CELEX: 62010CJ0150
Poľnohospodárstvo
Spoločná organizácia trhov
Cukor
Povaha a rozsah dočasných kvót pridelených podniku vyrábajúcemu cukor
Možnosť podniku, ktorému bola poskytnutá reštrukturalizačná pomoc na hospodársky rok 2006/2007, využiť dočasnú kvótu, ktorá mu bola pridelená
Výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť, a pokuty uplatniteľnej v prípade nedodržania záväzkov v rámci plánu reštrukturalizácie
Zásada ne bis in idem

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 bodu 6 a článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 320/2006 z 20. februára
2006, ktorým sa stanovuje dočasný režim pre reštrukturalizáciu cukrovarníckeho priemyslu v Spoločenstve a ktorým sa mení a dopĺňa
nariadenie (ES) č. 1290/2005 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 58, s. 42), článku 9 nariadenia
Komisie (ES) č. 493/2006 z 27. marca 2006, ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v rámci reformy spoločnej organizácie
trhu v sektore cukru a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002 (Ú. v. EÚ L 89, s. 11),
článku 4 nariadenia Komisie (ES) č. 967/2006 z 29. júna 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné podmienky uplatňovania nariadenia
Rady (ES) č. 318/2006 v súvislosti s výrobou mimo kvót v sektore cukru (Ú. v. EÚ L 176, s. 22), článkov 26 a 27 nariadenia
Komisie (ES) č. 968/2006 z 27. júna 2006, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá implementácie nariadenia č. 320/2006 (Ú. v. EÚ
L 176, s. 32), ako aj zásad
ne bis in idem
, proporcionality a zákazu diskriminácie.
Tento návrh bol podaný v rámci dvoch sporov medzi Bureau d’intervention et de restitution belge (ďalej len „BIRB“) a Beneo-Orafti
SA (ďalej len „Beneo-Orafti“) týkajúcich sa jednak vrátenia reštrukturalizačnej pomoci, jednak zaplatenia poplatku za výrobu
cukru mimo kvóty.

Právny rámec

Spoločná organizácia trhov v sektore cukru
Článok 1 nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 z 20. februára 2006 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru (Ú. v. EÚ L 58,
s. 1) nazvaný „Rozsah pôsobnosti“ stanovuje v odseku 2:
„Hospodársky rok pre výrobky [podliehajúce spoločnej organizácii trhov v sektore cukru] sa začína 1. októbra a končí 30. septembra
nasledujúceho roka.
Hospodársky rok 2006/2007 sa však začne 1. júla 2006 a skončí 30. septembra 2007.“
Článok 7 tohto nariadenia nazvaný „Prideľovanie kvót“ stanovuje:
„1.      Kvóty na výrobu cukru, izoglukózy a inulínového sirupu na vnútroštátnej a regionálnej úrovni sú stanovené v prílohe III.
2.      Členský štát pridelí kvótu každému podniku, ktorý vyrába cukor, izoglukózu alebo inulínový sirup a je zriadený na jeho území
a schválený podľa článku 17.
…“
Kapitola 3 uvedeného nariadenia nazvaná „Výroba mimo kvóty“ obsahuje články 12 až 15 tohto nariadenia.
Podľa znenia článku 12 nariadenia č. 318/2006 nazvaného „Rozsah pôsobnosti“:
„Cukor, izoglukózu alebo inulínový sirup vyrobený počas hospodárskeho roku nad kvótu uvedenú v článku 7 možno:
a)      použiť na výrobu určitých výrobkov uvedených v článku 13;
b)      preniesť do výrobnej kvóty nasledujúceho hospodárskeho roku v súlade s článkom 14;
c)      použiť v osobitnom zásobovacom režime pre najvzdialenejšie regióny…
alebo
d)      vyviezť v rámci množstevného limitu stanoveného v súlade s postupom uvedeným v článku 39 ods. 2 za dodržania záväzkov vyplývajúcich
z dohôd uzavretých podľa článku 300 zmluvy.
Iné množstvá sa považujú za nadbytočné v zmysle článku 15 [Iné nadbytočné množstvá podliehajú poplatku za nadbytočné množstvo
uvedenému v článku 15 –
neoficiálny preklad
].“
Článok 15 nariadenia č. 318/2006 s názvom „Poplatok za nadbytočné množstvo“ stanovuje:
„1.      Nadbytočné množstvo [Poplatok za nadbytočné množstvo –
neoficiálny preklad
] sa ukladá na množstvá:
a)      nadbytočného cukru, nadbytočnej izoglukózy a nadbytočného inulínového sirupu vyrobeného počas ktoréhokoľvek hospodárskeho
roku okrem množstiev prevedených do výrobnej kvóty nasledujúceho hospodárskeho roku… alebo množstiev uvedených v článku 12
písm. c) a d);
…
2.      Nadbytočné množstvo [Poplatok za nadbytočné množstvo –
neoficiálny preklad
] sa určí… na dostatočne vysokej úrovni, aby sa zabránilo hromadeniu množstiev uvedených v odseku 1.
…“
Odôvodnenie č. 10 nariadenia č. 493/2006 uvádza:
„V článku 1 ods. 2 nariadenia… č. 318/2006 sa stanovuje, že hospodársky rok začína 1. októbra a končí 30. septembra. Hospodársky
rok 2005/2006, tak ako je vymedzený v nariadení [Rady] (ES) č. 1260/2001 [z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní trhu v sektore
cukru (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 03/033, s. 17)], sa však končí 30. júna 2006. Hospodársky rok 2006/2007 sa preto stanovil
ako obdobie začínajúce 1. júla 2006 a končiace 30. septembra 2007, takže zahŕňa 15 mesiacov. Na hospodársky rok 2006/2007
by sa malo ustanoviť zvýšenie kvót a tradičných potrieb rafinácie, ktoré predtým zodpovedali 12 mesiacom a ktoré sa po tomto
hospodárskom roku budú vzťahovať na 12 mesiacov, pričom treba vziať do úvahy tri dodatočné mesiace, aby sa zabezpečilo pridelenie,
ktoré zodpovedá prideleniu v predchádzajúcich a nasledujúcich hospodárskych rokoch. Tieto prechodné kvóty sa musia vzťahovať
na výrobu cukru od začiatku hospodárskeho roku 2006/2007, ktorý pochádza z cukrovej repy zasiatej pred 1. januárom 2006.“
Článok 9 nariadenia č. 493/2006 nazvaný „Dočasné kvóty“ stanovuje v odsekoch 3 a 4:
„3.      Na hospodársky rok 2006/2007 sa členským štátom udeľuje dočasná kvóta na inulínový sirup vo výške 80 180 ton sušiny, vyjadrených
ekvivalentom bieleho cukru/izoglukózy, podľa rozdelenia uvedeného v časti C prílohy II.
4.      Pokiaľ ide o dočasné kvóty stanovené v odsekoch 1, 2 a 3:
a)      nepodliehajú platbe dočasnej reštrukturalizačnej sumy stanovenej v článku 11 ods. 2 nariadenia… č. 320/2006;
b)      nevzťahuje sa na ne vyplácanie pomoci stanovenej v nariadení… č. 320/2006.“
Článok 3 nariadenia č. 967/2006 s názvom „Výška odvodu“ stanovuje v odseku 1:
„Odvod ustanovený v článku 15 nariadenia… č. 318/2006 je stanovený na 500 [eur] za tonu.“
Článok 4 nariadenia č. 967/2006 nazvaný „Presahujúce množstvá, na ktoré sa vzťahujú odvody“ uvádza v odseku 1:
„Odvody platí výrobca za vyrobené množstvo, ktoré presahuje jeho výrobnú kvótu na daný hospodársky rok.
