CELEX: 62013CJ0606
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Direktīva 2003/96/EK
4. un 21. pants
Direktīva 2008/118/EK
Direktīva 92/12/EEK
3. panta 1. punkts
Piemērošanas joma
Dalībvalsts tiesiskais regulējums
Kodolreaktora siltumenerģijas nodokļa iekasēšana

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt, pirmkārt, Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (
OV L 283, 51. lpp.
), 4. panta 2. punktu un 21. panta 5. punktu un, otrkārt, Padomes 2008. gada 16. oktobra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (
OV 2009, L 9, 12. lpp.
), 1. panta 1. punktu.
Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
OKG AB
(turpmāk tekstā – “
OKG
”) un
Skatteverket
(nodokļu administrācija) par pēdējās lēmumu aplikt
OKG
ar kodolreaktora siltumenerģijas nodokli.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīvas 2003/96 1. pants ir izteikts šādi:
“Dalībvalstis uzliek nodokļus energoproduktiem un elektroenerģijai saskaņā ar šo direktīvu.”
Šīs direktīvas 2. pantā ir paredzēts:
“1.   Šajā direktīvā termins “energoprodukti” attiecas uz produktiem, kuri:
a)
atbilst KN kodiem 1507 līdz 1518, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu;
[..]
h)
atbilst KN kodam 3824 90 99, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu.
2.   Šī direktīva attiecas arī uz elektroenerģiju, kas atbilst KN kodam 2716.
3.   Ja energoprodukti tiek paredzēti izmantošanai, piedāvāti tirdzniecībā vai izmantoti par motordegvielu vai kurināmo, tiem energoproduktiem, kuriem nodokļa līmenis nav noteikts šajā direktīvā, nodokli uzliek atbilstoši to izmantošanai pēc ekvivalenta kurināmā vai motordegvielas likmes.
[..]
4.   Šī direktīva neattiecas uz:
[..]
b)
šādiem energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanas veidiem:
—
energoproduktiem, kurus izmanto citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo,
[..].”
Saskaņā ar minētās direktīvas 3. pantu:
“Atsauces [Padomes 1992. gada 25. februāra] Direktīvā 92/12/EEK [par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (
OV L 76, 1. lpp.
)] uz “minerāleļļu” un “akcīzes nodokli”, ciktāl tas attiecas uz minerāleļļām, attiecas uz visiem energoproduktiem, elektroenerģiju un attiecīgi šās direktīvas 2. pantā un 4. panta 2. daļā minētajiem valsts netiešajiem nodokļiem.”
Šīs pašas direktīvas 4. panta 2. punktā ir noteikts:
“Šajā direktīvā “nodokļu līmenis” ir kopējā maksa, ko uzliek attiecībā uz visiem netiešajiem nodokļiem (izņemot [pievienotās vērtības nodokli]), kurus tieši vai netieši aprēķina atbilstoši energoproduktu un elektroenerģijas daudzumam, laižot apgrozībā.”
Direktīvas 2003/96 21. panta 5. punktā ir paredzēts:
“Piemērojot Direktīvas 92/12/EEK 5. un 6. pantu, elektroenerģiju un dabas gāzi apliek ar nodokli, un to maksā izplatītājs vai otrreizējais izplatītājs piegādes brīdī. [..]”
Saskaņā ar Direktīvas 92/12 1. pantu:
“1.   Šī direktīva nosaka režīmu precēm, kam uzliek akcīzes nodokli un citus netiešos nodokļus, kurus tieši vai netieši uzliek to patēriņam, izņemot pievienotās vērtības nodokli un Kopienas noteiktus nodokļus.
[..]”
Šīs direktīvas 3. panta 1. punktā ir precizēts:
“Šo direktīvu Kopienas līmenī piemēro šādām precēm, kā tās definētas attiecīgās direktīvās:
—
minerāleļļām,
—
alkoholam un alkoholiskajiem dzērieniem,
—
tabakas izstrādājumiem.”
Direktīvas 2008/118 1. panta 1. punktā ir noteikts:
“Šī direktīva nosaka vispārēju režīmu attiecībā uz akcīzes nodokli, ko tieši vai netieši uzliek šādu preču patēriņam (turpmāk “akcīzes preces”):
a)
energoprodukti un elektroenerģija, uz ko attiecas Direktīva 2003/96/EK;
[..].”
