CELEX: 62012CJ0202
Direktīva 96/9/EK
Datubāzu tiesiskā aizsardzība
7. panta 1. un 5. punkts
Datubāzes veidotāja sui generis tiesības
Jēdziens “atkārtota izmantošana”
Datubāzes satura būtiska daļa
Īpašmeklēšanas metameklētājs

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 7. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvā 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (
OV L 77, 20. lpp.
).
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp
Innoweb BV
(turpmāk tekstā – “
Innoweb
”) un
Wegener ICT Media BV
, kā arī
Wegener Mediaventions BV
(turpmāk tekstā abas kopā – “
Wegener
”) par to, ka
Innoweb
, izmantojot savu interneta vietni, lieto “īpašmeklēšanas metameklētāju”, kas ļauj veikt meklēšanu trešo personu interneta vietnēs, it īpaši
Wegener
piedāvātajā vietnē, kurā ir automašīnu pārdošanas sludinājumu krājums.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīvas 96/9 preambulas 39., 42. un 48. apsvērums ir izteikti šādi:
“(39)
[..] šī direktīva tiecas aizsargāt datubāzu veidotājus pret to, ka viņu finansiālo un profesionālo ieguldījumu datubāzu satura iegūšanā varētu nelikumīgi piesavināties; šajā nolūkā visu datubāzi vai tās būtiskās daļas aizsargā pret lietotāju vai konkurentu atsevišķām darbībām;
[..]
(42)
[..] īpašās tiesības novērst nesankcionētu iegūšanu un/vai atkārtotu izmantošanu attiecas uz lietotāju, kas pārkāpj savas likumīgās tiesības un tādējādi kaitē ieguldījumam; tā kā tiesības aizliegt visa satura vai tā būtiskas daļas iegūšanu un/vai atkārtotu izmantošanu attiecas ne tikai uz parazītisku konkurējošu produktu izgatavotājiem, bet arī uz jebkuru lietotāju, kurš ar savām darbībām rada nozīmīgu, kvalitātes vai kvantitātes aspektā novērtējamu kaitējumu ieguldījumam;
[..]
(48)
[..] šīs direktīvas mērķis [..] [ir] nodrošināt pienācīgu un vienādu datubāzu aizsardzības līmeni, kas garantētu datubāzes veidotāju atalgojumu [..].”
Šīs direktīvas mērķis saskaņā ar tās 1. panta 1. punktu ir visu formu datubāzu tiesiskā aizsardzība. Datubāze šī panta 2. punktā ir definēta kā “neatkarīgu darbu, datu vai citu materiālu individuāli, elektroniski vai citādi pieejams krājums, kas sakārtots sistemātiski vai metodiski”.
Šīs direktīvas III nodaļas “
Sui generis
tiesības” 7. pantā par aizsardzības priekšmetu ir noteikts:
“1.   Tādas datubāzes veidotājam, kuras satura iegūšanā, pārbaudē vai noformēšanā ir veikts kvalitātes un/vai kvantitātes aspektā būtisks ieguldījums, dalībvalstis nodrošina tiesības novērst visa datubāzes satura vai kvalitātes un/vai kvantitātes aspektā būtiskas tā daļas iegūšanu.
2.   Šajā nodaļā:
a)
“iegūšana” nozīmē visa datubāzes satura vai būtiskas tā daļas īslaicīgu vai pastāvīgu pārvietošanu uz citu nesēju jebkādiem paņēmieniem un jebkurā formā;
b)
“atkārtota izmantošana” nozīmē jebkādā formā nodrošinātu brīvu piekļuvi visam datubāzes saturam vai tā daļai, izplatot tās eksemplārus, to iznomājot vai nodrošinot tās tiešsaisti vai citas pārraides formas. Pirmā datubāzes eksemplāra pārdošana Kopienā, ko izdara tiesību subjekts vai kāds ar viņa piekrišanu, izbeidz tiesības kontrolēt šo eksemplāru atkārtotu pārdošanu Kopienā.
Publiska iznomāšana nav uzskatāma par iegūšanu vai atkārtotu izmantošanu.
[..]
5.   Nav atļauts atkārtoti un sistemātiski iegūt un/vai atkārtoti izmantot nebūtiskas datubāzes satura daļas, ja tas saistīts ar darbībām, kas traucē normālai šīs datubāzes izmantošanai vai nepamatoti apdraud šīs datubāzes veidotāja likumīgās intereses.”
Nīderlandes tiesības
Nīderlandes tiesību sistēmā Direktīva 96/9 tika transponēta, pieņemot 1999. gada 8. jūlija Datubāzu likumu (
Databankenwet
,
Stb
. 1999, Nr. 303).