Odvod sa však nevyberá za množstvá uvedené v odseku 1, ktoré boli:
a)      dodané spracovateľovi do 30. novembra nasledujúceho hospodárskeho roku, aby sa použili na výrobu výrobkov uvedených v prílohe;
b)      prenesené v súlade s článkom 14 nariadenia… č. 318/2006 a v prípade cukru uskladnené výrobcom až do posledného dňa príslušného
hospodárskeho roku;
c)      dodané do 31. decembra nasledujúceho hospodárskeho roku v rámci osobitného režimu zásobovania najvzdialenejších regiónov…
d)      vyvezené do 31. decembra nasledujúceho hospodárskeho roku na základe vývozného povolenia;
e)      zničené alebo poškodené bez možnosti náhrady za okolností, ktoré uzná príslušný orgán členského štátu.“

Dočasný režim na reštrukturalizáciu cukrovarníckeho priemyslu v Európskej únii
Odôvodnenia č. 1 a 5 nariadenia č. 320/2006 stanovujú:
„(1)      V dôsledku vývoja v rámci Spoločenstva i na medzinárodnej úrovni čelí cukrovarnícky priemysel v Spoločenstve štrukturálnym
problémom, ktoré by mohli vážne ohroziť konkurencieschopnosť, dokonca životaschopnosť tohto priemyslu ako celku. Tieto problémy
nie je možné účinne riešiť použitím nástrojov riadenia trhu, ako je ustanovené v spoločnej organizácii trhu s cukrom. Na uvedenie
programu výroby a obchodovania s cukrom Spoločenstva do súladu s medzinárodnými požiadavkami a zaistenie jeho budúcej konkurencieschopnosti
je potrebné začať hĺbkový proces reštrukturalizácie, ktorý by viedol k značnému zníženiu neziskovej výrobnej kapacity v Spoločenstve.
Z tohto dôvodu by malo byť prvoradou podmienkou implementácie novej fungujúcej organizácie spoločného trhu s cukrom vytvorenie
osobitného a nezávislého dočasného programu reštrukturalizácie cukrovarníckeho priemyslu v Spoločenstve. V rámci tohto programu
by sa mali kvóty znížiť spôsobom, ktorý by zohľadnil legitímne záujmy cukrovarníckeho priemyslu, pestovateľov cukrovej repy
a čakanky [cukrovej repy, cukrovej trstiny a čakanky –
neoficiálny preklad
] i spotrebiteľov v Spoločenstve.
…
(5)      Cukrovarníckym podnikom s najnižšou produktivitou je potrebné dať vo forme primeranej pomoci na reštrukturalizáciu dôležitý
hospodársky podnet k tomu, aby sa vzdali svojej výrobnej kvóty. Na tento účel by sa mala vytvoriť pomoc na reštrukturalizáciu,
ktorá by viedla k zastaveniu výroby cukru v rámci kvóty a k vzdaniu sa príslušnej kvóty a súčasne by náležite zohľadňovala
dodržiavanie sociálnych a environmentálnych záväzkov spojených so zastavením tejto výroby. Pomoc by mala byť dostupná počas
štyroch hospodárskych rokov s cieľom znížiť výrobu do tej miery, ktorá je nevyhnutná na dosiahnutie vyváženej trhovej situácie
v Spoločenstve.“
Podľa článku 2 tohto nariadenia s názvom „Vymedzenie pojmov“:
„Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto pojmy:
…
6)      ,kvóta‘ je akákoľvek kvóta na výrobu cukru, izoglukózy a inulínového sirupu pridelená podniku v súlade s článk[om] 7 ods. 2,
[článkom] 8 ods. 1, [článkom] 9 ods. 1 a ods. 2 a článkom 11 nariadenia… č. 318/2006…“
Nariadenie č. 320/2006 v článku 3, nazvanom „Reštrukturalizačná pomoc“, stanovuje:
„1.      Každý podnik vyrábajúci cukor, izoglukózu či inulínový sirup, ktorému bola pridelená kvóta pred 1. júlom 2006, má nárok na
reštrukturalizačnú pomoc na tonu kvóty, ktorej sa vzdal, za predpokladu, že sa v jednom z hospodárskych rokov 2006/2007, 2007/2008,
2008/2009 a 2009/2010:
…
b)      vzdá kvóty, ktorú pridelil jednému alebo viacerým svojim závodom, čiastočne demontuje výrobné zariadenia príslušných závodov
a nepoužíva zostávajúce výrobné zariadenia príslušných závodov, na výrobu výrobkov, na ktoré sa vzťahuje organizácia spoločného
trhu pre cukor,
alebo
c)      vzdá časti kvóty, ktorú pridelil jednému alebo viacerým svojim závodom a nepoužíva výrobné zariadenia príslušných závodov
na rafináciu surového cukru.
…
5.      Suma reštrukturalizačnej pomoci na tonu kvóty, ktorej sa podnik vzdal, je:
…
b)      v prípade uvedenom v odseku 1 písm. b):
–        547,50 [eura] na hospodársky rok 2006/2007,
…
c)      v prípade uvedenom v odseku 1 písm. c):
–        255,50 [eura] na hospodársky rok 2006/2007,
…“
Článok 5 tohto nariadenia nazvaný „Rozhodnutie o reštrukturalizačnej pomoci a kontrolách“ stanovuje:
„1.      Členské štáty do konca februára v roku, ktorý predchádza hospodárskemu roku uvedenému v článku 3 ods. 2, rozhodnú o udelení
reštrukturalizačnej pomoci. Rozhodnutie na hospodársky rok 2006/2007 sa však prijme do 30. septembra 2006.
2.      Reštrukturalizačná pomoc sa udelí, ak členský štát po dôkladnom overení potvrdí, že:
–        žiadosť obsahuje prvky uvedené v článku 4 ods. 2;
–        reštrukturalizačný plán obsahuje prvky uvedené v článku 4 ods. 3;
–        opatrenia a činnosti opísané v reštrukturalizačnom pláne sú v súlade s príslušnými právnymi predpismi Spoločenstva a príslušnými
vnútroštátnymi právnymi predpismi;
a
–        na základe informácií získaných od Komisie sú v reštrukturalizačnom fonde k dispozícii potrebné finančné zdroje.
…“
Článok 11 uvedeného nariadenia nazvaný „Dočasná reštrukturalizačná suma“ stanovuje:
„1.      Dočasnú reštrukturalizačnú sumu platia na hospodársky rok za tonu kvóty tie podniky, ktorým sa udelila kvóta.
Kvóty, ktorých sa podnik vzdal od daného hospodárskeho roka v súlade s článkom 3 ods. 1 nie sú predmetom spoplatnenia dočasnou
sumou na reštrukturalizáciu na tento hospodársky rok a nasledujúce hospodárske roky.
