CELEX: 62011CJ0024
Kasační opravný prostředek
EZOZF
Záruční sekce
Výdaje vyloučené z financování Společenství
Výdaje uskutečněné Španělským královstvím
Podpora produkce olivového oleje

Svým kasačním opravným prostředkem se Španělské království domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 12. listopadu 2010, Španělsko v. Komise (T-113/08, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Tribunál zamítl jeho žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise 2008/68/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje uskutečněné členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (
Úř. věst. 2008, L 18, s. 12
, dále jen „sporné rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se vztahuje na některé výdaje uskutečněné Španělským královstvím v odvětvích olivového oleje a plodin na orné půdě.
Právní rámec
Právní úprava týkající se financování společné zemědělské politiky
Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (
Úř. věst. L 94, s. 13
), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1287/95 ze dne 22. května 1995 (
Úř. věst. L 125, s. 1
, dále jen „nařízení č. 729/70“), stanovilo obecná pravidla použitelná na financování společné zemědělské politiky. Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (
Úř. věst. L 160, s. 103
; Zvl. vyd. 03/25, s. 414) nahradilo nařízení č. 729/70 pro výdaje uskutečněné ode dne 1. ledna 2000.
Podle čl. 1 odst. 2 písm. b) a čl. 3 odst. 1 nařízení č. 729/70, jakož i čl. 1 odst. 2 písm. b) a čl. 2 odst. 2 nařízení č. 1258/1999 záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) financuje v rámci společné organizace zemědělských trhů intervence zaměřené na stabilizaci těchto trhů prováděné na základě předpisů Společenství.
Podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1258/1999 pokud Komise shledá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, rozhodne o jejich vyloučení z financování z prostředků Společenství. Před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování oznámí Komise písemně výsledky ověřování a dotyčné členské státy písemně oznámí své odpovědi; poté se obě strany pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být učiněna. Není-li dosaženo dohody, může členský stát ve lhůtě čtyř měsíců požádat o zahájení řízení směřujícího ke smíření jejich postojů, jehož výsledky budou předmětem zprávy zaslané Komisi, která ji před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování posoudí. Při posouzení částek, které mají být vyloučeny z financování, Komise vezme v úvahu povahu a závažnost porušení předpisů a finanční ztrátu, kterou Společenství utrpělo.
Článek 7 odst. 4 pátý pododstavec nařízení č. 1258/1999 stanoví:
„Zamítnutí financování se nemůže vztahovat na:
a)
výdaje […] uskutečněné alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu o výsledcích ověřování;
b)
výdaje na opatření či hodnocení […], k nimž byla konečná platba uskutečněna alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu o výsledcích ověřování.“
Článek 5 odst. 2 písm. c) pátý pododstavec nařízení č. 729/70 obsahuje podobné ustanovení.
Článek 8 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (
Úř. věst. L 158, s. 6
), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2245/1999 ze dne 22. října 1999 (
Úř. věst. L 273, s. 5
; Zvl. vyd. 3/26, s. 335, dále jen „nařízení č. 1663/95“), stanoví:
„Dojde-li Komise na základě šetření k závěru, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, sdělí dotyčnému členskému státu výsledky svého šetření a uvede nápravná opatření, která je třeba učinit pro zajištění souladu s těmito předpisy v budoucnosti.
Sdělení obsahuje odkaz na toto nařízení. Členský stát odpoví ve lhůtě dvou měsíců a Komise může následně upravit svůj postoj. V odůvodněných případech může Komise tuto lhůtu prodloužit.
Po uplynutí lhůty stanovené pro odpověď pozve Komise členský stát k dvoustrannému jednání a obě strany se pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být přijata, a ohledně posouzení závažnosti protiprávního jednání a finanční ztráty Společenství. Po jednání a po uplynutí lhůty pro dodání dalších informací, kterou stanoví Komise po tomto jednání v dohodě s daným členským státem, nebo pokud členský stát nepřijme pozvání k jednání ve lhůtě stanovené Komisí, sdělí Komise formálně po uplynutí této lhůty své závěry členskému státu, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES […]. Aniž je dotčen čtvrtý pododstavec tohoto odstavce, obsahuje toto oznámení posouzení veškerých výdajů, které má Komise v úmyslu vyloučit z financování podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení […] č. 729/70.
Členský stát uvědomí Komisi co nejdříve o nápravných opatřeních přijatých k zajištění souladu s předpisy Společenství a o dni jejich skutečného použití. Až do dne skutečného použití nápravných opatření přijme Komise případně jedno nebo více rozhodnutí podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení […] č. 729/70 pro vyloučení výdajů, kterých se týká nedodržení předpisů Společenství.“
Právní úprava týkající se podpor produkce olivového oleje
Pokud jde o platbu podpory produkce olivového oleje, článek 12 nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje (
Úř. věst. L 208, s. 3
; Zvl. vyd. 03/06, s. 94), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1639/98 ze dne 20. července 1998 (
Úř. věst. L 210, s. 38
; Zvl. vyd. 3/23, s. 314, dále jen „nařízení č. 2261/84“), stanoví, že každý pěstitel oliv může získat zálohu z částky požadované podpory.
