CELEX: 62011CJ0402
Apeliacinis skundas
Bendrijos prekių ženklas
Protestas
Reglamentas (EB) Nr. 2868/95
18 taisyklės 1 dalis
VRDT pranešimo, kuriuo informuojama, kad protestas pripažintas priimtinu, teisinis pobūdis
Teisė į veiksmingą teisinės gynybos priemonę

Apeliaciniu skundu
Jager & Polacek GmbH
(toliau –
Jager & Polacek
) prašo panaikinti 2011 m. gegužės 12 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą
Jager & Polacek prieš VRDT (REDTUBE)
(T-488/09, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas atmetė jos ieškinį dėl 2009 m. rugsėjo 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimo byloje R 442/2009-4 (toliau – ginčijamas sprendimas), susijusio su protesto procedūra tarp minėtos bendrovės ir
RT Mediasolutions s. r. o
. (toliau –
RT Mediasolutions
), panaikinimo.
Ginčijamu sprendimu VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba atmetė prašymą panaikinti 2009 m. sausio 22 d. sprendimą, kuriuo Protestų skyrius konstatavo, kad
Jager & Polacek
protestas Nr. B 1 299 033 laikomas nepateiktu.
Teisinis pagrindas
1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) buvo panaikintas ir pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, p. 1
), kuris įsigaliojo 2009 m. balandžio 13 d. Tačiau, atsižvelgiant į faktinių aplinkybių datą, šiai bylai taikomas Reglamentas Nr. 40/94, iš dalies pakeistas 2006 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1891/2006 (
OL L 386, p. 14
, toliau – Reglamentas Nr. 40/94).
Reglamento Nr. 40/94 įgyvendinimo taisyklės įtvirtintos 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 2868/95 (
OL L 303, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189), iš dalies pakeistame 1995 m. birželio 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1041/1995 (
OL L 172, p. 4
, toliau – Įgyvendinimo reglamentas).
Reglamentas Nr. 40/94
Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnyje „Protestas“ nurodyta:
„1.   Per tris mėnesius nuo paraiškos Bendrijos prekių ženklui paskelbimo dienos, remdamiesi tuo, kad 8 straipsnio pagrindu prekių ženklas negali būti įregistruotas, šie asmenys gali paduoti protestą dėl prekių ženklo įregistravimo:
<...>
c)
8 straipsnio 4 dalyje nurodytų ankstesnių ženklų ar žymenų savininkai ir asmenys, nacionalinių įstatymų pagrindu galintys naudotis tokiomis teisėmis.
<...>
3.   Protestas privalo būti paduotas raštu ir turi būti nurodomi jo pagrindai. Jis nelaikomas tinkamai paduotu, kol nesumokami mokesčiai už protesto padavimą. Per [VRDT] nustatytą laiką protestą pareiškęs asmuo savo teiginiams paremti gali pateikti faktus, įrodymus ir argumentus.“
Šio reglamento 57 straipsnyje „Sprendimai, kuriems galima apeliacija“ numatyta:
„1.   Apeliacija gali būti paduodama dėl ekspertų, Protestų skyrių, Prekių ženklų administravimo ir Teisinio skyriaus bei Panaikinimo skyriaus sprendimų. Ji turi suspenduojantį poveikį.
2.   Paduoti apeliaciją dėl sprendimo, kuriuo nagrinėjimas vienos iš šalių atžvilgiu nėra baigiamas, galima tiktai kartu su galutiniu sprendimu, išskyrus atvejus, kai tokiame sprendime yra numatyta atskiros apeliacijos galimybė.“
Šio reglamento 77a straipsnyje „Sprendimų panaikinimas“ nustatyta:
„1.   Jei [VRDT] padarė įrašą Registre arba priėmė sprendimą, kuriuose yra akivaizdi procedūrinė klaida, priskirtina [VRDT], ši užtikrina, kad įrašas būtų anuliuotas, o sprendimas – panaikintas. Jei yra tik viena procedūrų šalis, kurios teisėms daro poveikį įrašas arba veiksmas, šie anuliuojami arba panaikinami, net jei šalis klaidos nepastebėjo.
2.   Šio straipsnio 1 dalyje minimą anuliavimą arba panaikinimą
ex officio
arba vienos iš procedūrų šalių prašymu nustato tas skyrius, kuris padarė įrašą arba priėmė sprendimą. Anuliavimas arba panaikinimas nustatomas per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai registre buvo padarytas įrašas arba buvo priimtas sprendimas, pasitarus su procedūrų šalimis arba visais į registrą įrašytais teisių į atitinkamą Bendrijos prekių ženklą savininkais.
3.   Šis straipsnis neatima iš šalių teisės paduoti apeliaciją remiantis 57 ir 63 straipsnių nuostatomis arba galimybės 157 straipsnio 1 dalyje minimame Įgyvendinimo reglamente nustatyta tvarka ir sąlygomis ištaisyti visas kalbos, transkripcijos arba akivaizdžias klaidas [VRDT] sprendimuose arba [VRDT] priskirtinas klaidas registruojant prekių ženklą arba skelbiant apie registraciją.“
Reikia patikslinti, kad Reglamento Nr. 40/94 42, 57 ir 77a straipsniai, nekeičiant šių nuostatų formuluočių, tapo atitinkamai Reglamento Nr. 207/2009 41, 58 ir 80 straipsniais.
