CELEX: 62009TJ0435
Арбитражна клауза
Договори за финансова помощ, сключени в рамките на Пета и Шеста рамкова програма за дейности на Общността в областта на изследванията и технологичното развитие и в рамките на програмата eTEN
Проекти Highway, J WeB, Care Paths, Cocoon, Secure-Justice, Qualeg, Lensis, E-Pharm Up, Liric, Grace, Clinic и E2SP
Разваляне на договорите
Възстановяване на преведените суми
Дебитни известия
Насрещен иск
Представителство на ищеца

)
Обстоятелства, предхождащи спора
[…]
Между 2000 г. и 2006 г. Европейската общност, представлявана от Комисията на Европейските общности, сключва с ищеца дванадесет договора с предмет участието му в проекти в областта на изследванията и технологичното развитие в замяна на финансова помощ, с която Комисията да поеме някои разходи, направени при изпълнението на разглежданите договори.
[…]
През ноември 2007 г. Европейската служба за борба с измамите (OLAF) поисква да бъде проведена среща с генерална дирекция (ГД) „Информационно общество и медии“ на Комисията, тъй като има подозрения, че при изпълнението на разглежданите договори ищецът е извършил измами. Въз основа на докладна записка на OLAF от 3 декември 2007 г., свързана с тази среща, Комисията решава да спре оценяването на одитния доклад, за да извърши допълнителни проверки.
[…]
На 10 юли 2009 г. Комисията изпраща писмо до адвокатите на ищеца, с което ги уведомява, от една страна, че окончателно прекратява участието му в проектите Qualeg и Cocoon, които все още са в процес на осъществяване, и от друга страна, че ще изиска да бъдат върнати преведените на ищеца суми в рамките на неговото участие в осъществяването им. Ищецът оспорва това решение с писмо от 14 юли 2009 г.
На 7 август 2009 г. Комисията изпраща на ищеца дванадесет дебитни известия с предмет възстановяването на преведените му от нея суми по дванадесетте сключени със същата договори, или на сума с общ размер 2258456,31 EUR.
Производство и искания на страните
На 22 октомври 2009 г. ищецът предявява настоящия иск в секретариата на Общия съд.
С отделен акт, внесен в секретариата на Общия съд на 3 ноември 2009 г., ищецът моли да бъде спряно изпълнението на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 10 юли 2009 г., и на дванадесетте дебитни известия, издадени на 7 август 2009 г. Тъй като условието за неотложност не е изпълнено, тази молба е отхвърлена с определение на председателя на Общия съд от 15 март 2010 г., като той не се произнася по съдебните разноски.
В писмената си защита, внесена в секретариата на Общия съд на 26 януари 2010 г., Комисията предявява насрещен иск ищецът да бъде осъден да ѝ заплати сумите, споменати в дебитните известия.
Ищецът моли Общия съд:
—
да обяви иска за допустим,
—
да постанови, че и при проверката на място, извършена от OLAF на 8 и на 12 декември 2008 г., и в последващите проект за одитен доклад и окончателен одитен доклад, и в съдържащото се в писмото от 10 юли 2009 г. решение за разваляне на договорите, с които ищецът участва в проектите Qualeg и Cocoon, както и в дебитните известия от 7 август 2009 г. са допуснати нередности, поради което те трябва да бъдат обявени за незаконни и нищожни,
—
да обяви всички договори, сключени между ищеца и Комисията, за действителни,
—
в допълнение, да постанови, че твърденията на Комисията са необосновани,
—
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията моли Общия съд:
—
да обяви иска за недопустим,
—
да обяви, че и съдържащото се в писмото от 10 юли 2009 г. решение за разваляне на договорите, с които ищецът участва в проектите Qualeg и Cocoon, и дебитните известия от 7 август 2009 г. са съобразени с разглежданите договори,
—
като насрещно искане, да разпореди на ищеца да ѝ възстанови сумата от 2258456,31 EUR, която съответства на посочения в дебитните известия размер, ведно с лихвите, считано от определения в посочените известия падеж на плащането,
—
да осъди ищеца да заплати съдебните разноски.