Článek 16 nařízení Komise (ES) č. 2366/98 ze dne 30. října 1998, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01 (
Úř. věst. L 293, s. 50
; Zvl. vyd. 3/24, s. 113), ve svém odstavci 1 upřesňuje, že s výhradou výsledků provedených kontrol stát vyplácí zálohu stanovenou v článku 12 nařízení č. 2261/84 od 16. října každého hospodářského roku. Odstavec 2 uvedeného článku 16 ohledně konečné platby uvádí toto:
„Po provedení všech požadovaných kontrol a v souladu s jejich výsledky vyplatí členské státy pěstitelům zůstatek podpory do 90 dnů ode dne, kdy Komise stanovila skutečnou výši produkce na příslušný hospodářský rok a výši jednotkové částky podpory produkce podle čl. 17a odst. 2 nařízení […] č. 2261/84.“
Statut Soudního dvora Evropské unie
Článek 36 statutu Soudního dvora Evropské unie, použitelný na řízení před Tribunálem na základě ustanovení článku 53 tohoto statutu, stanoví, že rozsudky musí být odůvodněny a uvádějí se v nich jména soudců, kteří se účastnili rozhodování.
Skutečnosti předcházející sporu
Skutečnosti předcházející sporu byly Tribunálem vylíčeny v bodech 37 až 43 napadeného rozsudku následovně:
„37
Dne 20. prosince 2007 Komise přijala [sporné] rozhodnutí, [jímž zejména vyloučila z financování z prostředků Společenství] některé výdaje deklarované Španělským královstvím v odvětvích olivového oleje a plodin na orné půdě.
Tato žaloba se týká zejména následujících finančních oprav:
—
paušální opravy ve výši 5 % z částky podpor produkce olivového oleje za hospodářské roky 1998/1999, 1999/2000 a 2000/2001, s vyloučením části této opravy týkající se hospodářského roku 1999/2000 v Andalusii, což odpovídá celkové částce 113517396,10 eur;
—
[…]
1.
K finanční opravě použité na výdaje v odvětví olivového oleje
V rámci šetření nesoucích označení HO/2002/01/ES a OT/2003/05/ES Komise ve Španělsku provedla ověřování od 11. do 15. února 2002 a od 7. do 11. července 2003. Odpovídající vyjádření Komise dle článku 8 nařízení č. 1663/95 byla formulována v dopise AGR 16844 ze dne 11 července 2002 [(dále jen ‚dopis AGR 16844‘)] a v dopise AGR 8316 ze dne 23. března 2004.
Dvoustranná schůzka Komise se španělskými orgány týkající se těchto dvou šetření se konala dne 21. prosince 2004. Komise doručila španělským orgánům protokol z této schůzky dne 10. listopadu 2005, které odpověděly dopisy ze dne 13. a 16. ledna 2006.
Dne 11. srpna 2006 Komise formálně sdělila své závěry španělským orgánům. Navrhla sazbu paušální opravy ve výši 5 % za každý dotčený hospodářský rok.
Na základě stanoviska smírčího orgánu ze dne 15. března 2007 a informací poskytnutých španělskými orgány Komise sdělila své závěrečné stanovisko, které je převzato v bodě 13.1.5 souhrnné zprávy AGRI-63341-01-2007 ze dne 3. září 2007 o výsledcích kontrol schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1258/1999 […]
Pokud jde o provedení klíčových kontrol v odvětví olivového oleje, byly zjištěny zejména následující nedostatky odůvodňující použití finanční opravy:
a)
pokud jde o hospodářské roky 1998/1999 a 1999/2000:
—
nedostatečné sledování kontrol Agentury pro olivový olej (dále jen ‚AAO‘) ve mlýnech;
—
nefunkční digitální soubory a registr pěstitelů oliv, zpochybňující všechny kontroly založené na výnosech, částečně nahrazené uskutečněním minimální výše stanovené právními předpisy kontrol na vnitrostátní úrovni.
b)
pokud jde o hospodářský rok 2000/2001:
—
nedostatky při kontrolách mlýnů;
—
jelikož ve dvou autonomních oblastech byla použita grafická databáze, došlo ještě k řadě chyb souvisejících s katastrem a vypočtený počet nesrovnalostí byl zohledněním technické tolerance značně snížen. Výpočet sankcí v případě nesrovnalostí nebyl v souladu s právními předpisy;
—
dalších jedenáct autonomních oblastí vykázalo nedostatky podobné těm, které existovaly již v hospodářském roce 1998/1999;
—
ve všech autonomních oblastech se kontroly atypických výnosů zakládaly na mimořádně stručné analýze.“
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 29. února 2008 podalo Španělské království žalobu směřující k částečnému zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká některých výdajů uskutečněných tímto členským státem v odvětvích olivového oleje a plodin na orné půdě.