2.      Dočasná reštrukturalizačná suma pre cukor a inzulínový sirup sa stanovuje na:
–        126,40 [eura] za tonu kvóty na hospodársky rok 2006/2007,
…“
Podľa článku 3 nariadenia č. 968/2006 s názvom „Zrieknutie sa kvóty“:
„Počnúc hospodárskym rokom, keď došlo k zrieknutiu sa kvóty v súlade s článkom 3 nariadenia… č. 320/2006, žiadna výroba cukru,
izoglukózy alebo inulínového sirupu a žiadny cukor, izoglukóza ani inulínový sirup, ktoré sa preniesli alebo sa stiahli z predchádzajúceho
hospodárskeho roku, sa nemôžu považovať za výrobu v rámci tejto kvóty, pokiaľ ide o príslušné továrne.“
Článok 11 nariadenia č. 968/2006 nazvaný „Zmeny a doplnenia plánu reštrukturalizácie“ uvádza v odseku 1:
„Hneď po udelení podpory na reštrukturalizáciu príjemca vykoná všetky opatrenia uvedené podrobne v schválenom pláne reštrukturalizácie
a dodrží záväzky obsiahnuté v jeho žiadosti o podporu na reštrukturalizáciu.“
Článok 26 toho istého nariadenia s názvom „Vrátenie“ v odseku 1 stanovuje:
„… ak príjemca nesplní jeden záväzok alebo viacero svojich záväzkov podľa plánu reštrukturalizácie, podnikateľského plánu
alebo prípadne vnútroštátneho programu reštrukturalizácie, časť podpory pridelenej vzhľadom na príslušný(-é) záväzok(-zky)
sa vráti okrem prípadu vyššej moci.“
Podľa znenia článku 27 uvedeného nariadenia nazvaného „Pokuty“:
„1.      Ak príjemca nesplní jeden záväzok alebo viacero svojich záväzkov podľa plánu reštrukturalizácie, podnikateľského zámeru alebo
vnútroštátneho plánu reštrukturalizácie, bude sa od neho vyžadovať platba, ktorá sa rovná 10 % sumy, ktorú má vrátiť podľa
článku 26.
…
3.      Ak sa nedodržania dopustil zámerne alebo ako následku hrubej nedbalosti [alebo v dôsledku hrubej nedbanlivosti –
neoficiálny preklad
], od príjemcu sa vyžaduje uhradiť sumu, ktorá sa rovná 30 % sumy, ktorá sa má vrátiť podľa článku 26.“

Ochrana finančných záujmov Únie
Podľa desiateho odôvodnenia nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 z 18. decembra 1995 o ochrane finančných záujmov Európskych
spoločenstiev (Ú. v. ES L 312, s. 1; Mim. vyd. 01/001, s. 340):
„… podľa všeobecnej zásady equity [spravodlivého zaobchádzania –
neoficiálny preklad
] a zásady proporcionality, ale aj s ohľadom na princíp
ne bis in idem
je potrebné prijať príslušné ustanovenia so zreteľom na
acquis communautaire
a ustanovenia upravené v osobitných predpisoch spoločenstva existujúce v čase nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia, aby
sa zabránilo akýmkoľvek kolíziám finančných sankcií spoločenstva a vnútroštátnych trestných sankcií uložených tým istým osobám
z tých istých dôvodov“.
Článok 1 ods. 2 tohto nariadenia stanovuje:
„,Nezrovnalosť‘ je akékoľvek porušenie ustanovenia práva spoločenstva vyplývajúce z konania alebo opomenutia hospodárskeho
subjektu, dôsledkom čoho je alebo by bolo poškodenie všeobecného rozpočtu spoločenstiev alebo rozpočtov nimi spravovaných,
buď zmenšením, alebo stratou výnosov plynúcich z vlastných zdrojov vyberaných priamo v mene spoločenstiev alebo neoprávnenou
výdajovou položkou.“
Článok 4 uvedeného nariadenia stanovuje:
„1.      Je všeobecným pravidlom, že pri akejkoľvek nezrovnalosti sa neprávom získaná výhoda odníme:
–        povinnosťou zaplatiť alebo vrátiť dlžné alebo neprávom získané sumy,
…
4.      Opatrenia ustanovené v tomto článku sa nepovažujú za tresty.“
V zmysle článku 5 ods. 1 toho istého nariadenia:
„Úmyselná nezrovnalosť alebo nezrovnalosť spôsobené nedbanlivosťou môžu mať za následok tieto správne sankcie:
a)      zaplatenie správnej pokuty;
b)      zaplatenie sumy väčšej ako sú sumy neprávom získané alebo neuhradené a prípadne úroky…
c)      celkové alebo čiastočné odňatie výhody poskytnutej na základe právnych predpisov spoločenstva, aj keď mal subjekt neprávom
úžitok len z časti takej výhody;
d)      vylúčenie z výhody alebo jej odňatie na obdobie nasledujúce po období výskytu nezrovnalosti;
e)      dočasné odňatie súhlasu alebo oprávnenia zúčastňovať sa na programe pomoci spoločenstva;
f)      strata záruky alebo depozitu poskytnutého s cieľom splnenia podmienok ustanovených právnymi predpismi alebo doplnenie neoprávnene
uvoľnenej záruky;
g)      iné sankcie čisto ekonomickej povahy, zodpovedajúce svojou povahou a rozsahom, ktoré sú ustanovené odvetvovými právnymi predpismi
prijatými Radou s ohľadom na špecifické požiadavky daných odvetví a v súlade s uplatňovaním právomocí zverených Komisii Radou.“

Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že v júli 2006 príslušné belgické orgány pridelili spoločnosti Beneo-Orafti na
hospodársky rok 2006/2007 základnú kvótu 131 330 ton a dočasnú kvótu 32 833 ton inulínového sirupu.
Dňa 27. júla 2006 podala Beneo-Orafti na príslušné belgické orgány žiadosť o reštrukturalizačnú pomoc. Dňa 18. augusta 2006
tieto orgány odpovedali, že žiadosť je úplná, 18. septembra 2006 informovali Beneo-Orafti o prípustnosti jej žiadosti a informovali
o tom Komisiu.
V novembri 2006 príslušné belgické orgány Beneo-Orafti informovali, že nemôžu vydať jednoznačné právne posúdenie, pokiaľ ide
o to, či je jej zámer použiť pridelenú dočasnú kvótu zlučiteľný s podmienkami na získanie požadovanej reštrukturalizačnej
pomoci. Navrhli zaslať výzvu Komisii s cieľom objasniť túto otázku alebo Beneo-Orafti pri zaslaní takejto výzvy pomôcť.
Od 21. novembra 2006 do 13. decembra 2006 Beneo-Orafti vyrobila 27 756,986 tony inulínového sirupu.
Dňa 18. januára 2007 príslušné belgické orgány informovali Beneo-Orafti, že jej bola priznaná pomoc 59 679 771,50 eura.
V nadväznosti na otázky, ktoré položili príslušné belgické orgány, Komisia listom z 20. marca 2007 odpovedala, že dočasné
kvóty sú iba rozšírením základných kvót. Podľa Komisie podnik, ktorý sa vzdal svojej základnej kvóty v rámci režimu reštrukturalizácie,
nemôže pokračovať vo výrobe na základe dočasnej kvóty.
Dňa 3. apríla 2007 odpovedali príslušné belgické orgány na otázky, ktoré im BIRB položil 19. februára 2007, v tom istom zmysle
ako list Komisie z 20. marca 2007.
Dňa 9. júla 2007 zaslal BIRB Beneo-Orafti list preberajúci stanovisko Komisie, v ktorom uviedol, že Beneo-Orafti musí zaplatiť
poplatok za výrobu cukru mimo kvóty vo výške 13 878 493 eur (27 756,986 tony x 500 eur za tonu), pokiaľ nepreukáže, že svoje
záväzky dodržala.
Doporučeným listom z 13. augusta 2007 BIRB vyzval Beneo-Orafti na vrátenie sumy 12 613 468,36 eura zodpovedajúcej pomoci poskytnutej
podľa množstva vyrobeného v rámci dočasnej kvóty, ako aj sumu 3 784 040,51 eura zodpovedajúcu sankcii 30 % vymáhanej sumy
na základe článku 26 a článku 27 ods. 3 nariadenia č. 968/2006, teda spolu 16 397 508,87 eura.
