CELEX: 62013CJ0252
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiiv 2002/73/EÜ ja direktiiv 2006/54/EÜ
Meeste ja naiste võrdne kohtlemine
Tööhõive ja elukutse
Töö saamine
Rasedus- ja sünnituspuhkuselt naasmine
Hagimenetluse algatusdokumendi vormi nõuded
Nõuete ühemõtteline esitamine
Nõuete ühemõtteline sõnastus

Euroopa Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Madalmaade Kuningriik on hoidnud jõus Madalmaade õigusnormid, mis on vastuolus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) (
ELT L 204, lk 23
) artikli 1 teise lõigu punktidega a ja b, artikliga 15 ning artikli 28 lõikega 2, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiviga 2006/54, mille eesmärk artikli 1 esimese lõigu alusel on „tagada meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine tööhõive ja elukutse küsimustes”, tunnistati nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiiv 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (
EÜT L 39, lk 40
) 15. augustist 2009 alates kehtetuks. Nagu direktiivi 2006/54 põhjendusest 1 nähtub, on direktiivi eesmärk tuua sellega hõlmatud valdkonnas kehtivatesse peamistesse sätetesse selgust, need uuesti sõnastada ning koondada ühte teksti.
Direktiivi 2006/54 artikkel 15 „Rasedus- ja sünnituspuhkuselt naasmine” sätestab:
„Rasedus- ja sünnituspuhkusel oleval naisel on pärast rasedus- ja sünnituspuhkuse lõppemist õigus naasta samale või sellega võrdväärsele töökohale tema jaoks mitte halvematel tingimustel ning kasutada paranenud töötingimusi, millele tal oleks tekkinud õigus oma äraoleku ajal”.
Direktiivi artikli 28 lõige 2 täpsustab, et kõnealuse „direktiivi kohaldamine ei piira [nõukogu 3. juuni 1996. aasta] direktiivi 96/34/EÜ [Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta] (
EÜT L 145, lk 4
; ELT eriväljaanne 05/02, lk 285) ega [nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta] direktiivi 92/85/EMÜ [rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta] (
EÜT L 348, lk 1
; ELT eriväljaanne 05/02, lk 110) kohaldamist”.
Direktiivi 2006/54 artikli 15 ja artikli 28 lõikega 2 analoogilised sätted lisati direktiivi 76/207 artikli 2 lõike 7 teise ja neljandasse lõiku Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/73/EÜ, millega muudeti nõukogu direktiivi 76/207 (
EÜT L 269, lk 15
; ELT eriväljaanne 05/04, lk 255).
Madalmaade õigus
Madalmaade Kuningriik võttis direktiivi 2002/73 üle üldise võrdse kohtlemise seadusega (Algemeene wet gelijke behandeling, edaspidi „AWGB”), meeste ja naiste võrdse kohtlemise seadusega (Wet gelijke behandeling van mannen en vrouwen) ja Madalmaade tsiviilseadustikku (Nederlands Burgerlijk Wetboek, edaspidi „BW”) tehtud muudatustega.
Meeste ja naiste võrdse kohtlemise seaduse artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Käesolevas seaduses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[...]
b.
otsene diskrimineerimine: olukord, kus ühte isikut koheldakse tema soo tõttu teistmoodi, kui koheldakse, on koheldud või koheldaks teist isikut samalaadses olukorras;
[...]
2.   Otsene diskrimineerimine on ka isiku diskrimineerimine seoses raseduse, sünnitamisega ja lapsevanemaks olemisega.”
AWGB artiklid 1 ja BW artikli 7:646 lõige 5 sisaldavad samaväärseid sätteid.
AWGB artikli 5 lõige 1 punkt a ja BW artikli 7:646 lõige 1 keelavad igasuguse soolise ja muu diskrimineerimise töötingimusi puudutavas osas.
BW artikkel 7:611 näeb ette, et „tööandja ja töötaja on kohustatud käituma vastavalt hea tööandja ja hea töötajana”.
Kohtueelne menetlus
Komisjon palus 29. juunil 2007 EÜ artikli 226 alusel saadetud märgukirjas, et Madalmaade Kuningriik esitaks oma seisukoha õigusnormide kohta, millega rakendatakse direktiivi 2002/73 eri sätteid. Madalmaade ametivõimud vastasid 7. augusti 2007. aasta kirjaga.