Na podporu této žaloby se Španělské království, pokud jde o finanční opravu použitou na výdaje uskutečněné v odvětví olivového oleje, dovolávalo tří žalobních důvodů. Tyto důvody vycházely z porušení článku 8 nařízení č. 1663/95, z porušení článků 2 a 3 nařízení č. 729/70, jakož i článku 2 nařízení č. 1258/1999 a z nedodržení 24měsíční lhůty stanovené v čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1258/999. Tento členský stát kromě toho vznesl další čtyři žalobní důvody týkající se finanční opravy použité na podpory související s pěstební plochou plodin na orné půdě.
Napadeným rozsudkem Tribunál zamítl všechny tyto žalobní důvody a žalobu v plném rozsahu.
Zejména pokud jde o první žalobní důvod dovolávaný v souvislosti s finanční opravou použitou na výdaje uskutečněné v odvětví olivového oleje a vycházející z porušení článku 8 nařízení č. 1663/95, Tribunál v bodech 63 až 66 napadeného rozsudku rozhodl následovně:
„63   V projednávaném případě, s přihlédnutím ke konkrétně vzneseným výtkám ze strany Španělského království, je tedy třeba ověřit, zda Komise ve svém sdělení ve smyslu článku 8 nařízení č. 1663/95, a sice v dopise AGR 16844, dostatečně identifikovala výsledky šetření, a tudíž nedostatky, které byly v konečném důsledku podkladem pro finanční opravu v odvětví olivového oleje za hospodářské roky 1998/1999 a 1999/2000, jež byly předmětem šetření HO/2002/01/ES.
64   Mezi účastníky řízení není sporu o tom, že Komise založila uvedenou finanční opravu na nedostatečném sledování kontrol AAO ve mlýnech a dále na nefunkčnosti digitálních souborů a rejstříku pěstitelů oliv.
65   Zaprvé, pokud jde o výtku vycházející z toho, že návrhy AAO byly španělskými orgány nedostatečně následovány, tato skutečnost nebyla, jak Komise uznává, konkrétně zmíněna v dopise AGR 16844, jenž pouze odkazuje na okolnost, že práce uskutečněná touto agenturou byla vyšetřovací komisí obecně považována za uspokojující. Jak totiž podotklo Španělské království, jediná zmínka o této agentuře se nachází v bodě 2.2, v němž se uvádí, že ‚[n]ávštěvy ve dvou mlýnech byly uspokojivé a umožnily potvrdit práci vykonanou kontrolní agenturou AAO, a nevedly tedy k žádným připomínkám‘.
66   Nicméně toto zjištění, které se vztahuje výlučně na práci uskutečněnou AAO, nebránilo Komisi při monitorování postupu schvalování účetní závěrky a s přihlédnutím k informacím a číselným údajům poskytnutým španělskými orgány, zejména pro účely dvoustranné schůzky ze dne 21. prosince 2004, aby dospěla k závěru, že dohled nad uplatňováním sankcí navrhovaných touto agenturou byl ze strany španělských orgánů nedostatečný. Právě naopak, spokojenost s prací uskutečněnou AAO je právě takové povahy, že podtrhuje význam, který je nutno přisoudit návazným krokům ve vztahu ke zjištěním uskutečněným touto agenturou v souladu s ustanoveními čl. 1 odst. 4 nařízení č. 2262/84.“
Kromě toho, pokud jde o třetí žalobní důvod vznesený v souvislosti s finanční opravou použitou na výdaje uskutečněné v odvětví olivového oleje, který vychází z porušení 24měsíční lhůty stanovené v čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1258/1999, Tribunál v bodech 118 až 123 napadeného rozsudku rozhodl takto:
„118   Článek 7 odst. 4 pátý pododstavec nařízení č. 1258/1999 stanoví, že ‚[z]amítnutí financování se nemůže vztahovat na […] výdaje […] uskutečněné alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu o výsledcích ověřování‘.
119   V projednávaném případě není nadále sporu o tom, že podle pravidel vyplývajících z judikatury […] k oznámení výsledků ověřování Komise došlo dopisem AGR 16844 zaslaným podle čl. 8 odst. 1 prvního pododstavce nařízení č. 1663/95.
120   Kromě toho je nesporné, že pokud jde o šetření HO/2002/01/ES, tento dopis byl doručen Španělskému království dne 15. července 2002.
121   Je tedy třeba pouze určit, které datum je nutno zohlednit pro výpočet 24měsíční lhůty (
dies ad quem
) uvedené v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999, tj. datum, které je třeba považovat za datum skutečné platby sporné podpory.
