CELEX: 62011CJ0471
Pristop novih držav članic
Prehodni ukrepi
Kmetijski proizvodi
Sladkor
Uredba (ES) št. 60/2004
Stopnja in osnova dajatve na presežne zaloge

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6(3) Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 42, str. 125), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1667/2005 z dne 13. oktobra 2005 (
UL L 269, str. 3
, v nadaljevanju: Uredba št. 60/2004).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Cido Grupa SIA (v nadaljevanju: Cido Grupa) in Valsts ieņēmumu dienests (latvijska davčna uprava, v nadaljevanju: VID) zaradi pobiranja dajatve na presežne zaloge sladkornega sirupa.
Pravni okvir
Člen 41, prvi odstavek, Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte,Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (
UL 2003, L 236, str. 33
) omogoča Evropski komisiji, da sprejme ukrepe, ki so namenjeni olajšanju prehoda novih držav članic v sistem skupne kmetijske politike, v obdobju treh let po pristopu. Komisija se je pri sprejetju Uredbe št. 60/2004 oprla zlasti na to določbo.
V preambuli Uredbe št. 60/2004 je navedeno:
„[…]
(5)
Obstaja znatno tveganje za motnjo trgov v sektorju sladkorja, če se proizvodi uvedejo v nove države članice pred njihovim pristopom zaradi špekulacijskih namenov. Treba bi bilo sprejeti določbe za lajšanje prehoda, da bi se izognili špekulacijam zaradi pristopa novih držav članic. Podobne določbe so že bile sprejete glede trgovine s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške z Uredbo (ES) št. 1972/2003[…]. Zaradi upoštevanja posebnosti v sektorju sladkorja so potrebna posebna pravila.
[…]
(7)
V skladu z Aktom o pristopu je treba iz trga izločiti tudi količine zalog sladkorja ali izoglukoze, ki presegajo običajne količine za prenos zalog, na stroške novih držav članic. Določitev presežnih zalog bo izvedla Komisija na podlagi razvoja trgovine, proizvodnje in porabe v novih državah članicah med obdobjem od 1. maja 2000 do 30. aprila 2004. Za ta postopek bi bilo treba poleg sladkorja in izoglukoze upoštevati druge proizvode s pomembno ekvivalentno vsebnostjo sladkorja, ker so tudi lahko cilji špekulacije. Če določena presežna količina sladkorja in izoglukoze ni izločena iz trga Skupnosti najpozneje do 30. aprila 2005, bodo nove zadevne države članice finančno odgovorne za ustrezno količino. Znesek, ki se ga zaračuna novi državi članici in ki je plačljiv v proračun Skupnosti, če presežne zaloge niso izločene, bi moral biti najvišje izvozno nadomestilo, ki se uporablja med obdobjem od 1. maja 2004 do 30. aprila 2005.“
Člen 4, točka 1, Uredbe št. 60/2004 določa pojem „sladkor“ tako:
[…]
(a)
sladkor iz sladkorne pese in sladkor iz sladkornega trsa v trdni obliki pod oznako KN 1701;
(b)
sladkorni sirup pod oznakami KN 1702 60 95, 1702 90 99 in 2106 90 59;
(c)
inulinski sirup pod oznakama KN 1702 60 80 in 1702 90 80.
Člen 6(1) te uredbe določa:
„[…] Komisija najpozneje do 31. maja 2005 za vsako novo državo članico določi količino sladkorja kot takega ali v obliki predelanih proizvodov, izoglukoze in fruktoze, ki presega količino, ki se šteje za običajno količino za prenos zalog 1. maja 2004 in ki jo je treba izločiti iz trga na stroške novih držav članic.
Za določitev presežne količine se zlasti upošteva razmere med letom pred pristopom glede na prejšnja leta:
(a)
uvoženih in izvoženih količin sladkorja kot takega ali v obliki predelanih proizvodov, izoglukoze in fruktoze;
(b)
proizvodnje, porabe in zalog sladkorja in izoglukoze;
(c)
okoliščin, v katerih so bile zaloge pridobljene.“
Člen 6(2) navedene uredbe novim državam članicam nalaga, da morajo najpozneje do 30. novembra 2005 iz trga izločiti količine sladkorja ali izoglukoze, ki jih Komisija določi kot presežne za vsako od teh držav.
Člen 6(3) iste uredbe določa:
„Za uporabo odstavka 2 morajo za zadevne glavne izvajalce pristojni organi novih držav članic 1. maja 2004 imeti na voljo sistem za identifikacijo presežnih količin sladkorja, s katerimi se trguje, bodisi proizvedenih presežnih količin sladkorja kot takega bodisi v predelanih proizvodih, izoglukozi ali fruktozi. Ta sistem lahko zlasti temelji na sledenju uvoza, davčnem nadzoru, pregledih izvajalčevih računov in fizičnih zalog ter vsebuje ukrepe, kot so varščine za tveganje. Sistem identifikacije temelji na oceni tveganja, ki upošteva zlasti ta merila:
—
vrsta dejavnosti zadevnih izvajalcev,
—
zmogljivost skladišč,
—
obseg dejavnosti.
Nova država članica uporablja ta sistem, da zadevne izvajalce prisili, da na lastne stroške izločijo iz trga količino sladkorja ali izoglukoze, ki je enakovredna njihovi določeni individualni presežni količini. Zadevni izvajalci predložijo novi državi članici dokazilo, da so bili proizvodi izločeni iz trga najpozneje do 30. novembra 2005.
Če tega dokazila ne predložijo, nova država članica zaračuna znesek, ki je enak zadevni količini, pomnoženi z najvišjimi uvoznimi dajatvami, ki se uporabljajo za zadevni proizvod v obdobju med 1. majem 2004 in 30. novembrom 2005, povečan za 1,21 EUR/100 kg za beli sladkor ali ekvivalent suhe snovi.
Znesek iz tretjega pododstavka se pripiše nacionalnemu proračunu nove države članice.“
Člen 7(2) Uredbe št. 60/2004 določa:
„Če dokazila o izločitvi ne predloži v skladu z odstavkom 1 za del ali celotno presežno količino, se novi državi članici zaračuna znesek, ki je enak neizločeni količini, pomnoženi z najvišjimi izvoznimi nadomestili za beli sladkor pod oznako KN 1701 99 10 med obdobjem od 1. maja 2004 do 30. novembra 2005. […]“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
VID je z odločbo z dne 12. septembra 2006 ugotovila, da ima družba Cido Grupa presežne zaloge sladkornega sirupa (oznaka KN 2106 90 59), in je določila dolgovano dajatev v znesku 79697,88 LVL, kar je približno 113.400 EUR. Navedeni znesek je bil izračunan na podlagi ustrezne količine belega sladkorja (oznaka KN 1701 99 10), ki je vsebovana v sladkornem sirupu. Za to je VID pomnožila presežno količino sladkornega sirupa na zalogi, ki je znašala 295.857 kg, s stopnjo koncentracije belega sladkorja v tem proizvodu, ki znaša 69 %, kar znaša skupno 204.141 kg. Za določitev dolgovane dajatve je VID na to količino uporabila uvozno dajatev, ki se uporablja za beli sladkor, povečano za 1,21 EUR/100 kg, kar znaša 55,55 EUR/100 kg.
Na podlagi tožbe, ki jo je vložila družba Cido Grupa, je prvostopenjsko sodišče razglasilo delno ničnost navedene odločbe. To sodišče je ugotovilo, da je VID storila napako z uporabo stopnje dajatve za beli sladkor, saj je bil zadevni proizvod sladkorni sirup, za katerega se uporablja nižja stopnja dajatve. Odločba navedenega sodišča je bila na pritožbeni stopnji potrjena, zato sta VID in družba Cido Grupa vložili kasacijski pritožbi na predložitveno sodišče.
V okviru svoje kasacijske pritožbe VID očita pritožbenemu sodišču, da je napačno razlagalo člen 6 Uredbe št. 60/2004, ker je presodilo, da mora biti osnova za dajatev v sporu o glavni stvari presežna količina sladkornega sirupa in stopnja te dajatve tista, ki temelji na uvozni dajatvi za ta proizvod. Predložitveno sodišče zato meni, da je odločitev o zadevi odvisna od razlage pojmov „zadevna količina“ in „zadevni proizvod“ iz člena 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004.
Augstākās Tiesas Senāts je v teh okoliščinah prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 6(3), tretji pododstavek, [Uredbe št. 60/2004] razlagati tako, da če je bila pri zadevnem izvajalcu ugotovljena posest individualne presežne količine proizvoda, ki ga je v smislu člena 4(1) Uredbe št. 60/2004 mogoče opredeliti kot sladkor, je ta izvajalec dolžan v državni proračun vplačati znesek, katerega izračun temelji na količini belega sladkorja (oznaka kombinirane nomenklature 1701 99 10), ki ustreza vsebnosti sladkorja v proizvodu, ki je bil v posesti izvajalca, in ne na količini samega proizvoda, ki je bil v njegovi posesti (na primer sladkornega sirupa)?
2.
Ali je treba za izračun navedenega zneska uporabiti najvišje uvozne dajatve, ki se uporabljajo za beli sladkor, namesto tistih, ki se uporabljajo za konkretni proizvod, ki je bil v posesti zadevnega izvajalca?“
Vprašanji za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče z obema vprašanjema za predhodno odločanje, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004 razlagati tako, da je osnova za dajatev na presežno zalogo sladkornega sirupa količina belega sladkorja, ki je dejansko vsebovana v tem proizvodu, in stopnja te dajatve stopnja uvozne dajatve na beli sladkor, povečana za 1,21 EUR/100 kg.
Glede stopnje dajatve na presežne zaloge člen 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004 zgolj napotuje na najvišjo uvozno dajatev, ki se uporablja za „zadevni proizvod“. Posledično je treba ugotoviti, ali se navedeni izraz nanaša, kot zatrjuje družba Cido Grupa, na uvozno dajatev na proizvod v presežni količini, v tem primeru sladkorni sirup, ali kot trdijo VID, latvijska in estonska vlada ter Komisija, na tisto, ki se uporablja za beli sladkor.
Zaradi neobstoja podrobnejših pravil bi se pojem „zadevni proizvod“, ki se pojavlja v členu 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004 sicer lahko razumel tako, da se nanaša na proizvod v presežni količini. Vendar takšna razlaga ne bi upoštevala sobesedila te določbe in bi bila v nasprotju s ciljem Uredbe št. 60/2004, ki je v skladu z njeno uvodno izjavo 5, omejiti tveganja za motnjo trgov v sektorju sladkorja z uvedbo proizvodov v nove države članice zaradi špekulacijskih namenov.
Člen 6(3), drugi pododstavek, te uredbe določa, da morajo zadevni izvajalci na lastne stroške izločiti iz trga presežne količine sladkorja ali izoglukoze, ki jih ugotovijo organi novih držav članic, ali plačati dajatev, če dokaza o izločitvi teh količin ni mogoče predložiti. Ob upoštevanju te določbe je tako izraz „zadevni proizvod“, ki se pojavlja v členu 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004, treba razumeti tako, da se nanaša na sladkor in izoglukozo, to sta proizvoda, na katera se nanaša predhodni pododstavek člena 6(3).
V skladu s ciljem izločitve presežnih zalog sladkorja, izoglukoze in drugih proizvodov s pomembno ekvivalentno vsebnostjo sladkorja, ki je naveden v uvodni izjavi 7 Uredbe št. 60/2004, člen 6(3), tretji pododstavek, te uredbe določa uporabo najvišje uvozne dajatve, ki se uporablja za sladkor ali izoglukozo, pri čemer sta ta pojma določena v členu 4 Uredbe št. 60/2004. V skladu z zadnjenavedeno določbo obsega pojem „sladkor“ poleg sladkorja v trdni obliki pod oznako KN 1701 tudi sladkorni sirup (oznake KN 1702 60 95, 1702 90 99 in 2106 90 59) in inulinski sirup (oznaki KN 1702 60 80 in 1702 90 80). Kot izhaja iz Priloge 1 k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 2, str. 382), pa velja med navedenimi proizvodi za beli sladkor najvišja stopnja dajatve.
V zvezi s tem je treba navesti, da se Uredba št. 60/2004 glede izračuna dolgovanega zneska izrecno nanaša na beli sladkor, kadar je nova država članica, ki ni uspela odpraviti presežka sladkorja in izoglukoze pred 30. novembrom 2005, finančno odgovorna za odpravo tega presežka. Za takšen primer člen 7(2) Uredbe št. 60/2004 določa, da se novi državi članici „zaračuna znesek, ki je enak neizločeni količini, pomnoženi z najvišjimi izvoznimi nadomestili za beli sladkor pod oznako KN 1701 99 10 med obdobjem od 1. maja 2004 do 30. novembra 2005“.
Na koncu je treba poudariti, da bi razlaga, ki jo zastopa družba Cido Grupa in s katero zahteva uporabo stopnje uvozne dajatve, ki se uporablja za presežni proizvod, v obravnavanem primeru za sladkorni sirup, škodila polnemu učinku Uredbe št. 60/2004. Ker je stopnja dajatve na sladkorni sirup namreč približno stokrat nižja od stopnje dajatve na beli sladkor, obdavčenje presežnih zalog ne bi doseglo zadostne stopnje, da bi odvrnilo špekulativno ravnanje in spodbudilo gospodarske subjekte, da odpravijo presežne zaloge.
Člen 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004 je treba razlagati tako, da je stopnja dajatve na presežno zalogo sladkornega sirupa stopnja uvozne dajatve na beli sladkor, povečana za 1,21 EUR/100 kg.
Zato tako logika kot pravičnost vodita k ugotovitvi, da mora biti osnova za dolgovano dajatev na presežno zalogo sladkornega sirupa količina belega sladkorja v njegovi sestavi.
Glede na vse zgornje ugotovitve je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je člen 6(3), tretji pododstavek, Uredbe št. 60/2004 treba razlagati tako, da je osnova za dolgovano dajatev na presežno zalogo sladkornega sirupa (oznaka KN 2106 90 59) količina belega sladkorja (KN 1701 99 10), ki je dejansko vsebovana v tem proizvodu, in stopnja te dajatve stopnja uvozne dajatve na beli sladkor, povečana za 1,21 EUR/100 kg.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

Člen 6(3), tretji pododstavek, Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne 14. januarja 2004 o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1667/2005 z dne 13. oktobra 2005, je treba razlagati tako, da je osnova za dajatev na presežno zalogo sladkornega sirupa (oznaka KN 2106 90 59) količina belega sladkorja (KN 1701 99 10), ki je dejansko vsebovana v tem proizvodu, in stopnja te dajatve stopnja uvozne dajatve na beli sladkor, povečana za 1,21 EUR/100 kg.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: latvijščina.