Įgyvendinimo reglamentas
Įgyvendinimo reglamento 17 taisyklė „Priimtinumo nagrinėjimas“ suformuluota taip:
„1.
Jei per protesto teikimo laikotarpį nebuvo sumokėtas protesto padavimo mokestis, protestas laikomas nepriimtu. Jei protesto padavimo mokestis buvo sumokėtas pasibaigus protesto teikimo laikotarpiui, jis grąžinamas protestą padavusiai šaliai.
2.
Jei pranešimas apie protestą nebuvo paduotas per protestų padavimo terminą <...>, [VRDT] atmeta protestą kaip nepriimtiną.
<...>
5.
Apie visas pagal 1 dalies nuostatas padarytas išvadas, jog pranešimas apie protestą laikomas nepriimtinu, ir apie sprendimą atmesti protestą kaip nepriimtiną pagal 2, 3 ir 4 dalis, pranešama pareiškėjui.“
Įgyvendinimo reglamento 18 taisyklės „Su protestu susijusių procesinių veiksmų pradžia“ 1 dalyje nustatyta:
„Jei, remiantis 17 taisykle, nustatoma, kad protestas yra priimtinas, [VRDT] nusiunčia šalims pranešimą, informuodama jas apie tai, kad su protestu susiję procesiniai veiksmai pradedami praėjus dviem mėnesiams nuo pranešimo gavimo. Šis laikas gali būti pratęstas iki 24 mėnesių (iš viso), jei prašymus jį pratęsti abi šalys pateikia, kai šis dar nepasibaigęs.“
Šio reglamento 53a taisyklės „Sprendimo arba įrašo Registre panaikinimas“ 1–3 dalyse nustatyta:
„1.
Jei [VRDT] savo iniciatyva arba gavusi atitinkamą informaciją iš procesiniuose veiksmuose dalyvaujančių šalių nustato, kad sprendimas arba įrašas registre pagal Reglamento 77a straipsnį turi būti panaikintas, apie ketinimą panaikinti ji praneša susijusiai šaliai.
2.
Susijusi šalis gali pateikti savo pastabas dėl ketinimo panaikinti sprendimą arba įrašą per [VRDT] nurodytą laiką.
3.
Jei susijusi šalis sutinka su numatomu panaikinimu arba jei per nurodytą laiką ji nepateikia savo pastabų, [VRDT] panaikina sprendimą arba įrašą. Jei susijusi šalis nesutinka su panaikinimu, [VRDT] priima sprendimą dėl panaikinimo.“
Šio reglamento 62 taisyklės 1 dalyje nurodyta:
„Sprendimai, kurie gali būti apskųsti per nurodytą terminą su nurodytu terminu apeliacijai paduoti, šaukimai ir kiti [VRDT] prezidento nustatyti dokumentai siunčiami registruotu laišku su gavimo patvirtinimu. Visi kiti pranešimai siunčiami įprastu paštu.“
Faktinės bylos aplinkybės
Faktinės bylos aplinkybės išdėstytos skundžiamo sprendimo 1, 3–13 ir 16–19 punktuose:
„1
2007 m. liepos 12 d. [
RT Mediasolutions
] pirmtakas, remdamasis [Reglamentu Nr. 40/94], pateikė [VRDT] paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.
<...>
3.
Bendrijos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2007 m. gruodžio 24 d.
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 068/2007.
2008 m. kovo 25 d. ieškovė [
Jager & Polacek
], remdamasi Reglamento Nr. 40/94 <...> 42 straipsniu, padavė protestą dėl prašomo prekių ženklo registracijos visų prekių ir paslaugų, kurioms šis prekių ženklas skirtas, atžvilgiu.
5.
Protestas grindžiamas ankstesniu neregistruotu prekių ženklu „Redtube“ ir interneto domeno www.redtube.com naudojimu. Protestas paremtas Reglamento Nr. 40/94 <...>8 straipsnio 4 dalyje nurodytu pagrindu.
Proteste ieškovė nurodė, kad protesto padavimo mokestis į VRDT banko sąskaitą buvo pervestas 2008 m. kovo 26 d.
2008 m. balandžio 10 d. laišku VRDT prekių ženklų departamentas ieškovei pranešė, kad protesto padavimo mokestį VRDT gavo tik 2008 m. balandžio 1 d., t. y. pasibaigus protesto padavimo terminui, todėl protestas laikytinas nepaduotu. Be to, VRDT paaiškino, kad laikoma, jog termino buvo laikytasi, jeigu nurodymas atlikti pervedimą buvo duotas dar nesibaigus protesto padavimo terminui. VRDT patikslino ir tai, kad jeigu ieškovė mokėjimą atliko per paskutiniąsias 10 protesto padavimo termino dienų, iki 2008 m. gegužės 11 d. ji turėjo sumokėti priemoką, lygią 10 % protesto padavimo mokesčio.
2008 m. gegužės 8 d. laišku ieškovė pateikė įrodymų, kad 2008 m. kovo 26 d. savo banko įstaigai davė nurodymą pervesti protesto padavimo mokestį. Be to, ji pateikė įrodymų, kad 2008 m. gegužės 6 d. buvo sumokėta 10 % priemoka. Be kita ko, ji nurodė, kad apie prekių ženklo paraišką ji sužinojo tik 2008 m. kovo 25 d. popietę, t. y. paskutinę protesto padavimo termino dieną. Ji paragino
RT Mediasolutions
atsiimti prekių ženklo paraišką, tačiau ši to nepadarė. Protesto padavimo (faksu) momentu (17 val. 07 min.) bankai Austrijoje jau buvo uždaryti prieš daugiau nei dvi valandas ir ieškovės buhalterijoje nebebuvo nė vieno darbuotojo. Taigi ji negalėjo tą pačią dieną duoti nurodymą banko įstaigoms pervesti protesto padavimo mokestį. <...> Be kita ko, ji tvirtino, kad, remiantis 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2869/95 dėl Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) mokamų mokesčių (
OL L 303, p. 33
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 291) 8 straipsnio versija vokiečių kalba, galima manyti, kad mokėjimo termino laikytasi, jeigu, kaip šiuo atveju, laiku sumokėta priemoka.
2008 m. gegužės 20 d. laiškais VRDT prekių ženklų departamentas išsiuntė ieškovei ir
RT Mediasolutions
pranešimą [toliau – 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas]. Šiuose laiškuose VRDT nurodė, kad protestas pripažintas priimtinu tiek, kiek jis grindžiamas ankstesniu neregistruotu prekių ženklu „Redtube“, ir informavo ieškovę bei
RT Mediasolutions
apie protesto procedūros
inter partes
dalies pradžią pagal [Įgyvendinimo reglamento] 18 taisyklės 1 dalį. Konkrečiau tariant, VRDT nurodė, kad susitaikymo laikotarpis (
cooling off
) baigsis 2008 m. liepos 21 d. ir kad protesto procedūros
inter partes
dalis prasidės 2008 m. liepos 22 d. Be to, ji nustatė ieškovei terminą protestui pagrįsti, o
RT Mediasolutions
– terminą atsakymui į protestą pateikti.
2008 m. rugsėjo 10 d. laišku
RT Mediasolutions
nurodė, kad protesto padavimo mokestis nebuvo sumokėtas laiku, ir paprašė VRDT panaikinti 2008 m. gegužės 20 d. pranešimą bei konstatuoti, kad protestas laikytinas nepaduotu.
2008 m. spalio 2 d. VRDT prekių ženklų departamentas išsiuntė ieškovei laišką „Ištaisymas“ (
Korrektur
). Šiuo laišku VRDT ieškovę informavo, kad [2008 m. gegužės 20 d. pranešimas] buvo išsiųstas per klaidą ir kad jis laikytinas niekiniu. Be to, VRDT informavo ieškovę, kad laikoma, jog protesto padavimo mokestis nebuvo sumokėtas laiku, ir kad protestas laikytinas nepaduotu. Be to, VRDT atkreipė ieškovės dėmesį į galimybę prašyti priimti formalų sprendimą raštu. Tokį prašymą ieškovė pateikė 2008 m. lapkričio 28 d.
2009 m. sausio 22 d. Protestų skyrius priėmė sprendimą, pagal kurį protestas laikytinas nepaduotu. Protestų skyrius nurodė, kad Reglamento Nr. 2869/95 8 straipsnio 3 dalyje numatytos dvi sąlygos, t. y. nurodymo pervesti davimas per protesto padavimo terminą ir priemokos sumokėjimas, yra kumuliacinės. <...>
2009 m. kovo 20 d. ieškovė pateikė apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo. 2009 m. gegužės 22 d. rašytiniame dokumente, kuriame išdėstyti motyvai, ieškovė nurodė, kad 2008 m. gegužės 20 d. VRDT priėmė sprendimą, kuriuo protestas pripažįstamas priimtinu, ir kad šis sprendimas nebuvo tinkamai atšauktas pagal [Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnyje] numatytą procedūrą. Be to, ji tvirtino, kad Reglamento Nr. 2869/95 8 straipsnio 3 dalyje numatytos dvi sąlygos yra alternatyvios, o ne kumuliacinės.
<...>
[Ginčijamu sprendimu] VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba apeliaciją atmetė.
Apeliacinė taryba nurodė, kad protesto padavimo terminas baigėsi 2008 m. kovo 25 d., nes 2008 m. kovo 24 d. buvo šventinė diena. Protesto padavimo mokestis buvo sumokėtas pasibaigus minėtam terminui, t. y. pažeidžiant [Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalies antrą sakinį]. Be to, nustatyta, kad ieškovė nurodymą pervesti savo banko įstaigai davė tik pasibaigus protesto padavimo terminui, t. y. 2008 m. kovo 26 d. Todėl pagal [Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 3 dalies antrą sakinį] protestas laikytinas nepaduotu.
Apeliacinė taryba nusprendė, kad Protestų skyrius teisingai aiškino Reglamento Nr. 2869/95 8 straipsnio 3 dalį.
Apeliacinės tarybos nuomone, [2008 m. gegužės 20 d. pranešimas] yra ne sprendimas, kurį galima atšaukti pagal [Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnį], o paprasčiausia procedūros organizavimo priemonė.“
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2009 m. gruodžio 4 d. Bendrojo Teismo kanceliarijoje apeliantė pateikė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo.
Ieškinį apeliantė grindė trimis pagrindais; apeliacinis skundas susijęs tik su atsakymu į antrąjį ieškinio pagrindą.
Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su 1996 m. vasario 5 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 216/96, nustatančio Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) Apeliacinių tarybų darbo tvarką (
OL L 28, p. 11
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 221), 8 straipsnio 2 dalies pažeidimu. Bendrasis Teismas atmetė šį pagrindą nurodęs, kad ši nuostata taikytina tik
inter partes
procedūroms ir kad 2009 m. sausio 22 d. sprendimas buvo priimtas taikant
ex parte
procedūroms numatytas taisykles.
Trečiajame ieškinio pagrinde apeliantė ginčijo tai, kad protestas laikomas nepaduotu dėl pavėluoto protesto padavimo mokesčio sumokėjimo. Bendrasis Teismas atmetė šį pagrindą nusprendęs, kad Protestų skyrius teisėtai pripažino protestą nepaduotu dėl pavėluoto protesto padavimo mokesčio sumokėjimo pagal Įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 1 dalį.
Antrasis pagrindas buvo grindžiamas Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnio 1 ir 2 dalių pažeidimu. Šiam pagrindui paremti apeliantė nurodė, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas, kuriuo buvo pripažinta, kad jos protestas priimtinas, laikytinas sprendimu. Iš tikrųjų pagal Įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 5 dalį sprendimu laikomas aktas, kuriuo konstatuojama, jog protestas laikomas nepriimtinu, arba kuriuo protestas atmetamas kaip nepriimtinas; remiantis priešingo akto arba formos nuoseklumo principu, aktas, kuriuo konstatuojamas protesto priimtinumas, taip pat laikytinas sprendimu.
Todėl šis sprendimas galėjo būti atšauktas tik reglamento 77a straipsnyje, kuris skaitomas kartu su Įgyvendinimo reglamento 53a taisykle, nurodytomis sąlygomis. Minėtas sprendimas buvo atšauktas nesilaikant šioje 53a taisyklėje nurodytų procedūrinių reikalavimų ir pasibaigus minėtame 77a straipsnyje numatytam šešių mėnesių terminui.
Šiuo klausimu skundžiamo sprendimo 91–93 punktuose Bendrasis Teismas nusprendė, kad 2008 m. gegužės 20 d. laiškas tėra apeliantei skirtas pranešimas apie
inter partes
dalies pradžią, kuriuo ji raginama pateikti faktų, įrodymų ir argumentų, ir kad dėl tokio pranešimo neatsiranda teisinių pasekmių. Iš šio laiško formos nematyti, kad juo pateikiama VRDT galutinė nuomonė apie protesto priimtinumą. Minėto sprendimo 102 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas yra ne sprendimas, o paprasčiausia procedūros organizavimo priemonė.
Be to, Bendrasis Teismas atmetė apeliantės argumentus nurodęs, kad priešingo akto ir formos nuoseklumo principas nesvarbus nustatant, ar 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas laikytinas sprendimu.
Bendrasis Teismas nurodė, kad Įgyvendinimo reglamento 18 taisyklės 1 dalyje minimas pranešimas, dėl kurio neatsiranda privalomų teisinių pasekmių asmeniui, kuriam pranešimas skirtas. Galiausiai, kadangi 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas nėra sprendimas, apeliantė negali remtis teisėtų lūkesčių, kurie atsirado dėl minėto pranešimo, apsauga.
Be to, skundžiamo sprendimo 132 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, kad byla nesusijusi su tarptautine registracija ir kad nereikia nuspręsti dėl VRDT pranešimo Pasaulinei intelektinės nuosavybės organizacijai (PINO) apie priimtinus protestus teisinio pobūdžio.
Šalių reikalavimai
Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą ir
—
priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
VRDT prašo atmesti apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepriimtiną ir priteisti iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Apeliacinį skundą apeliantė grindžia vieninteliu pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnio 1 ir 2 dalių pažeidimu.
Šalių argumentai
Apeliantės nurodytas vienintelis pagrindas sudarytas iš trijų dalių. Pirmąja pagrindo dalimi Bendrajam Teismui priekaištaujama, jog šis nusprendė, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas nelaikytinas sprendimu. Pirma, Bendrasis Teismas rėmėsi Teisingumo Teismo praktika, kuri netaikytina šioje byloje, nes yra susijusi su sprendimais pagal SESV 288 straipsnio ketvirtą pastraipą. Taigi ši nuostata netaikytina VRDT aktams.
Antra, apeliantė nurodo, kad, atsisakydamas pripažinti minėtą pranešimą sprendimu, Bendrasis Teismas nesuteikia jai veiksmingos teisminės apsaugos.
Apeliantė tvirtina, kad jeigu VRDT gali patikrinti, ar protestas priimtinas bet kuriuo procedūros momentu, aiškią nuomonę šiuo klausimu ji taip pat gali pateikti bet kuriuo momentu, taigi ir laiške, kuriuo šalys informuojamos apie protesto procedūros
inter partes
dalies pradžią. Iš 2008 m. gegužės 20 d. pranešimo formuluotės matyti, kad vienas iš jo tikslų buvo nuspręsti dėl protesto priimtinumo. Formuluotė yra tiksli ir besąlyginė. Šiame pranešime nebuvo nurodyta, kad VRDT gali peržiūrėti, ar protestas priimtinas, ir kad buvo priimtas galutinis sprendimas šiuo klausimu.
Pagal veiksmingos teisminės apsaugos principą Bendrasis Teismas turėjo nuspręsti, kad dėl savo formos ir esmės 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas laikytinas sprendimu. Iš tikrųjų priimtinumą pripažino kompetentinga ir atsakinga įstaiga. Šis pripažinimas yra aiškus, tikslus ir besąlyginis.
Taigi minėtu pranešimu jo gavėjai buvo sudarytas įspūdis, kad VRDT išnagrinėjo priimtinumo klausimą ir priėmė dėl to galutinį sprendimą. VRDT turėjo galimybę atšaukti šį sprendimą dėl priimtinumo, jeigu jis būtų buvęs klaidingas, tačiau tai turėjo būti padaryta laiku ir nustatyta tvarka. Neatšaukus minėto sprendimo, jis ir toliau privalomas VRDT dėl būtinybės užtikrinti teisinį saugumą. Taigi sprendimas nebuvo atšauktas per Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytą šešių mėnesių terminą. Todėl protesto procedūra turėjo būti atnaujinta ir toliau vykdoma.
Antroje vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalyje apeliantė priekaištauja Bendrajam Teismui, jog grindė savo argumentus aplinkybe, kad Įgyvendinimo reglamento 17 taisyklės 5 dalyje sąvoka „sprendimas“ vartojama tuo atveju, kai protestas laikomas nepaduotu, o šio reglamento 18 taisyklės 1 dalyje vartojami žodžiai „nusiunčia šalims pranešimą, informuodama“. Taigi iš minėto reglamento 62 taisyklės matyti, kad informavimas gali apimti sprendimą.
Trečioje vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalyje apeliantė priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad pateikdamas atsakymą į jos argumentą, susijusį su pareiga pranešti PINO, jis tik nurodė, jog byla susijusi tik su Bendrijos prekių ženklo registracija. Pranešimo, susijusio su protesto priimtinumu, teisinis pobūdis turi būti vertinamas vienodai. Bendrasis Teismas turėjo atsižvelgti į aplinkybę, kad jeigu PINO pateiktas pranešimas dėl priimtinumo laikytinas sprendimu, šis pranešimas turėtų būti laikomas sprendimu ir tuo atveju, kai yra pateikiamas asmeniui, padavusiam protestą dėl Bendrijos prekių ženklo registracijos.
VRDT mano, kad vienintelis apeliacinio skundo pagrindas yra akivaizdžiai nepagrįstas.
Visų pirma dėl pagrindo dalies, susijusios su Bendrojo Teismo nurodyta Teisingumo Teismo praktika, VRDT tvirtina, kad ji yra Europos Sąjungos įstaiga. Sąjungoje nusistovėję administracinės teisės terminai jai taip pat yra taikomi.
Dėl dalies, susijusios su 2008 m. gegužės 20 d. pranešimo pripažinimo sprendimu, skundžiamo sprendimo 122 punkte Bendrasis Teismas aiškiai nurodė, kad iš šio pranešimo nematyti, jog VRDT norėjo galutinai nuspręsti dėl priimtinumo. Šioje byloje netaikytinas veiksmingos teisminės gynybos principas, nes šis pranešimas, kaip nurodo VRDT, nėra „vykdomasis aktas“, kuriuo gali būti pažeista teisė. Jis nedaro teisinio poveikio apeliantės teisinei situacijai.
Apeliantė klaidingai priekaištauja Bendrajam Teismui, kad neišnagrinėjo, ar 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas apima ir sprendimą. Iš tikrųjų Bendrasis Teismas tai išnagrinėjo skundžiamo sprendimo 91 ir paskesniuose punktuose.
Dėl pagrindo dalies, susijusios su procedūra PINO, VRDT nurodo, kad sprendimas dėl protesto priimtinumo tarptautinės registracijos atveju lemia įrašą tarptautiniame prekių ženklų registre dėl laikino atsisakymo suteikti apsaugą. Taigi, atsižvelgiant į pasekmes, ši procedūra negali būti lyginama su atitinkama procedūra VRDT.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia reikia nurodyti, kad apeliantė Teisingumo Teisme nesiremia nei pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 216/96 8 straipsnio 2 dalies pažeidimu, nei pagrindu, susijusiu su protesto padavimo mokesčio sumokėjimu.
Be to, svarbu konstatuoti, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas pateikus prašymą panaikinti 2009 m. sausio 22 d. sprendimą, o ne 2008 m. gegužės 20 d. pranešimą.