122   Při neexistenci upřesnění v relevantních právních předpisech je třeba odkázat na judikaturu v dané věci, a zejména na závěry vyplývající z rozsudku Soudního dvora ze dne 19. června 2003, Španělsko v. Komise (
C-329/00, Recueil s. I-6103
, bod 43). Pokud jde o výdaje na podporu v odvětví banánů, Soudní dvůr totiž rozhodl, že rozhodným datem pro použití 24měsíční lhůty uvedené v čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 (jehož normativní obsah v podstatě odpovídá obsahu čl. 7 odst. 4 pátého pododstavce nařízení č. 1258/1999) bylo datum, kdy byla určena konečná částka vyrovnávací podpory a kdy byl vyplacen zůstatek. Ačkoliv se totiž částky vyplacené v průběhu předcházejícího roku mohly objevit v rozhodnutí o schválení účetní závěrky, tyto částky představovaly pouze dočasné zálohy podléhající složení záruky, a nebyly tudíž relevantní pro určení data, k němuž byl uskutečněn výdaj podpory, pro účely použití 24měsíční lhůty.
123   Přitom stejně jako u režimu podpory v odvětví banánů, který byl předmětem tohoto rozsudku, v projednávaném případě z ustanovení článku 12 nařízení č. 2261/84 ve spojení s článkem 16 nařízení č. 2366/98 vyplývá, že producenti olivového oleje dostávají zálohu z požadované podpory na začátku zemědělského hospodářského roku. K platbě zůstatku ze strany členského státu dochází po provedení kontrol stanovených za tímto účelem a s přihlédnutím k výsledkům těchto kontrol. Za takovýchto podmínek se výpočet 24měsíční lhůty určuje podle data vyplacení zůstatku plateb.“
Návrhová žádání účastníků řízení
Španělské království navrhuje, aby Soudní dvůr:
—
zrušil napadený rozsudek;
—
zrušil všechny finanční opravy týkající se podpor produkce olivového oleje uložené ve sporném rozhodnutí;
—
podpůrně, zrušil tyto opravy, jak pokud jde o výdaje, na něž byly zálohy vyplaceny před 24. listopadem 2002, tak pokud jde o výdaje, na něž byly zálohy vyplaceny před 15. červencem 2000, a
—
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
—
zamítl kasační opravný prostředek a
—
uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
Na podporu svého kasačního opravného prostředku se Španělské království dovolává tří důvodů, z nichž první vychází z porušení článku 8 nařízení č. 1663/95, druhý z porušení článků 36 a 53 statutu Soudního dvora z důvodu nedostatečnosti odůvodnění napadeného rozsudku a třetí z nedodržení 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999. Tento třetí důvod kasačního opravného prostředku se dále dělí na dvě části, z nichž první vychází z nesprávného zohlednění data dopisu AGR 16844 jakožto skutečnosti určující počátek běhu této 24měsíční lhůty a druhý z nesprávného použití závěrů vyplývajících z výše uvedeného rozsudku Soudního dvora, Španělsko v. Komise, na projednávanou věc.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku a k první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícím z porušení článku 8 nařízení č. 1663/95, jakož i nesprávného zohlednění data dopisu AGR 16844 jako referenční skutečnosti pro výpočet 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999
Argumentace účastníků řízení
Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku Španělské království Tribunálu vytýká, že v bodech 63 až 66 napadeného rozsudku porušil článek 8 nařízení č. 1663/95 tím, že umožnil Komisi zavést při postupu schválení účetní závěrky nový důvod vycházející z toho, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO, na němž byla s konečnou platností založena finanční oprava provedená v odvětví olivového oleje pro hospodářské roky 1998/1999 a 1999/2000, zatímco tento důvod nebyl konkrétně uveden ve sdělení Komise ve smyslu tohoto ustanovení, jak sám Tribunál uznal v bodě 65 tohoto rozsudku.
Tribunál tedy nedodržel záruky, které uvedené ustanovení stanoví ve prospěch členských států, jak vyplývá z judikatury Soudního dvora, podle níž písemné sdělení ve smyslu článku 8 nařízení č. 1663/95 musí dotyčné vládě poskytnout dokonalou znalost výhrad Komise a oprav, které budou pravděpodobně přijaty vzhledem k dotčenému odvětví, aby mohlo splnit varovnou funkci, kterou mu toto ustanovení přiznává.
Komise popírá tuto argumentaci Španělského království a tvrdí, že první důvod kasačního opravného prostředku je nepodložený. Upřesňuje, že Tribunál v napadeném rozsudku uplatňuje logický a teleologický výklad toho, co musí být obsahem prvního sdělení ve smyslu článku 8 nařízení č. 1663/95.
První částí svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku Španělské království Tribunálu vytýká, že porušil čl. 5 odst. 2 písm. c) pátý pododstavec nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 pátý pododstavec nařízení č. 1258/1999, jelikož nezrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká plateb předcházejících 24. listopadu 2002, a sice plateb provedených před 24měsíční lhůtou stanovenou v těchto ustanoveních.