Šī likuma 2. panta 1. punktā ir noteikts:
“Datubāzes veidotājam ir izņēmuma tiesības atļaut šādas darbības:
a)
iegūt vai atkārtoti izmantot visu datubāzes saturu vai kvalitatīvā vai kvantitatīvā ziņā būtisku datubāzes satura daļu;
b)
atkārtoti un sistemātiski iegūt vai atkārtoti izmantot kvalitatīvā vai kvantitatīvā ziņā nebūtisku datubāzes satura daļu, ciktāl tas ir pretrunā datubāzes normālai izmantošanai vai nodara prettiesisku kaitējumu likumīgām datubāzes izveidotāja interesēm.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Wegener
savā interneta vietnē
www.autotrack.nl
(turpmāk tekstā – “
AutoTrack
”) dod piekļuvi lietotu automobiļu sludinājumu krājumam. Šeit ir atrodams plašs un katru dienu atjaunots 190 000–200 000 lietotu auto piedāvājums. Apmēram 40000 sludinājumu ir atrodami tikai
AutoTrack
vietnē. Pārējie sludinājumi ir atrodami arī citās sludinājumu vietnēs. Ar
AutoTrack
vietnes meklētāja palīdzību interneta lietotājs, pamatojoties uz dažādiem kritērijiem, var veikt mērķtiecīgu transportlīdzekļa meklēšanu.
Innoweb
, izmantojot savu interneta vietni
www.gaspedaal.nl
(turpmāk tekstā – “
GasPedaal
”), piedāvā automašīnu pārdošanas īpašmeklēšanas metameklētāju. Metameklētājs izmanto citu interneta saišu meklētājus, pārsūtot savu lietotāju pieprasījumus uz šiem citiem meklētājiem, kas tos atšķir no tādiem vispārējiem meklētājiem kā
Google
. Metameklētāja apzīmējums “īpašs” nozīmē, ka tas ir specializēts meklētājs, jo tā mērķis ir ļaut veikt meklēšanu par vienu vai vairākām konkrētām tēmām.
GasPedaal
ir šāds īpašmeklēšanas metameklētājs, lai meklētu automašīnu pārdošanas sludinājumus, jo ar vienu
GasPedaal
ievadītu pieprasījumu interneta lietotājs var vienlaicīgi meklēt vairākos trešo personu lapās esošos automašīnu pārdošanas sludinājumu krājumos, tostarp
AutoTrack
.
Īpašmeklēšanas metameklētājs
GasPedaal
ļauj meklēt
AutoTrack
krājumos, pirmkārt, izmantojot dažādus kritērijus, tostarp ne tikai marku, modeli, kilometrāžu, izgatavošanas gadu un cenu, bet arī citas tādas automašīnas īpašības kā krāsa, virsbūves forma, izmantotās degvielas veids, durvju skaits un pārnesuma kārba, un, otrkārt, “reāllaikā”, proti, brīdī, kad
GasPedaal
lietotājs nosūta savu pieprasījumu.
GasPedaal
izpilda šo pieprasījumu “tulkojumā”, proti, pārtulkojot to meklētājam
AutoTrack
nepieciešamajā formātā.
AutoTrack
atrastie rezultāti, proti, automašīnas, kuras atbilst galalietotāja izvēlētajiem kritērijiem, kuri ir arī citu saišu rezultātos, tiek apvienoti vienā elementā, parādot saites uz visiem avotiem, kuros šī automašīna tika atrasta. Pēc tam tiek izveidota interneta lapa ar šādi iegūtu un apvienotu rezultātu sarakstu, kurā tiek parādīta būtiska informācija par katru automašīnu, konkrētāk, izgatavošanas gads, cena, kilometrāža un tās miniatūra fotogrāfija. Šī interneta lapa tiek uzglabāta apmēram 30 minūtes
GasPedaal
serverī un nosūtīta lietotājam vai parādīta tam
GasPedaal
interneta lapā šīs lapas izskatā.
Kopējais sludinājumu skaits interneta saitēs, kurā
GasPedaal
veic meklēšanu, ir apmēram 300000.
GasPedaal
dienā veic apmēram 100000 meklēšanas pieprasījumus
AutoTrack
. Ik dienu meklēšana tiek veikta apmēram 80 %
AutoTrack
krājumā esošo dažādo marku un modeļu kombinācijās. Tomēr
GasPedaal
, veicot meklēšanu, parāda ļoti mazu šī krājuma satura daļu. Katrā meklēšanas pieprasījumā datu saturu nosaka lietotājs atbilstoši kritērijiem, ko tas ir norādījis
GasPedaal
.