2009 m. sausio 22 d. sprendimu VRDT protestų skyrius konstatavo, kad protestas laikomas nepaduotu dėl to, kad protesto padavimo mokestis nebuvo sumokėtas per nustatytą terminą.
Dėl pirmosios pagrindo dalies
Prašymą panaikinti 2009 m. sausio 22 d. sprendimą Apeliacinė taryba pripažino priimtinu, bet nepagrįstu, nes Protestų skyrius turėjo teisę ar net pareigą bet kuriame procedūros etape nurodyti su protesto padavimo mokesčio sumokėjimu susijusį pažeidimą. Apeliacinė taryba mano, kad pranešimas, kuriuo informuojama, kad protestas laikomas priimtinu, ir patikslinama, kad prasidėjo protesto procedūros
inter partes
dalis, yra ne sprendimas, kurį galima atšaukti pagal Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnį, ir ne galutinis sprendimas, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 57 straipsnį, o tik paprasčiausias parengiamasis pranešimas.
Apeliacinė taryba, o vėliau Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 74 ir 75 punktuose padarė išvadą, kad 2009 m. sausio 22 d. sprendimas buvo priimtas pagal
ex parte
procedūrai nustatytas taisykles ir kad toks sprendimas turi būti skundžiamas laikantis tokios procedūros. Apeliacinė taryba manė, kad Protestų skyrius visiškai pagrįstai nepriėmė sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų, ir nusprendė, kad nereikia spręsti dėl bylinėjimosi išlaidų, kurios buvo patirtos per apeliacinę procedūrą.
Bendrajame Teisme apeliantė tvirtino, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas yra sprendimas, kurį atšaukti galima tik Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnyje numatytomis sąlygomis.
Bendrasis Teismas nepripažino 2008 m. gegužės 20 d. pranešimo sprendimu motyvuodamas tuo, kad dėl jo neatsiranda jokių privalomų teisinių pasekmių. Skundžiamo sprendimo 91 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad šiame pranešime nėra duomenų, galinčių leisti daryti prielaidą, jog tai sprendimas dėl protesto priimtinumo, ir to paties sprendimo 92 punkte konstatavo, kad šiuo pranešimu VRDT informavo apeliantę apie tai, kad jos protestas priimtinas tiek, kiek jis grindžiamas neregistruotu prekių ženklu. Galiausiai minėto sprendimo 95 punkte Bendrasis Teismas patikslino, kad aplinkybė, jog minėtame pranešime VRDT manė, kad protestas laikytinas priimtinu, yra paaiškinimas priežasties, dėl kurios ji pranešė šalims apie
inter partes
procedūros pradžią.
Skundžiamo sprendimo 102 punkte Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas yra ne sprendimas, o paprasčiausia procedūros organizavimo priemonė.
Tačiau šiam argumentavimui negali būti pritarta.
Iš tikrųjų, pirma, iš Įgyvendinimo reglamento II skyriaus matyti, kad protesto dėl prekių ženklo registracijos procedūrą sudaro du atskiri etapai. Šio reglamento 17 taisyklėje išvardytos protesto priimtinumo sąlygos, o tos pačios taisyklės 5 dalyje patikslinama, kad apie sprendimą, jog protestas laikomas nepateiktu, ir apie sprendimą, kad protestą reikia atmesti kaip nepriimtiną, pranešama pareiškėjui. Tai reiškia, kad priimtinumo nagrinėjimo etape gali būti priimamas sprendimas, kuriuo užbaigiama procedūra ir kuris gali būti skundžiamas pagal Reglamento Nr. 40/94 57 straipsnio 1 dalį.
Be to, Įgyvendinimo reglamento 18 taisyklės 1 dalyje paaiškinama, kad „jei, remiantis 17 taisykle, nustatoma, kad protestas yra priimtinas, [VRDT] nusiunčia šalims pranešimą, informuodama jas apie tai, kad su protestu susiję procesiniai veiksmai pradedami praėjus dviem mėnesiams nuo pranešimo gavimo“. Iš šios 18 taisyklės formuluotės matyti, kad protesto procedūra, t. y.
inter partes
etapas, pradedama tik tada, kai VRDT patikrina, ar protestas priimtinas, ir kai nė vienas iš 17 taisyklėje nurodytų pagrindų neprieštarauja tokiam priimtinumui.
Įgyvendinimo reglamento versijoje prancūzų kalba vartojami žodžiai „jugée recevable“ rodo, jog Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo, kad jau šiame procedūros etape VRDT išnagrinėtų, ar protestas priimtinas, ir aiškintųsi, ar protesto padavimo mokestis buvo tinkamai sumokėtas.
Įgyvendinimo reglamento versijoje ispanų kalba vartojami žodžiai „se considere admisible“, vokiečių kalba – „gilt“, anglų kalba – „found admissible“, italų kalba – „considerata ammissibile“. Šių skirtingų kalbinių versijų analizė rodo, kad, išskyrus versiją vokiečių kalba, kurioje vartojamo žodžio „gilt“ reikšmė ne tokia griežta kaip žodžių, vartojamų redakcijose kitomis kalbomis, protestas turi būti pripažintas priimtinu prieš pradedant
inter partes
procedūrą.