Komisjon saatis 2. veebruaril 2009 Madalmaade Kuningriigile täiendava märgukirja, millele Madalmaade ametiasutused vastasid 27. märtsil 2009. Kiri andis komisjonile aluse loobuda mitmest liikmesriigi kohustuste rikkumise etteheitest.
Endiselt vaidluse alla kuuluvate küsimustega seoses saatis komisjon 30. septembril 2011 Madalmaade Kuningriigile põhjendatud arvamuse, milles leidis, et asjaomased Madalmaade õigusnormid ei kujuta endast direktiivi 2006/54 teatavate sätete piisavalt selget ja täpset ülevõtmist. Ta järeldas, et asjaomase direktiivi artikli 1 teise lõigu punktidega a ja b, artikliga 15, artikliga 16 ning artikli 28 lõikega 2 vastuolevate sätete jõushoidmine kujutab endast selles direktiivis ette nähtud kohustuste rikkumist. Madalmaade ametiasutused vastasid sellele arvamusele 1. detsembri 2011. aasta kirjaga.
Komisjon, kes leidis, et nimetatud vastusest hoolimata ei ole tema etteheite ese direktiivi 2006/54 artikli 1 teise lõigu punkte a ja b, artiklit 15 ning artikli 28 lõiget 2 puudutavas osas ära langenud, otsustas esitada käesoleva hagi.
Poolte nõuded
Komisjon palus hagimenetluse algatusdokumendis Euroopa Kohtult:
—
tuvastada, et „kuna Madalmaade Kuningriik ei ole võtnud vastu kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme tagamaks, et hoides jõus need Madalmaade õigusnormid, mis on vastuolus direktiivi 2006/54 artikli 1 [teise lõigu] punktide a ja b, artikli 15 ning artikli 28 lõikega 2, on Madalmaade Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi”;
—
mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.
Komisjon andis 6. juuni 2013. aasta kirjas Euroopa Kohtu kantseleile teada, et kuna ta avastas oma esimeses nõudes „lausestuse ebatäpsuse”, siis soovib ta selle sõnastust parandada. Asjaomane nõue on seega sõnastatud nii, et selles palutakse Euroopa Kohtul tuvastada, et „kuna Madalmaade Kuningriik on hoidnud jõus Madalmaade õigusnormid, mis on vastuolus direktiivi 2006/54 artikli 1 [teise lõigu] punktidega a ja b, artikliga 15 ning artikli 28 lõikega 2, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi”.
Madalmaade Kuningriik palub jätta hagi läbi vaatamata ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Hagi
Poolte argumendid
Vastuvõetavus
Madalmaade Kuningriik vaidlustab hagi vastuvõetavuse põhjusel, et hagiavaldus ei vasta Euroopa Kohtu praktikas esitatud selguse, täpsuse ja ühtsuse nõuetele.
Esiteks märgib nimetaud liikmesriik, et hagimenetluse algatusdokumendi esimesel leheküljel esitatud hagi esemes käsitletakse direktiivi 2002/73, samas kui hagiavalduse nõuetes on viidatud üksnes direktiivile 2006/54.
Teiseks väidab Madalmaade Kuningriik, et nimetatud nõuded ei ole seotud hagiavalduse põhiosas esitatud argumentidega. Tema sõnul ei ole need argumendid seotud õigusnormide jõushoidmisega, mis on vastuolus direktiivi 2006/54 sätetega ning mida ei ole selles hagiavalduses pealegi täpsemini kindlaks määratud, vaid neis argumentides korratakse komisjoni seisukohta, et seda direktiivi ei ole Madalmaade õigusnormidesse täielikult üle võetud.
Komisjon leiab, et hagimenetluse algatusdokumendis esinevad Madalamaade Kuningriigi osutatud sisulised ebatäpsused ei riku selle selgust.
Mis puutub etteheitesse, et komisjon ei ole kindlaks määranud siseriiklikke sätteid, mis on direktiiviga 2006/54 vastuolus, siis tuletas komisjon meelde, et kohtueelse menetluse jooksul on ta selgesti märkinud, et AWGB artiklist 1 ning BW artikli 7:646 lõikest 5 ei piisa selle direktiivi artikli 15 ja artikli 28 lõike 2 rahuldava ülevõtmise tagamiseks.
