pisnih stališčih, predloženih Sodišču, najnižja trošarina omogoča, da trošarina
ad valorem
nima sorazmernega učinka pod spodnjo mejo obdavčitve.
Ob upoštevanju, da je pobiranje skupne trošarine obvezno za vse cigarete, ne glede na njihove značilnosti in ceno, mora najnižja trošarina, ki jo države članice določijo na podlagi člena 8(6) Direktive 2011/64, veljati za vse cigarete, ne glede na njihove značilnosti in ceno (glej v tem smislu, glede Direktive 95/59, sodbo Komisija/Francija, C‑302/00,
EU:C:2002:123
, točka 20).
Poleg tega je treba opozoriti, da Direktiva 2011/64 razlikuje več kategorij tobačnih izdelkov, ki so predmet njenega usklajevanja, in sicer cigarete, cigare in cigarilose, drobno rezan tobak in drug tobak za kajenje, pri čemer pa ne razlikuje več kategorij cigaret. Cigarete je treba tako šteti za eno samo kategorijo tobačnih izdelkov za namene Direktive 2011/64.
Uvedba najnižje trošarine samo za nekatere kategorije cigaret, kakor je bila uvedena v nacionalni ureditvi iz postopka v glavni stvari, bi za nekatere druge kategorije cigaret omogočala pobiranje zneska na podlagi skupne trošarine, ki bi bil nižji od najnižje trošarine, čeprav bi moral biti v skladu z Direktivo 2011/64 namen uvedbe te najnižje trošarine v okviru nizkih cen preprečiti, da bi pod to spodnjo mejo obstajala možnost sorazmernega znižanja dolgovanega davka in s tem preprečiti, da bi bila raven obdavčitve najcenejših cigaret prenizka.
Če države članice izkoristijo možnost uvedbe najnižje trošarine v skladu s členom 8(6) Direktive 2011/64, mora biti taka ureditev v okviru, ki je določen v tej direktivi, in ne sme biti v nasprotju z njenimi cilji. Uvedba različnih spodnjih mej obdavčitve glede na značilnosti ali ceno cigaret pa bi povzročila izkrivljanje konkurence med različnimi cigaretami in bi bila torej v nasprotju s ciljem zagotavljanja pravilnega delovanja notranjega trga in nevtralnih konkurenčnih pogojev, ki mu sledi Direktiva 2011/64.
Prav to izhaja iz ureditve iz postopka v glavni stvari, ki določa uporabo trošarine – določene na 115 % trošarine, ki velja za najbolj prodajano cenovno kategorijo – samo za cigarete z nižjo prodajno ceno od cigaret iz najbolj prodajane cenovne kategorije.
V postopku v glavni stvar je namreč v sporni odločbi, kot je razvidno iz preglednice, priložene navedeni odločbi, navedeno, da so cigarete iz najbolj prodajane cenovne kategorije cigarete, katerih drobnoprodajna cena znaša 210 EUR na tisoč cigaret in na katere se na podlagi skupne trošarine pobere znesek trošarine, ki se imenuje osnovni znesek, v višini 122,85 EUR na tisoč cigaret. Na podlagi člena 39g zakonske uredbe se cigarete z nižjo ceno od cene iz najbolj prodajane cenovne kategorije cigaret, torej nižjo od 210 EUR na tisoč cigaret, obdavčijo s trošarino v višini 115 % osnovnega zneska, kar pomeni 115 % × 122,85 EUR, to je 141,28 EUR na tisoč cigaret. Tako so v skladu z italijansko ureditvijo cigarete, katerih drobnoprodajna cena je nižja od 210 EUR na tisoč cigaret, obdavčene z višjim zneskom trošarine od zneska trošarine, s katerim so na podlagi skupne trošarine obdavčene cigarete, katerih drobnoprodajna cena je med vključno 210 EUR in 243 EUR na tisoč cigaret.
Italijanska ureditev torej uvaja sistem, v katerem je znesek, prejet za cigarete iz najbolj prodajane cenovne kategorije na podlagi skupne trošarine, nižji od zneska, prejetega iz naslova najnižje trošarine za najcenejše cigarete, kar povzroča izkrivljanje konkurence in je v nasprotju s cilji Direktive 2011/64.
V zvezi s ciljem javnega zdravja, na katerega so v svojih pisnih stališčih, predloženih Sodišču, opozorile italijanska, španska, francoska in portugalska vlada, je treba ugotoviti, da Direktiva 2011/64 v skladu z uvodnimi izjavami 2, 14 in 16 upošteva cilj varovanja javnega zdravja. V uvodni izjavi 16 te direktive je med drugim navedeno, da je stopnja obdavčenja glavni dejavnik v ceni tobačnih izdelkov, ki vpliva na kadilske navade potrošnikov. V zvezi s tem je Sodišče že odločilo, da je pri tobačnih izdelkih davčna zakonodaja pomembno in učinkovito orodje boja zoper porabo teh proizvodov in torej varovanja javnega zdravja (glej v tem smislu glede Direktive 95/59 sodbo Komisija/Italija,
EU:C:2010:367
, točka 51).
Če so nacionalni ukrepi v okviru, ki ga določa Direktiva 2011/64, potem ta državam članicam ne preprečuje, da se borijo proti uživanju tobaka in da zagotavljajo visoko raven varovanja javnega zdravja s pobiranjem trošarin (glej v tem smislu glede Direktive 95/59 sodbo Komisija/Italija,
EU:C:2010:367
, točka 48).
Ob upoštevanju vseh navedenih ugotovitev je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člena 7(2) in 8(6) Direktive 2011/64 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni določbi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki ne določa enake najnižje trošarine za vse cigarete, ampak najnižjo trošarino, ki velja samo za cigarete z nižjo drobnoprodajno ceno od cigaret iz najbolj prodajane cenovne kategorije.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

Člena 7(2) in 8(6) Direktive Sveta 2011/64/EU z dne 21. junija 2011 o strukturi in stopnjah trošarine, ki velja za tobačne izdelke, je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni določbi, kakršna je ta v postopku v glavni stvari, ki ne določa enake najnižje trošarine za vse cigarete, ampak najnižjo trošarino, ki velja samo za cigarete z nižjo drobnoprodajno ceno od cigaret iz najbolj prodajane cenovne kategorije.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: italijanščina.