Uzskatot, ka
Innoweb
apdraud tās
sui generis
tiesības saistībā ar datubāzēm,
Wegener
iesniedza prasību pret
Innoweb
, prasot, lai tiktu noteikts, ka tai ir jāizbeidz šis apdraudējums, un būtībā ir uzvarējusi pirmajā instancē.
Innoweb
pārsūdzēja šo nolēmumu
Gerechtshof te ‘s‑Gravenhage
[Hāgas apelācijas tiesā].
Iesniedzējtiesas lēmums ir pamatots ar pieņēmumu, ka
Wegener
sludinājumu krājums ir datubāze, kas atbilst nepieciešamajiem nosacījumiem, lai tā tiktu aizsargāta ar Direktīvas 96/9 7. pantu.
Turklāt iesniedzējtiesa uzskata, ka pamatlietā netiek iegūts viss
Wegener
datubāzes saturs vai būtiska satura daļa. Atkārtotai šīs datubāzes satura nebūtisku daļu iegūšanai arī neesot šādu kumulatīvu seku, tādēļ tā neesot pretrunā šī panta 5. punktam.
Šādos apstākļos
Gerechtshof te ‘s‑Gravenhage
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas [96/9] 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešā persona atkārtoti izmanto (darot pieejamu) visu datubāzes, kas (tiešsaistē) tiek piedāvāta tīmekļa vietnē, saturu vai kvalitatīvā vai kvantitatīvā aspektā būtisku tās daļu, ja šī trešā persona
piedāvā iespēju
publiski caur šīs personas piedāvātu īpašmeklētāju “reāllaikā” veikt meklēšanu visā datubāzes saturā vai būtiskā tā daļā, nosūtot “tulkotu” lietotāja meklēšanas pieprasījumu uz meklētāju tīmekļa vietnē, kurā tiek piedāvāta datubāze?
2)
Ja tas tā nav, vai situācija ir citādāka, ja pēc meklēšanas pieprasījuma rezultātu saņemšanas trešā persona nosūta vai nodod katram lietotājam ļoti mazu datubāzes saturu savas tīmekļa vietnes izskatā?
3)
Vai atbildei uz [pirmo un otro] jautājumu [..] ir nozīme tam, ka trešā persona šīs darbības veic turpināti un dienā caur savu meklētāju izlaiž 100000“pārtulkotus” meklēšanas pieprasījumus, un par tiem saņemtos rezultātus nodod dažādiem lietotājiem iepriekš aprakstītajā veidā?
4)
Vai direktīvas [96/9] 7. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nav atļauta datubāzes satura nebūtisku daļu atkārtota un sistemātiska atkārtota izmantošana, kas ir pretrunā normālai izmantošanai vai nepamatoti kaitē datubāzes izveidotāja likumīgajām interesēm, vai pietiek ar to, ka ir atkārtota
vai
sistemātiska atkārtota izmantošana?
5)
Ja runa ir par atkārtotu
un
sistemātisku atkārtotu izmantošanu:
a)
Ko nozīmē sistemātiski?
b)
Vai atkārtota izmantošana notiek caur automatizētu sistēmu?
c)
Vai ir būtiski, ka iepriekš aprakstītajā veidā tiek izmantots meta īpašmeklētājs?
6)
Vai direktīvas [96/9] 7. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā noteiktais aizliegums nav piemērojams, ja trešā persona atkārtoti individuāliem trešās personas metameklētāja lietotājiem uz meklēšanas pieprasījumu parāda tikai datubāzes satura nebūtiskas daļas?
7)
Ja tā, vai tas tā ir arī tad, ja nebūtisku daļu atkārtotas izmantošanas kumulatīvā iedarbība ir tāda, ka atsevišķiem lietotājiem kopumā tiek parādīta datubāzes satura būtiska daļa?
8)
Vai direktīvas [96/9] 7. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja runa ir par neatļautu rīcību un tā ir tāda, ka atkārtotas izmantošanas kumulatīvās iedarbības rezultātā publiski tiek nodots viss aizsargātas datubāzes saturs vai būtiska tā daļa, ir izpildītas [šīs normas] prasības vai tomēr vēl ir jāapgalvo un jāpierāda, ka šī rīcība ir pretrunā normālai datubāzes izmantošanai vai nodara prettiesisku kaitējumu likumīgajām datubāzes veidotāja interesēm?