Galiausiai iš Reglamento Nr. 40/94 57 straipsnio 2 dalies matyti, kad gali būti aktų, kurie, nors ir priimti vykstant procedūrai ir jais procedūra nebuvo užbaigta, vis dėlto yra sprendimai.
Taigi skundžiamo sprendimo 91 ir 95 punktuose Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas, pateiktas pagal Įgyvendinimo reglamento 18 taisyklę, yra tik paprastas laiškas, kuriuo VRDT informuoja protestą padavusį asmenį apie
inter partes
procedūros pradžią ir ragina jį papildyti savo prašymą pateikiant įrodymų, ir kad pranešimas, jog protestas pripažintas priimtinu, nėra galutinė VRDT pozicija dėl šio protesto priimtinumo.
Antra, reikia nurodyti, kad per teismo posėdį VRDT pripažino, jog 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas buvo išsiųstas per klaidą, tačiau pabrėžė, kad šios įstaigos praktikoje nurodyti, kad protestas pripažintas priimtinu, yra įprasta praktika, ir kad galutinis sprendimas dėl protesto priimtinumo gali būti priimtas tik per
inter partes
procedūrą. VRDT nuomone, būtina teisių į gynybą apsauga.
Taigi minėtą pranešimą pripažinus „sprendimu“ dėl protesto priimtinumo nebūtų pakenkta teisių į gynyba apsaugai.
Pirma, kaip savo išvados 64 punkte nurodė generalinis advokatas, protestą padavęs asmuo visiškai nesuinteresuotas apskųsti akto, kuriuo VRDT pripažino jo protestą priimtinu.
Antra, nors vertindama protesto priimtinumą VRDT suklydo, kai klaidingai pripažino, jog šis yra priimtinas, todėl pradėjo
inter partes
procedūrą, iš asmens, kurio atžvilgiu paduotas protestas, nebuvo atimta galimybė remtis savo teisėmis.
Iš tikrųjų asmuo, kurio atžvilgiu paduotas protestas, gali, pirma, VRDT nurodyti, kad buvo suklysta vertinant protesto priimtinumą, ir prašyti atšaukti sprendimą, kuriuo protestas buvo pripažintas priimtinu, pagal Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnį.
Šiuo klausimu iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad atšaukti neteisėtą aktą iš principo leidžiama, net jeigu teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių principai reikalauja, kad neteisėtas aktas būtų panaikintas per protingą laikotarpį ir būtų atsižvelgta į tai, kiek suinteresuotas asmuo galėjo pasitikėti akto teisėtumu (šiuo klausimu žr. 2006 m. gegužės 4 d. Sprendimo
Komisija prieš Jungtinę Karalystę
,
C-508/03, Rink. p. I-3969
, 68 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Dėl VRDT reikia pažymėti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas reglamentavo šios įstaigos priimtų neteisėtų aktų atšaukimo procedūrą. Šiuo atžvilgiu Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnio 1 dalyje patikslinama, kad jei VRDT priėmė sprendimą, kuriame yra akivaizdi procedūrinė klaida, priskirtina jai pačiai, ji ir užtikrina, kad sprendimas būtų atšauktas.
Minėto 77a straipsnio 2 dalyje numatyta, kad atšaukti klaidingą sprendimą gali būti nurodyta
ex officio
arba vienos iš procedūrų šalių prašymu ir kad toks atšaukimas turi būti nustatomas per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai buvo priimtas toks sprendimas, išklausius procedūros šalis. Taigi atšaukimo procedūrą gali pradėti ir asmuo, kurio atžvilgiu paduotas protestas.
Galiausiai to paties 77a straipsnio 3 dalyje numatyta, kad šia atšaukimo procedūra nepažeidžiamos šalių teisės paduoti apeliaciją, remiantis visų pirma to paties reglamento 57 straipsnio nuostatomis.
Antra, asmuo, kurio atžvilgiu paduotas protestas, turi galimybę prašyti panaikinti aktą, kuriuo protestas pripažįstamas priimtinu. Tokio panaikinimo gali būti prašoma apskundžiant sprendimą, priimtą pasibaigus
inter partes
procedūrai. Iš tikrųjų, kadangi šiuo aktu procedūra neužbaigiama, jis gali būti skundžiamas kartu su galutiniu sprendimu dėl protesto priimtinumo pagal Reglamento Nr. 40/94 57 straipsnio 2 dalį.
Iš visų šių nuostatų matyti, kad procedūros
inter partes
etapas prasideda, kai VRDT pripažįsta, jog protestas yra priimtinas. Per šešių mėnesių laikotarpį sprendimas, kuriuo protestas buvo pripažintas priimtinu ir kuriame yra akivaizdi procedūrinė klaida, gali būti atšauktas
ex officio
arba vienos iš procedūros šalių prašymu, ir dėl to protesto procedūra būtų užbaigta. Pasibaigus šiam terminui, turi vykti procedūros
inter partes
etapas, po kurio priimamas sprendimas.
