CELEX: 62010CJ0119
Prekių ženklai
Direktyva 89/104/EEB
5 straipsnio 1 dalies b punktas
Skardinių, kurios jau yra pažymėtos į prekių ženklą panašiu žymeniu, pripildymas
Paslaugų teikimas pagal užsakymą trečiojo asmens pavedimu
Prekių ženklo savininko ieškinys paslaugų teikėjui

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių
narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (OL L 40, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
sk. 17, t. 1, p. 92) 5 straipsnio 1 ir 3 dalių aiškinimu.
Prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Red Bull GmbH
(toliau –
Red Bull
) ir
Frisdranken Industrie Winters BV
(toliau –
Winters
) dėl to, kad pastaroji gaivųjį gėrimą išpilsto į skardines, ant kurių yra žymuo, panašus į
Red Bull
prekių ženklus.

Teisinis pagrindas
Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta:
„1.      Įregistruotas prekių ženklas suteikia savininkui išimtines teises į jį. Savininkas turi teisę uždrausti trečiosioms šalims
be jo sutikimo vartoti prekybos veikloje:
a)      bet kokį žymenį, tapatų prekių ženklui, kuriuo žymimos prekės arba paslaugos yra tapačios toms prekėms arba paslaugoms, kurioms
prekių ženklas yra įregistruotas;
b)      bet kokį žymenį, kai dėl savo tapatumo ar panašumo į jo prekių ženklą ir dėl šiuo ženklu ir žymeniu žymimų prekių arba paslaugų
tapatumo ar panašumo yra tikimybė, kad visuomenė gali juos supainioti dėl žymens asocijavimosi su prekių ženklu.
2.      Bet kuri valstybė narė taip pat gali numatyti, jog savininkas turi teisę neleisti trečiosioms šalims be jo sutikimo naudoti
prekybos veikloje bet kokį žymenį, tapatų arba panašų į prekių ženklą, kuriuo žymimos prekės arba paslaugos nėra panašios
į tas, kurioms jis buvo įregistruotas, jeigu pastarasis turi gerą vardą valstybėje narėje ir jeigu dėl žymens vartojimo be
tinkamos priežasties nesąžiningai pasinaudojama prekių ženklo privalumais arba pažeidžiamas skiriamasis prekių ženklo požymis
ar pakenkiama jo geram vardui.
3.      Vadovaujantis 1 ir 2 dalių nuostatomis, galima,
inter alia
, uždrausti:
a)      tokiu žymeniu ženklinti prekes arba jų įpakavimą;
b)      siūlyti prekes, išleisti jas į rinką arba tuo tikslu sandėliuoti tokiu žymeniu paženklintas prekes arba siūlyti ar teikti
juo paženklintas paslaugas;
c)      importuoti ar eksportuoti tokiu žymeniu paženklintas prekes;
d)      vartoti tokį žymenį komercinės veikos dokumentacijoje arba reklamoje.
<…>“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

Red Bull
gamina energetinį gėrimą, kuris žymimas visame pasaulyje žinomu prekių ženklu RED BULL, ir juo prekiauja. Šiuos prekių ženklus
Red Bull
yra įregistravusi kaip tarptautinius prekių ženklus, o jų registracija galioja ir Beniliukso šalyse.
Pagrindinė įmonės
Winters
veikla yra savo arba kitų įmonių pagamintų gėrimų išpilstymas į skardines.
Juridinis asmuo
Smart Drinks Ltd.
(toliau –
Smart Drinks
) yra
Red Bull
konkurentas, įsteigtas pagal Didžiosios Britanijos Mergelių Salų teisę.

Winters
pildė skardines gaiviaisiais gėrimais, vykdydama
Smart Drinks
užsakymą.
Smart Drinks
tiekė
Winters
tuščias skardines ir jų dangtelius, kurie buvo pažymėti įvairiais ženklais, ornamentais ir užrašais. Skardinės buvo paženklintos
BULLFIGHTER, PITTBULL, RED HORN (vėliau pakeistas į LONG HORN ir LIVE WIRE) žymenimis.
Smart Drinks
taip pat tiekė
Winters
gaiviųjų gėrimų koncentratą. Pagal
Smart Drinks
nurodymus ir receptus
Winters
į skardines pripildavo atitinkamą koncentrato kiekį, vandens ir prireikus angliarūgštės ir jas uždarydavo. Paskui
Winters
grąžindavo pripildytas skardines
Smart Drinks
, o ši jas eksportuodavo į kitas šalis, nepriklausančias Beniliukso šalims.

Winters
tik teikė
Smart Drinks
šias paslaugas ir nesiųsdavo jai pripildytų skardinių. Be to, ji tretiesiems asmenims netiekdavo ir neparduodavo pripildytų
skardinių.
2006 m. rugpjūčio 2 d.
Red Bull
procese dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo prašė teismo įpareigoti
Winters
nedelsiant nutraukti bet kokį žymenų, panašių į kai kuriuos jos prekių ženklus ar galinčių sietis su jais, naudojimą ir nenaudoti
jų ateityje.
Red Bull
šiuo atžvilgiu teigė, kad, išpilstydama gėrimus į BULLFIGHTER, PITTBULL, RED HORN, LONG HORN ir LIVE WIRE žymenimis pažymėtas
skardines,
Winters
pažeidžia jos prekių ženklo teises. Laikinąsias apsaugos priemones taikantis teisėjas nusprendė, kad išpilstymas į skardines
reiškia šių žymenų naudojimą, tačiau tik žymuo BULLFIGHTER kartu su šiam tikslui naudojamomis skardinėmis panašus į
Red Bull
prekių ženklus. 2006 m. rugsėjo 26 d. sprendimu jis įpareigojo
Winters
nustoti pilstyti gėrimus į skardines su BULLFIGHTER žymeniu.

Red Bull
ir
Winters Gerechtshof te ’s Hertogenbosch
(Hertogenboso apeliacinis teismas) padavė atitinkamai apeliacinį skundą ir priešpriešinį apeliacinį skundą dėl šio sprendimo.

Gerechtshof
patvirtino
Rechtbank
išvadą, jog
Winters
atliekamas skardinių pripildymas turi būti laikomas žymenų, kuriais
Smart Drinks
jas paženklino, naudojimu. Šiuo atžvilgiu jis rėmėsi prekių ženklo kilmės funkcija ir tuo, kad šios rūšies produktų, t. y.
gėrimų, atveju žymuo negali būti nurodomas kitaip nei gėrimą sujungiant su tam tikslui numatyta pakuote. Sujungdama praskiestą
ekstraktą su tam tikslui numatytomis skardinėmis, ant kurių yra nurodyti aptariami žymenys, į galutinį produktą,
Winters
žymenimis ženklina tą produktą, nors ji jais neženklina skardinių.
Dėl šių žymenų ir prekių ženklų
Red Bull
panašumo
Gerechtshof
nusprendė, kad panašumas egzistuoja žymenų BULLFIGHTER, PITTBULL ir LIVE WIRE atžvilgiu. Tokiomis aplinkybėmis jis nusprendė,
kad, turint omenyje prekių pobūdį, visuomenė, į kurią reikia atsižvelgti, yra plačioji visuomenė, o kadangi
Winters
įmonei
Smart Drinks
apdorojami produktai skirti ne Beniliuksui, o trečiosioms šalims, tai yra abstrakčiai paprastas Beniliukso vartotojas.
Todėl 2008 m. sausio 29 d. sprendimu
Gerechtshof
, remdamasis 2005 m. vasario 25 d. pasirašytos Beniliukso konvencijos dėl intelektinės nuosavybės (prekių ženklai ir dizainas)
nuostatomis, atitinkančiomis Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies b punktą ir 2 dalį, įpareigojo
Winters
nutraukti BULLFIGHTER, PITTBULL ir LIVE WIRE skardinių pildymą.
Winters
padavė kasacinį skundą.
Šiomis aplinkybėmis
Hoge Raad der Nederlanden
(Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius
klausimus:
„1.      a)     Ar tik „išpilstymas“ į pakuotes, kurios paženklintos žymeniu <...>, reiškia šio žymens naudojimą prekyboje pagal Prekių ženklų
direktyvos 5 straipsnį, net jeigu išpilstymas yra paslauga, teikiama trečiajam asmeniui jo pavedimu, norint atskirti šio užsakovo
prekes?
b)      Ar atsakymas į pirmojo klausimo a punktą būtų kitoks, jei būtų pažeidimas pagal Prekių ženklų direktyvos 5 straipsnio 1 dalies
a arba b punktus?