Saskaņā ar šīs direktīvas 47. pantu:
“1.   Direktīvu 92/12/EEK atceļ no 2010. gada 1. aprīļa.
[..]
2.   Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu.”
Zviedrijas tiesības
Likuma (2000:466) par kodolreaktora siltumenerģijas nodokli [
lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer
] 1. pantā ir paredzēts:
“Pamatojoties uz šo likumu, valstij ir maksājams kodolreaktora siltumenerģijas nodoklis. Šī likuma izpratnē “siltumenerģija” nozīmē kodolreaktora siltuma ražošanas jaudu.”
Šī likuma 2. pantā ir precizēts, ka “nodoklis ir jāmaksā par katru kalendāro mēnesi, kurā ir spēkā kodolreaktora īpašumtiesību un ekspluatācijas atļauja. Nodokļa maksāšanas pienākums beidzas, beidzoties atļaujas derīguma termiņam vai to atceļot pirms kalendārā mēneša beigām”.
Saskaņā ar minētā likuma 3. pantu:
“Personai, kurai ir tiesības būt par kodolreaktora īpašnieku un veikt ekspluatāciju, ir jāmaksā nodoklis.”
Šā paša likuma 5. pantā ir noteikts:
“Ja kodolreaktors nepārtraukti nav ekspluatēts ilgāk par 90 dienām pēc kārtas, tiek piemērots atskaitījums SEK [Zviedrijas kronu] 415 [(apmēram EUR 43,54)] apmērā par siltumenerģijas megavatu, kas ir saražots laikposmā, kas sākas pēc šī laikposma.”
Pamatlietas fakti un prejudiciālie jautājumi
OKG
apsaimnieko kodolreaktoru. Tā par taksācijas laikposmiem – 2009. gada aprīli, maiju un jūniju – samaksāja kodolreaktora siltumenerģijas nodokli.
Pēc tam šī sabiedrība apstrīdēja lēmumu par aplikšanu ar šo nodokli un lūdza [nodokļu] administrācijai minēto nodokli atmaksāt. Savas prasības pamatojumam tā tostarp norādīja, ka praksē šis nodoklis esot akcīzes nodoklis par elektrības ražošanu, kas esot pretrunā Direktīvas 2003/96 4. panta 2. punktam un 21. panta 5. punktam.
Tā kā nodokļu administrācija atstāja negrozītu savu sākotnējo lēmumu,
OKG
cēla prasību
förvaltningsrätten i Falun
(Fālunas Administratīvā tiesa). Tā prasību noraidīja, uzskatot, ka aplūkotais nodoklis neattiecoties ne uz Direktīvu 2003/96, ne Direktīvu 2008/118.
OKG
pārsūdzēja šo spriedumu iesniedzējtiesā. Šī sabiedrība uzskata, ka kodolreaktora siltumenerģijas nodoklis praksē ir uzskatāms par akcīzes nodokli par elektrības ražošanu, ņemot vērā pastāvošo ciešo saikni starp reaktora siltumenerģiju un tā ražoto elektrību. Šādas saiknes esamību vēl jo vairāk pamato tas, ka, ja elektrības ražošana tiktu pārtraukta laikposmā, kas pārsniedz 90 dienas pēc kārtas, nodoklis netiktu iekasēts.
Visbeidzot
OKG
uzskata, ka situācija ir analoga spriedumam lietā Braathens (
C‑346/97
,
EU:C:1999:291
), kurā Tiesa konstatēja, ka nodoklis, kas tiek aprēķināts pēc vienotas likmes, atkarībā no paredzamā lidaparāta ogļūdeņraža emisijas faktiski attiecas uz lidaparātu degvielas patēriņu un ka tādējādi ir piemērojama Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz minerāleļļām (
OV L 316, 12. lpp.
), un aplūkotais nodoklis ir pretrunā šai direktīvai.
