CELEX: 62009TJ0427
Ochranná známka Společenství
Řízení o zrušení
Slovní ochranná známka Společenství CENTROTHERM
Skutečné užívání ochranné známky
Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009

Skutečnosti předcházející sporu
Dne 7. září 1999 podala vedlejší účastnice, společnost Centrotherm Systemtechnik GmbH, u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním
trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) přihlášku ochranné známky Společenství na základě nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne
20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) ve znění pozdějších
předpisů [nahrazeného nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78,
s. 1)].
Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je slovní označení CENTROTHERM.
Výrobky a služby, pro které byl zápis požadován, spadají do tříd 11, 17, 19 a 42 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění
výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a pro každou z těchto tříd odpovídají
následujícímu popisu:
–        třída 11: „Potrubí k odvodu spalin pro vytápěcí zařízení, komínové roury, trubky pro kotle k vytápěcím zařízením; držáky pro
plynové hořáky; mechanické součástky vytápěcích, klimatizačních, parních, sušících a ventilačních zařízení; zařízení na filtraci
vzduchu a jejich součástky; mechanické součástky plynových zařízení; kohoutky pro potrubí; komínová dmychadla“;
–        třída 17: „Spojky na potrubí, objímky na potrubí, výztuže pro potrubí, trubky, výše uvedené nekovové výrobky; těsnění, těsnící
materiál; materiál na těsnění a na izolaci; umělé hmoty jako polotovary; výrobky z umělé hmoty zahrnuté do třídy 17“;
–        třída 19: „Stavební hmoty; trubky, kanalizace, zvláště pro stavebnictví; kanalizace vody, odpadní trubky; výztuže pro stavebnictví;
obložení stěn, stavební panely, panely; nástavce na komíny, kouřové šachty u komínů, poklopy na komíny, komínové nástavce,
komínové pláště, výše uvedené nekovové výrobky“;
–        třída 42: „Architektonické poradenství, stavební plánování, inženýrské služby, technické plánování projektů; expertizy“.
Ochranná známka CENTROTHERM byla pro výrobky a služby uvedené v bodě 3 výše zapsána dne 19. ledna 2001 jako ochranná známka
Společenství.
Žalobkyně, společnost centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG, podala dne 7. února 2007  u OHIM na základě článku 15 a čl. 50
odst. 1 písm. a) nařízení č. 40/94 [nyní článek 15 a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009] návrh na zrušení ochranné
známky CENTROTHERM pro všechny zapsané výrobky a služby.
Návrh na zrušení byl dne 15. února 2007 oznámen vedlejší účastnici, která byla vyzvána k tomu, aby ve lhůtě tří měsíců předložila
případné vyjádření a důkazy o skutečném užívání sporné ochranné známky.
Ve svém vyjádření ze dne 11. května 2007 vedlejší účastnice návrh na zrušení zpochybnila a za účelem prokázání skutečného
užívání své ochranné známky předložila následující dokumenty:
–        čtrnáct digitálních fotografií;
–        čtyři faktury;
–        prohlášení nazvané „eidesstattliche Versicherung“ (čestné prohlášení) vystavené panem W. jakožto jednatelem vedlejší účastnice.
Vedlejší účastnice prohlásila, že má řadu dalších kopií faktur, které odmítla předložit z důvodů důvěrnosti. Vedlejší účastnice,
která uvedla, že může předložit jiné dokumenty, požádala zrušovací oddělení OHIM, aby v důsledku toho přijalo procesní opatření
pro případ, že by vyžádalo, aby do spisu byly založeny jiné jednotlivé důkazy a dokumenty.
Dne 30. října 2007 zrušovací oddělení ochrannou známku CENTROTHERM zrušilo, když konstatovalo, že důkazy poskytnuté vedlejší
účastnicí nejsou dostatečné k prokázání skutečného užívání uvedené ochranné známky.
Dne 14. prosince 2007 vedlejší účastnice proti tomuto rozhodnutí podala odvolání, kterému čtvrtý odvolací senát OHIM částečně
vyhověl rozhodnutím ze dne 25. srpna 2009 (dále jen „napadené rozhodnutí“).
Odvolací senát rozhodnutí zrušovacího oddělení zrušil a návrh na zrušení zamítl pro výrobky „potrubí k odvodu spalin pro vytápěcí
zařízení, komínové roury, trubky pro kotle k vytápěcím zařízením; držáky pro plynové hořáky; mechanické součástky vytápěcích
zařízení; mechanické součástky plynových zařízení; kohoutky pro potrubí; komínová dmychadla“ spadající do třídy 11, „spojky
na potrubí, objímky na potrubí, výztuže pro potrubí, trubky, výše uvedené nekovové výrobky“ spadající do třídy 17 a „trubky,
kanalizace, zvláště pro stavebnictví; odpadní trubky; kouřové šachty u komínů“ spadající do třídy 19. Ve zbývající části odvolací
senát odvolání zamítl.
Odvolací senát měl konkrétně za to, že důkaz o skutečném užívání ochranné známky CENTROTHERM pro období pěti let předcházející
předložení návrhu na zrušení, ke kterému došlo dne 7. února 2007 (dále jen „relevantní období“), byl u výrobků uvedených v bodě
11 výše předložen, jelikož fotografie poskytnuté vedlejší účastnicí prokazují povahu užívání ochranné známky a předložené
faktury osvědčují, že zmíněné výrobky byly uváděny na trh pod spornou ochrannou známkou.

Návrhová žádání účastníků řízení
Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
–        zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítlo návrh na zrušení ochranné známky CENTROTHERM;
–        uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
OHIM a vedlejší účastnice navrhují, aby Tribunál:
–        zamítl žalobu;
–        uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

Právní otázky

Argumenty účastníků řízení
Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje jediný žalobní důvod, vycházející z nesprávného posouzení důkazů. Odvolací senát
tím, že měl za to, že důkazy předložené vedlejší účastnicí jsou dostačující k prokázání skutečného užívání sporné ochranné
známky, porušil čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, jakož i pravidlo 40 odst. 5 a pravidlo 22 odst. 2 a 3 nařízení
Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení č. 40/94 (Úř. věst. L 303, s. 1) v platném znění.
Podle žalobkyně posouzení uskutečněné odvolacím senátem nezohledňuje požadavky uložené relevantními ustanoveními a judikaturou,
a sice důkaz o povaze, místě, času a rozsahu užívání ochranné známky. Žalobkyně v podstatě tvrdí, že na fotografiích není
uvedeno datum, že na fakturách není uvedena sporná ochranná známka, ale je na nich uveden název vedlejší účastnice, že čestné
prohlášení jednatele vedlejší účastnice postrádá důkazní hodnotu a že tyto různé důkazy jako celek neumožňují prokázat, že
výrobky zobrazené na fotografiích byly během relevantního období skutečně uvedeny na trh.
OHIM argumenty žalobkyně zpochybňuje a uvádí, že i když důkazy založené do spisu nepředstavují jednotlivě adekvátní důkazy
o skutečném užívání, společně dokládají, a to bez jakýchkoli pochyb, užívání sporné ochranné známky, které si zaslouží být
kvalifikováno jako skutečné užívání.
Vedlejší účastnice rovněž napadá argumenty žalobkyně. I když připouští, že fotografie založené do spisu byly pořízeny po uplynutí
relevantního období, má za to, že je přehnané požadovat po majiteli ochranné známky, aby předložil fotografie výrobků uváděných
na trh před několika měsíci, případně několika lety, na kterých bude nadto uvedeno datum, kdy byly pořízeny během relevantního
období. To totiž předpokládá, že majitel ochranné známky bude pravidelně z titulu obezřetnosti pořizovat fotografie všech
svých výrobků a archivovat je, aby je mohl předložit v případě řízení o zrušení. Podle vedlejší účastnice takový požadavek
není realistický.