Beneo-Orafti tiež požiadala o čiastočné uvoľnenie bankovej záruky, čo BIRB odmietol.
Podaniami z 21. marca a 25. júla 2008 sa BIRB obrátil na vnútroštátny súd, aby si vymohol od Beneo-Orafti vrátenie uvedených
súm 16 397 508,87 eura a 13 878 493 eur.
Keďže Tribunal de première instance de Bruxelles dospel k záveru, že riešenie sporu, ktorý prejednáva, vyžaduje výklad práva
Únie, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Sú dočasné kvóty pridelené podniku vyrábajúcemu cukor na základe článku 9 [nariadenia č. 493/2006] vylúčené z dočasného režimu
na reštrukturalizáciu stanoveného [nariadením č. 320/2006] a [nariadením č. 968/2006], keďže:
a)      tieto kvóty nepodliehajú platbe dočasnej reštrukturalizačnej sumy;
b)      nevzťahuje sa na ne reštrukturalizačná pomoc a
c)      nie sú kvótami v zmysle [nariadenia č. 320/2006], ako ich definuje článok 2 bod 6 tohto nariadenia?
2.      Sú aj v prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku dočasné kvóty samostatnými kvótami, ktoré sú nezávislé od riadnych
základných kvót, keďže:
a)      dočasné kvóty sú pridelené na základe článku 9 [nariadenia č. 493/2006], a nie na základe článku 7 [nariadenia č. 318/2006];
b)      kritériá na pridelenie dočasných kvót sú odlišné od kritérií na pridelenie riadnych základných kvót a
c)      dočasné kvóty sú prechodnými opatreniami, ktoré sú určené na uľahčenie prechodu zo starého režimu trhu s cukrom na nový režim
trhu s cukrom v Spoločenstve, a teda sa v zásade uplatňujú len počas hospodárskeho roka 2006/2007?
3.      V prípade kladnej odpovede na jednu z dvoch predchádzajúcich otázok (alebo na obe tieto otázky): Má podnik vyrábajúci cukor,
ktorý požiadal o reštrukturalizačnú pomoc na hospodársky rok 2006/2007 v súlade s článkom 3 [nariadenia č. 320/2006], právo
využiť dočasnú kvótu pridelenú na hospodársky rok 2006/2007 v súlade s článkom 9 [nariadenia č. 493/2006]?
4.      V prípade zápornej odpovede na predchádzajúcu otázku: Môže uplatnená sankcia spočívať vo vrátení časti poskytnutej reštrukturalizačnej
pomoci a vo vrátení dočasnej kvóty?
Ako je potrebné vypočítať sumu, ktorá sa má vrátiť podľa článku 26 ods. 1 [nariadenia č. 968/2006], a pokutu stanovenú v článku
27 [tohto nariadenia] v prípade, ak podnik, ktorý vyrába cukor, dostal reštrukturalizačnú pomoc (na hospodársky rok 2006/2007)
a využil svoju dočasnú kvótu (na ktorú nedostal žiadnu reštrukturalizačnú pomoc)?
Musia sa pri výpočte tejto sumy a tejto pokuty zohľadniť, a to úplne alebo čiastočne, tieto skutočnosti:
a)      náklady vynaložené predmetným podnikom vyrábajúcim cukor na demontáž svojich výrobných zariadení;
b)      straty, ktoré predmetný podnik vyrábajúci cukor utrpel po vzdaní sa riadnej základnej kvóty;
c)      skutočnosť, že dočasná kvóta je jednorazovým a prechodným opatrením, ktoré umožňuje výrobu len v hospodárskom roku 2006/2007,
ale neuplatňuje sa na ďalšie hospodárske roky (okrem prípadu dočasnej kvóty na cukor); a
d)      je výpočet sumy, ktorá sa má vrátiť, ktorý nezohľadňuje skutočnosti uvedené v písm. a) až c) vyššie, v rozpore so zásadou
proporcionality?
5.      Bez ohľadu na predchádzajúce otázky, kedy sa záväzky prijaté na základe plánu reštrukturalizácie stávajú účinnými, teda záväznými
pre žiadateľa?
a)      Na začiatku hospodárskeho roka, na ktorý podal žiadateľ žiadosť o reštrukturalizačnú pomoc?
b)      Predložením žiadosti príslušnému vnútroštátnemu orgánu?
c)      Oznámením príslušného vnútroštátneho orgánu, že žiadosť sa považuje za úplnú?
d)      Oznámením príslušného vnútroštátneho orgánu, že žiadosť sa považuje za prípustnú na účely poskytnutia reštrukturalizačnej
pomoci?
e)      Oznámením príslušného vnútroštátneho orgánu o svojom rozhodnutí poskytnúť reštrukturalizačnú pomoc?
6.      V prípade kladnej odpovede na prvú alebo druhú otázku (alebo na obe otázky): Je podnik vyrábajúci cukor, ktorému bola pridelená
dočasná kvóta na hospodársky rok 2006/2007, oprávnený využívať túto kvótu počas hospodárskeho roka, aj keď sa tomuto podniku
poskytla reštrukturalizačná pomoc vo vzťahu k jeho riadnej základnej kvóte, počnúc hospodárskym rokom 2006/2007?
7.      V prípade zápornej odpovede na prvú, druhú a šiestu otázku: Je príslušný vnútroštátny orgán členského štátu oprávnený v prípade
nesplnenia záväzkov v rámci plánu reštrukturalizácie kumulovať vrátenie reštrukturalizačnej pomoci a pokutu podľa článkov
26 a 27 [nariadenia č. 968/2006] s uložením poplatku za nadbytočné množstvo podľa článku 4 [nariadenia č. 967/2006], alebo
táto kumulácia sankcií porušuje zásady
ne bis in idem
, proporcionality a zákazu diskriminácie?“

O prejudiciálnych otázkach
Najprv treba uviesť, že ako vyplýva zo spisu predloženého Súdnemu dvoru, reštrukturalizačná pomoc bola poskytnutá Beneo-Orafti
na základe článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006.

O prvej až tretej a šiestej otázke
Vnútroštátny súd sa svojou prvou až treťou a šiestou otázkou, ktoré je potrebné skúmať spoločne, v podstate pýta, či sa článok
3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 musí vykladať v tom zmysle, že pojem „kvóta“, ktorý je tam uvedený, zahŕňa aj dočasné
kvóty v zmysle článku 9 nariadenia č. 493/2006.
Beneo-Orafti navrhuje na takto reformulovanú otázku odpovedať záporne. Podľa nej záväzok prijatý podnikom vzdať sa kvóty uplatniteľnej
na výrobu cukru, izoglukózy a inulínového sirupu, ktorá mu bola pridelená a ktorú tento podnik priradil jednému alebo viacerým
svojim závodom, ako sa uvádza v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 (ďalej len „záväzok vzdať sa kvóty“), sa týka
výlučne kvót pridelených na základe článku 7 nariadenia č. 318/2006, a teda nie dočasných kvót pridelených na základe článku
9 nariadenia č. 493/2006. Podľa belgickej vlády a Komisie by sa na túto otázku mala poskytnúť kladná odpoveď.
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že pojem „kvóta“ uvedený v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 je definovaný
v článku 2 bode 6 toho istého nariadenia. Ako správne poznamenáva Beneo-Orafti, článok 2 bod 6 vo svojom znení obsahuje odkaz
výlučne na kvóty pridelené na základe rôznych ustanovení nariadenia č. 318/2006, a nie na dočasné kvóty v zmysle článku 9
nariadenia č. 493/2006.
