CELEX: 62012CJ0388
Strukturální fondy
Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR)
Finanční pomoc ze strukturálních fondů
Kritéria způsobilosti výdajů
Nařízení (ES) č. 1260/1999
Článek 30 odst. 4
Zásada trvání operace
Pojem ‚podstatná změna‘ operace
Udělení koncese bez předchozího zveřejnění či nabídkového řízení

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 30 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (
Úř. věst. L 161, s. 1
; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Comune di Ancona a Regione Marche, jehož předmětem je rozhodnutí Regione Marche o odejmutí a zpětném vymáhání finančních příspěvků, které byly Comune di Ancona vyplaceny na projekt na vybudování lodního skluzu.
Právní rámec
Bod 4 odůvodnění nařízení č. 1260/1999 zní takto:
„[…] k většímu soustředění prostředků a zjednodušení činnost strukturálních fondů je třeba […] znovu definovat [prioritní cíle], aby působily ve prospěch rozvoje a strukturálních změn regionů, jejichž rozvoj zaostává, hospodářských a sociálních přeměn oblastí, jež čelí strukturálním obtížím, a přizpůsobování a modernizace politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti.“
Bod 7 odůvodnění uvedeného nařízení stanoví:
„[…] Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) především přispívá k dosažení cíle podpory rozvoje a strukturálního přizpůsobování regionů, jejichž rozvoj zaostává, a k hospodářské a sociální přeměně oblastí, které čelí strukturálním obtížím.“
Bod 41 odůvodnění téhož nařízení:
„[…] v důsledku toho, za účelem zajištění účinnosti a trvalého účinku pomoci fondů, by celá pomoc fondu nebo její část měla podporovat určitou operaci, jen pokud povaha operace nebo podmínky jejího provádění neprojdou podstatnou změnou, jež by vedla k tomu, že se operace, jíž se pomoci dostává, odchýlí od svých původních cílů.“
Článek 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999, nadepsaný „Způsobilost“, stanoví:
„Členské státy zajistí, že příspěvek z fondů na operaci bude zachován jen tehdy, jestliže do pěti let ode dne, kdy příslušné vnitrostátní orgány nebo řídící orgán rozhodly o příspěvku z fondu, nedošlo v uvedené operaci k žádné podstatné změně,
a)
která ovlivňuje její povahu nebo podmínky jejího provádění nebo poskytuje některé společnosti nebo veřejnému subjektu neodůvodněnou výhodu a
b)
která vyplývá buď ze změny v povaze vlastnických poměrů v určité položce infrastruktury, nebo z ukončení či přemístění některé produktivní činnosti.
Členské státy o každé takové změně uvědomí Komisi a v případě, že k takové změně dojde, použije se článek 39.“
Článek 38 uvedeného nařízení, nadepsaný „Obecná ustanovení“, stanoví v odstavci 1:
„Aniž je dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie, odpovídají za finanční kontrolu pomoci v první řadě členské státy. Mezi opatření, která k tomuto účelu přijmou, patří
[…]
e)
předcházení, odhalování a náprava nesrovnalostí, jejich oznamování Komisi v souladu s platnými předpisy a průběžné informování Komise o stavu správních a soudních řízení;
[…]
h)
zpětné získání všech částek ztracených v důsledku odhalených nesrovnalostí a případně ukládání úroků z prodlení.“
Článek 39 téhož nařízení, nadepsaný „Finanční opravy“, v odstavci 1 stanoví:
„Členské státy jsou především příslušné k vyšetřování nesrovnalostí, za jednání při prokázaných značných [podstatných] změnách ovlivňujících povahu nebo podmínky pro provádění pomoci nebo její kontrolu a k provádění nezbytných finančních oprav.