В писмената реплика ищецът по същество повторно излага исканията, фигуриращи в исковата молба, и добавя искане Общият съд да отхвърли исканията на Комисията.
От правна страна
I –
По иска
Съгласно член 113 от Процедурния правилник Общият съд може по всяко време служебно, след изслушване на страните, да се произнесе относно липсата на абсолютни процесуални предпоставки, или да установи, че не следва да се произнася по делото.
Член 19 от Статута на Съда, приложим към производството пред Общия съд по силата на член 53 от този статут, предвижда, че страните, различни от държавите членки, от държавите, страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП), от Надзорния орган на ЕАСТ и от институциите на Европейския съюз, трябва да бъдат представлявани от адвокат, който има право да практикува пред съд на държава членка или на друга държава, страна по Споразумението за ЕИП.
С писмо от 6 март 2012 г. упълномощените да представляват ищеца адвокати уведомяват Общия съд, че повече не желаят да представляват това лице, тъй като не могат да установят връзка с него, че ищецът вече не е вписан в дружествения регистър и че не е изпълнил паричните си задължения към тях.
С писмо от 26 март 2012 г. секретариатът на Общия съд уведомява посочените адвокати, че цялата кореспонденция по настоящото дело ще продължи да им бъде изпращана до момента, в който ищецът определи нови представители.
С процесуално-организационно действие от 13 юни 2012 г. Общият съд иска от тези адвокати:
—
да представят доказателство, че са уведомили ищеца за решението си повече да не го представляват по настоящото дело,
—
с препоръчано писмо с обратна разписка:
—
да поискат от ищеца най-късно до 2 юли 2012 г. да определи нови представители,
—
да го уведомят, че ако същият не определи такива в предоставения срок, Общият съд смята служебно да постанови, че искът е останал без предмет,
—
да представят доказателство за изпращането на горепосоченото писмо.
Тези адвокати изпълняват искането на Общия съд с писмо от 20 юни 2012 г.
Предоставеният на ищеца срок да определи нови представители е изтекъл на 2 юли 2012 г. в полунощ, като същият не е уведомил Общия съд, че е определил такива.
С процесуално-организационно действие от 10 юли 2012 г. Общият съд поканва страните да представят своите становища във връзка с възможността той служебно да постанови, че искът е останал без предмет и че липсва основание за произнасяне по него, понеже, доколкото ищецът не е определил нов представител в предоставения му от Общия съд срок, той повече не е представляван от адвокат.
Комисията е представила своето становище с писмо от 25 юли 2012 г. Ищецът не е представил становище.
Предвид бездействието на ищеца след процесуално-организационното действие от 13 юни 2012 г., посочено в точка 28 по-горе, на основание на член 113 от Процедурния правилник следва служебно да се постанови, че искът е останал без предмет и че липсва основание за произнасяне (вж. в този смисъл Определение на Общия съд от 20 юни 2008 г. по дело Leclercq/Комисия, T‑299/06, непубликувано в Сборника, точка 15, Определение на Общия съд от 2 септември 2010 г. по дело Spitzer/СХВП — Homeland Housewares (Magic Butler), T‑123/08, непубликувано в Сборника, точка 8 и Определение на Общия съд от 16 май 2012 г. по дело La City/СХВП — Bücheler и Ewert (citydogs), T‑444/09, точка 12).
Следователно липсва основание за произнасяне по искането на Комисията Общият съд да обяви иска за недопустим.
II –
По насрещния иск, предявен от Комисията
С писма от 2 и от 25 юли 2012 г. Комисията моли Общия съд да се произнесе по насрещния ѝ иск дори ако приеме, че липсва основание за произнасяне по иска, предявен от ищеца. Целта на насрещния иск на Комисията е Общият съд да осъди ищеца да ѝ възстанови сумата от 2258456,31 EUR, която съответства на сбора от преведените му суми в рамките на изпълнението на дванадесетте сключени с нея договори, ведно с лихвите, считано от падежа на плащането, определен в издадените на 7 август 2009 г. дебитни известия.
