CELEX: 62013CJ0573
Præjudiciel forelæggelse
forordning (EF) nr. 1008/2008
lufttrafiktjenester
artikel 23, stk. 1, andet punktum
prisgennemsigtighed
elektronisk reservationssystem
flybilletpriser
den endelige pris skal altid angives

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 23, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet (
EUT L 293, s. 3
).
Anmodningen er blevet indgivet under en sag mellem Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG (herefter »Air Berlin«), et luftfartsselskab, og Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V. (herefter »Bundesverband«) vedrørende præsentationen af billetpriserne i forbindelse med Air Berlins elektroniske reservationssystem.
Retsforskrifter
16. betragtning til forordning nr. 1008/2008 har følgende ordlyd:
»Kunder bør have mulighed for reelt at sammenligne de forskellige luftfartsselskabers priser for trafikflyvninger. Den endelige pris, som kunden skal betale for trafikflyvninger i Fællesskabet, bør derfor altid angives inklusive alle skatter, afgifter og gebyrer. EF-luftfartsselskaber opfordres også til at angive den endelige pris for deres trafikflyvninger fra tredjelande til Fællesskabet.«
Forordning nr. 1008/2008 indeholder ifølge forordningens artikel 1, stk. 1, regler for udstedelse af licenser til EU-luftfartsselskaber, for EU-luftfartsselskabers ret til at drive trafikflyvning inden for Unionen og for prisfastsættelse for trafikflyvning inden for Unionen.
Forordningens artikel 2 med overskriften »Definitioner« fastsætter:
»I denne forordning forstås ved:
[...]
4)
»trafikflyvning«: en flyvning eller en række flyvninger med transport af passagerer, fragt og/eller post mod vederlag og/eller lejeafgift
[...]
18)
»flybilletpriser«: de priser i euro eller i lokal valuta, som passagerer skal betale luftfartsselskaber eller deres agenter eller andre billetudstedere for at transportere passagererne ad luftvejen, og de betingelser, hvorunder disse priser gælder, herunder vederlag og betingelser, der tilbydes bureauer og andre mellemled
[...]«
Artikel 23 i forordning nr. 1008/2008 med overskriften »Information og ikke-diskrimination« bestemmer i stk. 1:
»Flybilletpriser og luftfragtrater, der tilbydes eller offentliggøres, uanset i hvilken form, herunder via internettet, for trafikflyvninger fra en lufthavn beliggende på en medlemsstats område, hvor traktaten finder anvendelse, og som er til rådighed for offentligheden, skal omfatte de gældende betingelser. Den endelige pris, der skal betales, skal altid angives og skal inkludere den gældende billetpris eller luftfragtrate samt alle gældende skatter og afgifter, tillæg og gebyrer, der er obligatoriske og forudseelige på tidspunktet for offentliggørelsen. Foruden angivelsen af den endelige pris skal mindst følgende angives:
a)
flybilletprisen eller luftfragtraten
b)
skatter
c)
lufthavnsafgifter og
d)
andre afgifter, tillæg eller gebyrer, f.eks. med relation til sikkerhed eller brændstof
såfremt elementerne i litra b), c) og d) er lagt til flybilletprisen eller luftfragtraten. Valgfrie pristillæg skal meddeles på en klar, gennemskuelig og utvetydig måde ved reservationsprocedurens start, og kunden skal acceptere dem ved et aktivt valg.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Indtil slutningen af 2008 var Air Berlins reservationssystem udformet på en sådan måde, at kunden efter at have valgt en rejse og dato, på andet trin fik adgang til en tabel med de mulige flyforbindelser på den valgte dag, hvoraf fremgik afrejse- og ankomsttider og to forskellige priser for hver flyvning. Under denne tabel var de skatter og afgifter, der var pålagt den valgte trafikflyvning, samt kerosintillægget angivet i et særligt felt, mens den beregnede »pris pr. person« inklusive alle disse elementer var fremhævet i en ramme. En dobbeltstjerne, der var anbragt efter det nævnte felt, forklarede under henvisning til de gældende betingelser, at der kunne påløbe et behandlingsgebyr, nemlig »service charge«, som i første omgang ikke var indregnet i den endelige pris. Efter på et tredje trin havde indtastet de nødvendige personlige oplysninger, kunne kunden på et fjerde trin få kendskab til den endelige pris på rejsen inklusive behandlingsgebyret.
