CELEX: 62013CJ0052
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem
2006/114/EK irányelv
A »megtévesztő reklám« és az »összehasonlító reklám« fogalma
A megtévesztő reklámot és a meg nem engedett összehasonlító reklámot két különálló jogellenes cselekményként meghatározó nemzeti szabályozás

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló, 2006. december 12‑i 2006/114/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (kodifikált változat) (
HL L 376., 21. o.
) értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint (a továbbiakban: Posteshop) és az Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (verseny‑ és piacfelügyeleti hatóság, a továbbiakban: Autorità), valamint a Presidenza del Consiglio dei Ministri (minisztertanács elnöksége) között, a Posteshop reklámjának megtévesztő voltát megállapító határozat tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2006/114 irányelv (1), (3), (8) és (16)–(18) preambulumbekezdése a következőket írja elő:
„(1)
A megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló, 1984. szeptember 10‑i 84/450/EGK tanácsi irányelvet [(
HL L 250., 17. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 227. o.)] több alkalommal jelentősen módosították […]. Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.
[...]
(3)
A megtévesztő és a meg nem engedett összehasonlító reklám a belső piacon belül a verseny torzulásához vezethet.
[...]
(8)
Az összehasonlító reklám, amennyiben jelentős, lényeges, [helyesen: alapvető, releváns,] ellenőrizhető és jellemző tulajdonságokat hasonlít össze, és nem megtévesztő, megbízható [helyesen: jogszerű] eszköz lehet arra nézve, hogy tájékoztassa a fogyasztókat a fogyasztók előnyére [helyesen: az előnyeikről]. [...]
[...]
(16)
Azoknak a személyeknek vagy szervezeteknek, akiknek (amelyeknek) a nemzeti jog szerint jogosan érdekük fűződik az ügyhöz, lehetőséggel kell rendelkezniük arra, hogy eljárást indítsanak a megtévesztő és a meg nem engedett összehasonlító reklámmal szemben, akár bíróság előtt, akár olyan közigazgatási hatóság előtt, amely illetékes panaszok elbírálására vagy megfelelő bírósági eljárás kezdeményezésére.
(17)
A bíróságoknak vagy a közigazgatási hatóságoknak olyan hatáskörrel kell rendelkezniük, amely feljogosítja őket arra, hogy elrendeljék vagy elérjék a megtévesztő és a meg nem engedett összehasonlító reklám megszüntetését. [...]
(18)
Az autonóm testületek által gyakorolt, a megtévesztő és a meg nem engedett összehasonlító reklám kiküszöbölésére irányuló önkéntes ellenőrzés szükségtelenné teheti a közigazgatási vagy bírósági eljárást, ennek következtében bátorítandó.”
A 2006/114 irányelv 1. cikke értelmében:
„Ezen irányelv célja, hogy a kereskedőket megvédje a megtévesztő reklámmal és annak tisztességtelen következményeivel szemben, valamint hogy megállapítsa azokat a feltételeket, amelyek mellett az összehasonlító reklám megengedett.”
Ezen irányelv 2. cikke kimondja:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
a)
»reklám«: egy kereskedelmi, ipari, kézműipari vagy szakmai tevékenység keretében bármilyen formában, az árucikkek vagy szolgáltatások – beleértve az ingatlanokat, a jogokat és kötelezettségeket is – értékesítésének előmozdítása érdekében megfogalmazott állítás;
b)
»megtévesztő reklám«: minden olyan reklám, amely bármilyen módon – beleértve a megjelenítését is – megtéveszti vagy megtévesztheti azokat a személyeket, akik felé irányul, vagy akiknek a tudomására juthat, és megtévesztő jellege miatt befolyásolhatja e személyek gazdasági magatartását, vagy amely ugyanilyen okok miatt kárt okoz vagy kárt okozhat valamely versenytársnak;
c)
»összehasonlító reklám«: minden olyan reklám, amely közvetlenül vagy közvetve felismerhetővé tesz valamely versenytársat, vagy a versenytárs által kínált árukat vagy szolgáltatásokat;
[...]”