A –
Предварителни бележки
Преди да се провери дали настоящото решение, че липсва основание за произнасяне по иска, предявен от ищеца, е пречка Общият съд да се произнесе по насрещния иск на Комисията, трябва да се прецени дали Общият съд има компетентност да разгледа настоящия спор.
Съгласно член 238 ЕО юрисдикциите на Съюза са компетентни да се произнасят по силата на арбитражна клауза, съдържаща се в договор, отнасящ се към публичното или частното право, сключен от Съюза или от негово име.
Съгласно съдебната практика компетентността на Общия съд да разглежда въз основа на арбитражна клауза спор, свързан с договор, се преценява с оглед на тази разпоредба и на текста на самата клауза (Решение на Съда от 8 април 1992 г. по дело Комисия/Feilhauer,
C-209/90, Recueil, стр. I-2613
, точка 13 и Решение на Общия съд от 9 февруари 2010 г. по дело Evropaïki Dynamiki/Комисия, T‑340/07, непубликувано в Сборника, точка 76). Тази компетентност е отклонение от общия режим и поради това следва да се тълкува ограничително (Решение на Съда от 18 декември 1986 г. по дело Комисия/Zoubek,
426/85, Recueil, стр. 4057
, точка 11 и Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. по дело Комисия/Arci Nuova associazione comitato di Cagliari et Gessa, T‑259/09, непубликувано в Сборника, точка 39). Следователно Общият съд може, от една страна, да се произнесе по спор, произтичащ от договор, само ако страните са изразили воля да му предоставят такава компетентност (Решение по дело Комисия/Arci Nuova associazione comitato di Cagliari и Gessa, посочено по-горе, точка 39), и от друга страна, да разглежда само искания, които произтичат от съдържащия арбитражната клауза договор или имат пряка връзка с произтичащите от него задължения (Решение по дело Комисия/Zoubek, посочено по-горе, точка 11).
В случая е безспорно, че всеки от дванадесетте договора, сключени между ищеца и Комисията, съдържа арбитражна клауза, която предоставя компетентност на Общия съд да разглежда споровете относно действителността, прилагането и тълкуването на тези договори. Такава клауза фигурира в член 13 от договорите, сключени на основание на Шестата рамкова програма, и в член 5 от договорите, сключени на основание на Петата рамкова програма, както и на основание на програмата eTEN.
В допълнение следва да се отбележи, че в писмената си защита Комисията е споменала договорните уговорки, въз основа на които е предявила насрещния си иск, а именно член 26, параграф 3 от общите условия, приложими към сключените на основание на Петата рамкова програма договори, точка II.29, параграф 1 и точка II.31, параграф 1 от общите условия, приложими към сключените на основание на Шестата рамкова програма договори, и член 17, параграф 4 от общите условия, приложими към сключените на основание на програмата eTEN договори. Тези уговорки позволяват на Комисията да иска недължимо изплатените суми да бъдат възстановени от лицата, които са ги получили.
Ето защо насрещният иск се основава на разглежданите договори и на произтичащите от тях права и задължения по смисъла на съдебната практика, напомнена в точка 38 по-горе.
Освен това съгласно съдебната практика в общностната система от правни способи за защита компетентността за произнасяне по исковата молба или жалбата обуславя компетентността за произнасяне по всеки предявен в същото производство насрещен иск, който произтича от същия акт или от същото обстоятелство, предмет на исковата молба или жалбата. Основание на тази компетентност са интересът от процесуална икономия и предимството, което е признато на първоначално сезирания съд — съображения, които са всеобщо признати и в процесуалните системи на държавите членки (вж. Определение на Съда от 27 май 2004 г. по дело Комисия/IAMA Consulting, C‑517/03, непубликувано в Сборника, точка 17 и цитираната съдебна практика).
Следователно Общият съд по принцип е компетентен да се произнесе по насрещния иск, предявен от Комисията.
Освен това се налага изводът, че доколкото целта на насрещния иск на Комисията е ищецът да бъде осъден да заплати сумите, споменати в дебитните известия от 7 август 2009 г., този иск има различен предмет от искането претенциите на ищеца да бъдат отхвърлени, а именно дебитните известия да бъдат отменени.