Podľa ustálenej judikatúry je však na účely výkladu ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho
kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (pozri najmä rozsudok z 22. decembra 2010, Feltgen a Bacino
Charter Company, C‑116/10, Zb. s. I‑14187, bod 12).
Ako vyplýva z odôvodnenia č. 10 nariadenia č. 493/2006, dočasné kvóty boli zriadené s cieľom zvýšiť počas hospodárskeho roka
2006/2007 kvóty stanovené nariadením č. 318/2006, konkrétnejšie v jeho článku 7, keďže sa, tak ako kvóty stanovené právnou
úpravou uplatniteľnou predtým, t. j. nariadením č. 1260/2001, uplatňovali na obdobie dvanásť mesiacov, ale uvedený hospodársky
rok trval výnimočne pätnásť mesiacov.
Vzhľadom na tento veľmi presný cieľ sledovaný normotvorcom Únie, ktorým bolo výlučne prispôsobiť objem kvót výnimočnej dĺžke
hospodárskeho roka 2006/2007, dočasné kvóty nemožno považovať za kvóty inej povahy ako tie, ktorých zvýšenie predstavujú,
vzhľadom na zámer dosiahnuť uvedený cieľ. Ako uviedol generálny advokát v bode 62 návrhov, toto zvýšenie je okrem toho proporcionálne
k výnimočnému predĺženiu uvedeného hospodárskeho roka.
Za týchto podmienok, hoci článok 2 bod 6 nariadenia č. 320/2006 neuvádza výslovne dočasné kvóty, čo navyše ani nie je možné,
keďže nariadenie č. 493/2006 zavádzajúce tieto kvóty bolo prijaté neskôr ako nariadenie č. 320/2006, je potrebné vykladať
pojem „kvóta“ uvedený v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 tak, že zahŕňa aj dočasné kvóty.
Tento výklad potvrdzuje aj cieľ sledovaný normotvorcom Únie, keď prijal nariadenie č. 320/2006. Ako vyplýva najmä z odôvodnení
č. 1 a 5 tohto nariadenia, cieľom je reštrukturalizovať sektor cukru, aby sa znížila nerentabilná výrobná kapacita v Únii,
zavedením hospodárskeho podnetu vo forme reštrukturalizačnej pomoci určenej podnikom, ktorých produktivita je najnižšia, aby
skončili s výrobou v rámci kvót a vzdali sa ich (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júna 2009, Agrana Zucker, C‑33/08, Zb.
s. I‑5035, bod 22).
Ako uviedol generálny advokát v bode 73 návrhov, uvedený cieľ by sa nemohol dosiahnuť, keby sa podniku, príjemcovi uvedenej
pomoci, ktorý je teda povinný vzdať sa svojich kvót a demontovať príslušné výrobné zariadenia, umožnilo použiť tieto isté
zariadenia ešte do konca hospodárskeho roka na účely využitia svojej dočasnej kvóty.
Výklad, podľa ktorého pojem „kvóta“ uvedený v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 zahŕňa aj dočasné kvóty, nevyvracia
okolnosť uvádzaná zo strany Beneo-Orafti, že dočasné kvóty sa prideľujú právnym aktom, ktorý je odlišný od aktu, ktorým sa
prideľujú kvóty v zmysle článku 7 nariadenia č. 318/2006, a že dočasné kvóty sa neprideľujú na historickom základe ako základné
kvóty.
Nezdá sa totiž, že by tieto okolnosti mohli samy osebe zmeniť povahu dočasných kvót, ktorá vyplýva z cieľa sledovaného normotvorcom
Únie pri ich zavedení, ako sa uvádza v bode 42 tohto rozsudku.
Tento výklad nespochybňuje ani okolnosť uvádzaná Beneo-Orafti, že podľa článku 9 ods. 4 nariadenia č. 493/2006 dočasné kvóty
nepodliehajú zaplateniu dočasnej reštrukturalizačnej sumy stanovenej v článku 11 ods. 2 nariadenia č. 320/2006 a nemožno na
ne čerpať pomoc upravenú týmto nariadením.
Okolnosť, že normotvorca Únie výslovne stanovil, že dočasné kvóty nemôžu ovplyvniť úroveň ani poplatkov, ani finančných výhod
spojených s dočasným režimom na reštrukturalizáciu, ktoré predstavujú tieto dočasné sumy a táto pomoc, totiž sama osebe neimplikuje,
že ten istý normotvorca mal zámer, aby dočasné kvóty nepatrili do pôsobnosti tohto režimu. Naopak, vylúčenie stanovené normotvorcom
Únie v článku 9 ods. 4 nariadenia č. 493/2006 skôr potvrdzuje, že na dočasné kvóty sa táto pôsobnosť
a priori
vzťahuje.
V dôsledku toho je potrebné na prvú až tretiu a šiestu otázku odpovedať tak, že článok 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006
sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „kvóta“, ktorý je v ňom uvedený, zahŕňa aj dočasné kvóty v zmysle článku 9 nariadenia
č. 493/2006.

O piatej otázke
V piatej otázke, ktorou sa treba zaoberať ďalej, sa vnútroštátny súd pýta na dátum, kedy za okolností, o aké ide vo veci samej,
nadobúda účinnosť záväzok vzdať sa kvóty.
Podľa Beneo-Orafti, ktorá odkazuje na článok 11 ods. 1 nariadenia č. 968/2006, je týmto dátumom deň doručenia oznámenia o poskytnutí
reštrukturalizačnej pomoci zo strany príslušného vnútroštátneho orgánu, ku ktorému došlo vo veci samej 18. januára 2007, kým
podľa belgickej vlády je relevantným dátumom deň začatia hospodárskeho roka, ktorým bol v hospodárskom roku 2006/2007 1. júl
2006. Komisia sa domnieva, že záväzok vzdať sa kvóty nadobúda účinnosť na začiatku hospodárskeho roka alebo najneskôr k dátumu,
keď výrobcu vnútroštátne orgány informujú o prípustnosti jeho žiadosti a Komisia uverejní oznámenie, podľa ktorého sú k dispozícii
prostriedky. Vo veci samej bol týmto dátumom 29. september 2006.
Je potrebné uviesť, že podľa článku 11 ods. 1 nariadenia č. 968/2006 príjemca hneď po poskytnutí reštrukturalizačnej pomoci
vykoná všetky opatrenia uvedené podrobne v schválenom pláne reštrukturalizácie a dodrží záväzky obsiahnuté v jeho žiadosti
o poskytnutie reštrukturalizačnej pomoci.
Aj keby platilo, že toto znenie vnímané
a contrario
znamená, že pred poskytnutím pomoci jej príjemca nie je povinný vykonávať opatrenia a dodržiavať záväzky uvedené v tomto ustanovení,
aj tak platí, ako bolo pripomenuté v bode 41 tohto rozsudok, že na výklad ustanovenia práva Únie treba zohľadniť nielen jeho
znenie, ale aj kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou.
V tejto súvislosti je potrebné zohľadniť článok 5 nariadenia č. 320/2006, ktorý sa týka rozhodnutia o reštrukturalizačnej
pomoci a príslušných kontrol.
Ako vyplýva z článku 5 ods. 2 tohto nariadenia, keď členské štáty pri výkone svojej právomoci podľa článku 5 ods. 1 tohto
nariadenia rozhodovať o poskytnutí reštrukturalizačnej pomoci zistia, že podmienky stanovené v článku 5 ods. 2 nariadenia
č. 320/2006 sú splnené, nemajú už nijakú voľnú úvahu, ktorá by im umožňovala rozhodnúť, že sa pomoc neposkytne.