Som følge af ikrafttrædelsen af forordning nr. 1008/2008 den 1. november 2008 ændrede Air Berlin det andet trin i sit reservationssystem således, at der i nævnte tabel foruden afrejse- og ankomsttider blev angivet flybilletprisen for en valgt trafikflyvning samt, særskilt, skatter og afgifter og kerosintillægget og en særskilt angivelse af summen af disse elementer. I et felt under tabellen var den pris, som var beregnet ud fra disse oplysninger, behandlingsgebyret, og allernederst var den endelige pris pr. person for den valgte flyvning angivet.
Da Bundesverband var af den opfattelse, at denne præsentation af billetpriserne ikke opfyldte de krav, der er fastsat i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, anlagde dette forbund sag mod Air Berlin med påstand om ophør af denne praksis og om godtgørelse af omkostningerne i forbindelse med dette søgsmål. Idet førsteinstansen gav Bundesverband medhold, og idet denne dom er blevet stadfæstet i forbindelse med en appel, iværksatte Air Berlin revisionsanke for den forelæggende ret.
Ifølge den forelæggende ret afhænger udfaldet af denne revisionsanke af en fortolkning af artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008.
Den foreliggende ret er som appelinstansen af den opfattelse, at et behandlingsgebyr som det, der opkræves af Air Berlin, udgør et vederlag, der er obligatorisk og forudseeligt på tidspunktet for offentliggørelsen i henhold til artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, og som derfor skal inkluderes i den angivne endelige pris.
Hvad angår elektroniske reservationssystemer som det i hovedsagen omhandlede, har den foreliggende ret imidlertid identificeret to særskilte problemer ved fortolkningen af artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 vedrørende henholdsvis det præcise tidspunkt for, hvornår den endelige pris på trafikflyvningen skal angives under reservationsproceduren, henholdsvis præsentationen af denne endelige pris.
Hvad for det første angår det præcise tidspunkt for, hvornår den endelige pris på trafikflyvningen skal angives under reservationsproceduren, har den forelæggende ret bemærket, at appelretten fastslog, at Air Berlin i betragtning af den måde, hvorpå selskabet har angivet flybilletprisen i sit reservationssystem, har tilsidesat artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008. Appelretten er således af den opfattelse, at denne bestemmelse, der bestemmer, at den endelige pris, som skal betales, »altid« skal angives, skal forstås på den måde, at den endelige pris, som skal betales, skal komme til syne, hver gang der angives en pris. Appelretten fastslog således, at denne betingelse ikke er opfyldt, når en tabel alene angiver prisen for de forskellige flyvninger, der svarer til de udvælgelseskriterier, som kunden har indtastet, uden at inkludere behandlingsgebyret eller angive dette gebyr særskilt.
Ifølge den forelæggende ret skal der tages hensyn til det formål om forbrugerbeskyttelse, som forfølges med artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1008/2008, og som fremgår af 16. betragtning til denne forordning, samt til ordlyden af denne bestemmelse og overskriften til denne artikel, som sikrer information om og gennemsigtighed i priser for trafikflyvninger (dom ebookers.com Deutschland, C-112/11,
EU:C:2012:487
, præmis 13). Ifølge nævnte 16. betragtning skal denne prisgennemsigtighed gøre det muligt for kunderne reelt at sammenligne de forskellige luftfartsselskabers priser for trafikflyvninger. Nævnte artikel 23 blev indført for at bekæmpe en tidligere praksis blandt udbydere af trafikflyvninger, som bestod i at offentliggøre flybilletpriser uden angivelse af skatter, afgifter eller afgifter på brændstof (jf. s. 10 i det af Kommissionens forelagte forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for driften af lufttransporttjenester i Fællesskabet, KOM(2006) 396 endelig, og punkt 8.1 og 8.4 i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse af 31.5.2007 om dette forslag (
EUT C 175, s. 85
)).