2.      Jei į pirmojo klausimo a punktą bus atsakyta teigiamai, ar tada pagal Prekių ženklų direktyvos 5 straipsnį gali būti draudžiamas
žymens naudojimas Beniliukso šalyse ir tuo atveju, kai šiuo žymeniu pažymėtos prekės yra skirtos išimtinai eksportui a) už
Beniliukso šalių teritorijos arba b) už Europos Sąjungos teritorijos ir kai atitinkamoje teritorijoje – išskyrus įmonę, kurioje
prekės išpilstomos, – jų negali suvokti visuomenė?
3.      Jei į antrąjį klausimą (a arba b punktus) bus atsakyta teigiamai, kokiu tada kriterijumi reikėtų vadovautis, siekiant nustatyti
prekių ženklo pažeidimą: ar būtų svarbus (pakankamai informuoto, apdairaus ir nuovokaus) Beniliukso (arba Europos Sąjungos)
paprasto vartotojo suvokimas, kurį atsižvelgiant į nurodytas aplinkybes galima nustatyti tik teoriškai arba abstrakčiai, ar
reikėtų remtis kitu kriterijumi, pavyzdžiui, valstybės, į kurią prekės eksportuojamos, vartotojo suvokimu?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Direktyvos 89/104 5 straipsnio
1 dalies a ir b punktai turi būti aiškinami taip, kad paslaugos teikėjas, kuris pagal užsakymą trečiojo asmens pavedimu pripildo
to trečiojo asmens pateiktas pakuotes, kurias tas asmuo anksčiau paženklino žymeniu, saugomu kaip prekių ženklui tapatus ar
panašus į jį žymuo, pats naudoja žymenį, ir ar tokį naudojimą galima uždrausti pagal šią nuostatą.
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos

Winters
mano, kad tik „išpilstymas“ į žymeniu paženklintas pakuotes, kaip trečiajam asmeniui atlikta paslauga, nėra žymens naudojimas,
kaip tai suprantama pagal Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalį. Ji, be kita ko, remiasi 2010 m. kovo 23 d. Sprendimu
Google France ir Google
(C‑236/08–C‑238/08, Rink. p. I‑2417, 50, 56 ir 57 punktai), kuriame Teisingumo Teismas nusprendė, kad nuorodų paslaugos teikėjas
leidžia savo klientams naudoti žymenis, kurie yra raktiniai žodžiai, tačiau pats jų nenaudoja, nors ši paslauga ne tik yra
atlygintina ir ja sukuriamos būtinos techninės sąlygos, kad šiuos žymenis galėtų naudoti klientai, bet ją teikiant yra tiesioginis
kontaktas su visuomene.
Winters
iš to daro išvadą, kad jos paslaugos, kurios apsiriboja tik skardinių pripildymu, kuris yra gamybos proceso dalis, ir yra
nesusijusios su gėrimų pardavimu ar kokia nors komunikacija su visuomene, juo labiau negali būti kvalifikuojamos kaip „naudojimas“.
Tokią poziciją iš esmės palaiko Lenkijos vyriausybė, kuri, be kita ko, pabrėžia, kad skardinių išorinis aspektas neturi jokio
poveikio
Winters
veiklai ar ekonominei naudai, kurią ši įmonė turi iš šios veiklos ir kuri būtų tokia pat, neatsižvelgiant į tai, ar skardinės
yra pažymėtos tais žymenimis. Be abejo,
Winters
vykdo ekonominę veiklą, tačiau ji iš esmės yra tik techninio pobūdžio, nes
Winters
veikia tik kaip paprastas rangovas.
Be to, Direktyvos 89/104 5 straipsnio 3 dalyje išvardyti veiksmai pažeidžia prekių ženklo teises tik tada, kai tenkinamos
šio straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos. Jei jos netenkinamos, neturi reikšmės tai, kad skardinės, ant kurios yra žymuo,
pripildymas gali būti laikomas nagrinėjamo produkto „ženklinimu“ šiuo žymeniu.
Red Bull
ir Europos Komisijos ginamas teiginys yra ginčytinas, nes žymuo iš tikrųjų nurodomas ne ant produkto, o ant pakuotės. Be
to, jei būtų pritarta šiam teiginiui, kiltų klausimas, kuri įmonė pažeidžia prekių ženklų teisę: ta, kuri įspaudė žymenį ant
skardinės, ar ta, kuri jas pripildė.
Tačiau
Red Bull
ir Komisija mano, kad žymens naudojimas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalį, apima pakuotės,
pažymėtos žymeniu, pripildymą, net jei pripildymas atliekamas kaip paslauga kliento pavedimu, kad būtų galima atskirti jo
prekes.
Visų pirma žymenimis pažymėtų skardinių pripildymas prilygsta produkto „ženklinimui“ tais žymenimis, kaip tai suprantama pagal
Direktyvos 89/104 5 straipsnio 3 dalies a punktą, nes kaip tik šiuo gamybos proceso momentu žymuo susiejamas su produktu.
Iš tikrųjų sąvoka „ženklinti“ turi būti suprantama taip, kad ji reiškia fizinio ryšio tarp žymens ir produkto sukūrimą, nepriklausomai
nuo technikos, kuri naudojama šiam ryšiui sukurti. Be to, iš minėto Sprendimo
Google France ir Google
61 punkto išplaukia, kad Direktyvos 89/104 5 straipsnio 3 dalyje išvardyti veiksmai yra „naudojimo“, kaip jis suprantamas
pagal 5 straipsnio 1 dalį, pavyzdžiai.
Be to, kai paslaugų teikėjas klientui už atlygį teikia paslaugą, grindžiamą žymens naudojimu, naudojimas turi būti laikomas
naudojimu „prekybos veikloje“. Tai, kad paslaugos teikėjas veikia pagal kliento pavedimą, nieko nekeičia, nes paslauga lieka
komercinė veikla.
Galiausiai, neturi reikšmės ir tai, ar bendrovė, kuri žymeniu ženklina prekes ar jų pakuotę, tai daro savo prekių atžvilgiu,
ar teikdama paslaugas trečiajam asmeniui. Direktyva 89/104 grindžiama principu, kad tam tikrus, pavyzdžiui, jos 5 straipsnio
3 dalyje minimus, veiksmus gali atlikti tik įregistruoto prekių ženklo savininkas. Šiam principui ir 5 straipsnio tikslui
prieštarautų tai, jei į jo taikymo sritį asmens be prekių ženklo savininko sutikimo atliekami gamybos ir pardavimo veiksmai
nepatektų vien dėl to, kad prekės tam asmeniui nepriklauso. Iš tikrųjų šios nuostatos tikslo nebūtų galima pasiekti, jei būtų
galima apeiti prekių ženklo savininko apsaugos reikalavimą paprasčiausiai suskaidant gamybos procesą ir skirtingas jo dalis
pavedant skirtingiems rangovams.
Tokį aiškinimą patvirtina minėtas Sprendimas
Google France ir Google
(60 ir 61 punktai) bei 2009 m. vasario 19 d. Nutartis
UDV North America
(C‑62/08, Rink. p. I‑1279, 39–43 punktai). Be to, iš Direktyvos 89/104 5 straipsnio 3 dalies struktūros matyti, kad prekių
ženklo savininkas gali uždrausti atlikti atskirus joje nurodytus veiksmus, neatsižvelgdamas į tai, ar tas asmuo, kuris prekę
ženklina žymeniu, paskui pats ją parduoda.
Teisingumo Teismo atsakymas
Visų pirma reikia pažymėti, kad iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog ant
Winters
pripildytų skardinių esantys žymenys yra geriausiu atveju tik panašūs į
Red Bull
saugomus žymenis, bet netapatūs jiems. Tokiomis aplinkybėmis iš karto reikia atmesti mintį, kad
Red Bull
, remdamasi Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies a punktu, pagal kurį žymenys turi būti tapatūs, gali uždrausti
Winters
pildyti skardines. Todėl nagrinėdamas šią bylą Teisingumo Teismas turi pareikšti nuomonę tik dėl 5 straipsnio 1 dalies b punkto,
kurį taikant pakanka žymenų panašumo, aiškinimo.
Pagal Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies b punktą prekių ženklo savininkas turi teisę uždrausti trečiajam asmeniui be
sutikimo naudoti jo prekių ženklui tapatų ar panašų į jį žymenį, kai jis naudojamas komercinėje veikloje prekėms ar paslaugoms,
tapačioms toms, kurioms įregistruotas šis prekių ženklas, arba į jas panašioms, ir kai jį naudojant dėl galimybės suklaidinti
visuomenę padaroma arba galėtų būti padaryta žala pagrindinei prekių ženklo funkcijai – užtikrinti vartotojams prekių ar paslaugų
kilmę (žr., be kita ko, 2008 m. birželio 12 d. Sprendimo
O2 Holdings ir O2 (UK)
, C‑533/06, Rink. p. I‑4231, 57 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Akivaizdu, kad pagrindinėje byloje
Winters
, pripildydama pagal
Smart Drinks
užsakymą ir jos pavedimu šios įmonės pateiktas skardines, kurias ši anksčiau paženklino į
Red Bull
prekių ženklus panašiais žymenimis, vykdo komercinę veiklą ir siekia ekonominės naudos.
Akivaizdu yra ir tai, kad skardinių ženklinimas šiais žymenimis, paskui pripildymas gaiviųjų gėrimų ir vėliau galutinio produkto,
t. y. žymenimis pažymėtų pripildytų skardinių, eksportavimas vyksta be
Red Bull
sutikimo.
Nors iš šios informacijos matyti, kad paslaugų teikėjas, kaip antai
Winters
, pildydamas pagal trečiojo asmens užsakymą tokias skardines, užsiima prekybos veikla, tačiau iš to negalima daryti išvados,
kad paslaugos teikėjas pats „naudoja“ šiuos žymenis, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 89/104 5 straipsnį (pagal analogiją
žr. minėto Sprendimo
Google France ir Google
55 punktą).
Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad tai, jog sukuriamos naudojant žymenį būtinos techninės sąlygos ir gaunamas atlygis
už tokią paslaugą, nereiškia, kad asmuo, kuris ją teikia, pats naudoja žymenį (minėto Sprendimo
Google France ir Google
57 punktas).
Konstatuotina, kad paslaugos teikėjas, kuris tokiomis kaip pagrindinės bylos aplinkybėmis pagal užsakymą trečiojo asmens pavedimu
tik pripildo skardines, ant kurių jau yra į prekių ženklus panašūs žymenys, paprasčiausiai atlieka galutinio produkto gamybos
proceso techninę dalį ir visiškai nėra suinteresuotas tuo, kaip skardinės atrodys iš išorės ir kokie ant jų bus pavaizduoti
žymenys, pats „nenaudoja“ tokių žymenų, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 89/104 5 straipsnį, o tik sukuria būtinas technines
sąlygas, kad jas galėtų naudoti trečiasis asmuo.
Be to, dar reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad paslaugų teikėjas
Winters
atveju bet kuriuo atveju nenaudojo šių žymenų „prekėms ar paslaugoms“, tapačioms toms, kurioms įregistruotas šis prekių ženklas,
ar į jas panašioms, kaip teigiama šiame straipsnyje. Teisingumo Teismas yra pažymėjęs, kad ši frazė iš principo susijusi su
trečiojo asmens, kuris naudoja žymenį, prekėmis ar paslaugomis (žr. 2007 m. sausio 25 d. Sprendimo
Adam Opel
, C‑48/05, Rink. p. I‑1017, 28 ir 29 punktus; minėto Sprendimo
O2 Holdings ir O2 (UK)
34 punktą, taip pat minėto Sprendimo
Google France ir Google
60 punktą). Akivaizdu, kad pagrindinėje byloje
Winters
teikiamą paslaugą sudaro skardinių pripildymas ir kad ji yra visiškai nepanaši į prekę, kuriai įregistruoti
Red Bull
prekių ženklai.
Kaip žinoma, Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad ši frazė tam tikromis sąlygomis gali apimti kito asmens, kurio
pavedimu veikia trečiasis asmuo, prekes ar paslaugas. Teisingumo Teismas nusprendė, kad ši frazė apima situaciją, kai paslaugos
teikėjas naudoja kito asmens prekių ženklą atitinkantį žymenį reklamuodamas prekes, kurias vienas jo klientų parduoda naudodamasis
šia paslauga, jei naudojimas yra toks, kad tarp tokio žymens ir paslaugos teikėjo paslaugos atsiranda ryšys (šiuo klausimu
žr. minėto Sprendimo
Google France ir Google
60 punktą; 2011 m. liepos 12 d. Sprendimo
L’Oréal ir kt.
, C‑324/09, Rink. p. I‑0000, 91 ir 92 punktus, taip pat minėtos Nutarties
UDV North America
43–51 punktus).
Tačiau, kaip savo išvados 28 punkte pažymėjo generalinė advokatė, į prekių ženklus panašiais žymenimis pažymėtų skardinių
pripildymo iš esmės negalima lyginti su paslauga, kuria siekiama skatinti prekių, kurios pažymėtos tokiais žymenimis, pardavimą,
ir jis nereiškia, kad tarp tokių žymenų ir pripildymo paslaugos atsiranda ryšys. Iš tikrųjų vartotojas nemato pripildymą atliekančios
įmonės, todėl kokio nors ryšio tarp jos paslaugų ir tokių žymenų buvimo galimybė yra neįmanoma.
Kadangi iš to, kas pasakyta, matyti, jog Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytos sąlygos netenkinamos
tokioje situacijoje, kokia susiklostė pagrindinėje byloje, savininkas remdamasis šiuo pagrindu negali uždrausti paslaugos
teikėjui pripildyti skardines, pažymėtas į jo prekių ženklus panašiais žymenimis, tai, ar jas pildant gėrimu žymenimis yra
ženklinami produktai, ar jų pakuotės, kaip tai suprantama pagal šio straipsnio 3 dalies a punktą, neturi reikšmės.
Tiek, kiek šios paslaugos teikėjas leidžia savo klientams naudoti į prekių ženklus panašius žymenis, jo vaidmuo prireikus
turi būti nagrinėjamas ne pagal Direktyvą 89/104, bet pagal kitas teisės normas (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Google France ir Google
57 punktą ir minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
104 punktą).
Be to, siekiant išsklaidyti
Red Bull
ir Komisijos nuogąstavimus reikia pasakyti, jog išvada, kad prekių ženklo savininkas paslaugos teikėjo atžvilgiu veiksmų
negali imtis remdamasis vien Direktyva 89/104, nereiškia, kad tai leidžia paslaugos teikėjo klientui, suskaidant gamybos procesą
ir skirtingas jo dalis pavedant kitiems paslaugų teikėjams, apeiti šia direktyva prekių ženklo savininkui teikiamos apsaugos
reikalavimą. Šiuo atžvilgiu pakanka konstatuoti, kad šios paslaugos galėtų būti priskiriamos tokiam klientui, kuris yra atsakingas
pagal šią direktyvą.
Atsižvelgiant į šiuos svarstymus, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 89/104 5 straipsnio 1 dalies b punktas
turi būti aiškinamas taip, kad paslaugos teikėjas, kuris pagal užsakymą trečiojo asmens pavedimu pripildo to trečiojo asmens
pateiktas pakuotes, kurias tas asmuo anksčiau paženklino žymeniu, saugomu kaip prekių ženklui tapatus ar panašus į jį žymuo,
pats nenaudoja žymens, todėl tokių veiksmų negalima uždrausti pagal šią nuostatą.

Dėl antrojo ir trečiojo klausimų
Atsižvelgiant į pirmojo klausimo atsakymą, į antrą ir trečią klausimus atsakyti nereikia.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais,
suderinti 5 straipsnio 1 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad paslaugos teikėjas, kuris pagal užsakymą trečiojo
asmens pavedimu pripildo to trečiojo asmens pateiktas pakuotes, kurias tas asmuo anksčiau paženklino žymeniu, saugomu kaip
prekių ženklui tapatus ar panašus į jį žymuo, pats nenaudoja žymens, todėl tokių veiksmų negalima uždrausti pagal šią nuostatą.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.