CELEX: 62010TJ0411
Verseny
Kartellek
A fürdőszobai szerelvények és felszerelések belga, német, francia, olasz, holland és osztrák piaca
Az EUMSZ 101. cikknek és az EGT‑Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat
Az áremelések összehangolása és érzékeny kereskedelmi információk cseréje
A jogsértő magatartás betudhatósága
Bírságok
A 2006. évi bírságkiszabási iránymutatás
A jogsértés súlya
Együtthatók
Enyhítő körülmények
Gazdasági válság
A nagykereskedők által gyakorolt nyomás
A 2002. évi engedékenységi közlemény
A bírság összegének csökkentése
Jelentős hozzáadott érték

)
[omissis]
Az eljárás és a felek kérelmei
A felperes a Törvényszék Hivatalához 2010. szeptember 8‑án benyújtott keresetlevelével megindította a jelen keresetet.
A Törvényszék (negyedik tanács) az előadó bíró jelentésére tekintettel úgy döntött, hogy megnyitja a szóbeli szakaszt, és a Törvényszék eljárási szabályzatának 64. cikkében előírt pervezető intézkedések keretében írásbeli kérdéseket tett fel a feleknek, akik e kérdésekre a kitűzött határidőn belül válaszoltak.
A Törvényszék a 2013. március 6‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előadásait, valamint a Törvényszék által feltett írásbeli és szóbeli kérdésekre adott válaszait.
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
az őt érintő részében semmisítse meg a megtámadott határozat 1. és 2. cikkét;
—
az általa kifejtett okok alapján vagy pedig bármely más, a Törvényszék által meghatározott okból csökkentse a vele szemben mind egyedileg, mind a Roca Sanitarióval egyetemlegesen kiszabott bírság összegét;
—
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
utasítsa el a keresetet;
—
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
[omissis]
A–
A megtámadott határozat részleges megsemmisítése iránti kérelmekről
[omissis]
6. A felperes együttműködésére vonatkozó, hatodik jogalapról
[omissis]
a)
A 2002. évi engedékenységi közlemény alkalmazása során elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hibáról és a bizalomvédelem elvének megsértéséről
A felperes úgy érvel, hogy a Bizottság megsértette a bizalomvédelem elvét, és a 2002. évi engedékenységi közlemény alkalmazása során hibát követett el azáltal, hogy a megtámadott határozatban eltörölte a bírság azon feltételes csökkentését, amelyet az említett közlemény alapján a 2006. december 8‑i levélben közöltek a Roca‑csoporttal. E tekintetben a felperes egyrészről lényegében előadja, hogy amennyiben a Törvényszék azt állapítaná meg, hogy a felperes a Roca Sanitarióval és a Roca France‑szal egy gazdasági egységet képezett, a vele szemben kiszabott bírságot illetően figyelembe kellene venni a Roca France által benyújtott, bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelem értékelésekor a Bizottság által elkövetett hibákat. Másrészről a felperes több olyan hibára is hivatkozik, amelyet a Bizottság azon információk értékelésekor követett el, amelyeket a Roca France nyújtott be a 2002. évi engedékenységi közlemény alapján bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelmének alátámasztására.
A Bizottság vitatja a felperes érveinek megalapozottságát.
Azon kérdés vizsgálata, hogy a Bizottság megsértette‑e a bizalomvédelem elvét, és hibát követett‑e el a 2002. évi engedékenységi közlemény alkalmazásakor, előfeltételezi azon előzetes kérdés vizsgálatát, hogy az Ausztriában elkövetett jogsértésben részt vevő felperes kizárólag azon leányvállalat testvér‑leányvállalata minőségében, amely a Franciaországban elkövetett jogsértésben vett részt, és e címen bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelmet nyújtott be, igényelhet‑e ezen közlemény alapján ilyen csökkentést.
E tekintetben a felperes a Törvényszék által a tárgyaláson feltett kérdésekre válaszolva lényegében úgy érvelt, hogy az egyetlen vállalkozás fogalma magában foglalja, hogy a 2002. évi engedékenységi közleményből eredő bármilyen előnyből részesülnie kell minden olyan társaságnak, amely ezen egyetlen vállalkozás részét képezi. A Bizottság vitatta a felperes érveinek megalapozottságát.
Emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság a 2002. évi engedékenységi közleményben meghatározta azon feltételeket, amelyek teljesülése esetén a kartellel kapcsolatos vizsgálat során a Bizottsággal együttműködő vállalkozások mentesülhetnek az általuk egyébként megfizetendő bírság alól, illetve a bírság összegének csökkentésében részesülhetnek.
A 2002. évi engedékenységi közleménynek a 8–19. pontot magában foglaló A. pontja azokra a feltételekre vonatkozik, amelyek teljesülése esetén valamely vállalkozás bírságmentességben részesülhet, míg a 20–27. pontot magában foglaló B. pont azokra a feltételekre vonatkozik, amelyek teljesülése esetén egy ilyen vállalkozás a bírság összegének csökkentésében részesülhet.
A 2002. évi engedékenységi közlemény 20. pontja értelmében „[a]zok a vállalkozások, amelyek nem felelnek meg a [bírságmentesség elnyerése] feltételeinek, jogosultak lehetnek annak a bírságnak a csökkentésére, amelyet egyébként kiszabtak volna”.
A 2002. évi engedékenységi közlemény 21. pontja úgy rendelkezik, hogy „[a]nnak érdekében, hogy [a bírság összegének az említett közlemény 20. pontja szerinti csökkentésére] jogosultságot szerezzen, a vállalkozásnak a Bizottság rendelkezésére kell bocsátania a feltehető jogsértésre vonatkozó olyan bizonyítékait, amelyek jelentős hozzáadott értéket képviselnek a Bizottságnak már rendelkezésére álló bizonyítékok értékéhez képest, és véget kell vetnie a feltehető jogsértésben való részvételének nem később, mint a bizonyíték benyújtása időpontjában”.
A fentiekből következik, hogy a 2002. évi engedékenységi közlemény B. pontja szerinti bírságcsökkentésben az a vállalkozás részesülhet, amely ezt kéri, és a feltételezett jogsértésre vonatkozóan jelentős hozzáadott értékkel bíró bizonyítékokat szolgáltat a Bizottságnak.
Ennélfogva meg kell állapítani, hogy főszabály szerint kizárólag a bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelmet benyújtó vállalkozás (a továbbiakban: kérelmező), valamint adott esetben azon jogalanyok részesülhetnek e címen a bírság összegének csökkentésében, amelyek nevében e kérelmet benyújtották, és amelyek a Bizottsággal együttműködnek.
Ezenkívül ki kell emelni, hogy az ítélkezési gyakorlat szerint, amikor az anyavállalat ténylegesen nem vett részt a kartellben, és felelőssége kizárólag leányvállalatának az említett kartellben való részvételén alapul, az anyavállalat felelőssége nem haladhatja meg leányvállalatának felelősségét (lásd ebben az értelemben a Törvényszék
T-382/06. sz., Tomkins kontra Bizottság ügyben 2011. március 24-én hozott ítéletének [EBHT 2011., II-1157. o.]
38. pontját, amelyet fellebbezés keretében helybenhagyott a Bíróság C‑286/11. P. sz., Bizottság kontra Tomkins ügyben 2013. január 22‑én hozott ítéletének 39. pontja). E körülmények között, amikor az anyavállalat felelőssége kizárólag a kartellben részt vevő leányvállalatának felelősségéből származik, az anyavállalatnak is részesülnie kell a leányvállalatnak azt követően nyújtott bírságösszeg‑csökkentésben, hogy ez utóbbi a 2002. évi engedékenységi közlemény alapján kérelmet nyújtott be.
A Bizottság viszont nem köteles kiterjeszteni a 2002. évi engedékenységi közlemény alapján kérelmet benyújtó első leányvállalatnak nyújtott bírságösszeg‑csökkentést egy másik leányvállalatra (a továbbiakban: testvér‑leányvállalat) kizárólag azon oknál fogva, hogy a fenti 62. és 63. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében közös anyavállalatukkal együtt egyetlen vállalkozáshoz tartoznak. Az anyavállalat felelősségével ellentétben ugyanis, amely a fenti 228. pontban hivatkozott körülmények között tisztán származékos, járulékos és a leányvállalatának felelősségétől függő felelősség keretében vizsgálandó (lásd ebben az értelemben a fenti 228. pontban hivatkozott Bizottság kontra Tomkins ügyben hozott ítélet 39. pontját), a leányvállalat felelőssége nem származtatható a testvér‑leányvállalat felelősségéből, mivel e felelősség a kartellben való saját részvételéből ered. E körülmények között a testvér‑leányvállalat csak akkor részesülhet az ugyanazon vállalkozáshoz tartozó másik leányvállalat kérelmére nyújtott bírságösszeg‑csökkentésben, ha egyrészről a bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelmet az említett testvér‑leányvállalat nevében is benyújtották, másrészről pedig e testvér‑leányvállalat ténylegesen együttműködött a Bizottsággal. E helyzet tehát különbözik attól, amikor az anyavállalat saját és leányvállalatai nevében bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelmet nyújt be, mivel ebben a helyzetben a fenti 62. és 63. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében a vállalkozást alkotó valamennyi társaság köteles a Bizottsággal együttműködni.