Den forelæggende ret har ligeledes bemærket, at hverken artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1008/2008 eller nogen anden bestemmelse i denne forordning, indeholder en detaljeret afklaring af spørgsmålet om, på hvilket tidspunkt den endelige pris skal angives. Nævnte forordnings artikel 23, stk. 1, fjerde punktum, bestemmer dog, at valgfrie pristillæg skal meddeles »ved reservationsprocedurens start«. Den forelæggende ret er imidlertid af den opfattelse, at EU-lovgivers ønske om at sikre en reel prissammenligning tyder på, at det i artikel 23, stk. 1, andet punktum, [i den tyske sprogversion af] forordning nr. 1008/2008 anvendte udtryk »stets« [(»altid«)] skal fortolkes sammen med udtrykket »jederzeit« [(i den danske sprogversion »altid«)], som er anvendt i 16. betragtning til denne forordning. Ud fra dette perspektiv skal den endelige pris som omhandlet i nævnte bestemmelse angives på et tidligere tidspunkt end det, der kræves for de valgfrie pristillæg, som nævnes i nævnte forordnings artikel 23, stk. 1, fjerde punktum. Ifølge denne fortolkning kunne forpligtelsen til at angive den endelige pris på et tidligt trin i reservationsproceduren medføre, at prisen skal angives fra det tidspunkt, hvor der vises en trafikflyvning, som svarer til kundens angivelser af destination og datoer.
Hvad for det andet angår præsentationen af den endelige pris for trafikflyvninger har den forelæggende ret bemærket, at artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 heller ikke indeholder en præcis afklaring af dette spørgsmål. Denne forordnings artikel 23, stk. 1, fjerde punktum, bestemmer blot, at valgfrie pristillæg skal meddeles på en klar, gennemskuelig og utvetydig måde.
Den forelæggende ret har som appelretten udledt af artikel 23, stk. 1, andet og fjerde punktum, i forordning nr. 1008/2008, at den endelige pris for trafikflyvninger skal nævnes konsekvent eller angives ved enhver angivelse af priser, således at denne pris i forbindelse med et reservationssystem i flere trin allerede skal anføres ved den første angivelse af flybilletpriserne og på alle sider, der indeholder en prisangivelse. I det foreliggende tilfælde skulle den endelige pris ikke kun angives for de trafikflyvninger, som Air Berlin har udvalgt på forhånd, eller som kunden har valgt ved at klikke på dem, men også for hver enkelt trafikflyvning, der vises i tabellen.
Den forelæggende ret finder imidlertid, at det er muligt at anlægge en mindre streng fortolkning af artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, efter hvilken fortolkning angivelsen af den endelige pris på et tidligt trin, og ikke først ved afslutningen af reservationsproceduren, som Air Berlin har gjort for enhver konkret valgt trafikflyvning, også gør det muligt at sikre en reel sammenligning med forskellige luftfartsselskabers priser og dermed tage hensyn til beskyttelsen af forbrugerne, selv om den viser sig at være mindre brugervenlig for forbrugeren.
Under disse omstændigheder har Bundesgerichtshof besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal bestemmelsen i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 fortolkes således, at den endelige pris, der skal betales, i et elektronisk reservationssystem skal angives ved den første angivelse af priserne for lufttransportydelser?
2)
Skal bestemmelsen i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 fortolkes således, at den endelige pris, der skal betales, i et elektronisk reservationssystem kun skal angives for den lufttransportydelse, som kunden konkret har valgt eller for enhver anført lufttransportydelse?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
Den forelæggende ret ønsker med det første spørgsmål oplyst, om artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 skal fortolkes således, at den endelige pris, der skal betales, skal angives ved enhver angivelse af priser for trafikflyvninger, herunder når de angives første gang.
Besvarelsen af det første spørgsmål afhænger ifølge Air Berlin af en fortolkning af udtrykket »altid« i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008. Air Berlin har gjort gældende, at dette udtryk ikke kræver, at den endelige pris, der skal betales, skal angives ved den første angivelse af prisen for trafikflyvninger, men blot skal angives, når kunden har valgt en bestemt flyvning og før den endelige afslutning af reservationsproceduren.
Air Berlin har i denne henseende præciseret, at den billigste forbindelse automatisk udvælges i den tabel, der vises på det andet trin i det elektroniske reservationssystem, som selskabet har etableret, og systemet angiver den endelige pris som omhandlet i artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1008/2008 inklusive prisen for den valgte flyvning, skatter og afgifter og kerosintillægget samt behandlingsgebyret. Såfremt kunden vælger en alternativ forbindelse, som kan være dyrere, angiver systemet derefter den endelige pris for denne forbindelse.
Som Bundesverband, den tyske, belgiske, italienske, nederlandske og østrigske regering samt Europa-Kommissionen har bemærket, er denne fortolkning ikke forenelig med ordlyden af artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008.
Artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 bestemmer nemlig, at den endelige pris, der skal betales, altid skal angives og inkludere den gældende billetpris eller luftfragtrate samt alle de gældende skatter og afgifter, tillæg og gebyrer, der er obligatoriske og forudseelige på tidspunktet for offentliggørelsen.
Det følger af selve ordlyden af denne bestemmelse, at den endelige pris, der skal betales, »altid« skal angives, uden at der sondres mellem det tidspunkt, hvor nævnte pris angives for første gang, det tidspunkt, hvor kunden vælger en bestemt flyvning, eller det tidspunkt, hvor aftalen endelig indgås.
Den forpligtelse til altid at angive den endelige pris, der skal betales, som denne bestemmelse har indført, indebærer følgelig, at i forbindelse med et elektronisk reservationssystem som det i hovedsagen omhandlede skal den endelige pris, der skal betales, angives ved enhver angivelse af priser for trafikflyvninger, herunder når de angives første gang.
Denne fortolkning støttes af en systematisk læsning af artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1008/2008 samt af den juridiske begrundelse for denne bestemmelse.
Som Bundesverband, den tyske og østrigske regering samt Kommissionen har fremhævet, kan det således ikke udledes af udtrykket »ved reservationsprocedurens start«, som er anvendt i artikel 23, stk. 1, fjerde punktum, i forordning nr. 1008/2008, at udtrykket »altid«, der fremgår af denne forordnings artikel 23, stk. 1, andet punktum, skal fortolkes således, at den endelige pris alene skal angives ved reservationsprocedurens start.
Udtrykket »ved reservationsprocedurens start«, som er anvendt i artikel 23, stk. 1, fjerde punktum, indebærer, at valgfrie pristillæg skal angives ved reservationsprocedurens start, hvilket sætter kunden i stand til at afgøre, om den pågældende ønsker at benytte sig af den omhandlede supplerende ydelse (jf. i denne retning dom ebookers.com Deutschland,
EU:C:2012:487
, præmis 15).
På den anden side består den forpligtelse, der er fastsat i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, til »altid« at angive den endelige pris, hvilket omfatter obligatoriske og forudseelige omkostninger, fra det tidspunkt, hvor flybilletpriserne offentliggøres, uanset i hvilken form, hvilket endog er før starten af en reservationsprocedure.
Bundesverband, den tyske, belgiske, italienske, nederlandske og østrigske regering samt Kommissionen har med rette påpeget, at denne fortolkning er i overensstemmelse med formålet med artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, som det fremgår af 16. betragtning til denne forordning.
Det fremgår af 16. betragtning til forordning nr. 1008/2008, at kunder bør have mulighed for reelt at sammenligne de forskellige luftfartsselskabers priser for trafikflyvninger, og dermed skal den endelige pris, som kunden skal betale for trafikflyvninger med udgangspunkt i en lufthavn, der er beliggende på Unionens område, altid angives inklusive alle skatter, afgifter og gebyrer.
Domstolen har i denne henseende allerede haft lejlighed til at præcisere, at det klart fremgår af såvel overskriften til artikel 23 i forordning nr. 1008/2008 som af denne artikels stk. 1, at denne bestemmelse har til formål at sikre information om og gennemsigtighed i priser for trafikflyvninger, og følgelig medvirker den til at sikre beskyttelsen af den kunde, som benytter disse ydelser (domme ebookers.com Deutschland,
EU:C:2012:487
, præmis 13, og Vueling Airlines, C-487/12,
EU:C:2014:2232
, præmis 32).
Det fremgår således af 16. betragtning til forordning nr. 1008/2008, at den forpligtelse, der påhviler et luftfartsselskab til »altid« at angive den endelige pris, der skal betales, er nødvendig for at sætte kunderne i stand til reelt at sammenligne de forskellige luftfartsselskabers priser for trafikflyvninger i overensstemmelse med det formål om, at det skal være muligt reelt at sammenligne priserne for trafikflyvning, som forfølges med artikel 23, stk. 1, i denne forordning (jf. i denne retning dom Vueling Airlines,
EU:C:2014:2232
, præmis 33).
Henset til det ovenstående skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 skal fortolkes således, at i forbindelse med et elektronisk reservationssystem som det i hovedsagen omhandlede skal den endelige pris, der skal betales, angives ved enhver angivelse af priser for trafikflyvninger, herunder når de angives første gang.