Savukārt nodokļu administrācija uzskata, ka aplūkotais nodoklis ir vienotas likmes uz maksimālās atļautās kodolreaktora siltuma ražošanas jaudas pamata piemērojams nodoklis, nevis mainīgas likmes nodoklis, kas atkarīgs no faktiski saražotās elektrības apjoma. Tā uzstāj, ka šis nodoklis tiek iekasēts arī tad, ja ražošana ir apturēta. Minēto nodokli varētu nepiemērot tikai ārkārtējā darbības apturēšanas gadījumā, kas bez pārtraukuma ilgst vairāk par 90 dienām.
Šādos apstākļos
Kammarrätten i Sundsvall
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Direktīvas 2003/96 4. panta 2. punktā ir paredzēts, ka “nodokļu līmenis” ir kopējā maksa, ko uzliek attiecībā uz visiem netiešajiem nodokļiem (izņemot [pievienotās vērtības nodokli]), kurus tieši vai netieši aprēķina atbilstoši energoproduktu un elektroenerģijas daudzumam, laižot apgrozībā. Saskaņā ar šīs direktīvas 21. panta 5. punktu elektroenerģiju apliek ar nodokli un to maksā izplatītājs vai otrreizējais izplatītājs piegādes brīdī. Vai ar šiem pantiem ir aizliegta kodolreaktora siltumenerģijas aplikšana ar nodokli?
2)
Vai siltumenerģijas nodoklis ir akcīzes nodoklis, ko tieši vai netieši uzliek šādu preču (akcīzes preču) patēriņam, kā tas ir norādīts Direktīvas 2008/118 1. panta 1. punktā?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Uzdodot pirmo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2003/96 4. panta 2. punkts un 21. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts iekasēt nodokli par kodolreaktoru siltumenerģiju.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka pirmā jautājuma, kā to formulējusi iesniedzējtiesa, pamatā ir premisa, saskaņā ar kuru Direktīva 2003/96
ratione materiae
ir piemērojama pamatlietā. Saskaņā ar šīs direktīvas 1. pantu tās piemērošanas joma attiecas tikai uz nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, kas ir definēta attiecīgi minētās direktīvas 2. panta 1. un 2. punktā.
Šādos apstākļos vispirms ir jāpārbauda, vai jēdziens “kodolreaktora siltumenerģija”, kas tiek saprasta kā šī reaktora spēja ražot siltumu, ietilpst Direktīvas 2003/96 piemērošanas jomā.
Pirmkārt, ir jāatgādina, ka šīs direktīvas 2. panta 1. punktā šajā direktīvā lietotais jēdziens “energoprodukti” ir definēts, izveidojot izsmeļošu to produktu sarakstu, kas ietilpst šī jēdziena definīcijā, atsaucoties uz kombinētās nomenklatūras kodiem (spriedums Kernkraftwerke Lippe-Ems,
C‑5/14
,
EU:C:2015:354
,
47.
punkts).
Tā kā kodolreaktora siltumenerģijas šajā sarakstā nav, to nevar uzskatīt par energoproduktu Direktīvas 2003/96 izpratnē.
Šādu interpretāciju apstiprina minētās direktīvas 2. panta 1. un 3. punkts un 4. punkta b) apakšpunkts, no kuriem izriet, ka ar “energoprodukta” jēdzienu apzīmē tikai tādus produktus, kurus ir paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu. Tā tas nav kodolreaktora siltumenerģijas gadījumā, jo ar to apzīmē reaktora spēju ražot siltumu.
Tādējādi kodolreaktora siltumenerģija neietilpst “energoproduktu” jēdzienā Direktīvas 2003/96 izpratnē.
Otrkārt, ir jānorāda, ka Direktīvas 2003/96 2. panta 2. punktā ir paredzēts, ka elektrība tiek definēta atbilstoši KN kodam 2716.
Šajā ziņā un ņemot vērā jēdzienu “kodolreaktora siltumenerģijas nodoklis”, kā tas ir definēts šī sprieduma 28. punktā, ir jānorāda, ka pamatlietā aplūkotais nodoklis tiek noteikts kā noteikta summa mēnesī, kas ir aprēķināta, pamatojoties uz teorētisku vērtību, proti, valsts administrācijas izsniegtajā atļaujā par kodolreaktora iegūšanu īpašumā un apsaimniekošanu katram kodolreaktoram noteikto maksimālo siltumenerģijas megavatu daudzumu. Turklāt atļaujas par kodolreaktora iegūšanu īpašumā un apsaimniekošanu īpašnieks ir apliekams ar siltumenerģijas nodokli pat tad, ja šis reaktors netiek izmantots, izņemot ārkārtas darbības apturēšanas laikposmus, kas pārsniedz 90 dienas pēc kārtas.