A jelen ügyben a megtámadott határozat (1288) preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy a Roca France 2006. január 17‑én bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelmet nyújtott be a Bizottsághoz. A Bizottság e kérelemre válaszul a 2006. december 8‑i levelében a 2002. évi engedékenységi közlemény alapján a Roca‑csoport esetében a bírság összegét feltételesen csökkentette (a megtámadott határozat (1289) preambulumbekezdése). A Bizottság a bizonyítékok újbóli vizsgálatát követően a lényegében a megtámadott határozat (1291)–(1293), (1295), (1299) és (1300) preambulumbekezdésében kifejtett okokból az említett határozatban megtagadta az említett csoporttól a bírság összegének csökkentését.
E tekintetben az ügy irataiból egyértelműen kitűnik, hogy – annak ellenére, hogy a megtámadott határozatban használt kifejezések továbbra is kétséget hagyhattak a bírságcsökkentésben való részesülés iránti kérelem szerzőjét és a kérelem terjedelmét illetően – e kérelmet nem az egész Roca‑csoport nevében nyújtották be, hanem azt a Roca France a saját nevében és a Laufen‑csoport nevében nyújtotta be. E tekintetben azonban pontosítani kell, hogy az ügy említett irataiból egyértelműen kitűnik az is, hogy e kérelem ez utóbbi csoportot csak annyiban érintette, amennyiben annak franciaországi tevékenységeit a Roca France keretébe integrálták. Ezenkívül, amint a megtámadott határozat (1291) és (1293) preambulumbekezdéséből kitűnik, a Roca France által benyújtott információk kizárólag a kerámiaárukat illetően Franciaországban 2004‑ben elkövetett jogsértésre vonatkoztak. Nem vitatott különösen, hogy az Ausztriában elkövetett jogsértést illetően semmilyen információt és semmilyen bizonyítékot nem nyújtottak be.
E körülmények között meg kell állapítani, hogy az említett kérelmet nem a felperes nevében nyújtották be. Ugyanis, noha igaz, hogy a felperes az e kérelem által érintett Laufen‑csoport részét képezi, meg kell állapítani, hogy az említett kérelem a Laufen‑csoport franciaországi tevékenységeire vonatkozik, és a felperes a francia piacon nem tevékenykedik. Mindenesetre a felperes a 2002. évi engedékenységi közlemény alapján nem működött együtt a Bizottsággal. Ezen túlmenően a Roca France által szolgáltatott elemek egyáltalán nem érintették a felperes tevékenységeit, hanem a kerámiaárukat illetően Franciaországban 2004‑ben elkövetett jogsértésre vonatkoztak.
A fentiekre tekintettel meg kell állapítani, hogy mindenesetre a Bizottság nem sérthette meg a bizalomvédelem elvét, és nem is követhetett el hibát a 2002. évi engedékenységi közlemény alkalmazása során, mivel a fenti 230–232. pontban tett megállapításokra tekintettel a felperes esetében nem volt köteles a bírság összegét csökkenteni.
A fenti megfontolások összességére figyelemmel a jelen jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani annyiban, amennyiben az a 2002. évi engedékenységi közlemény alkalmazására vonatkozik, anélkül hogy meg kellene vizsgálni a felperesnek a fenti 218. pontban kifejtett többi érvét.
[omissis]

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (negyedik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2)
A Laufen Austria AG viseli saját költségeit, valamint az Európai Bizottság költségeit.

Pelikánová
Jürimäe
Van der Woude
Kihirdetve Luxembourgban, a 2013. szeptember 16‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: spanyol.
(
)	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.