Az említett irányelv 3. cikke pontosítja, hogy a reklám megtévesztő jellegének megállapításakor figyelembe kell venni a reklám minden elemét, és felsorol bizonyos e tekintetben releváns elemeket.
Ugyanezen irányelv 4. cikke meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett az összehasonlító reklám megengedett.
A 2006/114 irányelv 5. cikke értelmében:
„(1)   A tagállamok a kereskedők és a versenytársak érdekében biztosítják a megtévesztő reklám leküzdésére és az összehasonlító reklámra vonatkozó rendelkezések betartásának kikényszerítésére alkalmas megfelelő és hatékony eszközöket.
[...]
(3)   Az (1) és (2) bekezdésben említett rendelkezések szerint a tagállamok a bíróságokra vagy a közigazgatási hatóságokra ruházzák azokat a hatásköröket, amelyek felhatalmazzák azokat, hogy olyan esetekben, amikor úgy ítélik meg, hogy ezek az intézkedések szükségesek, figyelembe véve az ügyben felmerülő összes érdeket, és különösen a közérdeket:
a)
elrendeljék a megtévesztő vagy a meg nem engedett összehasonlító reklám megszüntetését, vagy az e reklám megszüntetésének elrendeléséhez szükséges megfelelő bírósági eljárást megindítsák,
vagy
b)
ha a megtévesztő reklámot, vagy a meg nem engedett összehasonlító reklámot még nem tették közzé, de a közzététel küszöbön áll, elrendeljék a közzététel megtiltását, vagy a közzététel megtiltásának elrendeléséhez szükséges bírósági eljárást [helyesen: szükséges megfelelő bírósági eljárást] megindítsák.
[...]
(4)   A tagállamok olyan jogosítványokat ruházhatnak a bíróságokra vagy a közigazgatási hatóságokra, amelyek alapján azok az olyan megtévesztő reklám vagy meg nem engedett összehasonlító reklám tartós hatásának kiküszöbölése céljából, amely reklám megszüntetését jogerős határozat már elrendelte, a következőket tehetik:
a)
követelik a határozat közzétételét, teljes egészében vagy részben, és olyan formában, amelyet megfelelőnek találnak;
b)
ezen felül követelik a helyesbítő [helyesen: helyreigazító] nyilatkozat közzétételét.
[...]”
Ezen irányelv 6. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv nem zárja ki, hogy autonóm testületek a megtévesztő vagy összehasonlító reklámot önkéntesen ellenőrizzék, [...] a tagállamok ösztönözhetik az önkéntes ellenőrzést.”
A 2006/114 irányelv 8. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Ez az irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy olyan rendelkezéseket tartsanak fenn vagy fogadjanak el, amelyek a megtévesztő reklám tekintetében a kereskedők és versenytársak számára átfogóbb védelmet biztosítanak.
Az első albekezdés az összehasonlítást illetően nem vonatkozik az összehasonlító reklámra.”
Az olasz jog
A megtévesztő reklámról szóló 84/450/EGK irányelv módosításáról szóló 2005/29/EK irányelv 14. cikkének végrehajtásáról szóló, 2007. augusztus 2‑i 145. sz. törvényerejű rendelet (a GURI 2007. szeptember 6‑i 207. száma, a továbbiakban: 145/2007. sz. törvényerejű rendelet) 1. cikkének (1) bekezdésében előírja:
„A jelen törvényerejű rendelet rendelkezéseinek célja, hogy a kereskedőket megvédje a megtévesztő reklámmal és annak tisztességtelen következményeivel szemben, valamint hogy megállapítsa azokat a feltételeket, amelyek mellett az összehasonlító reklám megengedett.”
E törvényerejű rendelet 3. cikke meghatározza azokat az elemeket, amelyek lehetővé teszik a reklám megtévesztő jellegének vizsgálatát. A törvényerejű rendelet 4. cikke felsorolja azokat a feltételeket, amelyek mellett az összehasonlító reklám megengedett.