Липсата на основание за произнасяне по иска, предявен от ищеца, обаче не може да удовлетвори Комисията, тъй като не води до осъждането на ищеца да заплати сумите, споменати в дебитните известия.
Ето защо, от една страна, насрещният иск на Комисията запазва предмета си, въпреки че искът, предявен от ищеца, е лишен от такъв, и от друга — Комисията запазва своя интерес насрещният ѝ иск да бъде уважен.
Също така е уместно да се отбележи, че произнасянето по насрещния иск на Комисията я освобождава от задължението да предяви нов иск, доколкото, както тя посочва в писмото си от 25 юли 2012 г., страните вече са имали възможност да изложат всички доводи, които смятат да изтъкнат по настоящото дело. Следователно подобно решение е обосновано от съображения за процесуална икономия.
Нещо повече, както Комисията правилно изтъква в посоченото по-горе писмо, произнасянето по насрещния ѝ иск не накърнява правото на защита на ищеца. Всъщност към момента, в който възниква основанието за непроизнасяне по иска, а именно неопределянето на нови представители в предоставения срок, писмената фаза на производството е била приключила. Следователно в писмената си реплика ищецът е имал възможност да представи доводи в отговор на насрещния иск на Комисията — нещо, което същият е направил. Освен това ищецът е бил уведомен чрез представителите си за откриването на устната фаза на производството и за провеждането на устни състезания на 13 декември 2012 г.
От предходното следва, че Общият съд трябва да се произнесе по насрещния иск, предявен от Комисията.
Б –
По основателността на насрещния иск
Целта на насрещния иск на Комисията e ищецът да бъде осъден, от една страна, да ѝ възстанови всички недължимо получени от него суми при изпълнението на дванадесетте договора, сключени със същата, и от друга — да ѝ изплати мораторните лихви върху тези суми, считано от падежа на плащането, определен в дебитните известия от 7 август 2009 г.
Конкретните суми, споменати в дебитните известия за всеки от разглежданите проекти, са:
—
Lensis: 257598,49 EUR,
—
E-Pharm Up: 153227,00 EUR,
—
Liric: 36694,12 EUR,
—
Grace: 493735,91 EUR,
—
Cocoon: 201387,39 EUR,
—
Secure-Justice: 217564,26 EUR,
—
Qualeg: 291371,53 EUR,
—
Care Paths: 144352,41 EUR,
—
Highway: 76000,00 EUR,
—
J WeB: 70807,45 EUR,
—
E2SP: 120717,75 EUR,
—
Clinic: 195000,00 EUR.
1. По връщането на недължимо платеното
[…]
Ето защо следва да се приеме, че в съответствие със сключените с ищеца договори Комисията иска — с дванадесетте дебитни известия, изпратени му на 7 август 2009 г. — да ѝ бъде възстановена сумата от 2258456,31 EUR, т.е. сборът на преведените на ищеца суми по силата на тези договори.
Освен това, доколкото ищецът не оспорва споменатите в дебитните известия суми, искането на Комисията ищецът да бъде осъден да ѝ възстанови сумата от 2258456,31 EUR, получена от него без основание, следва да бъде уважено.
2. По мораторните лихви
Комисията моли ищецът да бъде осъден да ѝ изплати мораторните лихви върху споменатите в дебитните известия от 7 август 2009 г. суми, считано от падежа на плащането, определен в посочените дебитни известия.
[…]
Следователно ищецът трябва да бъде осъден да заплати предвидените лихви, съгласно процесните договори, с припомнените в точки 152, 153 и 154 по-горе уговорки, считано от падежите, предвидени в съответните дебитни известия.
[…]

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (осми състав)
реши:

1)
Липсва основание за произнасяне по иска, предявен от GL2006 Europe Ltd.

2)
Осъжда GL2006 Europe да преведе на Европейската комисия сумата от 2258456,31 EUR ведно с лихвите, считано от падежите, предвидени в дебитните известия от 7 август 2009 г.

3)
Осъжда GL2006 Europe да заплати съдебните разноски.

Truchot
Martins Ribeiro
Popescu
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 16 септември 2013 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.
(
)	Възпроизведени са само точките от настоящото решение, чието публикуване Общият съд счита за уместно.