Z toho vyplýva, že podnik, akým je Beneo-Orafti, je schopný zistiť, že dostane reštrukturalizačnú pomoc, od okamihu, keď mu
je známe, že podľa príslušných orgánov sú splnené podmienky na získanie tejto pomoci stanovené v článku 5 ods. 2 nariadenia
č. 320/2006. Takáto informácia môže vyplývať tak z oznámení, ktoré tomuto podniku zašlú tieto orgány po tom, ako podal žiadosť
o reštrukturalizačnú pomoc, ako to preukazuje aj spis predložený Súdnemu dvoru, ako aj z oznámenia uverejneného Komisiou v
Úradnom vestníku Európskej únie
týkajúceho sa disponibility potrebných finančných zdrojov v reštrukturalizačnom fonde.
Za týchto podmienok sa však pod hrozbou narušenia cieľa, ktorý sleduje normotvorca Únie prijatím nariadenia č. 320/2006, ako
sa pripomína v bode 45 tohto rozsudku, nemožno domnievať, že záväzok vzdať sa kvóty nadobúda účinnosť až k dátumu poskytnutia
reštrukturalizačnej pomoci v zmysle článku 11 ods. 1 nariadenia č. 968/2006.
Ako to totiž preukazujú okolnosti vo veci samej, takýto výklad by podniku, ktorý prijal záväzok vzdať sa kvóty a je si istý,
že ako protihodnotu za tento záväzok dostane reštrukturalizačnú pomoc, umožnil vyrábať ešte v rámci kvóty, ktorej sa má vzdať,
čo je priamo proti cieľu sledovanému predmetnou právnou úpravou, a to znížiť nerentabilnú výrobnú kapacitu v Únii zriadením
takejto pomoci.
V dôsledku toho je potrebné na piatu otázku odpovedať tak, že článok 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 sa má vykladať
v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide vo veci samej, záväzok vzdať sa kvóty nadobúda účinnosť k dátumu, keď je podnik,
ktorý prijal tento záväzok, vzhľadom na informácie, ktoré sú mu oznámené, alebo informácie uverejnené v
Úradnom vestníku Európskej únie
schopný ako zvyčajne obozretný podnik zistiť, že podľa príslušných orgánov sú splnené podmienky na získanie reštrukturalizačnej
pomoci stanovené v článku 5 ods. 2 toho istého nariadenia.

O prvej časti štvrtej otázky a o siedmej otázke
Prvou časťou štvrtej otázky a siedmou otázkou, ktoré je potrebné skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či
sa článok 26 ods. 1 a článok 27 nariadenia č. 968/2006, ako aj článok 15 nariadenia č. 318/2006 majú vykladať v tom zmysle,
že ak je výroba, o akú ide vo veci samej, v rozpore so záväzkom vzdať sa kvóty, môže viesť k povinnosti vrátiť pomoc, uloženiu
pokuty a výberu poplatku za nadbytočné množstvo, ktoré upravujú tieto ustanovenia, a či sa v prípade kladnej odpovede na túto
otázku zásady
ne bis in idem
, proporcionality a zákazu diskriminácie musia vykladať v tom zmysle, že bránia kumulatívnemu uplatneniu týchto opatrení.
Beneo-Orafti tvrdí, že výroba, o akú ide vo veci samej, nepredstavuje výrobu, ktorá by viedla k výberu poplatku za nadbytočné
množstvo v zmysle článku 15 nariadenia č. 318/2006, keďže sa nemôže považovať za výrobu mimo kvóty. V každom prípade zásady
ne bis in idem
, proporcionality a zákazu diskriminácie bránia kumulatívnemu uplatneniu opatrení upravených v článku 26 ods. 1 a článku 27
nariadenia č. 968/2006, ako aj v článku 15 nariadenia č. 318/2006. Belgická vláda a Komisia majú opačný názor.
V tejto súvislosti, pokiaľ ide o článok 26 ods. 1 a článok 27 nariadenia č. 968/2006, je potrebné uviesť, že sa uplatňujú,
ak príjemca nedodrží jednu alebo viacero svojich povinností v súlade s plánom reštrukturalizácie, podnikateľským zámerom alebo
vnútroštátnym plánom reštrukturalizácie. Neexistuje nijaká pochybnosť, že o takýto prípad ide, ak tento príjemca vyrába cukor,
izoglukózu alebo inulínový sirup napriek svojmu záväzku vzdať sa kvóty. Takáto výroba teda môže viesť k vzniku povinnosti
vrátiť pomoc v zmysle článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006 a k uloženiu sankcie v zmysle článku 27 tohto nariadenia, pričom
sankcia na základe článku 27 ods. 3 uvedeného nariadenia môže byť uložená, len ak možno tento nesúlad vzhľadom na všetky okolnosti
predmetného prípadu považovať za úmyselný alebo vyplývajúci z hrubej nedbanlivosti. Je úlohou vnútroštátneho súdu overiť,
či je to tak vo veci samej.
Okrem toho taká výroba predstavuje výrobu mimo kvóty v zmysle kapitoly 3 nariadenia č. 318/2006, ktorá vedie k výberu poplatku
za nadbytočné množstvo v zmysle článku 15 nariadenia č. 318/2006, ibaže by boli splnené podmienky stanovené v článku 4 ods. 1
druhom pododseku nariadenia č. 967/2006.
Jednak sa totiž pojem „kvóta“, pokiaľ ide o výrobu mimo kvóty v zmysle kapitoly 3 nariadenia č. 318/2006, musí z tých istých
dôvodov, ako sú dôvody uvedené v bodoch 42 a 43 tohto rozsudku, vykladať tak, že zahŕňa aj dočasné kvóty.
Jednak, ako uviedol generálny advokát v bode 102 návrhov, sa výroba považuje za výrobu mimo kvóty, keď výrobca svoju kvótu
prekročil, keď nijakú nemal alebo sa jej vzdal. Pokiaľ ide o posledný prípad, tento výklad potvrdzuje aj článok 3 nariadenia
č. 968/2006, podľa ktorého od hospodárskeho roka, na ktorý dôjde k vzdaniu sa kvóty na základe článku 3 nariadenia č. 320/2006,
sa za výrobu v rámci tejto kvóty nemôže považovať nijaká výroba.
Pokiaľ ide o to, či zásada
ne bis in idem
bráni kumulatívnemu uplatneniu opatrení stanovených v článku 26 ods. 1 a článku 27 nariadenia č. 968/2006, ako aj článku 15
nariadenia č. 318/2006, je potrebné v prvom rade pripomenúť, že táto zásada je zakotvená najmä v článku 50 Charty základných
práv Európskej únie.
Ďalej treba pripomenúť, že v oblasti kontrol a sankcionovania nezrovnalostí, ku ktorým došlo podľa práva Únie, normotvorca
Únie prijatím nariadenia č. 2988/95 stanovil súhrn všeobecných zásad a vo všeobecnosti vyžadoval, aby všetky odvetvové nariadenia
rešpektovali tieto zásady (pozri najmä rozsudok z 11. marca 2008, Jager, C‑420/06, Zb. s. I‑1315, bod 61).
Pokiaľ ide o vrátenie pomoci v zmysle článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006, znamená to odobratie protiprávne získanej výhody
v zmysle článku 4 ods. 1 nariadenia č. 2988/95. Ako totiž vyplýva z článku 4 ods. 4 tohto nariadenia, takéto opatrenie nepredstavuje
sankciu, na ktorú, ako to výslovne potvrdzuje odôvodnenie č. 10 tohto nariadenia, sa môže uplatniť zásada
ne bis in idem
.