Az említett törvényerejű rendelet 8. cikke (8) és (9) bekezdésének értelmében:
„(8)   Ha az [Autorità] úgy ítéli meg, hogy a reklám megtévesztő vagy az összehasonlító reklámot tartalmazó üzenet meg nem engedett, amennyiben a reklámot még nem tették közzé, megtiltja a közzétételét, ellenkező esetben pedig a közzététel folytatását. E határozat a kereskedő terhére és költségén a határozat – szintén kivonatos formában –, valamint esetlegesen meghatározott helyreigazító nyilatkozat közzétételét is előírhatja annak elkerülésére, hogy a megtévesztő reklám vagy a meg nem engedett összehasonlító reklámot tartalmazó üzenet a továbbiakban is hatásokat váltson ki.
(9)   A reklám közzétételének megtiltására vonatkozó intézkedésen kívül az [Autorità] határoz továbbá 5000 [euró] – 500000 [euró] összegű közigazgatási pénzügyi szankció kiszabásáról, tekintettel a jogsértés súlyára és időtartamára. Azon reklámok esetében, amelyek veszélyt jelenthetnek az egészségre vagy a biztonságra, illetve közvetlenül vagy közvetetten érinthetik a kiskorúakat vagy a fiatalkorúakat, a szankció összege legalább 50000 [euró].”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy az Autorità 2010. március 30‑i határozatával megállapította, hogy a reklámoknak a Posteshop által a Kipoint franchising hálózat előmozdítása érdekében történő terjesztése a 145/2007. sz. törvényerejű rendelet 1. és 3. cikke értelmében vett megtévesztő reklámnak minősült. Következésképpen ugyanezen határozattal megtiltotta a közzététel folytatását, és 100000 euró összegű pénzügyi szankciót szabott ki a Posteshopra.
A Posteshop e határozattal szemben jogorvoslattal élt a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio regionális közigazgatási bírósága) előtt. Utóbbi e keresetet mint megalapozatlant elutasította, mivel többek között úgy ítélte meg, hogy a 2006/114 irányelv 1. cikkéből, 5. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontjából, valamint (4) bekezdéséből világosan kitűnik, hogy az irányelv által végrehajtott védelmi rendszer nem kizárólag azokat az eseteket érinti, ahol a reklám egyidejűleg a megtévesztő reklám aspektusait és a meg nem engedett összehasonlító reklám aspektusait tartalmazza.
A Posteshop e határozattal szemben fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz. A Posteshop az utóbbi bíróság előtt különösen azt állítja, hogy a 2006/114 irányelv (3) preambulumbekezdéséből és 5. cikkéből következik, hogy az irányelv célja kizárólag azon cselekmények szankcionálása, amelyek egyszerre minősülnek megtévesztő reklámnak és meg nem engedett összehasonlító reklámnak, valamint hogy a 145/2007. sz. törvényerejű rendeletet ebben az értelemben kell értelmezni. Következésképpen nem róható a terhére az, hogy megsértette e normákat.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a Tribunale amministrativo regionale per il Lazio által adott értelmezés a legmeggyőzőbb. Mindazonáltal azon a véleményen van, hogy a Posteshop álláspontja – amely szerint a kereskedők védelmét tekintve a megtévesztés csak az összehasonlító reklám jogellenességének egyik feltétele – nem megalapozatlan, mivel az a 2006/114 irányelv (3), (8) és (16)–(18) preambulumbekezdésén alapul, amely rendelkezések „a megtévesztő és a meg nem engedett összehasonlító reklámra” utalnak.
A Consiglio di Stato e körülményekre tekintettel határozott úgy, hogy felfüggeszti az eljárást, és a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„Úgy kell‑e értelmezni a [2006/114] irányelvet, hogy a kereskedők védelme tekintetében az olyan reklámra vonatkozik, amely megtévesztő és ugyanakkor meg nem engedett összehasonlító reklám, vagy két különálló jogellenes, önmagában is releváns cselekményre, mint a megtévesztő reklám, illetve a meg nem engedett összehasonlító reklám?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 2006/114 irányelvet akként kell‑e értelmezni, hogy az a kereskedők védelme tekintetében a megtévesztő reklámra és a meg nem engedett összehasonlító reklámra mint két önálló jogsértésre vonatkozik, valamint hogy a megtévesztő reklám tiltása és szankcionálása érdekében nem szükséges, hogy utóbbi reklám meg nem engedett összehasonlító reklámnak is minősüljön.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy egyrészt – ahogy arra a kérdést előterjesztő bíróság utal – a 2006/114 irányelv (3) és (16)–(18) preambulumbekezdése olasz nyelvi változatában a „pubblicità ingannevole ed illegittimamente comparativa” (megtévesztő és meg nem engedett összehasonlító reklám) megfogalmazást használja, amelyből arra lehetne következtetni, hogy e rendelkezések olyan reklámra vonatkoznak, amely egyszerre megtévesztő és meg nem engedett összehasonlító reklám. Másrészt az említett (3) preambulumbekezdés többek között a francia nyelvi változatában a „publicité trompeuse et [...] publicité comparative illicite” (szó szerint: megtévesztő reklám és meg nem engedett összehasonlító reklám) megfogalmazást használja, az említett (16)–(18) preambulumbekezdések pedig utóbbi nyelvi változatban a „publicité trompeuse ou [...] publicité comparative illicite” (szó szerint: megtévesztő reklám vagy meg nem engedett összehasonlító reklám) kifejezést használják, amiből ellenben arra lehet következtetni, hogy két különböző típusú reklámról van szó.
Mindazonáltal az állandó ítélkezési gyakorlat szerint egy uniós jogi rendelkezés valamely nyelvi változatának megfogalmazása nem szolgálhat e rendelkezések értelmezésének kizárólagos alapjául. Valamely uniós jogi szöveg egyes nyelvi változatai közötti eltérés esetén a szóban forgó rendelkezéseket azon szabályozás általános rendszerére és céljára tekintettel kell értelmezni, amelynek azok a részét képezik (lásd a
C-149/97. sz. Institute of the Motor Industry ügyben 1998. november 12-én hozott ítélet [EBHT 1998., I-7053. o.]
16. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, valamint a C‑277/12. sz. Drozdovs‑ügyben 2013. október 24‑én hozott ítélet 39. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A jelen ügyben emlékeztetni kell először is arra, hogy a 2006/114 irányelv 1. cikkének értelmében az irányelv kettős célt követ, amely egyrészt abból áll, hogy a kereskedőket megvédje a megtévesztő reklámmal és annak tisztességtelen következményeivel szemben, másrészt pedig abból, hogy megállapítsa azokat a feltételeket, amelyek mellett az összehasonlító reklám megengedett.
Másodszor meg kell állapítani, hogy a „megtévesztő reklám” és az „összehasonlító reklám” fogalma a 2006/114 irányelv 2. cikkének b) és c) pontjában szereplő két különböző meghatározás tárgyát képezi.
Harmadszor ezen irányelv 5. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontjából, valamint 6. cikkéből kitűnik, hogy lehetőséget kell biztosítani eljárás indítására a megtévesztő vagy a meg nem engedett összehasonlító reklámmal szemben a bíróságok vagy a tagállamok hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóságai előtt; hogy e bíróságokat vagy hatóságokat fel kell hatalmazni intézkedések meghozatalára annak érdekében, hogy elrendeljék a megtévesztő vagy a meg nem engedett összehasonlító reklám megszüntetését vagy a közzétételük megtiltását, valamint hogy a tagállamok ösztönözhetik az önkéntes ellenőrzést a megtévesztő vagy a meg nem engedett összehasonlító reklám kiküszöbölésére. A 2006/114 irányelv (16)–(18) preambulumbekezdéseitől – olasz nyelvi változatukban – eltérően e cikkekben a„vagy” kötőszó – összes nyelvi változat esetében történő – használata így feltételezi az ilyen intézkedések elfogadásának lehetőségét vagy a megtévesztő reklámmal, vagy a meg nem engedett összehasonlító reklámmal szemben, anélkül hogy e két körülmény együttes fennállását a jogsértés megvalósulásához elő kellene írni.