Členský stát provede finanční opravy, jež jsou nezbytné u jednotlivé nebo systémové nesrovnalosti. Tyto opravy provedené členským státem spočívají ve zrušení celého příspěvku Společenství nebo jeho části. Členský stát může takto uvolněné prostředky Společenství znovu použít na dotyčnou pomoc postupy stanovenými na základě čl. 53 odst. 2.“
Skutkový stav v původním řízení a předběžné otázky
Regione Marche, řídící orgán operačního programu pro strukturální pomoc Unie v regionu Marche, zveřejnil v rámci EFRR výzvu k předkládání různých projektů infrastruktury v místních přístavních oblastech pro programové období 2002 až 2006.
Comune di Ancona v reakci na tyto výzvy předložila žádost o financování pro tři projekty, a sice na vybudování lodního skluzu, na pořízení portálového jeřábu a na provedení úprav prostranství před skluzem. Všechny tři projekty byly schváleny.
Po vybudování lodního skluzu a po instalaci portálového jeřábu se Comune di Ancona jakožto orgán čerpající příslušnou finanční podporu dotázala v lednu 2005 Regione Marche na možnost udělení koncese na správu zmíněného lodního skluzu třetí osobě. Regione Marche neshledal v této souvislosti žádné překážky, upozornil nicméně na nezbytnost dodržování platných právních předpisů v oblasti udělování koncesí na veřejné služby.
Rozhodnutím obecního zastupitelstva ze dne 19. dubna 2005 svěřila Comune di Ancona správu provozu lodního skluzu družstvu Cooperativa arl Pescatori e Motopescherecci di Ancona (dále jen „družstvo Pescatori“), jemuž zároveň uložila řadu povinností, mimo jiné odvádět Comune di Ancona roční poplatek vyčíslený tak, aby zadavatel koncese ani koncesionář neměli významnější čisté příjmy, dále zákaz měnit podmínky provádění operace způsobilé pro financování, zákaz vykonávat výdělečnou činnost, povinnost řídit se všemi platnými unijními směrnicemi a právními předpisy a též povinnost zachovat veřejnou funkci a způsob využití dotčeného díla. Konečně bylo také stanoveno, že uvedené dílo v každém případě zůstává ve vlastnictví Comune di Ancona.
V červnu 2010 dospěl Regione Marche k závěru, že způsob, jakým Comune di Ancona spravuje lodní skluz, vykazuje několik nesrovnalostí, a sice:
—
lodní skluz je užíván také výletními loděmi, a to odhadem z 18 %;
—
část dotčeného díla není užívána a
—
kromě prvních dvou výtek především to, že koncese na správu tohoto díla byla udělena přímo, tedy bez veřejného nabídkového řízení.
Na základě těchto zjištění rozhodl Regione Marche o odejmutí a zpětném vymáhání finančních prostředků přidělených Comune di Ancona.
Comune di Ancona následně podala k předkládajícímu soudu žalobu na neplatnost onoho rozhodnutí.
Na podporu své žaloby předložila mimo jiné následující žalobní důvody:
—
případné nedodržení postupů veřejného nabídkového řízení v souvislosti s koncesí na správu lodního skluzu neodůvodňuje ztrátu finančního příspěvku;
—
zadání správy dotčeného skluzu nevyžadovalo veřejné nabídkové řízení, protože v daném případě neexistovali jiní zájemci o zadání této koncese než družstvo Pescatori, a
—
užívání lodního skluzu výletními loděmi není v rozporu s cíli, které EFRR sleduje.
Za těchto podmínek se Tribunale amministrativo regionale per le Marche rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je třeba [čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999] vykládat v tom smyslu, že posouzení toho, zda ze zadání nevyplývají významné příjmy pro zadavatele koncese nebo neodůvodněné výhody pro koncesionáře, je možné provést až poté, co bude ověřeno, zda nebyla na díle provedena podstatná změna?
2)
[V případě kladné odpovědi na první otázku], co se považuje za ‚podstatné změny‘, konkrétně řečeno, odkazuje ustanovení [čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999] pouze na fyzické změny – v tom smyslu, že provedené dílo neodpovídá dílu uvedenému v projektu, na který bylo poskytnuto financování – anebo také na funkční změny, a v tomto případě, jedná se o podstatnou změnu, je‑li dílo užíváno ‚rovněž‘ – ale nikoli převážně – pro činnosti odlišné od činností stanovených ve výzvě nebo v žádosti o účast na výzvě[?]