9)
Vai tiek pieņemts, ka datubāzes veidotāja ieguldījumam tiek nodarīts būtisks kaitējums, ja runa ir par iepriekš minēto rīcību?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Vispirms ir jānorāda, ka jautājumi būtībā ir vērsti uz to, lai noskaidrotu, vai tāds īpašmeklēšanas metameklētāja izmantotājs, par kādu ir pamatlieta, veic darbību, kas ietilpst Direktīvas 96/9 7. panta 1. vai 5. punktā, kādēļ datubāzes veidotājs, kurš atbilst šajā 1. punktā noteiktajiem kritērijiem, var iebilst pret to, ka šī bāze bez jebkādas atlīdzības tiek iekļauta īpašmeklēšanas metameklētāja pakalpojumā.
Direktīvas 96/9 7. panta 1. punkts, par kura interpretāciju ir pirmais līdz trešais jautājums, ļauj datubāzes veidotājam aizliegt visa tās satura vai būtiskas tā daļas atkārtotu izmantošanu.
Savukārt atbilstīgi šīs direktīvas 7. panta 5. punktam, par kura interpretāciju ir ceturtais līdz devītais jautājums, nav atļauta nebūtisku aizsargātas datubāzes satura daļu atkārtota izmantošana, ja tā notiek atkārtoti un sistemātiski un ja tas saistīts ar darbībām, kas traucē normālai šīs datubāzes izmantošanai vai nepamatoti apdraud šīs datubāzes veidotāja likumīgās intereses.
Tomēr atbilstīgi Direktīvas 96/9 7. panta 1. punktam ar šīm normām piešķirtā aizsardzība ir paredzēta tikai attiecībā uz datubāzēm, kas atbilst precīzām prasībām, proti, ka to satura iegūšanā, pārbaudē vai noformēšanā ir veikts kvalitātes vai kvantitātes aspektā būtisks ieguldījums. Kā izriet no šī sprieduma 16. punkta, jautājumi ir uzdoti, ievērojot pieņēmumu, ka automašīnu pārdošanas sludinājumu krājums, par kuru ir pamatlieta, atbilst šim nosacījumam.
Par pirmo līdz trešo jautājumu
Ar pirmo līdz trešo jautājumu, kas ir jāaplūko kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 96/9 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda īpašmeklēšanas metameklētāja izmantotājs, par kādu ir pamatlieta, atkārtoti izmanto visu vai būtisku datubāzes, kuru ietver tā pakalpojums, satura daļu.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, vispirms ir jāatgādina šāda īpašmeklēšanas metameklētāja būtiskās īpašības un tā funkcionēšana, kas izriet no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem un kas turklāt būtiski atšķir īpašmeklēšanas metameklētāju no tāda vispārēja uz algoritmu balstīta meklētāja kā
Google
vai
Yahoo
.
Pirmkārt, no iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka tādam īpašmeklēšanas metameklētājam, par kādu ir pamatlieta, nav sava meklētāja, kas pārlūko citas interneta vietnes. Savukārt, lai izpildītu meklēšanas pieprasījumus, tas izmanto meklētājus, ar kuriem, kā ir precizēts šī sprieduma 9. punktā, ir apgādātas datubāzes, kuras ietver tā pakalpojums. Īpašmeklēšanas metameklētājs pārtulko “reāllaikā” savu lietotāju pieprasījumus šajos meklētājos, tādēļ tiek izmantoti visu šo datubāzu dati.
Otrkārt, no iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka tāds īpašmeklēšanas metameklētājs, par kādu ir pamatlieta, piedāvā pašu datubāzu attiecībā uz meklēšanas pieprasījuma formulējumu un rezultātu izklāstu piedāvātajām priekšrocībām līdzīgas priekšrocības, vienlaicīgi, kā ir precizēts šī sprieduma 9. un 10. punktā, ļaujot ar vienu pieprasījumu izmantot vairākas datubāzes. Tāpat kā datubāzēs īpašmeklēšanas metameklētāja meklēšanas veidlapā, kurā galalietotājs veic savu pieprasījumu, ir dažādi lauki, kas ļauj šim lietotājam konkretizēt savu meklēšanu, izmantojot vairākus kritērijus, kuriem rezultātiem būtu jāatbilst. Turklāt rezultāti atbilstīgi galalietotāja izvēlei pieaugošā vai dilstošā secībā tiek parādīti gan atbilstoši datubāzes, gan īpašmeklēšanas metameklētāja kritērijiem.