Vedlejší účastnice mimoto zdůrazňuje charakteristické rysy dotčeného trhu. V tomto ohledu uvádí, že výrobky a služby chráněné
její ochrannou známkou jsou prodávány nikoli konečnému spotřebiteli, ale stavebním podnikům. Tyto výrobky a služby jsou hlavně
uváděny na trh nikoli v oblasti maloobchodního prodeje či na internetu, ale jsou přímo nabízeny a dodávány obchodním zákazníkům.
To znamená, že výrobky, jichž se týká ochranná známka CENTROTHERM, nejsou ani tak předmětem reklamy v novinách, v časopisech,
v rozhlase, v televizi či na internetu, ale spíše předmětem reklamy na specializovaných veletrzích či na prospektech, obchodních
dopisech a fakturách vedlejší účastnice. Hlavním využitím ochranné známky je zejména její umístění na výrobky a jejich obaly,
a sice kartony a palety.
Podle vedlejší účastnice se na dotčeném trhu nepoužívá a neprovádí podpora prodeje velkého počtu továrních známek. Zatímco
totiž kupující spotřebních výrobků mají zpravidla přístup k velkému počtu výrobků téže povahy, které jsou nabízeny velkým
počtem různých dodavatelů, a musejí se orientovat v závislosti na známkách, kupující výrobků relevantních v projednávané věci
nakupují zpravidla v rámci dlouhých časových období u jediného dodavatele celou škálu výrobků, příslušenství a souvisejících
služeb. Podle vedlejší účastnice z tohoto důvodu název či značka zpravidla stačí k rozlišení celé škály výrobků, podobně jako
ochranná známka.

Závěry Tribunálu
Úvodem je třeba připomenout řízení a cíl sledovaný sankcí spočívající ve zrušení, jakož i zásady upravující provádění důkazů
v řízení o zrušení.
Z článku 15 odst. 1 prvního pododstavce a z čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 vyplývá, že ke zrušení práv majitele
ochranné známky Společenství dojde na základě návrhu podaného u OHIM, jestliže ochranná známka nebyla po nepřerušené období
pěti let v Evropské unii řádně užívána pro výrobky nebo služby, pro něž je zapsána, a k neužívání neexistují řádné důvody.
Pravidlo 40 odst. 5 nařízení č. 2868/95 stanoví, že v případě žádosti o zrušení OHIM majiteli ochranné známky Společenství
stanoví lhůtu, ve které předloží důkaz o používání známky. Není-li důkaz ve stanovené lhůtě předložen, bude ochranná známka
Společenství zrušena. Podle pravidla 22 odst. 3 nařízení č. 2868/95, které se použije na návrhy na zrušení na základě pravidla
40 odst. 5 téhož nařízení, se důkaz o užívání ochranné známky musí týkat místa, času, rozsahu a povahy užívání ochranné známky.
Důvod požadavku, podle něhož musí být ochranná známka k tomu, aby byla chráněna na základě unijního práva, skutečně užívána,
spočívá v tom, že rejstřík OHIM nelze pokládat za strategické a statické úložiště přiznávající neaktivnímu majiteli legální
monopol neurčitého trvání. V souladu s desátým bodem odůvodnění nařízení č. 207/2009 musí naopak uvedený rejstřík věrně odrážet
označení, která podniky užívají na trhu skutečně k rozlišování svých výrobků a služeb v hospodářské oblasti (viz v tomto smyslu
a obdobně usnesení Soudního dvora ze dne 27. ledna 2004, La Mer Technology, C‑259/02, Recueil, s. I‑1159, body 18 až 22).
Podle judikatury je ochranná známka skutečně užívána, je-li užívána v souladu se svou hlavní funkcí, jíž je zaručit totožnost
původu výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, aby vytvořila nebo zachovala odbyt pro tyto výrobky a služby, s vyloučením
symbolického užití, jež slouží pouze k zachování práv plynoucích z ochranné známky. Podmínka týkající se skutečného užívání
ochranné známky navíc vyžaduje, aby ochranná známka byla tak, jak je chráněna na relevantním území, užívána veřejně a navenek
[viz rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2007, La Mer Technology v. OHIM – Laboratoires Goëmar (LA MER), T‑418/03, nezveřejněný
ve Sbírce rozhodnutí, bod 54 a citovaná judikatura].
Třebaže pojem skutečné užívání tedy brání jakémukoli minimálnímu a nedostatečnému užívání k tomu, aby se mělo za to, že ochranná
známka je na určitém trhu reálně a skutečně užívána, nic to nemění na tom, že cílem požadavku skutečného užívání není vyhodnocení
obchodního úspěchu ani kontrola hospodářské strategie podniku nebo to, aby byla ochrana ochranných známek vyhrazena pouze
jejich obchodnímu využití, které je kvantitativně rozsáhlé [rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2006, Il Ponte Finanziaria
v. OHIM – Marine Enterprise Projects (BAINBRIDGE), T‑194/03, Sb. rozh. s. II‑445, bod 32].
K přezkumu skutečného užívání dotčené ochranné známky je třeba konkrétně v projednávaném případě provést globální posouzení
dokumentů, které byly založeny do spisu, se zohledněním všech relevantních faktorů projednávaného případu. Takové posouzení
musí být založeno na souhrnu skutečností a okolností, které jsou způsobilé prokázat její skutečné obchodní využívání, zvláště
na užívání, která jsou v dotyčném hospodářském odvětví považována za odůvodněná za účelem udržení nebo získání podílu na trhu
pro výrobky nebo služby chráněné ochrannou známkou, na druhu těchto výrobků nebo služeb, znacích daného trhu a na rozsahu
a četnosti užívání ochranné známky (viz výše uvedený rozsudek LA MER, body 53 až 55 a citovaná judikatura).
Ohledně rozsahu užívání dotčené ochranné známky je třeba přihlédnout zejména k obchodnímu objemu představovanému souhrnem
všech úkonů spojených s užíváním, a dále k délce časového období, během kterého došlo k úkonům spojeným s užíváním, jakož
i k četnosti těchto úkonů (viz výše uvedený rozsudek LA MER, bod 56 a citovaná judikatura). Toto posouzení předpokládá určitou
vzájemnou závislost mezi zohledňovanými faktory. Nízký objem výrobků nebo služeb uváděných na trh pod uvedenou ochrannou známkou
tak může být vyvážen větší četností nebo určitou časovou stálostí při užívání této ochranné známky a naopak (viz výše uvedený
rozsudek LA MER, bod 57 a citovaná judikatura).
Čím je však objem obchodního využívání ochranné známky omezenější, tím je nezbytnější, aby majitel ochranné známky dodal doplňující
údaje, které mohou rozptýlit případné pochybnosti o skutečném užívání dotyčné ochranné známky [rozsudek Tribunálu ze dne 18. ledna
2011, Advance Magazine Publishers v. OHIM – Capela & Irmãos (VOGUE), T‑382/08, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 31].
Skutečné užívání ochranné známky ostatně nelze prokázat na základě pravděpodobnosti nebo domněnek, ale musí se zakládat na
konkrétních a objektivních okolnostech, které prokazují skutečné a dostatečné užívání ochranné známky na dotčeném trhu (viz
výše uvedený rozsudek LA MER, bod 59 a citovaná judikatura).
S ohledem na tyto úvahy je třeba posoudit, zda měl odvolací senát správně za to, že důkazy předložené vedlejší účastnicí prokazují
skutečné užívání ochranné známky CENTROTHERM pro výrobky uvedené v bodě 11 výše. Podle žalobkyně závěr odvolacího senátu není
dostatečné skutkově opodstatněn.
V projednávané věci jsou důkazy, které vedlejší účastnice poskytla zrušovacímu oddělení k prokázání skutečného užívání své
ochranné známky, čestné prohlášení jejího jednatele, čtyři faktury a čtrnáct digitálních fotografií.
Úvodem je potřeba konstatovat, že z úvah odvolacího senátu nevyplývá, že by jeho závěr týkající se prokázání skutečného užívání
pro výrobky uvedené v bodě 11 výše byl založen na čestném prohlášení jednatele vedlejší účastnice. Jak totiž vyplývá z bodů
26 až 30 napadeného rozhodnutí, odvolací senát ke konstatování, že skutečné užívání ochranné známky CENTROTHERM bylo prokázáno,
vedla interakce mezi důkazní hodnotou fotografií a důkazní hodnotou čtyř faktur. Odkazy na uvedené prohlášení, které byly
učiněny v bodech 27 a 31 napadeného rozhodnutí, směřují pouze k poukázání na nedostatky tohoto prohlášení a neexistenci dodatečných
důkazů podporujících jeho obsah.
Z toho vyplývá, že je třeba přezkoumat, zda globální posouzení fotografií a čtyř faktur umožňuje dospět k závěru, že sporná
ochranná známka byla skutečně užívána v souladu se zásadami stanovenými v judikatuře citované v bodech 25 až 29 výše.
V tomto ohledu je třeba uvést, že tři ze čtyř daných faktur pocházejí z července 2006 a týkají se Dánska, Maďarska a Slovenska, jedna
z nich pak pochází z ledna 2007 a týká se Německa. Slovo „centrotherm“ je uvedeno v záhlaví uvedených faktur a je k němu doplněno
logo vedlejší účastnice, které má funkci názvu a její poštovní adresy.
Na těchto fakturách je uvedeno, že vedlejší účastnice prodala nejrůznější výrobky související s instalatérskými pracemi (trubky,
objímky, přípojky pro kotle k vytápěcím zařízením, revizní kolena potrubí, záklopky pro systémy k odvodu spalin) čtyřem zákazníkům
za částku, která při zahrnutí faktury z roku 2007 odpovídá méně než 0,03 % obratu, ohledně něhož jednatel vedlejší účastnice
prohlásil, že jej dosáhl v roce 2006 prostřednictvím prodeje výrobků pod ochrannou známkou CENTROTHERM.
Z toho vyplývá, že vedlejší účastnice před OHIM předložila důkazy o relativně nízkém prodeji v porovnání s částkou uvedenou
v prohlášení jejího jednatele. I v případě, že by odvolací senát zohlednil uvedené prohlášení, je tudíž třeba konstatovat,
že ve spise není dostatek skutečností, které podporují obsah uvedeného prohlášení ohledně hodnoty prodejů. Navíc se uvedené
faktury v časovém aspektu užívání ochranné známky týkají velmi krátkého, ba dokonce jen několik vymezených dní pokrývajícího
období, a sice 12., 18. a 21. července 2006 a 9. ledna 2007.
Je potřeba konstatovat, že ze čtrnácti předložených fotografií je ochranná známka CENTROTHERM jasně viditelná pouze na sedmi
fotografiích, a sice:
–        jakožto nátisk na dvou trubkách;
–        jakožto nátisk na dvou předmětech, které se jeví jako části trubek;
–        jakožto samolepící etiketa umístěná na předmětu, který se jeví jako paleta, a na dvou kartonech.
Na čtyřech dalších fotografiích nelze nikterak rozpoznat, že by se na nich vyskytovala sporná ochranná známka.
Na třech posledních fotografiích lze rozeznat náznaky ochranné známky CENTROTHERM, a sice:
–        písmena „centroth“ na ústí trubky;
–        logo společnosti vedlejší účastnice a nečitelný text v blízkosti tohoto loga, odpovídající pravděpodobně textu v záhlaví předložených
faktur, na trubce a na předmětu, který se jeví jako ústí trubky.
Na žádné z těchto fotografií není uvedeno datum, avšak jak bylo uvedeno v bodě 18 výše, vedlejší účastnice na jednání připustila,
že tyto fotografie byly pořízeny po uplynutí relevantního období. Uvedené fotografie mimoto neumožňují identifikovat výrobky,
které jsou zabaleny na paletě a ve dvou kartonech se samolepícími etiketami CENTROTHERM. Ačkoli je na dvou z těchto samolepících
etiket uvedeno označení týkající se instalatérských prací, fotografie ani faktury neposkytují informace, které by umožnily
vyvodit, co tyto obaly skutečně obsahují.
Navíc žádné z čísel zboží, která jsou identifikovatelná na fotografiích, neodpovídá číslům zboží uvedeným na fakturách poskytnutých
vedlejší účastnicí. Z toho vyplývá, že na základě předložených fotografií a faktur nelze dospět k závěru, že výrobky a obaly,
které jsou zobrazeny na předložených fotografiích, vedlejší účastnice během relevantního období skutečně uvedla na trh.
Je tak potřeba konstatovat, že globální posouzení skutečností, tak jak jsou uvedeny v bodech 35 až 42 výše, neumožňuje dospět
k závěru – ledaže by se použily dohady opírající se o pravděpodobnost nebo domněnky – že sporná ochranná známka byla skutečně
užívána během relevantního období pro výrobky uvedené v bodě 11 výše.
Z toho vyplývá, že odvolací senát pochybil, když měl za to, že vedlejší účastnice pro uvedené výrobky předložila důkaz o skutečném
užívání ochranné známky CENTROTHERM.
Argumenty vedlejší účastnice, uvedené v bodech 18 až 20, podle nichž v podstatě specifičnost trhu činí shromáždění důkazů
obtížným, tento závěr nemohou zpochybnit.
Způsoby dokazování a důkazní prostředky týkající se skutečného užívání ochranné známky totiž nejsou omezeny. Závěr Tribunálu,
podle něhož v projednávané věci nebylo prokázáno skutečné užívání, není založen na požadavku mimořádně vysokého prahu důkazu,
ale na skutečnosti, že vedlejší účastnice se rozhodla omezit předložení důkazů (viz bod 8 výše). Zrušovací oddělení obdrželo
fotografie horší kvality týkající se předmětů, na nichž uvedená čísla zboží neodpovídají zboží, které bylo na základě velmi
malého počtu předložených faktur prodáno. Uvedené faktury mimoto pokrývají krátké časové období a zmiňují prodeje minimální
hodnoty v porovnání s tím, co vedlejší účastnice údajně realizovala. Je třeba rovněž konstatovat, že vedlejší účastnice na
jednání potvrdila, že neexistuje žádný přímý vztah mezi fakturami a fotografiemi, které předložila před OHIM.
Žalobě se tedy vyhovuje.

K nákladům řízení
Podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení,
pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že žalobkyně požadovala náhradu nákladů řízení
a OHIM neměl ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedenému uložit náhradu nákladů řízení. Vzhledem k tomu, že vedlejší účastnice
neměla ve věc úspěch, ponese vlastní náklady řízení.
Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (šestý senát)
rozhodl takto:
1)
Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. srpna
2009 (věc R 6/2008‑4) se zrušuje v rozsahu, v němž částečně zrušilo rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 30. října 2007.
2)
OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností centrotherm Clean Solutions GmbH & Co.
KG.
3)
Společnost Centrotherm Systemtechnik GmbH ponese vlastní náklady řízení.
Moavero Milanesi
Wahl
Soldevila Fragoso
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 15. září 2011.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: němčina.