Sisulised küsimused
Komisjon viitab Euroopa Kohtu praktikale, mille kohaselt direktiivi ülevõtmiseks on möödapääsmatu, et siseriiklik õigus tagab tegelikult direktiivi täieliku kohaldamise, et selle õigusega loodav õiguslik olukord oleks piisavalt selge ja täpne ning õigustatud isikutel oleks võimalik teada neile antud õiguste ulatust ja vajaduse korral siseriiklikes kohtutes neile õigustele tugineda.
Ta väidab selle kohta, et ei üldised sätted, mis keelavad igasuguse diskrimineerimise seoses raseduse, sünnitamisega ja lapsevanemaks olemisega, ega Madalmaade õiguskorras ette nähtud „hea tööandja põhimõte” ei kujuta endast direktiivi 2006/54 asjaomaste sätete piisavalt selget ja täpset ülevõtmist.
Madalmaade Kuningriik tugineb enda kaitseks Euroopa Kohtu praktikale, mille kohaselt võib teatavate üldiste õiguspõhimõtete olemasolu muuta mittevajalikuks direktiivi ülevõtmise konkreetsete õigus- või haldusmeetmete kaudu, kuid seda tingimusel, et need põhimõtted tegelikult tagavad direktiivi täieliku kohaldamise.
Liikmesriik leiab, et direktiivi 2006/54 täieliku kohaldamise tagavad Madalmaade õigusnormide need eri sätted, millele ta on osutanud kohtueelses menetluses ning mida ta kordas kostja vastuses.
Euroopa Kohtu hinnang
Hagi ulatus
Kõigepealt tuleb täpsustada käesoleva hagi ulatus.
Sellega seoses tuleb meenutada, et ELTL artikli 258 alusel esitatud hagi põhjendatust tuleb uurida ainult hagimenetluse algatusdokumendis esitatud nõudeid arvestades (vt eelkõige kohtuotsus komisjon
vs
. Belgia, C‑132/09,
EU:C:2010:562
, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
Samuti tuleb meenutada, et need nõuded peavad olema esitatud üheti mõistetavalt, et vältida seda, et Euroopa Kohus teeb otsuse
ultra petita
või jätab teatava väite kohta seisukoha võtmata (vt eelkõige kohtuotsus komisjon
vs
. Hispaania, C‑67/12,
EU:C:2014:5
, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul oli hagimenetluse algatusdokumendis esitatud esimene nõue koostatud mitmeti mõistetavalt, kuivõrd seda võis tõlgendada kahe etteheitena: esiteks etteheide, et puuduvad sellised siseriiklikud meetmed, mis tagavad direktiivi 2006/54 täieliku ülevõtmise ning teiseks etteheide, et Madalmaade Kuningriik on hoidnud selle direktiiviga vastuolus olevad sätted jõus.
Komisjon tunnistas 6. juuni 2013. aasta kirjas, et tema esimeses nõudes esineb mitmeti mõistetavus ning märkis, et seda tuleb mõista kui ühtainsat etteheidet, nimelt direktiiviga 2006/54 vastuolus olevate sätete jõushoidmise kohta kostjaks oleva liikmesriigi poolt.
Kuna komisjoni kiri piirab hagimenetluse algatusdokumendis esitatud nõuete ulatust, tuleb see kanda kohtuistungi protokolli ning käsitada seda osalise hagist loobumisena. Seega tuleb käesoleva hagi esemeks pidada direktiivi 2006/54 artikli 1 teise lõigu punktidega a ja b, artikliga 15 ning artikli 28 lõikega 2 komisjoni sõnul vastuolevate sätete jõushoidmist Madalmaade Kuningriigi poolt.