Tento členský stát tvrdí, že jelikož Tribunál v bodě 65 napadeného rozsudku uznal, že důvod finanční opravy založený na skutečnosti, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO, nebyl zmíněn v dopise AGR 16844, ale v bodě 66 tohoto rozsudku připustil, že se nejednalo o vadu řízení, neboť všechny důvody pro finanční opravu byly obsaženy v dopise Komise ze dne 24. listopadu 2004 vyhotoveném pro účely dvoustranné schůzky, měl rozhodnout, že se tato 24měsíční lhůta měla počítat od tohoto data, a měl tudíž uvedené rozhodnutí zrušit. Uvedená lhůta totiž měla být vypočítána v závislosti na datu sdělení Komise, jež uvádělo nové důvody pro finanční opravu, které nebyly uvedeny v předchozím sdělení, s cílem umožnit dotčené vládě získat dokonalé znalosti o výhradách Komise, jak to dle judikatury vyžaduje článek 8 nařízení č. 1663/95.
Komise tuto argumentaci Španělského království popírá a tvrdí, že první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku je rovněž nepodložená. Má za to, že dopis AGR 16844 splňuje podmínky stanovené v článku 8 nařízení č. 1663/95, a tudíž všechny výdaje, u nichž byl zůstatek vyplacen ve 24měsíční lhůtě předcházející doručení tohoto dopisu, a sice po 15. červenci 2000, mohly být předmětem sporné finanční opravy.
Závěry Soudního dvora
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95 Komise musí na základě šetření a dojde-li k závěru, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s unijními předpisy, sdělit dotyčnému členskému státu výsledky svého šetření a uvést nápravná opatření, která je třeba učinit pro zajištění souladu s těmito předpisy v budoucnosti.
V souladu s judikaturou Soudního dvora musí „písemné sdělení“ ve smyslu tohoto ustanovení dotyčné vládě poskytnout dokonalou znalost výhrad Komise, aby mohlo plnit úlohu upozornění, kterou mu toto ustanovení přiznává (viz rozsudky ze dne 24. ledna 2002, Finsko v. Komise,
C-170/00, Recueil, s. I-1007
, bod 34, a ze dne 7. října 2004, Španělsko v. Komise,
C-153/01, Sb. rozh. s. I-9009
, bod 93).
Z toho vyplývá, že čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95 vyžaduje, aby nesrovnalost, která je dotčenému členskému státu vytýkána, byla dostatečně přesně obsažena v písemném sdělení stanoveném v prvním pododstavci uvedeného ustanovení, aby se s ní tento stát dokonale seznámil. Sdělení, které nesplňuje tuto podmínku, tak nemůže být považováno za písemné sdělení ve smyslu téhož ustanovení.
Kromě toho, nedodržení uvedené podmínky uložené v tomto čl. 8 odst. 1 zbavuje opodstatnění procesní záruku poskytnutou členským státům v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999, která časově omezuje výdaje, na které se může vztahovat odepření financování z EZOZF (v tomto smyslu viz zejména rozsudky ze dne 13. června 2002, Lucembursko v. Komise,
C-158/00, Recueil, s. I-5373
, bod 24, a ze dne 24. února 2005, Řecko v. Komise,
C-300/02, Sb. rozh. s. I-1341
, bod 70).
Článek 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95 musí být vykládán ve spojení s čl. 5 odst. 2 písm. c) pátým pododstavcem nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 pátým pododstavcem nařízení č. 1258/1999, podle nichž Komise nemůže vyloučit výdaje, které byly uskutečněné alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu o výsledcích ověřování. Z toho vyplývá, že písemné sdělení stanovené v prvním pododstavci uvedeného čl. 8 odst. 1 slouží jako varování, že výdaje uskutečněné během období 24 měsíců předcházejícího doručení tohoto sdělení mohou být vyloučeny z financování EZOZF, a tudíž toto sdělení představuje skutečnost určující počátek běhu takto stanovené 24měsíční lhůty.
V důsledku toho musí sdělení stanovené v čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95 – aby splnilo svou varovnou funkci, zejména s přihlédnutím k uvedenému čl. 5 odst. 2 písm. c) pátému pododstavci nařízení č. 729/70 a k čl. 7 odst. 4 pátému pododstavci nařízení č. 1258/1999 – nejprve s dostatečnou přesností identifikovat veškeré nesrovnalosti vytýkané dotčenému členskému státu, na nichž byla s konečnou platností založena provedená finanční oprava. Pouze takové sdělení je způsobilé zaručit dokonalou znalost výhrad Komise ve smyslu judikatury Soudního dvora citované v bodě 27 tohoto rozsudku a může představovat skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999.
Pokud jde v projednávaném případě o finanční opravu v odvětví olivového oleje provedenou ve sporném rozhodnutí, Tribunál v bodě 65 napadeného rozsudku rozhodl, že výtka vycházející z toho, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO, nebyla v dopise AGR 16844 konkrétně uvedena. Podle zjištění Tribunálu totiž tento dopis pouze poukazoval na okolnost, že práce uskutečněná touto agenturou byla vyšetřovací komisí posouzena jako uspokojivá.