To isté platí v prípade poplatku za nadbytočné množstvo v zmysle článku 15 nariadenia č. 318/2006, ako správne tvrdí belgická
vláda a Komisia.
Z článku 5 ods. 1 nariadenia č. 2988/95 totiž vyplýva, že správne sankcie možno uložiť, ak vzniknú nezrovnalosti, či už z nedbanlivosti
alebo úmyselne. Samotná nezrovnalosť je definovaná v článku 1 ods. 2 tohto nariadenia v podstate ako porušenie ustanovenia
práva Únie.
Právna úprava týkajúca sa výroby mimo kvóty, konkrétne kapitola 3 nariadenia č. 318/2006, neumožňuje dospieť k záveru, že
takúto výrobu je potrebné považovať za nezrovnalosť v zmysle článku 1 ods. 2 nariadenia č. 2988/95. Iste, je pravda, že poplatok
za nadbytočné množstvo predstavuje dôležitý hospodársky podnet nevyrábať viac, ako stanovuje kvóta. Z uvedenej právnej úpravy
však nevyplýva, že by výroba mimo kvóty sama osebe predstavovala porušenie práva Únie, a teda nezrovnalosť, ktorá by za podmienok
stanovených v článku 5 ods. 2 nariadenia č. 2988/95 mohla viesť k uloženiu sankcie.
Z toho vyplýva, že keďže jedine opatrenie stanovené v článku 27 nariadenia č. 968/2006 možno kvalifikovať ako sankciu, zásada
ne bis in idem
sa nemá uplatniť na situáciu, o akú ide vo veci samej.
Pokiaľ ide o zásadu proporcionality, ktorá je súčasťou všeobecných zásad práva Spoločenstva, je potrebné pripomenúť, že táto
zásada vyžaduje, aby akty inštitúcií Spoločenstva neprekračovali hranice toho, čo je primerané a potrebné na uskutočnenie
legitímnych cieľov sledovaných predmetnou právnou úpravou, pričom, pokiaľ sa ponúka výber medzi viacerými primeranými opatreniami,
je potrebné prikloniť sa k najmenej obmedzujúcemu a spôsobené zásahy nesmú byť neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom (pozri
najmä rozsudok Agrana Zucker, už citovaný, bod 31).
Pokiaľ ide o súdne preskúmanie podmienok uplatňovania tejto zásady vzhľadom na širokú mieru voľnej úvahy, ktorú má normotvorca
Únie v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky, zákonnosť takéhoto opatrenia môže ovplyvniť len zjavná neprimeranosť
opatrenia prijatého v tejto oblasti vo vzťahu k cieľu, ktorý príslušná inštitúcia sleduje (rozsudok Agrana Zucker, už citovaný,
bod 32).
Nejde preto o zistenie, či bolo opatrenie prijaté normotvorcom jediné možné alebo najlepšie z možných, ale či bolo zjavne
neprimerané (rozsudok Agrana Zucker, už citovaný, bod 33).
Vzhľadom na dôležitosť dodržiavania systému kvót s cieľom stabilizovať trhy v sektore cukru, ktorú mu priznal normotvorca
Únie tak v nariadení č. 318/2006, ako aj v nariadení č. 320/2006, sa nezdá, že by možnosť kumulatívne uplatniť opatrenia stanovené
v článku 26 ods. 1 a článku 27 nariadenia č. 968/2006, ako aj článku 15 nariadenia č. 318/2006, ktorej tento normotvorca nebránil,
predstavovala z jeho strany zjavne neprimerané opatrenie v porovnaní cieľom, ktorý sleduje.
Napokon samotné vrátenie neoprávnenej pomoci na základe článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006, zvýšenej o pokutu uvedenú
v článku 27 tohto nariadenia, nie je nevyhnutne takej povahy, aby samo osebe umožnilo vyhnúť sa hromadeniu sa množstiev uvedených
v článku 15 ods. 1 nariadenia č. 318/2006 z dôvodu výroby mimo kvóty spočívajúcej vo výrobe porušujúcej záväzok vzdať sa kvóty.
Ako vyplýva najmä z článku 15 ods. 2 tohto nariadenia, vyhnúť sa uvedenému hromadeniu sa je osobitným cieľom poplatku za nadbytočné
množstvo.
Nakoniec, pokiaľ ide o zásadu zákazu diskriminácie, je potrebné pripomenúť, že táto zásada si vyžaduje, aby sa porovnateľné
situácie neposudzovali rozdielne a rozdielne situácie neposudzovali rovnako, ak takéto posudzovanie nie je objektívne odôvodnené
(pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. septembra 2010, Uzonyi, C‑133/09, Zb. s. I‑8747, bod 31 a citovanú judikatúru). Spis
predložený Súdnemu dvoru však neobsahuje informácie týkajúce sa situácie, ktorá by bola prípadne porovnateľná so situáciou,
o akú ide vo veci samej. Tento spis teda neumožňuje dospieť k záveru, či a prípadne za akých podmienok sa môže v tomto spore
uplatniť zásada zákazu diskriminácie.
Na prvú časť štvrtej otázky a na siedmu otázku teda treba odpovedať tak, že článok 26 ods. 1 a článok 27 nariadenia č. 968/2006,
ako aj článok 15 nariadenia č. 318/2006 sa majú vykladať v tom zmysle, že ak je výroba, o akú ide vo veci samej, v rozpore
so záväzkom vzdať sa kvóty, môže viesť k vzniku povinnosti vrátiť pomoc, uloženiu pokuty a výberu poplatku za nadbytočné množstvo,
ktoré upravujú tieto ustanovenia. Pokiaľ ide o pokutu stanovenú v článku 27 ods. 3 nariadenia č. 968/2006, prináleží vnútroštátnemu
súdu posúdiť, či možno vzhľadom na všetky okolnosti predmetného prípadu považovať nezrovnalosť za úmyselnú alebo vyplývajúcu
z hrubej nedbanlivosti. Zásady
ne bis in idem
, proporcionality a zákazu diskriminácie sa musia vykladať v tom zmysle, že nebránia kumulatívnemu uplatneniu týchto opatrení.

O druhej časti štvrtej otázky
V druhej časti štvrtej otázky, ktorú je potrebné skúmať na záver, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, akým spôsobom je potrebné
vypočítať sumu pomoci, ktorá sa má vrátiť, uvedenú v článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006.
Beneo-Orafti tvrdí, že tento výpočet sa musí vykonať zohľadnením prvkov, ktoré uviedol vnútroštátny súd v druhej časti štvrtej
otázky, kým belgická vláda usudzuje, že BIRB správne vypočítal sumu, ktorá sa má vrátiť, tak, že vynásobil vyplatenú sumu
pomoci za tonu celkovým množstvom ton vyrobených Beneo‑Orafti. Komisia uvádza, že je možných viacero metód výpočtu.
Treba uviesť, že podľa článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006, ak si príjemca nesplní jeden alebo viacero záväzkov podľa
plánu reštrukturalizácie, podnikateľského plánu alebo prípadne vnútroštátneho programu reštrukturalizácie, časť pomoci poskytnutej
vzhľadom na príslušný záväzok alebo záväzky sa vráti.
Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že vo veci samej podlieha získanie reštrukturalizačnej pomoci dvom záväzkom stanoveným
v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006, t. j. záväzku vzdať sa kvóty a záväzku čiastočne demontovať výrobné zariadenia
v dotknutých závodoch, a že predmetom sporu vo veci samej je len dodržanie prvého záväzku.