Turklāt, kas attiecas uz tāda īpašmeklēšanas metameklētāja, par kādu ir pamatlieta, izmantotāja darbību, kas ir jākvalificē, ņemot vērā Direktīvas 96/9 7. panta 1. punktu, ir jāatgādina, ka pirmais jautājums ir par šī izmantotāja piedāvājumu, ar īpašmeklēšanas metameklētāja palīdzību dodot sabiedrībai iespēju “reāllaikā” veikt meklēšanu visā datubāzes saturā vai būtiskā tā daļā, izpildot galalietotāja meklēšanas pieprasījumu, “pārtulkojot” to datubāzes meklētājā.
Šajā šī izmantotāja darbības atbilstošajā aprakstā tiek ņemts vērā, ka noteikta meklēšanas pieprasījuma izpilde īpašmeklēšanas metameklētājā, tajā skaitā atrasto rezultātu parādīšana galalietotājam, norisinās automātiski atbilstīgi šī metameklētāja programmatūrai, šajā posmā neiejaucoties izmantotājam. Šajā posmā tikai galalietotājs, kurš ievada savu meklēšanas pieprasījumu, veic darbību.
Savukārt tāda īpašmeklēšanas metameklētāja, par kādu ir pamatlieta, izmantotāja reāli veiktās darbības ir pirms galalietotāju veiktajām darbībām un pirms noteikta meklēšanas pieprasījuma izpildes. Runa ir par īpašmeklēšanas metameklētāja, kurš ir paredzēts galalietotāju meklēšanas pieprasījumu (kas ir ievadīti datubāzu, kuras ietver attiecīgais metameklēšanas pakalpojums, meklētājos) tulkošanai, nodošanu pieejamībai internetā.
Tādējādi, treškārt, ir jāpārbauda, vai šī darbība ietilpst Direktīvas 96/9 7. panta 1. punktā, pieņemot, ka tā ir “atkārtota izmantošana” šī 7. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē un ka tā attiecas uz visu vai būtisku attiecīgās datubāzes satura daļu.
Attiecībā uz jēdzienu “atkārtota izmantošana” Direktīvas 96/9 7. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē tā tajā ir definēta kā “jebkādā formā nodrošināt[a] brīv[a] piekļuv[e] visam datubāzes saturam vai tā daļai, izplatot tās eksemplārus, to iznomājot vai nodrošinot tās tiešsaisti vai citas pārraides formas”. Tomēr atsauce uz atkārtoti izmantotās daļas būtisko raksturu neattiecas uz šī jēdziena definīciju kā tādu (skat. 2004. gada 9. novembra spriedumu lietā
C-203/02
The British Horseracing Board
u.c., Krājums, I-10415. lpp.
, 50. punkts).
Tā kā atkārtotas izmantošanas jēdziens ir lietots šī 7. panta 1. un 5. punktā, tas jāinterpretē šī paša panta vispārējā kontekstā (šajā ziņā attiecībā uz jēdzienu “iegūšana” skat. 2008. gada 9. oktobra spriedumu lietā
C-304/07
Directmedia Publishing
, Krājums, I-7565. lpp.
, 28. punkts).
Izteikuma “jebkādā formā nodrošinātu brīvu piekļuvi” izmantošana Direktīvas 96/9 7. panta 2. punkta b) apakšpunktā parāda, ka Kopienu likumdevējs atkārtotas izmantošanas jēdzienam ir piešķīris plašu nozīmi (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
The British Horseracing Board
u.c., 51. punkts, kā arī 2012. gada 18. oktobra spriedumu lietā C‑173/11
Football Dataco
u.c., 20. punkts).
Šo plašo iegūšanas jēdziena nozīmi apstiprina Kopienu likumdevēja noteiktais mērķis, ieviešot
sui generis
tiesības (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Directmedia Publishing
, 32. punkts).
Kā Tiesa jau ir nospriedusi, pamatojoties uz vairākiem Direktīvas 96/9 preambulas apsvērumiem, it īpaši 39., 42. un 48. apsvērumu, šis mērķis ir veicināt tādu datu uzkrāšanas un apstrādes sistēmu izveidi, kas sekmē informācijas tirgus attīstību apstākļos, ko iezīmē ik gadu visās nozarēs radīto un apstrādāto datu apjoma straujais pieaugums (it īpaši skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
The British Horseracing Board
u.c., 30. un 31. punkts; 2004. gada 9. novembra spriedumu lietā
C-46/02
Fixtures Marketing
, Krājums, I-10365. lpp.
, 33. punkts, kā arī 2012. gada 1. marta spriedumu lietā C‑604/10
Football Dataco
u.c., 34. punkts).
Šajā nolūkā ar Direktīvu 96/9 izveidotās
sui generis
tiesību aizsardzības mērķis ir personai, kas uzņēmusies iniciatīvu un risku veikt būtisku cilvēkresursu, tehnisko un/vai finanšu resursu ieguldījumu datubāzes satura izveidē un darbībā, garantēt šī ieguldījuma atlīdzināšanu, to aizsargājot no neatļautas ieguldījuma rezultātu piesavināšanās (skat. iepriekš minētos spriedumus lietā
The British Horseracing Board
u.c., 32. un 46. punkts; lietā
Fixtures Marketing
, 35. punkts, kā arī lietā
Directmedia Publishing
, 33. punkts).
Ņemot vērā šo mērķi, jēdziens “atkārtota izmantošana” Direktīvas 96/9 7. panta izpratnē tādējādi ir interpretējams kā tāds, ar kuru ir domāta jebkura darbība, kas izpaužas kā brīvas piekļuves nodrošināšana datubāzes veidotāja veiktā ieguldījuma rezultātiem, nesaņemot datubāzes veidotāja piekrišanu, tādējādi atņemot tam ienākumus, kuri tam ļautu atmaksāt šī ieguldījuma izmaksas (iepriekš minētais spriedums lietā
The British Horseracing Board
u.c., 51. punkts). Šis jēdziens tādējādi attiecas uz jebkuru neatļautu brīvu piekļuvi visam datubāzes aizsargātajam saturam vai tā būtiskai daļai (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
The British Horseracing Board
u.c., 67. punkts; 2009. gada 5. marta spriedumu lietā
C-545/07
Apis-Hristovich
, Krājums, I-1627. lpp.
, 49. punkts, kā arī iepriekš minēto 2012. gada 18. oktobra spriedumu lietā
Football Dataco
u.c., 20. punkts). Izmantotā procesa raksturam un formai šajā ziņā nav nozīmes (iepriekš minētais 2012. gada 18. oktobra spriedums lietā
Football Dataco
u.c., 20. punkts).
Otrā definīcijas daļa Direktīvas 96/9 7. panta 2. punkta b) apakšpunktā, proti, “izplatot tās eksemplārus, to iznomājot vai nodrošinot tās tiešsaisti vai citas pārraides formas”, konkrētāk, veids “citas formas”, arī ļauj plaši interpretēt šo definīciju, pamatojoties uz šī 7. panta mērķi, kas atgādināts šī sprieduma 35. un 36. punktā.
Attiecībā uz tāda īpašmeklēšanas metameklētāja izmantotāja, par kādu ir pamatlieta, darbību, proti, šāda īpašmeklēšanas metameklētāja izvietošanu internetā tiešsaistē, kas ir paredzēta galalietotāju iesniegto meklēšanas pieprasījumu datubāzu, kuras ietver šī metameklētāja pakalpojums, meklētājos pārtulkošanai, ir jānorāda, ka šī darbība neaprobežojas ar to, ka norāda lietotājam datubāzes, kuras sniedz informāciju par noteiktu jautājumu.
Tās mērķis, kā tas izriet no šī sprieduma 25. un 26. punkta, ir piešķirt jebkuram galalietotājam sistēmu, kas ļauj izpētīt visus kādā aizsargātā datu bāzē esošos datus, un tādējādi dot piekļuvi pilnam šīs datubāzes saturam citādā ceļā, nekā to ir paredzējis šīs datubāzes veidotājs, vienlaicīgi izmantojot bāzes meklētāju un piedāvājot tās pašas meklēšanas priekšrocības, ko piedāvā pati bāze. Meklējot datus, galalietotājam, ņemot vērā, ka viņš attiecīgās datu bāzes saturu var aplūkot “reāllaikā”, izmantojot īpašmeklēšanas metameklētāja interneta vietni, vairs nav jāapmeklē ne tās interneta vietne, ne mājas lapa, ne tās meklēšanas veidlapa, lai ieskatītos šajā bāzē,.
Šī īpašmeklēšanas metameklētāja izmantotāja, par kādu ir pamatlieta, darbība varētu atņemt datubāzes veidotājam ieņēmumus, it īpaši tos, kas gūti no reklāmas viņa interneta vietnē, un tādējādi liegt veidotājam viņa likumīgos ieņēmumus, kas ļautu viņam atmaksāt savu ieguldījumu datubāzes izveidē un darbībā.