Pastaruoju atveju asmuo, kuriuo atžvilgiu paduotas protestas, gali pateikti apeliaciją Apeliacinei tarybai ir tvirtinti, kad protestas yra nepriimtinas.
Teisingumo Teismas jau nusprendė, jog iš Reglamento Nr. 207/2009 62 straipsnio 1 dalies matyti, kad išnagrinėjusi apeliaciją iš esmės Apeliacinė taryba priima sprendimą dėl apeliacijos ir tai darydama gali „pasinaudoti skyriaus, atsakingo už sprendimą, kompetencijai priklausančiais įgaliojimais“, t. y. šiuo atveju išdėstyti savo nuomonę dėl protesto jį atmetant arba pripažįstant pagrįstu ir taip patvirtinant ginčijamą sprendimą arba jo nepatvirtinant (2007 m. kovo 13 d. Sprendimo
VRDT prieš Kaul
,
C-29/05 P, Rink. p. I-2213
, 56 punktas).
Šie Apeliacinės tarybos kompetencijai priklausantys įgaliojimai apima ir protesto priimtinumo kontrolę, kad prireikus asmuo, kurio atžvilgiu paduotas protestas, galėtų užginčyti tokį priimtinumą pateikdamas apeliaciją pagal Reglamento Nr. 40/94 57 straipsnio 2 dalį.
Taigi atrodo, kad asmens, kurio atžvilgiu paduotas protestas, teisių apsauga užtikrinama Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnyje numatytu atšaukimo mechanizmu ir galimybe apskųsti pagal šio reglamento 57 straipsnį.
Iš visų šių paaiškinimų matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė, pirma, du atskirus protesto procedūros etapus ir, antra, mechanizmus, leidžiančius asmeniui, kurio atžvilgiu paduotas protestas, ginčyti sprendimą, kuriuo VRDT klaidingai pripažino protestą priimtinu.
Iš viso to, kas išdėstyta matyti, kad skundžiamo sprendimo 95 ir 102 punktuose nusprendęs, jog 2008 m. gegužės 20 d. pranešimu norėta tik informuoti apeliantę apie protesto procedūros
inter partes
dalies pradžią ir paraginti ją papildyti protestą pateikiant faktų, įrodymų bei argumentų ir jog šis pranešimas yra ne sprendimas, o tik paprasčiausia procedūros organizavimo priemonė, dėl kurios neatsiranda privalomų teisinių pasekmių, Bendrasis Teismas pažeidė susijusias Įgyvendinimo reglamento 17 ir 18 taisyklių bei Reglamento Nr. 40/94 57 ir 77a straipsnių nuostatas.
Todėl skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas, nesant būtinybės nagrinėti kitų vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalių.
Dėl ieškinio pirmojoje instancijoje
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą jeigu Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
Šiuo atveju Teisingumo Teismas konstatuoja, kad ginčijamo sprendimo 17 ir 31 punktuose Apeliacinė taryba nusprendė, jog apeliacija nepagrįsta, nes Protestų skyrius teisingai pripažino, kad protestas laikomas nepaduotu.
Be to, Teisingumo Teismas konstatuoja, kad ginčijamo sprendimo 19 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad 2008 m. gegužės 20 d. pranešimas, kuriuo informuojama, jog protestas pripažintas priimtinu, yra ne sprendimas, kurį galima atšaukti pagal Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnyje numatytą procedūrą, o paprasčiausias parengiamasis pranešimas, ir kad toks pranešimas VRDT neįpareigoja.
Taigi, kaip jau buvo minėta šio sprendimo 53, 64 ir 68 punktuose, aktas, kuriuo VRDT informuoja protestą pateikusį asmenį apie tai, kad jo protestas pripažintas priimtinu, yra ne paprasčiausias šios Tarnybos pranešimas, o sprendimas dėl protesto priimtinumo, kuris gali būti atšaukiamas tik Reglamento Nr. 40/94 77a straipsnyje numatytomis sąlygomis arba panaikinamas pateikiant apeliaciją pagal to paties reglamento 57 straipsnį.
Tai reiškia, kad konstatavusi, jog minėtas aktas nebuvo atšauktas per šešių mėnesių laikotarpį, Apeliacinė taryba suklydo, kai nusprendė, jog pasibaigus šiam terminui Protestų skyrius turėjo teisę nagrinėti klausimą, ar protestas laikytinas nepaduotu dėl pavėluotai sumokėto protesto padavimo mokesčio.
Todėl ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 122 straipsnio pirmą pastraipą jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, jis sprendžia išlaidų klausimą. Pagal to paties reglamento 69 straipsnio, taikomo apeliaciniame procese pagal jo 118 straipsnį, 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi šiuo atveju apeliacinis skundas yra pagrįstas, o apeliantė prašė priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas, ši turi padengti bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
Panaikinti 2011 m. gegužės 12 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą
Jager & Polacek prieš VRDT (REDTUBE)
(
T-488/09
).

2.
Panaikinti 2009 m. rugsėjo 29 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 442/2009-4), susijusį su protesto procedūra tarp
Jager & Polacek GmbH
ir
RT Mediasolutions s. r. o.

3.
Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) padengia bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje ir apeliacinėje instancijose.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.