Negyedszer a 2006/114 irányelvből világosan következik, hogy a megtévesztő reklámmal és az összehasonlító reklámmal kapcsolatos rendelkezések eltérő logikát követnek. Ezen irányelv a 3. cikkében meghatározza a reklám megtévesztő, tehát meg nem engedett jellegének megállapításához szükséges objektív minimumkövetelményeket, miközben az említett irányelv 4. cikke felsorolja azokat az együttes feltételeket, amelyeknek az összehasonlító reklámnak meg kell felelnie ahhoz, hogy megengedhetőnek minősülhessen (lásd analógia útján a
C-487/07. sz., L’Oréal és társai ügyben 2009. június 18-án hozott ítélet [EBHT 2009., I-5185. o.]
67. pontját, valamint a
C-159/09. sz. Lidl-ügyben 2010. november 18-án hozott ítélet [EBHT 2010., I-11761. o.]
16. pontját), a 2006/114 irányelv (8) preambulumbekezdése továbbá emlékeztet arra, hogy az összehasonlító reklám megbízható eszköz lehet arra nézve, hogy tájékoztassa a fogyasztókat az előnyeikről.
Ezen elemekből kitűnik, hogy ezen irányelv keretében a megtévesztő reklám és a meg nem engedett összehasonlító reklám mindegyike önálló jogsértésnek minősül.
Ezt az értelmezést megerősíti az uniós szabályozásnak a megtévesztő reklám és az összehasonlító reklám területén végbement fejlődésének elemzése. A 84/450 irányelv ugyanis eredeti változatában csak a megtévesztő reklámra vonatkozott. Az összehasonlító reklámmal kapcsolatos szabályozást az utóbbi irányelvbe a megtévesztő reklámra vonatkozó 84/450 irányelvnek az összehasonlító reklámra történő kiterjesztése miatt történő módosításáról szóló, 1997. október 6‑i 97/55/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
HL L 290., 18. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 365. o.) vezette be. A 97/55 irányelv célja (18) preambulumbekezdése értelmében olyan feltételek megállapítása volt, amelyek mellett az összehasonlító reklám megengedett. Ellenben ezen irányelv egyáltalán nem módosította a 84/450 irányelvnek a megtévesztő reklámra vonatkozó rendelkezéseit. Ezt követően a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2005. május 11‑i 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) (
HL L 149., 22. o.
) a kereskedők védelmére korlátozta a 84/450 irányelv hatályát. Végül a 2006/114 irányelv kodifikálta utóbbi irányelvet. Ebből az következik, hogy az uniós jogalkotónak – az irányelv hatályának korlátozásán kívül – nem állt szándékában a 97/55 és a 2006/114 irányelv elfogadásával a 84/450 irányelv által előírt, a megtévesztő reklámra vonatkozó szabályozást módosítani.
A fenti megfontolások összességére tekintettel a feltett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2006/114 irányelvet akként kell értelmezni, hogy az a kereskedők védelme tekintetében a megtévesztő reklámra és a meg nem engedett összehasonlító reklámra mint két önálló jogsértésre vonatkozik, valamint hogy a megtévesztő reklám tiltása és szankcionálása érdekében nem szükséges, hogy utóbbi reklám egyidejűleg meg nem engedett összehasonlító reklámnak is minősüljön.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (nyolcadik tanács) a következőképpen határozott:

A megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló, 2006. december 12‑i 2006/114/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet akként kell értelmezni, hogy az a kereskedők védelme tekintetében a megtévesztő reklámra és a meg nem engedett összehasonlító reklámra mint két önálló jogsértésre vonatkozik, valamint hogy a megtévesztő reklám tiltása és szankcionálása érdekében nem szükséges, hogy utóbbi reklám egyidejűleg meg nem engedett összehasonlító reklámnak is minősüljön.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.