Det andet spørgsmål
Den forelæggende ret ønsker med det andet spørgsmål oplyst, om artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 skal fortolkes således, at den endelige pris, der skal betales, kun skal angives for den trafikflyvning, som kunden har valgt, eller for enhver vist trafikflyvning.
Air Berlin har anført, at artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 ikke kræver, at den endelige pris er angivet ved hver vist flyvning, men kun, at den er angivet for flyvninger, som kunden har valgt. Ifølge Air Berlin er en reel sammenligning som omhandlet i 16. betragtning til denne forordning kun mulig, når kunden har valgt en bestemt flyvning mellem en afgangslufthavn og en ankomstlufthavn på et angivet tidspunkt. Den forpligtelse til at angive den endelige pris, der er fastsat i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, finder dermed alene anvendelse, når kunden har valgt en bestemt flyvning, og kun for denne flyvning.
En sådan fortolkning kan ikke tiltrædes.
Som Bundesverband, den tyske, belgiske, nederlandske og østrigske regering samt Kommissionen med rette har gjort gældende, finder den forpligtelse, der er fastsat i artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, til »altid« at angive den endelige pris, anvendelse på enhver form for offentliggørelse af flybilletpriser, herunder de priser, der udbydes for en række trafikflyvninger, som præsenteres i en tabel. Den omstændighed, at der alene angives den endelige pris for den valgte flyvning, er dermed ikke tilstrækkelig til at opfylde den betingelse, der er fastsat ved denne bestemmelse.
Denne fortolkning støttes af formålet med artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008, som er gengivet i denne doms præmis 31-34.
Forpligtelsen til at angive den endelige pris, der skal betales, for hver flyvning, hvis pris vises, og ikke kun for den valgte flyvning, sætter således kunderne til reelt at sammenligne de forskellige luftfartsselskabers priser for trafikflyvninger i overensstemmelse med det almindelige formål om gennemsigtighed i priser for trafikflyvninger, som forfølges med artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1008/2008.
Ifølge Air Berlin vil en fortolkning af det andet punktum i artikel 23, stk. 1, i nævnte forordning, hvorefter den endelige pris, der skal betales, skal angives for enhver vist flyvning, føre til, at alene den endelige pris kan angives og dermed et generelt forbud mod at angive prisen for flyvningerne alene. Denne bestemmelses tredje punktum kræver imidlertid, at prisen for flyvningen alene skal angives særskilt ved siden af den endelige pris.
Dette argument må imidlertid afvises som ubegrundet, eftersom forpligtelsen til at angive den endelige pris, der skal betales, for enhver vist flyvning, hvilken forpligtelse er fastsat i andet punktum af samme artikel 23, stk. 1, på ingen måde fører til et forbud mod at angive flybilletpriser eller luftfragtrate for hver af de nævnte flyvninger på de betingelser, der er opstillet i denne bestemmelses tredje punktum.
Tværtimod fremgår det af selve ordlyden af artikel 23, stk. 1, tredje punktum, i forordning nr. 1008/2008, at forpligtelsen til som minimum at angive flybilletprisen eller luftfragtraten, skatter og lufthavnsafgifter og andre afgifter, tillæg eller gebyrer, såfremt disse elementer er lagt til flybilletprisen eller luftfragtraten, supplerer den forpligtelse, der følger af dette stk. 1's andet punktum til at angive den endelige pris.
Henset til det ovenstående skal det andet spørgsmål besvares med, at artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 skal fortolkes således, at i forbindelse med et elektronisk reservationssystem som det i hovedsagen omhandlede skal den endelige pris, der skal betales, ikke kun angives for den trafikflyvning, som kunden har valgt, men også for enhver trafikflyvning, hvor prisen er vist.
Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Femte Afdeling) for ret:

1)
Artikel 23, stk. 1, andet punktum i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 af 24. september 2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet skal fortolkes således, at i forbindelse med et elektronisk reservationssystem som det i hovedsagen omhandlede skal den endelige pris, der skal betales, angives ved enhver angivelse af priser for trafikflyvninger, herunder når de angives første gang.

2)
Artikel 23, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1008/2008 skal fortolkes således, at i forbindelse med et elektronisk reservationssystem som det i hovedsagen omhandlede skal den endelige pris, der skal betales, ikke kun angives for den trafikflyvning, som kunden har valgt, men også for enhver trafikflyvning, hvor prisen er vist.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk.