CELEX: 62011CJ0471
Присъединяване на нови държави членки
Преходни мерки
Селскостопански продукти
Захар
Регламент (ЕО) № 60/2004
Ставка и облагаема основа на таксата върху излишъка от запаси

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 60/2004 на Комисията от 14 януари 2004 година за определяне на преходни мерки в сектора на захарта във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (
ОВ L 9, стр. 8
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 52, стр. 202), изменен с Регламент (ЕО) № 1667/2005 на Комисията от 13 октомври 2005 г. (
ОВ L 269, стр. 3
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 14, наричан по-нататък „Регламент № 60/2004“).
Запитването е отправено в рамките на спор между Cido Grupa SIA (наричано по-нататък „Cido Grupa“) и Valsts ieņēmumu dienests (латвийската данъчна администрация, наричана по-нататък „VID“) по повод събирането на такса върху излишъка от запаси от захарен сироп.
Правна уредба
Член 41, първа алинея от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в Учредителните договори на Европейския съюз (
ОВ L 236, 2003 г., стр. 33
) оправомощава Европейската комисия да приема мерки за подпомагане на прехода на новите държави членки към режима на общата селскостопанска политика през тригодишен период, който започва от датата на присъединяването. Комисията приема Регламент № 60/2004, основавайки се именно на тази разпоредба.
В съображенията на Регламент № 60/2004 се посочва:
„[…]
(5)
Съществува значителен риск от сътресение на пазара в сектора на захарта, поради въвеждането на продукти със спекулативна цел в новите държави членки преди тяхното присъединяване. Предвид присъединяването на нови държави членки трябва да се приемат разпоредби, улесняващи прехода, с цел да се избегнат такъв вид операции. Предвид присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, вече са приети подобни разпоредби с Регламент (ЕО) № 1972/2003 за някои селскостопански продукти. Необходими са отделни правила, за да се отчетат особеностите в сектора на захарта.
[…]
(7)
Освен това и съгласно Акта за присъединяване е необходимо изтеглянето от пазара на количествата от запаси на захар или изоглюкоза, които надхвърлят нормалния резерв за прехвърляне, като това се осъществява за сметка на новата държава членка. Определянето на излишъка от запаси се извършва от Комисията въз основа на развитието на търговията и тенденциите за производство и консумация в новите държави членки за периода между 1 май 2000 г. и 30 април 2004 г. За тази процедура, освен захарта и изоглюкозата, други продукти със значителен еквивалент на захар следва да се считат като възможни цели на спекулация. В случай че определен[ият] излишък от за[хар] и изоглюкоза не е изтеглен от пазара на Общността най-късно до 30 април 2005 г., новата държава членка поема финансовата отговорност за съответното количество. Размерът, дължим от новата държава членка и платим към бюджета на Общността, в случай на неизтегляне на излишъка от запаси, трябва да съответства на най-високото възстановяване при износа, приложимо в периода между 1 май 2004 г. и 30 април 2005 г.“.
Член 4, параграф 1 от Регламент № 60/2004 определя понятието „захар“, както следва:
„[…]
“а)
захар от захарно цвекло и захар от захарна тръстика в сухо състояние, попадащи под код по КН 1701;
б)
захарен сироп, попадащ под кодове по КН 1702 60 95, 1702 90 99 и 2106 90 59;
в)
инулинов сироп, попадащ под кодове по КН 1702 60 80 и 1702 90 80“.
Съгласно член 6, параграф 1 от този регламент:
„Най-късно до 31 май 2005 г. Комисията определя за всяка нова държава членка […], количеството захар във вид на захар или на преработени продукти, изоглюкоза и фруктоза, което надхвърля количеството, което се счита за нормален преносен запас на 1 май 2004 г. и което следва да бъде [изтеглено] от пазара на разноски на новите държави членки.
С цел определяне на количеството на излишъка се отчита изключително развитието през годината, предхождаща присъединяването в сравнение с предходните години на:
а)
внесените и изнесените количества захар в чист вид или захар под формата на преработени продукти, като изоглюкоза и фруктоза;
б)
производството, консумацията и запасите от захар и изоглюкоза;
в)
обстоятелствата, при които са се образували тези запаси“.
Член 6, параграф 2 от посочения регламент налага на новите държави членки най-късно до 30 ноември 2005 г. да изтеглят от пазара количествата захар или изоглюкоза, определени от Комисията за всяка от тези държави като излишък.
Член 6, параграф 3 от същия регламент предвижда:
„За прилагането на параграф 2 компетентните органи на новата държава членка следва да разполагат към 1 май 2004 г. със система за установяване на търгувания или преработен излишък от запаси на захар в чист вид или под формата на преработени продукти, изоглюкоза, фруктоза от съответните основни оператори. Тази система може да се основава по-конкретно на проследяване на вноса, данъчен мониторинг, изследвания, базиращи се на счетоводните отчети и на физическите запаси на операторите и да съдържа мерки като гаранции за покриване на риска. Тази система на установяване, трябва да се основава на оценка на риска, като надлежно отчита следните критерии:
—
тип дейност на съответните оператори,
—
капацитет на складовите съоръжения,
—
равнище на дейностите.
Новата държава членка следва да използва тази система, за да застави съответните стопански субекти да [изтеглят] от пазара на свои собствени разноски количествата захар или изоглюкоза, които съответстват на определения за тях индивидуален излишък. Най-късно до 30 ноември 2005 г. съответните стопански субекти следва да предоставят доказателството, изисквано от новата държава членка, че продуктите са [изтеглени] от пазара.
В случай че не бъде предоставено такова доказателство, новата държава членка следва да наложи такса, чийто размер се равнява на стойността на въпросното количество, умножена по най-високата такса за внос, която е била валидна за съответния продукт през периода от 1 май 2004 г. до 30 ноември 2005 г., увеличена с 1,21 EUR/100 kg бяла захар или нейния еквивалент в сухо вещество.
Сумата, посочена в трета алинея, се заплаща на националния бюджет на новата държава членка“.
Член 7, параграф 2 от Регламент № 60/2004 гласи:
„Ако не бъде предоставено доказателство съгласно параграф 1 за [изтегляне от] пазара [на] излишъци по отношение на цялото или на част от количеството, на новата държава членка се начислява сума, равна на количеството, което не е било [изтеглено], умножено по най-високите възстановявания при износ, приложими за бялата захар, която се включва в код по КН 1701 99 10, за периода от 1 май 2004 г. до 30 ноември 2005 г. […]“.
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
С решение от 12 септември 2006 г. VID установява, че Cido Grupa притежава излишък от запаси от захарен сироп (код по КН 2106 90 59), и определя размера на дължимата такса на 79697,88 LVL [латвийски лата], т.е. около 113400 EUR. Този размер е изчислен въз основа на еквивалентното количество бяла захар (код по КН 1701 99 10), съдържащо се в захарния сироп. За тази цел VID умножава излишъка складиран захарен сироп, т.е. 295857 kg, по съотношението на концентрация на бяла захар в този продукт, т.е. 69 %, за да определи количество излишък в размер на 204141 kg. Като начислява върху това количество валидната за бялата захар вносна такса, увеличена с 1,21 EUR/100 kg, VID определя размера на дължимата такса — 55,55 EUR/100 kg.
По подадена от Cido Grupa жалба това решение е отменено частично от първоинстанционната юрисдикция. Тази юрисдикция приема, че VID е допуснала грешка, прилагайки ставката на таксата за бялата захар, докато разглежданият продукт е бил захарен сироп, който е подлежал на по-ниски ставки на данъчно облагане. Тъй като решението на тази юрисдикция е потвърдено след въззивно обжалване, VID и Cido Grupa го обжалват пред запитващата юрисдикция.
В своята касационна жалба VID упреква въззивния съд, че е тълкувал неправилно член 6 от Регламент № 60/2004, когато е постановил, че разглежданата в главното производство такса трябва да се определи въз основа на излишъка от захарен сироп, а ставката ѝ трябва да се определи на базата на вносната такса за този продукт. Поради това запитващата юрисдикция счита, че разрешаването на спора зависи от тълкуването на думите „въпросното количество“ и „съответния продукт“, съдържащи се в член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004.
При тези обстоятелства Augstākās Tiesas Senāts решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 6, параграф 3, трета алинея от [Регламент (ЕО) № 60/2004] да се тълкува в смисъл, че в случаите, когато се установи, че даден стопански субект притежава индивидуален излишък от продукт, който може да се определи като захар по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламента, въпросният стопански субект е длъжен да внесе в държавния бюджет сума, при чието изчисляване се взема предвид количеството бяла захар (код по Комбинираната номенклатура 1701 99 10), съответстващо на съдържанието на захар в притежавания от субекта конкретен продукт, а не количеството на въпросния продукт (например захарен сироп)?
2)
Трябва ли при изчисляването на дължимата сума да се включи най-високата вносна такса, приложима за бялата захар, вместо таксата, приложима за притежавания от стопанския субект конкретен продукт?“.
По преюдициалните въпроси
С двата си преюдицални въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че таксата върху излишък от запаси от захарен сироп се определя въз основа на количеството бяла захар, което действително се съдържа в този продукт, и ставката на таксата е тази на вносната такса за бялата захар, увеличена с 1,21 EUR/100 kg.