Kromě toho Tribunál v bodech 119 až 120 napadeného rozsudku, pokud jde o uvedenou výtku, považoval dopis AGR 16844 za sdělení ve smyslu čl. 8 odst. 1 prvního pododstavce nařízení č. 1663/95, jehož doručení Španělskému království dne 15. července 2002 představovalo skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999.
Tím, že Tribunál takto rozhodl, porušil čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, jakož i čl. 5 odst. 2 písm. c) pátý pododstavec nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 pátý pododstavec nařízení č. 1258/1999. Jak bylo totiž uvedeno v bodě 31 tohoto rozsudku, pouze sdělení, které s dostatečnou přesností identifikuje všechny nesrovnalosti vytýkané dotčenému členskému státu, lze považovat za sdělení ve smyslu čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, které představuje skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999. Dopis AGR 16844 přitom podle skutkových zjištění Tribunálu tyto požadavky nesplňoval, pokud jde o výtku uvedenou v bodě 32 tohoto rozsudku.
V důsledku toho je třeba prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku a první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku vyhovět.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení článků 36 a 53 statutu Soudního dvora z důvodu nedostatečnosti odůvodnění napadeného rozsudku
Argumentace účastníků řízení
Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku Španělské království Tribunálu vytýká, že v rozporu s články 36 a 53 statutu Soudního dvora nedostatečně odůvodnil napadený rozsudek. Tribunál měl totiž poté, co odmítl argumenty tohoto členského státu vycházející z neplatnosti souhrnu finančních oprav, přezkoumat otázku data, které muselo být považováno za skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999, a odpovědět tak na podpůrné argumenty vznesené v tomto ohledu uvedeným členským státem na jednání k přednesu řečí, které se před ním konalo. Tento rozsudek se však touto otázkou, a tudíž ani těmito argumenty vůbec nezabývá, takže toto opomenutí musí vést k jeho zrušení.
Komise zpochybňuje tuto argumentaci Španělského království a tvrdí, že tento druhý důvod kasačního opravného prostředku musí být zamítnut jako neopodstatněný. Uvádí, že Tribunál odpověděl na uvedené podpůrné argumenty implicitně v bodě 66 napadeného rozsudku.
Závěry Soudního dvora
S ohledem na odpověď na první důvod kasačního opravného prostředku, jakož i na první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku není nutno zkoumat druhý důvod kasačního opravného prostředku.
Ačkoliv by totiž tomuto důvodu kasačního opravného prostředku mělo být vyhověno, nic to nemění na tom, že Tribunál, jak rovněž vyplývá z této odpovědi, nezohlednil 24měsíční lhůtu stanovenou v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 792/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999, a tudíž se nutně dopustil nesprávného posouzení, pokud jde o datum, k němuž se musí přihlédnout jako ke skutečnosti určující počátek běhu této lhůty, takže není vůbec relevantní, zda se Tribunál zabýval otázkou tohoto data v odůvodnění napadeného rozsudku.
Tento druhý důvod kasačního opravného prostředku musí být tudíž zamítnut.
Ke druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného použití závěrů vyplývajících z výše uvedeného rozsudku ze dne 19. června 2003, Španělsko v. Komise, na projednávanou věc
Argumentace účastníků řízení
Druhou částí třetího důvodu kasačního opravného prostředku Španělské království Tribunálu vytýká, že se v bodě 122 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když na projednávanou věc nesprávně uplatnil úvahy přijaté Soudním dvorem ve výše uvedeném rozsudku ze dne 19. června 2003, Španělsko v. Komise, aby dospěl k závěru, že se sporná finanční oprava mohla vztahovat na všechny výdaje, u nichž došlo k platbě zůstatku ve 24měsíční lhůtě stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999, nezávisle na tom, zda platba záloh byla uskutečněna mimo tuto lhůtu.
Španělské království tvrdí, že se tyto úvahy Soudního dvora týkají podpor určených k uvádění banánů na trh a že jelikož tyto podpory vykazují podstatné rozdíly ve vztahu k podporám produkce olivového oleje, zmíněné úvahy se neuplatní na podpory produkce olivového oleje. Tento členský stát tvrdí, že uvedené úvahy vycházejí z myšlenky, že pokud jde o výdaje týkající se podpory v odvětví banánů, částky vyplacené jako zálohy představují pouze dočasné platby podléhající složení záruky, takže nejsou relevantní pro určení data, kdy byly uvedené výdaje uskutečněny, pro účely použití této 24měsíční lhůty, zatímco jinak je tomu v odvětví olivového oleje, neboť v tomto odvětví zálohy představují pouhé platby předem, jejichž vyplacení vůbec nemusí předcházet složení záruky.