Tādējādi nav nekādas saiknes starp pamatlietā aplūkotā nodokļa iekasējamības gadījumu, no vienas puses, un šī reaktora faktisku elektroenerģijas ražošanu, no otras puses.
Tādējādi pamatlietā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā kodolreaktora siltumenerģija neietilpst “elektroenerģijas” jēdzienā Direktīvas 2003/96 izpratnē.
Treškārt, ir jākonstatē, ka, ņemot vērā šī sprieduma 31. un 32. punktā norādītos apsvērumus, nevar uzskatīt, ka pamatlietā aplūkotais nodoklis tiktu tieši vai netieši aprēķināts atbilstoši faktiskajam elektroenerģijas daudzumam, “laižot apgrozībā”, Direktīvas 2003/96 4. panta 2. punkta izpratnē.
Tāpat nevar uzskatīt, ka pastāvētu cieša un nedalāma saikne starp nodokļa iekasējamības gadījumu un attiecīgā kodolreaktora ražotās elektroenerģijas patēriņu sprieduma Braathens (
C‑346/97
,
EU:C:1999:291
,
23.
punkts) izpratnē.
No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka pamatlietā aplūkotais nodoklis, ar kuru tiek aplikta kodolreaktora siltumenerģija, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
Tādējādi uz pirmo uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2003/96 4. panta 2. punkts un 21. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts iekasēt nodokli par kodolreaktoru siltumenerģiju, jo šis nodoklis neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
Par otro jautājumu
Vispirms ir jānorāda, ka saskaņā ar Direktīvas 2008/118 47. pantu Direktīva 92/12 kopš 2010. gada 1. aprīļa ir atcelta. Tā kā pamatlietā aplūkotie taksācijas periodi ir pirms šī datuma, otrais jautājums ir jāizvērtē atbilstoši Direktīvas 92/12 noteikumiem.
Tādējādi ar otro jautājumu ir jāsaprot, ka iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīva 92/12 ir jāinterpretē tādējādi, ka kodolreaktora siltumenerģijas nodoklis ir uzskatāms par “akcīzes nodokli” šīs direktīvas izpratnē.
Saskaņā ar minētās direktīvas 3. panta 1. punktu tā ir piemērojama minerāleļļām, alkoholam un alkoholiskajiem dzērieniem, kā arī tabakas izstrādājumiem, kas ir definēti attiecīgajās direktīvās.
No Direktīvas 2003/96 3. panta izriet, ka papildus šo produktu aplikšanai ar nodokli Direktīvā 92/12 tiek regulēta arī Direktīvas 2003/96 2. pantā un 4. panta 2. punktā norādīto preču, tostarp – elektroenerģijas patēriņa, aplikšana ar nodokli.
Šajā ziņā Tiesa šī sprieduma 36. punktā jau ir konstatējusi, ka pamatlietā aplūkotais nodoklis neietilpst Direktīvas 2003/96 piemērošanas jomā. Tādējādi šāds nodoklis neietilpst arī Direktīvas 92/12 piemērošanas jomā.
Tādējādi uz otro uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīva 92/12 ir jāinterpretē tādējādi, ka nodoklis, ar kuru ir aplikta kodolreaktora siltumenerģija, nav uzskatāms par “akcīzes nodokli” šīs direktīvas izpratnē.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (septītā palāta) nospriež:

1)
Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 4. panta 2. punkts un 21. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts iekasēt nodokli par kodolreaktoru siltumenerģiju, jo šis nodoklis neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā;

2)
Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīva 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību ir jāinterpretē tādējādi, ka nodoklis, ar kuru ir aplikta kodolreaktora siltumenerģija, nav uzskatāms par akcīzes nodokli šīs direktīvas izpratnē.

[Paraksti]
(
*
)   Tiesvedības valoda – zviedru.