Tā kā galalietotājam vairs nav jāizmanto datubāzes mājas lapa un meklēšanas veidlapa, ir iespējams, ka šīs datubāzes veidotājs saņem mazāk ieņēmumu no reklāmas, kas parādās šajā mājas lapā vai šajā meklēšanas veidlapā, it īpaši, ciktāl saimnieciskās darbības subjektiem, kuri vēlas izvietot sludinājumus tiešsaistē, šķistu izdevīgāk to darīt īpašmeklēšanas metameklētāja interneta vietnē, nevis kādā no datubāzēm, kuru ietver šis metameklētājs.
Turklāt attiecībā uz datubāzēm, kurās ir sludinājumi, pārdevēji, ņemot vērā iespēju veikt vienlaicīgu meklēšanu vairākās datubāzēs ar īpašmeklēšanas metameklētāju un šī metameklētāja norādi uz dubloniem, varētu sākt izvietot savus sludinājumus tikai vienā datubāzē un tādēļ datubāzes kļūtu mazāk apjomīgas un tādējādi mazāk pievilcīgas.
Šī riska, ka tāda īpašmeklēšanas metameklētāja, par kādu ir pamatlieta, izvietošana tiešsaistē internetā atņem noteiktas datubāzes veidotājam ieņēmumus, esamība nav izslēgta, jo, lai piekļūtu visai informācijai saistībā ar datubāzē atrasto rezultātu, proti, pamatlietā – visai informācijai par sludinājumā esošu automašīnu, principā ir jāseko hipersaitei uz oriģinālo lapu, kurā ir atrodams rezultāts.
Pirmkārt, īpašmeklēšanas metameklētāja sniegtā informācija ļauj galalietotājam zināmā mērā veikt atlasi starp atrastajiem rezultātiem un konstatēt, ka viņam nav jāiegūst vairāk informācijas par konkrētu rezultātu. Otrkārt, ir iespējams, ka galalietotājs piekļūst detalizētākai informācijai par kādiem datiem, nesekojot saitei uz attiecīgo datubāzi, ja šie dati ir vairākās datubāzēs, kuras ietver īpašmeklēšanas metameklētājs, ņemot vērā, ka pēdējais minētais atklāj šādus dublonus, tos sagrupējot.
Protams, ar Direktīvas 96/9 7. pantu piešķirtā aizsardzība neattiecas uz datubāzes apskati (skat. iepriekš minētos spriedumus lietā
The British Horseracing Board
u.c., 54. punkts, kā arī lietā
Directmedia Publishing
, 51. punkts). Tomēr, ja datubāzes veidotājs tās saturu padara pieejamu – kaut arī par maksu – trešām personām, tā
sui generis
tiesības tam neļauj trešām personām liegt iepazīties ar šīs datubāzes saturu informācijas nolūkā (skat. iepriekš minētos spriedumus lietā
The British Horseracing Board
u.c., 55. punkts, kā arī lietā
Directmedia Publishing
, 53. punkts).
Tomēr ir jāuzsver, ka tāda īpašmeklēšanas metameklētāja izmantotāja, par kādu ir pamatlieta, darbība nav iepazīšanās ar attiecīgo datubāzi. Šis izmantotājs nekādi nav ieinteresēts datubāzē esošajos datos, bet sniedz galalietotājam konkrētu, no šī bāzes veidotāja paredzētā veida atšķirīgu piekļuvi šai datubāzei un tās datiem, taču ar tām pašām meklēšanas priekšrocībām. Savukārt šis galalietotājs, ievadot meklēšanas pieprasījumu īpašmeklēšanas metameklētājā, tādējādi izmantojot šo metameklētāju, iepazīstas ar datubāzi.
Turklāt īpašmeklēšanas metameklētāja īpašnieka, par kādu ir pamatlieta, atbilstīgā darbība, proti, šī metameklētāja izvietošana tiešsaistē internetā, līdzinās parazītiska konkurējoša produkta izveidei, par ko ir Direktīvas 96/9 preambulas 42. apsvērums, tomēr nekopējot attiecīgajā datubāzē esošos elementus. Ņemot vērā piedāvātās meklēšanas iespējas, šāds īpašmeklēšanas metameklētājs līdzinās datubāzei, tomēr tam pašam nav datu.