Keďže v tejto veci je jediným „príslušným záväzkom“ v zmysle článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006 záväzok vzdať sa kvóty,
predmetom vrátenia podľa tohto ustanovenia môže byť iba časť pomoci, ktorá sa tohto záväzku týka, pričom sa zdá, že tento
záväzok naozaj nebol dodržaný.
Pokiaľ ide o rozdelenie pomoci medzi rôzne dotknuté záväzky, je potrebné konštatovať, že čo sa týka dvoch záväzkov, o aké
ide vo veci samej, vyplýva toto rozdelenie z rôznych súm stanovených normotvorcom Únie v článku 3 ods. 5 nariadenia č. 320/2006.
Zatiaľ čo teda protihodnota dvoch záväzkov uvedených v článku 3 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia je suma reštrukturalizačnej
pomoci za tonu uvoľnenej kvóty na hospodársky rok 2006/2007 podľa článku 3 ods. 5 písm. b) prvej zarážky uvedeného nariadenia
547,50 eura, podľa článku 3 ods. 5 písm. c) prvej zarážky tohto nariadenia je táto suma 255,50 eura, ak záväzok vzdať sa kvóty
nie je spojený so záväzkom čiastočne demontovať výrobné zariadenia dotknutých závodov.
Z toho vyplýva, ako správne tvrdí Beneo-Orafti, že ak podnik dodrží svoj záväzok demontáže, ale nie záväzok vzdať sa kvóty,
je potrebné sa domnievať, že suma pomoci, ktorú neoprávnene prijal, musí byť za okolností, o aké ide vo veci samej, 255,50
eura za tonu vyrobenú v rozpore s druhým záväzkom.
Na druhej strane, pokiaľ ide o prvky, na ktoré odkazuje vnútroštátny súd vo štvrtej otázke písm. a) až c), v uplatniteľnej
právnej úprave, najmä v článku 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006, nie je nijaká indícia, že by tieto prvky boli relevantné
na účely výpočtu vrátenia poskytnutej pomoci.
Z tohto ustanovenia napokon vyplýva, že rozsah neoprávnenosti pomoci určuje dotknutý záväzok, ktorý nebol dodržaný. Keďže
záväzok vzdať sa kvóty, ako vyplýva z odpovede na prvú až tretiu a šiestu otázku, sa týka nerozdielne kvót v zmysle článku
7 nariadenia č. 318/2006 a dočasných kvót v zmysle článku 9 nariadenia č. 493/2006, nemožno sa domnievať, že by pomoc bola
menej neoprávnená, ak podnik svoju výrobu v rozpore s uvedeným záväzkom kvalifikuje ako výrobu, na ktorú sa vzťahujú tieto
dočasné kvóty, a nie ako výrobu, na ktorú sa vzťahujú kvóty v zmysle článku 7 nariadenia č. 318/2006.
Pokiaľ ide nakoniec o zásadu proporcionality, na ktorú odkazuje vnútroštátny súd v druhej časti štvrtej otázky, nezdá sa,
že by opatrenie vrátenia reštrukturalizačnej pomoci, ktorého rozsah, ako stanovuje článok 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006,
závisí od dotknutého záväzku, ktorý nebol dodržaný, predstavovalo zjavne neprimerané opatrenie v zmysle judikatúry citovanej
v bode 77 tohto rozsudku v porovnaní s cieľom normotvorcu Únie sledovaným pri zavedení tejto pomoci a pripomenutým v bode
45 tohto rozsudku.
Na druhú časť štvrtej otázky je teda potrebné odpovedať tak, že článok 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006 sa má vykladať v tom
zmysle, že ak za okolností, o aké ide vo veci samej, podnik dodržal svoj záväzok čiastočne demontovať výrobné zariadenia v dotknutých
závodoch, ale nie záväzok vzdať sa kvóty, suma pomoci, ktorá sa má vrátiť, sa rovná časti pomoci zodpovedajúcej záväzku, ktorý
nebol dodržaný. Táto časť pomoci musí byť určená na základe súm uvedených v článku 3 ods. 5 nariadenia č. 320/2006.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
1.
Článok 3 ods. 1 písm. b) nariadenia Rady (ES) č. 320/2006 z 20. februára 2006, ktorým sa stanovuje dočasný režim pre reštrukturalizáciu
cukrovarníckeho priemyslu v Spoločenstve a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1290/2005 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej
politiky, sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „kvóta“, ktorý je v ňom uvedený, zahŕňa aj dočasné kvóty v zmysle článku 9
nariadenia Komisie (ES) č. 493/2006 z 27. marca 2006, ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v rámci reformy spoločnej organizácie
trhu v sektore cukru a ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002.
2.
Článok 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006 sa má vykladať v tom zmysle, že za takých okolností, o aké ide vo veci samej,
záväzok vzdať sa kvóty uplatniteľnej na výrobu cukru, izoglukózy a inulínového sirupu pridelenej podniku, pričom ju tento
podnik priradil jednému alebo viacerým svojim závodom, uvedený v tomto ustanovení, nadobúda účinnosť k dátumu, keď je podnik,
ktorý prijal tento záväzok, vzhľadom na informácie, ktoré sú mu oznámené, alebo informácie uverejnené v
Úradnom vestníku Európskej
únie schopný ako zvyčajne obozretný podnik zistiť, že podľa príslušných orgánov sú splnené podmienky na získanie reštrukturalizačnej
pomoci stanovené v článku 5 ods. 2 toho istého nariadenia.
3.
Článok 26 ods. 1 a článok 27 nariadenia Komisie (ES) č. 968/2006 z 27. júna 2006, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá implementácie
nariadenia č. 320/2006, ako aj článok 15 nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 v súvislosti s výrobou mimo kvót v sektore cukru
sa majú vykladať v tom zmysle, že ak je výroba, o akú ide vo veci samej, v rozpore so záväzkom vzdať sa kvóty uplatniteľnej
na výrobu cukru, izoglukózy a inulínového sirupu pridelenej podniku, pričom ju tento podnik priradil jednému alebo viacerým
svojim závodom, uvedeným v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006, môže viesť k vzniku povinnosti vrátiť pomoc, uloženiu
pokuty a výberu poplatku za nadbytočné množstvo, ktoré upravujú tieto ustanovenia. Pokiaľ ide o pokutu stanovenú v článku
27 ods. 3 nariadenia č. 968/2006, prináleží vnútroštátnemu súdu posúdiť, či možno vzhľadom na všetky okolnosti predmetného
prípadu považovať nezrovnalosť za úmyselnú alebo vyplývajúcu z hrubej nedbanlivosti. Zásady
ne bis in idem
, proporcionality a zákazu diskriminácie sa musia vykladať v tom zmysle, že nebránia kumulatívnemu uplatneniu týchto opatrení.
4.
Článok 26 ods. 1 nariadenia č. 968/2006 sa má vykladať v tom zmysle, že ak za okolností, o aké ide vo veci samej, podnik dodržal
svoj záväzok čiastočne demontovať výrobné zariadenia v dotknutých závodoch, ale nie záväzok vzdať sa kvóty uplatniteľnej na
výrobu cukru, izoglukózy a inulínového sirupu, ktorá mu bola pridelená, pričom ju tento podnik priradil jednému alebo viacerým
svojim závodom, uvedený v článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 320/2006, suma pomoci, ktorá sa má vrátiť, sa rovná časti
pomoci zodpovedajúcej záväzku, ktorý nebol dodržaný. Táto časť pomoci musí byť určená na základe súm uvedených v článku 3
ods. 5 nariadenia č. 320/2006.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.