Komise zpochybňuje tuto argumentaci Španělského království a tvrdí, že druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku musí být rovněž zamítnuta. Upřesňuje, že Tribunál v napadeném rozsudku vůbec neuvedl, že odvětví banánů a olivového oleje jsou zcela srovnatelná, ale pouze zdůraznil, že v souladu s výše uvedeným rozsudkem ze dne 19. června 2003, Španělsko v. Komise, musí být datem rozhodným pro použití 24měsíční lhůty datum, kdy byla určena konečná částka vyrovnávací podpory a kdy byl vyplacen zůstatek. Kromě toho Komise podotýká, že lze těžko připustit, že platba zůstatku závisí výlučně na určení výše jednotkové částky podpory, jelikož použitelné právní předpisy, a zejména článek 16 nařízení č. 2366/98, výslovně stanoví, že platba zůstatku musí být uskutečněna po provedení všech požadovaných kontrol a v souladu s jejich výsledky, jak Tribunál rozhodl v bodě 123 napadeného rozsudku.
Závěry Soudního dvora
Projednávaný důvod kasačního opravného prostředku se týká otázky, zda se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 122 a 123 napadeného rozsudku, když označil datum platby zůstatku spíše než datum platby zálohy, za datum, k němuž byly výdaje uskutečněny, ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. c) pátého pododstavce nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 pátého pododstavce nařízení č. 1258/1999.
Je třeba připomenout, že v bodech 41 až 43 výše uvedeného rozsudku ze dne 19. června 2003, Španělsko v. Komise, Soudní dvůr rozhodl, že datem rozhodným pro posouzení otázky, zda byl výdaj uskutečněn ve 24měsíční lhůtě stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999, je datum, kdy je určena konečná výše vyrovnávací podpory a vyplacen zůstatek dotčeným členským státem.
Stejně jako u režimu podpory v odvětví banánů, který byl předmětem tohoto rozsudku, z ustanovení článku 12 nařízení č. 2261/84 ve spojení s článkem 16 nařízení č. 2366/98 vyplývá, že na začátku každého zemědělského roku dostávají producenti olivového oleje rovněž zálohu na částku požadované podpory. Nicméně na rozdíl od úpravy stanovené v odvětví banánů tito producenti nemusejí skládat záruku týkající se případné povinnosti navrácení v případě, že konečná částka podpory bude nižší než vyplacená záloha. Avšak na základě těchto ustanovení a jak Tribunál uvedl v bodě 123 napadeného rozsudku, dotčený členský stát vyplácí producentům zůstatek až po provedení všech požadovaných kontrol a v souladu s jejich výsledky. Konečná částka splatné podpory tudíž není před výplatou tohoto zůstatku známa.
Za těchto podmínek nelze Tribunálu vytýkat, že v bodech 122 a 123 napadeného rozsudku použil závěry vyplývající z výše uvedeného rozsudku ze dne 19. června 2003, Španělsko v. Komise, a rozhodl, že je to právě platba zůstatku, jež určuje datum, k němuž se výdaj uskutečnil, ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. c) pátého pododstavce nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 pátého pododstavce nařízení č. 1258/1999. Právě k tomuto datu je totiž s konečnou platností určen závazek dotčeného členského státu a producentova odpovídající pohledávka. V tomto ohledu skutečnost, že platba zálohy na částku požadované podpory nepodléhá složení záruky, nijak neovlivňuje dočasnou povahu této platby.
Tuto druhou část třetího důvodu kasačního opravného prostředku je tudíž nutno zamítnout jako neopodstatněnou.
Ze všech předchozích úvah vyplývá, že napadený rozsudek musí být zrušen v rozsahu, v němž považoval dopis AGR 16844 za sdělení ve smyslu čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, zohlednil datum doručení uvedeného dopisu jako skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/1999 pro účely finanční opravy, která byla provedena ve sporném rozhodnutí v odvětví olivového oleje z důvodu, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech.
K žalobě před Tribunálem
Podle čl. 61 prvního pododstavce druhé věty statutu Soudního dvora může Soudní dvůr v případě zrušení rozhodnutí Tribunálu vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje. Je třeba uvést, že v projednávané věci tomu tak je.
Pokud jde o návrh Španělského království předložený Tribunálu, jenž směřuje k částečnému zrušení sporného rozhodnutí a vychází, pokud jde o finanční opravu použitou na výdaje uskutečněné tímto členským státem v odvětví olivového oleje, z porušení čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, jakož i z nezohlednění 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení č. 729/70 a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení č. 1258/999, je třeba mu vzhledem k úvahám obsaženým v bodech 26 až 34 tohoto rozsudku vyhovět.
Z těchto bodů zejména vyplývá, že sdělení uvedené v čl. 8 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 1663/95 musí nejprve s dostatečnou přesností identifikovat všechny nesrovnalosti vytýkané dotčenému členskému státu, na nichž byla s konečnou platností založena provedená finanční oprava.