Що се отнася до ставката на таксата върху излишъка от запаси, член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004 само препраща към най-високата такса за внос, която е била валидна „за съответния продукт“. Следователно се поставя въпросът дали този израз се отнася, както твърди Cido Grupa, до вносната такса върху притежавания в излишък продукт — в случая захарния сироп, или както поддържат VID, латвийското и естонското правителство и Комисията, до вносната такса, приложима за бялата захар.
Вярно е, че при липсата на уточнения понятието „съответният продукт“, съдържащо се в член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004, би могло да се разбира като отнасящо се до продукта в излишък. Подобно тълкуване обаче не би се съобразило с контекста на тази разпоредба и би влязло в противоречие с целта на Регламент № 60/2004, която съгласно съображение 5 от последния се състои в ограничаване на рисковете от сътресение на пазара в сектора на захарта поради въвеждането на продукти със спекулативна цел в новите държави членки.
В член 6, параграф 3, втора алинея от този регламент се предвижда, че съответните стопански субекти са длъжни да изтеглят от пазара на свои собствени разноски количествата излишък на захар или изоглюкоза, определени от органите на новите държави членки, или да платят такси, ако не може да бъде представено доказателство за изтеглянето на тези количества. Така в светлината на тази разпоредба изразът „съответният продукт“, съдържащ се в член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004, трябва да се разбира като отнасящ се до захарта и изоглюкозата, които са двата продукта, посочени в предходната алинея на споменатия член 6, параграф 3.
В съответствие с целта за изтеглянето на излишъка от запаси на захар, изоглюкоза и други продукти с еквивалентно съдържание на захар, припомнена в съображение 7 от Регламент № 60/2004, член 6, параграф 3, трета алинея от този регламент предвижда прилагането на най-високата такса за внос, която е била валидна за захарта или за изоглюкозата, като тези два термина са определени в член 4 от Регламент № 60/2004. Съгласно последната разпоредба терминът „захар“ включва, освен захарта в сухо състояние, попадаща под код по КН 1701, захарния сироп (кодове по КН 1702 60 95, 1702 90 99 и 2106 90 59) и инулиновия сироп (кодове по КН 1702 60 80 и 1702 90 80). Впрочем от приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (
ОВ L 256, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) следва, че сред тези продукти бялата захар подлежи на най-високи ставки на данъчно облагане.
В това отношение следва да се отбележи, че Регламент № 60/2004 изрично посочва бялата захар за целите на изчисляването на дължимия размер, когато поради неизтегляне на излишъка на захар и изоглюкоза преди 30 ноември 2005 г. новата държава членка поема финансовата отговорност за изтеглянето на този излишък. В такъв случай член 7, параграф 2 от Регламент № 60/2004 предвижда, че на новата държава членка „се начислява сума, равна на количеството, което не е било [изтеглено], умножено по най-високите възстановявания при износ, приложими за бялата захар, която се включва в код по КН 1701 99 10, за периода от 1 май 2004 г. до 30 ноември 2005 г.“.
На последно място, следва да се подчертае, че защитаваното от Cido Grupa тълкуване, съгласно което се претендира прилагането на ставката на вносната такса, приложима за продукта в излишък, в случая захарният сироп, би накърнило полезното действие на Регламент № 60/2004. Всъщност, тъй като захарният сироп подлежи на облагане с такса, чиято ставка е около 100 пъти по-ниска от тази за бялата захар, облагането на излишъка от запаси не би достигнало равнище, достатъчно да окаже възпиращо въздействие върху спекулативното поведение и да насърчи стопанските субекти да изтеглят излишъка от запаси.
Следователно член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че ставката на таксата върху излишък от запаси от захарен сироп е тази на вносната такса за бялата захар, увеличена с 1,21 EUR/100 kg.
Съобразно това както логиката, така и справедливостта водят до заключението, че дължимата такса върху излишък от запаси от захарен сироп трябва да се определи въз основа на количеството бяла захар, което се включва в неговия състав.
С оглед на гореизложените съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент № 60/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че дължимата такса върху излишък от запаси от захарен сироп (код по КН 2106 90 59) се определя въз основа на количеството бяла захар (код по КН 1701 99 10), което действително се съдържа в този продукт, и ставката на таксата е тази на вносната такса за бялата захар, увеличена с 1,21 EUR/100 kg.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (шести състав) реши:

Член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент (ЕО) № 60/2004 на Комисията от 14 януари 2004 година за определяне на преходни мерки в сектора на захарта във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, изменен с Регламент (ЕО) № 1667/2005 на Комисията от 13 октомври 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че таксата върху излишък от запаси от захарен сироп (код по КН 2106 90 59) се определя въз основа на количеството бяла захар (код по КН 1701 99 10), което действително се съдържа в този продукт, и ставката на таксата е тази на вносната такса за бялата захар, увеличена с 1,21 EUR/100 kg.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: латвийски.