Hagi vastuvõetavus
Euroopa Kohtu kodukorra artikli 120 punktist c ja sellega seonduvast kohtupraktikast nähtub, et hagimenetluse algatusdokumendis tuleb märkida hagi ese ja ülevaade fakti- ja õigusväidetest ning see peab olema piisavalt selge ja täpne, võimaldamaks kostjal enda kaitseks valmistuda ning Euroopa Kohtul oma kontrolli teostada. Sellest tuleneb, et põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millel hagiavaldus põhineb, peavad ilmnema ühtselt ja arusaadavalt hagiavalduse tekstist endast (vt eelkõige kohtuotsus komisjon
vs
. Hispaania,
EU:C:2014:5
, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
Euroopa Kohus on ka sedastanud, et EÜ artikli 258 alusel esitatud hagis tuleb etteheited esitada ühtselt ja täpselt, et liikmesriik ja Euroopa Kohus saaksid täpselt aru liidu õiguse väidetava rikkumise ulatusest, mis on vajalik tingimus selleks, et nimetatud riik saaks tõhusalt esitada oma vastuväited ja Euroopa Kohus saaks väidetud rikkumise esinemist kontrollida (vt eelkõige kohtuotsus komisjon
vs
. Hispaania,
EU:C:2014:5
, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul väidab Madalmaade Kuningriik esiteks, et asjaomane hagi ei vasta neile tingimustele, kuna selles viidatakse segadust tekitades direktiivile 2002/73 ja direktiivile 2006/54.
Sellega seoses tuleb märkida, et käesolevas liikmesriigi kohustuste rikkumise asjas algas kohtueelne menetlus 2007. aasta juunis, mil saadeti esmane märgukiri, ning see lõppes 7. mail 2013 käesoleva hagi esitamisega. Selle peaaegu kuueaastase perioodi jooksul tunnistati kõnealuses märgukirjas osutatud direktiiv 2002/73 alates 15. augustist 2009 kehtetuks ja asendati peaaegu samasugust regulatsiooni sisaldava direktiiviga 2006/54. Nimetatud kuupäevast alates viidati kohtueelses menetluses nii, nagu Euroopa Kohtule esitatud toimikust nähtub, viimati nimetatud direktiivi asjaomastele sisuliselt identsetele sätetele.
Neil asjaoludel ei tekita ainuüksi asjaolu, et hagiavalduse esimesel leheküljel esitatud käesoleva hagi esemes on osutatud direktiivile 2002/73, samas kui nõuetes viidatakse üksnes direktiivile 2006/54, kahtlusi selle kohta, milliste liidu õiguse normide suhtes tuleb käesoleva hagi põhjendatust kontrollida. Samadel põhjustel ei saa Madalmaade Kuningriik väita, et neil ei ole olnud võimalik saada neile ette heidetud kohustuste rikkumise ulatusest aru ja kasutada kõiki oma kaitseõigusi.
Teiseks väidab Madalmaade Kuningriik, et hagimenetluse algatusdokumendis esitatud fakti- ja õigusväidete ülevaade, millel hagi põhineb, on selle ülevaate järeldustena esitatud nõudeid arvestades vastuoluline.
Käesoleval juhul palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Madalmaade Kuningriik on hoidnud jõus siseriiklikud õigusnormid, mis on vastuolus direktiivi 2006/54 artikli 1 teise lõigu punktidega a ja b, artikliga 15 ning artikli 28 lõikega 2, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi. Kuivõrd need nõuded piiravad hagi eset, siis ei saa Euroopa Kohus teha otsust
ultra petita
.
Kui komisjon esitab oma hagiavalduse põhjendustes Madalmaade kehtivate õigusnormide suhteliselt üksikasjaliku kokkuvõtte, siis selleks, et väita, et need meetmed ei ole otsuse eelmises punktis osutatud direktiivi 2006/54 sätete täieliku ülevõtmise tagamiseks piisavad.
Seevastu pole komisjon toonud välja ühtki Madalmaade õiguse normi, mille sisu või kohaldamine on vastuolus kõnealuse direktiivi asjaomaste sätete sõnastuse või eesmärgiga.
Neil asjaoludel tuleb nentida, et kuna komisjon ei ole märkinud üht möödapääsmatult vajalikku asjaolu selleks, et Euroopa Kohus saaks hagi nõuete kohta teha kõiki asjaolusid arvestavat otsust, siis ei vasta see hagi vastava valdkonna kohtupraktikas esitatavatele ühtsuse, selguse ja täpsuse nõuetele.
Kuna Euroopa Kohtul ei ole käesoleva hagi raames võimalik väidetava liikmesriigi kohustuste rikkumist kontrollida, tuleb hagi vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.
Kohtukulud
Kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna Madalmaade Kuningriik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista komisjonilt.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:

1.
Jätta hagi läbi vaatamata.

2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.