V projednávaném případě, s přihlédnutím k výtkám konkrétně vzneseným Španělským královstvím před Tribunálem, je třeba ověřit, zda Komise ve svém sdělení ve smyslu tohoto čl. 8 odst. 1, a sice v dopise AGR 16844, dostatečně identifikovala výsledky šetření, a tudíž nedostatky, na nichž byla s konečnou platností založena finanční oprava uplatněná na výdaje uskutečněné v odvětví olivového oleje pro hospodářské roky 1998/1999 a 1999/2000, které byly předmětem šetření HO/2002/01/ES.
Jak Tribunál uvedl v bodě 64 napadeného rozsudku, mezi účastníky řízení není sporu o tom, že Komise založila výše uvedenou finanční opravu zejména na „nedostatečném sledování kontrol AAO ve mlýnech“.
Pokud jde o výtku vycházející z toho, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO, Tribunál v bodě 65 tohoto rozsudku uvádí, že tato výtka, což Komise uznala, nebyla konkrétně uvedena v dopise AGR 16844, jenž pouze obecně odkazuje na okolnost, že práce vykonaná touto agenturou byla obecně posouzena vyšetřovací komisí jako uspokojivá.
Z toho vyplývá, že tento dopis nelze považovat za sdělení ve smyslu čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, neboť s dostatečnou přesností neidentifikoval nesrovnalost vycházející v tomto případě z toho, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech, která byla v konečném důsledku základem sporného rozhodnutí.
Kromě toho je třeba podotknout, že první výslovná zmínka o této nesrovnalosti je obsažena v dopise Komise ze dne 24. listopadu 2004, který svolává dvoustrannou schůzku na 21. prosince 2004. Tento dopis tedy představuje první sdělení Komise, které v projednávaném případě splňuje požadavky tohoto ustanovení.
Z toho vyplývá, že podle čl. 5 odst. 2 písm. c) pátého pododstavce nařízení č. 729/70 a čl. 7 odst. 4 pátého pododstavce nařízení č. 1258/1999 je třeba lhůtu 24 měsíců stanovenou v těchto ustanoveních počítat od data doručení uvedeného dopisu.
Ze všech předchozích úvah vyplývá, že je třeba sporné rozhodnutí zrušit v části, v níž vylučuje z financování Společenství výdaje uskutečněné Španělským královstvím v odvětví olivového oleje mimo 24měsíční lhůtu předcházející datu doručení dopisu Komise ze dne 24. listopadu 2004, kterým byla svolána dvoustranná schůzka na 21. prosince 2004, pakliže se na tyto výdaje vztahuje oprava uplatněná z důvodu, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy AAO vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech.
K nákladům řízení
Článek 122 první pododstavec jednacího řádu Soudního dvora stanoví, že není-li kasační opravný prostředek opodstatněný nebo je-li opodstatněný a Soudní dvůr vydá sám konečné rozhodnutí ve věci, rozhodne o nákladech řízení.
Podle čl. 69 odst. 2 tohoto jednacího řádu, jenž se na řízení o opravném prostředku použije na základě článku 118 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Článek 69 odst. 3 první pododstavec uvedeného jednacího řádu však stanoví, že Soudní dvůr může rozdělit náklady nebo rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady, pokud každý účastník měl ve věci částečně úspěch i neúspěch, nebo pokud jsou k tomu dány výjimečné důvody.
Vzhledem k tomu, že jak Španělské království, tak Komise neměly v řízení o kasačním opravném prostředku i v řízení o žalobě v prvním stupni částečně úspěch, je třeba rozhodnout, že ponesou vlastní náklady vynaložené jak v řízení v prvním stupni, tak v souvislosti s řízením o tomto kasačním opravném prostředku.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:

1)
Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 12. listopadu 2010, Španělsko v. Komise (T-113/08), se zrušuje v rozsahu, v němž vzhledem k tomu, že dopis Komise AGR 16844 ze dne 11. července 2002 považoval za sdělení ve smyslu čl. 8 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2245/1999 ze dne 22. října 1999, zohlednil datum doručení uvedeného dopisu jako skutečnost určující počátek běhu 24měsíční lhůty stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. c) pátém pododstavci nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1287/95 ze dne 22. května 1995, a v čl. 7 odst. 4 pátém pododstavci nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky, pro účely finanční opravy, která byla provedena v rozhodnutí Komise 2008/68/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v odvětví olivového oleje, z důvodu, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy Agentury pro olivový olej vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech.

2)
Rozhodnutí 2008/68 se zrušuje v rozsahu, v němž z financování Společenství vylučuje výdaje uskutečněné Španělským královstvím v odvětví olivového oleje mimo 24měsíční lhůtu předcházející datu doručení dopisu Komise ze dne 24. listopadu 2004, kterým byla svolána dvoustranná schůzka na 21. prosince 2004, pakliže se na tyto výdaje vztahuje finanční oprava uplatněná z důvodu, že se španělské orgány dostatečně neřídily návrhy Agentury pro olivový olej vyplývajícími z kontrol provedených ve mlýnech.

3)
Španělské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady vynaložené jak v řízení v prvním stupni, tak v souvislosti s řízením o tomto kasačním opravném prostředku.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: španělština.