Galalietotājam tikai jānonāk īpašmeklēšanas metameklētāja interneta vietnē, lai vienlaicīgi piekļūtu visu to datubāzu saturam, kuras ietver šī metameklētāja pakalpojums, jo šī metameklētāja veikta meklēšana dod to pašu rezultātu sarakstu, ko viņš varētu iegūt, veicot atsevišķu meklēšanu katrā no šīm datubāzēm, taču tas tomēr parādās īpašmeklēšanas metameklētāja interneta vietnes izskatā. Galalietotājam vairs nav jānonāk datubāzes interneta vietnē, izņemot, ja viņš starp parādītajiem rezultātiem atrod kādu sludinājumu, kura detaļas viņš vēlas uzzināt. Tomēr šādā gadījumā viņš tiek tieši virzīts uz pašu sludinājumu, un dublonu regrupēšanas dēļ ir pilnībā iespējams, ka tur viņš iepazīstas ar citu bāzi.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka tāda īpašmeklēšanas metameklētāja izvietošana tiešsaistē internetā, par kādu ir pamatlieta, ko veic tā izmantotājs un kas paredzēts, lai galalietotāji tajā ievietotu meklēšanas pieprasījumus, lai tie tiktu tulkoti aizsargātas datubāzes meklētājā, ir “piekļuves nodrošināšana” šīs datubāzes saturam Direktīvas 96/9 7. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
Šī piekļuves nodrošināšana, ņemot vērā, ka šādu īpašmeklēšanas metameklētāju var izmantot jebkurš un tas ir vērsts uz neierobežotu personu skaitu neatkarīgi no tā, cik daudz personu faktiski izmanto šo metameklētāju, ir “brīva” [publiska].
Tādējādi tāda īpašmeklēšanas metameklētāja, par kādu ir pamatlieta, izmantotājs atkārtoti izmanto datubāzes saturu šīs normas izpratnē.
Šī atkārtotā izmantošana, ņemot vērā, ka tāds īpašmeklēšanas metameklētājs, par kādu ir pamatlieta – tāpat kā meklēšanas pieprasījums, kas tieši ievietots šīs datubāzes meklētājā –, ļauj izpētīt visu šīs datubāzes saturu, attiecas uz būtisku attiecīgās datubāzes satura daļu, pat visu saturu. Šādos apstākļos īpašmeklēšanas metameklētājā ievadītā meklēšanas pieprasījuma faktiski atrasto un parādīto rezultātu skaitam nav nozīmes. Kā to uzsver Eiropas Komisija, tas, ka, izmantojot galalietotāja definētos meklēšanas kritērijus, notiek iepazīšanās un tiek parādīta tikai daļa datubāzes, nekādi negroza to, ka šim galalietotājam, kā norādīts šī sprieduma 39. un 40. punktā, ir nodrošināta piekļuve visai datubāzei.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz pirmo līdz trešo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 96/9 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saimnieciskās darbības subjekts, kurš izvieto tiešsaistē internetā tādu īpašmeklēšanas metameklētāju, par kādu ir pamatlieta, atkārtoti izmanto visu vai būtisku ar šo 7. pantu aizsargātās datubāzes satura daļu, jo šis īpašmeklēšanas metameklētājs:
—
galalietotājam sniedz meklēšanas veidlapu, būtībā piedāvājot tādas pašas funkcijas kā datubāzes veidlapā;
—
“reāllaikā” pārtulko galalietotāju pieprasījumus meklētājā, ar ko ir aprīkota datubāze; tādēļ tiek izmantoti visi šīs bāzes dati, un
—
sniedz galalietotājam atrastos rezultātus savas interneta vietnes izskatā, apvienojot dublonus vienā elementā, bet kārtībā, kas ir balstīta uz kritērijiem, kuri ir līdzīgi attiecīgās datubāzes meklētājā izmantotajiem kritērijiem rezultātu parādīšanai.
Par ceturto līdz devīto jautājumu
Ņemot vērā atbildi uz pirmo līdz trešo jautājumu, atbilde uz ceturto līdz devīto jautājumu nav jāsniedz.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka saimnieciskās darbības subjekts, kurš izvieto tiešsaistē internetā tādu īpašmeklēšanas metameklētāju, par kādu ir pamatlieta, atkārtoti izmanto visu vai būtisku ar šo 7. pantu aizsargātās datubāzes satura daļu, jo šis īpašmeklēšanas metameklētājs:

—
galalietotājam sniedz meklēšanas veidlapu, būtībā piedāvājot tādas pašas funkcijas kā datubāzes veidlapā;

—
“reāllaikā” pārtulko galalietotāju pieprasījumus meklētājā, ar ko ir aprīkota datubāze; tādēļ tiek izmantoti visi šīs bāzes dati, un

—
sniedz galalietotājam atrastos rezultātus savas interneta vietnes izskatā, apvienojot dublonus vienā elementā, bet kārtībā, kas ir balstīta uz kritērijiem, kuri ir līdzīgi attiecīgās datubāzes meklētājā izmantotajiem kritērijiem rezultātu parādīšanai.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – holandiešu.