3)
[V případě záporné odpovědi na první otázku, použije se čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999] v případech, kdy bylo veřejné financování použito na provedení děl, jejichž správa může představovat hospodářský zájem, pouze na fázi provedení díla, anebo přetrvává povinnost dodržovat pravidla zadávání veřejných zakázek i s ohledem na zadání správy[?]
4)
Musí být čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 vykládán v tom smyslu, že ověření skutečnosti, že ze zadání správy provozu třetím osobám neplynou významnější čisté příjmy nebo neodůvodněné výhody pro podnik nebo veřejnoprávní subjekt, představuje krok logicky a právně následující po předběžné otázce (a sice povinnosti dodržovat postupy při zadávání veřejných zakázek), nebo je třeba ověřit existenci povinnosti uspořádat soutěž nabídek rovněž s ohledem na konkrétní úpravu vztahu koncese?“
K předběžným otázkám
Úvodní poznámky
Článek 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 stanoví zásadu, že příspěvek ze strukturálních fondů na určitou operaci je nadobro zachován jen tehdy, jestliže do pěti let ode dne, kdy příslušný vnitrostátní orgán nebo řídící orgán rozhodl o příspěvku z těchto fondů, nedošlo v dotčené operaci k žádné „podstatné změně“. Ve věci v původním řízení se jeho účastníci rozcházejí především v otázce, zda se toto ustanovení vztahuje na změny, které zjistil Regione Marche.
Je třeba nejdříve uvést, že Soudnímu dvoru nepřísluší konkrétně kvalifikovat změny dotčené v původním řízení. Taková kvalifikace je totiž pouze v pravomoci vnitrostátního soudu. Úloha Soudního dvora se omezuje na poskytnutí výkladu unijního práva užitečného pro rozhodnutí sporu, jenž byl předložen vnitrostátnímu soudu. Z výše uvedeného plyne, že Soudní dvůr může vymezit relevantní faktory, které mohou předkládajícímu soudu poskytnout vodítko při jeho právním posouzení (viz rozsudek ze dne 10. listopadu 2011, Norma-A a Dekom,
C-348/10, Sb. rozh. s. I-10983
, body 57 a 58).
V této souvislosti je třeba zdůraznit, že při posuzování otázky, zda určitá změna spadá do působnosti čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999, je třeba se nejprve přesvědčit, že pod tento článek spadá příslušná operace, v níž došlo k této změně, a teprve je-li tomu tak, zjišťovat poté, zda daná změna splňuje podmínky uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) citovaného ustanovení, přičemž změna musí obě podmínky uvedené ve zmíněném čl. 30 odst. 4 prvním pododstavci písm. a) a b) splňovat kumulativně, jak vyplývá z použití spojky „a“ mezi těmito dvěma podmínkami.
Při posuzování těchto podmínek je třeba jako první zjistit, zda sporná změna splňuje podmínku uvedenou v čl. 30 odst. 4 prvním pododstavci písm. b) nařízení č. 1260/1999, který vyžaduje, aby tato změna vyplývala ze změny v povaze vlastnických poměrů v určité položce infrastruktury nebo z ukončení či přemístění některé produktivní činnosti. Při ověřování této podmínky se totiž posuzují skutečnosti, které vedly ke sporné změně, a tedy jsou příčinou této změny.
Zadruhé je třeba zjistit, zda je posuzovaná změna některým z případů uvedených v čl. 30 odst. 4 prvním pododstavci písm. a) uvedeného nařízení, a sice ovlivnění povahy nebo podmínek provádění dotčené operace nebo poskytnutí neodůvodněné výhody některé společnosti nebo veřejnému subjektu, neboť tyto případy vyjadřují důsledky předmětné změny.
Teprve jako třetí je třeba po přezkoumání podmínek uvedených v čl. 30 odst. 4 prvním pododstavci písm. a) a b) nařízení č. 1260/1999 zjistit, zda jsou sporné změny podstatné.
V tomto pořadí zodpoví Soudní dvůr jednotlivé otázky položené předkládajícím soudem.
K třetí otázce
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba zodpovědět jako první, je, zda musí být čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 vykládán v tom smyslu, že změnami, na které se toto ustanovení vztahuje, jsou jen změny, ke kterým dojde ve fázi provádění díla, anebo zda zahrnují i změny, ke kterým dojde posléze, zejména při jeho správě.
Z formulace čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 v této souvislosti plyne, že toto ustanovení se vztahuje na změny, ke kterým v operaci došlo do pěti let ode dne, kdy příslušný vnitrostátní orgán nebo řídící orgán rozhodl o příspěvku ze strukturálních fondů. Vzhledem k tomu, že při provádění díla nelze kupříkladu vyloučit možnost, že jeho budování bude trvat i kratší dobu než oněch pět let, je třeba učinit závěr, že příslušné změny nemohou být omezeny jen na změny, ke kterým dojde ve fázi provádění díla, nýbrž musí případně zahrnovat – aniž je tím dotčena zmíněná lhůta – i změny, ke kterým dojde po jeho provedení, zejména při jeho správě.
Z bodu 4 odůvodnění nařízení č. 1260/1999 dále plyne, že pomoc poskytovaná ze strukturálních fondů odpovídá prioritním cílům, a sice „rozvoj[i] a strukturální[m] změn[ám] regionů, jejichž rozvoj zaostává, hospodářský[m] a sociální[m] přeměn[ám] oblastí, jež čelí strukturálním obtížím, a přizpůsobování a modernizac[i] politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti“. V případě EFRR jsou podle bodu 7 odůvodnění nařízení č. 1260/1999 těmito cíli konkrétně rozvoj a strukturální přizpůsobování regionů, jejichž rozvoj zaostává, a hospodářská a sociální přeměna oblastí, které čelí strukturálním obtížím.
Z toho plyne, že strukturální fondy sledují cíle, jichž lze dosáhnout jen tehdy, pokud se dotace poskytnuté z těchto fondů a s nimi související kontrola budou vztahovat na veškeré úkony a výdaje spojené nejen s realizací operace, ale i na podmínky jejího provádění a správy, a to v mezích pětileté lhůty podle čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999. Jen pod touto podmínkou lze totiž zajistit účinnost pomoci z těchto fondů a zabránit tomu, aby z nich byla financována díla, která po svém provedení z důvodu změn v jejich správě již neplní cíle, pro které bylo takové financování přiznáno.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na třetí otázku odpovědět, že čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 musí být vykládán v tom smyslu, že změny, na které se toto ustanovení vztahuje, zahrnují jak změny, ke kterým dojde ve fázi provádění díla, tak změny, ke kterým dojde posléze, zejména při jeho správě, pokud k těmto změnám dojde v pětileté lhůtě stanovené v tomto ustanovení.
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba zodpovědět jako druhou, je, zda musí být čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 vykládán v tom smyslu, že posouzení toho, zda z udělení koncese neplynou významné příjmy pro zadavatele koncese nebo neodůvodněná výhoda pro koncesionáře, lze provést teprve po ověření toho, zda nebyla na díle, jehož se koncese týká, provedena podstatná změna.
Z formulace čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 v této souvislosti plyne, že existence neodůvodněné výhody je jedním ze znaků, který může zakládat podstatnou změnu ve smyslu tohoto ustanovení.
Z toho vyplývá, že předkládající soud musí dříve, než učiní závěr o tom, zda v projednávaném případě došlo k podstatné změně ve smyslu čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999, zjistit zejména to, zda sporná změna nevyvolala neodůvodněnou výhodu nebo zda neovlivnila povahu či podmínky provádění.
S ohledem na výše uvedené úvahy je proto třeba na první otázku odpovědět, že čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 musí být vykládán v tom smyslu, že posouzení toho, zda z udělení koncese neplynou významné příjmy pro zadavatele koncese nebo neodůvodněná výhoda pro koncesionáře, není nutné provádět až po ověření toho, zda nebyla na díle, jehož se koncese týká, provedena podstatná změna.
K druhé otázce
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu, kterou je třeba zodpovědět jako třetí, je, zda musí být čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 vykládán v tom smyslu, že se toto ustanovení vztahuje jen na případy fyzické změny, kdy provedené dílo neodpovídá dílu uvedenému v projektu, na který bylo poskytnuto financování, anebo zda se vztahuje také na případy funkční změny. V případě, že se vztahuje i na funkční změny, se předkládající soud táže, zda se jedná o „podstatnou změnu“, je‑li dotčené dílo zčásti, avšak nikoli převážně užíváno i pro činnosti odlišné od činností stanovených ve výzvě k předkládání projektů nebo v žádosti o financování podané na základě této výzvy.
Úvodem je třeba konstatovat, že vzhledem k tomu, že unijní zákonodárce doplnil k dotčené změně přívlastek „podstatná“, může taková změna spadnout do působnosti čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 jen tehdy, pokud nejen splňuje obě podmínky uvedené v tomto ustanovení, ale má nadto i určitý rozsah.
Z bodu 41 odůvodnění nařízení č. 1260/1999 v této souvislosti plyne, že by celá pomoc ze strukturálních fondů nebo její část měla podporovat určitou operaci jen tehdy, pokud povaha operace nebo podmínky jejího provádění neprojdou podstatnou změnou, jež by vedla k tomu, že se operace, jíž se pomoci dostává, odchýlí od svých původních cílů.
V důsledku toho lze změnu, která splňuje podmínku uvedenou v čl. 30 odst. 4 prvním pododstavci písm. a) nařízení č. 1260/1999 tím, že ovlivňuje povahu operace nebo podmínky jejího provádění, kvalifikovat jako „podstatnou změnu“ ve smyslu čl. 30 odst. 4 uvedeného nařízení jen tehdy, pokud významně snižuje způsobilost dotčené operace dosáhnout cíle, který byl pro ni vytyčen.
Vzhledem k tomu, že významně snížit způsobilost dotčené operace dosáhnout cíle, který byl pro ni vytyčen, může změna fyzická i změna funkční, je nutno uzavřít, že kontrola změn, k nimž došlo u díla spadajícího pod čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999, se neomezuje jen na odlišnosti mezi projektem na dílo a provedeným dílem, ale vztahuje se i na změny ve fungování dotčeného díla.
Z výše uvedeného vyplývá, že okolnost, že jednotlivé složky operace byly změněny v určitém kvantitativním poměru, nelze samu o sobě považovat za určující.
Za okolností věci v původním řízení musí tedy předkládající soud posoudit, zda provedené změny, mimo jiné okolnost, že lodní skluz, jejž vybudovala Comune di Ancona, je odhadem z 18 % využíván výletními loděmi, přestože v projektu, na který bylo poskytnuto financování, nebylo toto využití uvedeno, mohly významně změnit využívání dotčeného díla vyvíjením jiných než uvedených činností, potažmo významně snížit způsobilost dotčené operace dosáhnout cíle, který byl pro ni vytyčen.
S ohledem na druhou podmínku stanovenou v čl. 30 odst. 4 písm. b) nařízení č. 1260/1999 je třeba poukázat i na to, že aby bylo možno kvalifikovat změnu spočívající v užívání díla pro činnosti odlišné od činností uvedených v projektu, na který bylo poskytnuto financování, jako „podstatnou změnu“ ve smyslu citovaného čl. 30 odst. 4, musí být její příčinou alespoň částečné ukončení některých činností uvedených v projektu, na který bylo poskytnuto financování.
Na druhou otázku je proto třeba odpovědět, že čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se vztahuje jak na případy fyzické změny, kdy provedené dílo neodpovídá dílu uvedenému v projektu, na který bylo poskytnuto financování, tak na případy funkční změny, přičemž v případě změny spočívající v užívání díla pro činnosti odlišné od činností původně uvedených v projektu, na který bylo poskytnuto financování, musí být taková změna s to významně snížit způsobilost dotčené operace dosáhnout cíle, který byl pro ni vytyčen.
Ke čtvrté otázce
Podstatou čtvrté otázky předkládajícího soudu je, zda unijní právo brání tomu, aby obce udělovaly přímo, tedy bez nabídkového řízení třetím osobám koncese na veřejné služby související s dílem, když z takové koncese nemohou plynout významnější čisté příjmy ani neodůvodněná výhoda pro tuto třetí osobu ani pro orgán veřejné moci, který koncesi udělil.
V této souvislosti je třeba poukázat především na to, že i když nebude možné kvalifikovat dotčené změny jako „změny“ ve smyslu čl. 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999, nemění to nic na tom, že v souladu s povinnostmi stanovenými v čl. 38 odst. 1 písm. e) a h) tohoto nařízení musí dotyčný členský stát přezkoumat, zda taková změna nepředstavuje nesrovnalost ve smyslu článků 38 a 39 uvedeného nařízení, v důsledku které by bylo nutné provést nezbytné finanční opravy a zpětně získat příslušné ztracené částky a případně uložit úroky z prodlení.
Dále je třeba podotknout, že koncese na veřejné služby nejsou na unijní úrovni upraveny v žádném právním předpisu. Při neexistenci takových předpisů musí být právo použitelné na koncese na služby zkoumáno z hlediska primárního práva a konkrétně z hlediska základních svobod upravených ve Smlouvě o FEU (viz rozsudek ze dne 7. prosince 2000, Telaustria a Telefonadress,
C-324/98, Recueil, s. I-10745
, bod 60).
V tomto kontextu Soudní dvůr již dříve rozhodl, že zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti ukládají veřejnému orgánu udělujícímu koncesi zejména povinnost transparentnosti, která spočívá v zajištění odpovídajícího stupně zveřejnění umožňujícího otevření zadávacího řízení soutěži ve prospěch každého potenciálního uchazeče, jakož i kontrolu nestrannosti tohoto řízení, ale která s sebou nutně nenese povinnost provést nabídkové řízení (rozsudky ze dne 13. září 2007, Komise v. Itálie,
C-260/04, Sb. rozh. s. I-7083
, bod 24, a ze dne 13. listopadu 2008, Coditel Brabant,
C-324/07, Sb. rozh. s. I-8457
, bod 25).
Konkrétně rozhodl, že vzhledem k tomu, že o koncesi může mít zájem i podnik nacházející se v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází orgán udělující koncesi, představuje udělení této koncese podniku nacházejícímu se v posledně jmenovaném členském státě bez jakékoli transparentnosti rozdílné zacházení v neprospěch podniků nacházejících se v jiných členských státech. Při neexistenci jakékoli transparentnosti nemají totiž podniky nacházející se v těchto jiných členských státech žádnou reálnou možnost dát najevo svůj zájem na získání dotčené koncese (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. července 2005, Coname,
C-231/03, Sb. rozh. s. I-7287
, body 17 a 18).
Jestliže není odůvodněno objektivními skutečnostmi, představuje takové rozdílné zacházení, které znevýhodňuje především podniky nacházející se v jiném členském státě, nepřímou diskriminaci na základě státní příslušnosti zakázanou na základě článků 49 SFEU a 56 SFEU (rozsudek ze dne 17. července 2008, ASM Brescia,
C-347/06, Sb. rozh. s. I-5641
, bod 60).
Za těchto podmínek přísluší při posuzování otázky, zda je udělení koncese na lodní skluz v souladu s unijním právem, předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda koncese na veřejnou službu, kterou udělila Comune di Ancona, splňuje požadavky transparentnosti, které jsou zejména s to umožnit, aby podnik nacházející se na území jiného členského státu než na území Italské republiky mohl mít přístup k příslušným informacím týkajícím se uvedené koncese před tím, než bude udělena, tak aby tento podnik mohl dát najevo svůj zájem o získání této koncese, pokud by si to přál (viz výše uvedený rozsudek Coname, bod 21).
Comune di Ancona neuvedla ve věci v původním řízení žádnou objektivní okolnost, která by mohla odůvodnit neexistenci veškeré transparentnosti při udělování koncese. Naproti tomu tvrdila, že koncese nemohla vzbudit zájem podniků nacházejících se v jiných členských státech, jelikož koncese udělená družstvu Pescatori byla koncipována tak, že z ní nemohou plynout ani významnější čisté příjmy pro úspěšného uchazeče o ni, ani neodůvodněná výhoda pro něj či pro obec.
Na základě pouhé okolnosti, že z určité koncese nemohou plynout významnější čisté příjmy pro úspěšného uchazeče o ni ani neodůvodněná výhoda pro podnik či pro veřejný subjekt, však nelze dospět k závěru, že tato koncese neskýtá hospodářský zájem pro podniky nacházející se v jiných členských státech, než je členský stát, ve kterém se nachází orgán udělující koncesi. V rámci hospodářské strategie, jejímž cílem je rozšíření části aktivit do jiného členského státu, může totiž podnik přijmout taktické rozhodnutí požádat v tomto státě o udělení koncese, přestože z ní samotné nemohou vyplynout přiměřené zisky, neboť i tak mu tato příležitost může pomoci vstoupit na trh tohoto státu a vstoupit na něm ve známost s cílem připravit svoji budoucí expanzi.
S ohledem na výše uvedené je třeba na čtvrtou otázku odpovědět, že za takových okolností, jaké nastaly ve sporu v původním řízení, unijní právo nebrání tomu, aby koncese na veřejnou službu související s dílem byla udělena bez nabídkového řízení, je-li toto udělení v souladu se zásadou transparentnosti, jejíž dodržení nenese s sebou nutně povinnost provést nabídkové řízení, ale musí podniku nacházejícímu se na území jiného členského státu, než je členský stát, ve kterém se nachází orgán udělující koncesi, umožnit přístup k příslušným informacím týkajícím se uvedené koncese před tím, než bude udělena, tak aby tento podnik mohl dát najevo svůj zájem o získání této koncese, pokud by si to přál, což musí ověřit předkládající soud.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:

1)
Článek 30 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech musí být vykládán v tom smyslu, že změny, na které se toto ustanovení vztahuje, zahrnují jak změny, ke kterým dojde ve fázi provádění díla, tak změny, ke kterým dojde posléze, zejména při jeho správě, pokud k těmto změnám dojde v pětileté lhůtě stanovené v tomto ustanovení.

2)
Článek 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 musí být vykládán v tom smyslu, že posouzení toho, zda z udělení koncese neplynou významné příjmy pro zadavatele koncese nebo neodůvodněná výhoda pro koncesionáře, není nutné provádět až po ověření toho, zda nebyla na díle, jehož se koncese týká, provedena podstatná změna.

3)
Článek 30 odst. 4 nařízení č. 1260/1999 musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se vztahuje jak na případy fyzické změny, kdy provedené dílo neodpovídá dílu uvedenému v projektu, na který bylo poskytnuto financování, tak na případy funkční změny, přičemž v případě změny spočívající v užívání díla pro činnosti odlišné od činností původně uvedených v projektu, na který bylo poskytnuto financování, musí být taková změna s to významně snížit způsobilost dotčené operace dosáhnout cíle, který byl pro ni vytyčen.

4)
Za takových okolností, jaké nastaly ve sporu v původním řízení, nebrání unijní právo tomu, aby koncese na veřejnou službu související s dílem byla udělena bez nabídkového řízení, je-li toto udělení v souladu se zásadou transparentnosti, jejíž dodržení nenese s sebou nutně povinnost provést nabídkové řízení, ale musí podniku nacházejícímu se na území jiného členského státu, než je členský stát, ve kterém se nachází orgán udělující koncesi, umožnit přístup k příslušným informacím týkajícím se uvedené koncese před tím, než bude udělena, tak aby tento podnik mohl dát najevo svůj zájem o získání této koncese, pokud by si to přál, což musí ověřit předkládající soud.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.