CELEX: 62011CJ0471
Anslutning av nya medlemsstater
Övergångsbestämmelser
Jordbruksprodukter
Socker
Förordning (EG) nr 60/2004
Avgiftssats och beräkningsgrund för avgift för överskottslager

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 6.3 i kommissionens förordning (EG) nr 60/2004 av den 14 januari 2004 om övergångsåtgärder inom sockersektorn med anledning av Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens anslutning (
EUT L 9, s. 8
), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1667/2005 av den 13 oktober 2005 (
EUT L 269, s. 3
) (nedan kallad förordning nr 60/2004).
Begäran har framställts i ett mål mellan Cido Grupa SIA (nedan kallat Cido Grupa) och Valsts ieņēmumu dienests (den lettiska skattemyndigheten) (nedan kallad VID). Målet rör uttagande av en avgift för överskottslager av sockersirap.
Tillämpliga bestämmelser
Enligt artikel 41 första stycket i akten om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragen (
EUT L 236, 2003, s. 33
) kan Europeiska kommissionen inom tre år efter dagen för anslutningen anta bestämmelser för att underlätta de nya medlemsstaternas övergång till den gemensamma jordbrukspolitiken. Kommissionen antog förordning nr 60/2004 med stöd av bland annat denna bestämmelse.
I ingressen till förordning nr 60/2004 anges följande:
”…
(5)
Det finns en betydande risk för störningar på marknaderna inom sockersektorn genom att produkter förs in i spekulationssyfte i de nya medlemsstaterna innan de hunnit anslutas. Man bör därför införa bestämmelser som underlättar övergången genom att sådana spekulationsaffärer förhindras i samband med utvidgningen. Liknande åtgärder har redan vidtagits för handeln med jordbruksprodukter genom kommissionens förordning (EG) nr 1972/2003. Sockersektorn med dess särdrag kräver emellertid särskilda bestämmelser.
…
(7)
Dessutom bör – i överensstämmelse med anslutningsakten – lager av socker och isoglukos som överskrider de normala övergångslagren tas bort från marknaden på de berörda nya medlemsstaternas bekostnad. Kommissionen kommer att fastställa överskottslagren utifrån handelns utveckling i de nya medlemsstaterna under perioden 1 maj 2000–30 april 2004 och på basis av deras produktions- och konsumtionstrender under samma period. Därvid bör förutom socker och isoglukos även andra produkter med betydande halt av sockerekvivalent tas med i beräkningen, eftersom de också skulle kunna användas för spekulationsaffärer. Om de fastställda överskottskvantiteterna av socker och isoglukos inte har tagits bort från gemenskapsmarknaden senast den 30 april 2005, kommer den eller de skyldiga medlemsstaterna att ställas till ekonomiskt ansvar för respektive överskottskvantitet. Det belopp som i sådana fall respektive skyldig medlemsstat skall åläggas att betala in till gemenskapens budget bör vara lika med det högsta exportbidrag som gäller för perioden 1 maj 2004–30 april 2005.”
I artikel 4 led 1 i förordning nr 60/2004 definieras begreppet ”socker” enligt följande:
”…
a)
betsocker och rörsocker i fast form som omfattas av KN-nummer 1701.
b)
sockersirap som omfattas av KN-numren 1702 60 95, 1702 90 99 eller 2106 90 59.
c)
inulinsirap som omfattas av KN-nummer 1702 60 80 eller 1702 90 80.”
I artikel 6.1 i förordning nr 60/2004 anges följande:
”Senast den 31 maj 2005 skall kommissionen för varje ny medlemsstat fastställa, … den kvantitet av obearbetat socker, socker i bearbetade produkter samt isoglukos och fruktos som överskrider den kvantitet som anses motsvara ett normalt övergångslager den 1 maj 2004, varvid eventuell överskottskvantitet skall tas bort från marknaden på respektive ny medlemsstats bekostnad.
När överskottskvantiteten fastställs skall särskild vikt läggas vid hur utvecklingen varit under det år som föregått anslutningen jämfört med närmast föregående år i fråga om
a)
importerade och exporterade kvantiteter av obearbetat socker, socker i bearbetade produkter samt isoglukos och fruktos,
b)
produktion, konsumtion och lager av socker och isoglukos,
c)
de förhållanden som rådde när lagren byggdes upp.”
Enligt artikel 6.2 i förordning nr 60/2004 skulle de nya medlemsstaterna se till att den kvantitet av socker och isoglukos som kommissionen hade bedömt utgöra ett överskott för var och en av dessa medlemsstater togs bort från marknaden senast den 30 november 2005.
I artikel 6.3 i förordning nr 60/2004 föreskrivs följande:
”För tillämpningen av punkt 2 skall de behöriga myndigheterna i de nya medlemsstaterna den 1 maj 2004 förfoga över ett system för bestämning av överskottskvantiteter som av berörda viktigare marknadsaktörer handlas eller produceras i form av obearbetat socker, socker i bearbetade produkter samt i form av isoglukos och fruktos. Viktiga inslag i systemet kan vara spårning av import, skatte- och avgiftskontroll samt kartläggning baserad på aktörernas ekonomiska redovisning och fysiska lager; även åtgärder som riskgarantier kan ingå. Systemet skall vara baserat på riskbedömning där erforderlig hänsyn tas till
—
typ av verksamhet som de berörda aktörerna bedriver,
—
lageranläggningarnas kapacitet,
—
verksamhetens omfattning.
De nya medlemsstaterna skall använda systemet för att tvinga berörda aktörer att på egen bekostnad ta bort socker och isoglukos från marknaden i en kvantitet som motsvarar det överskott som konstaterats för respektive aktör. Berörda aktörer skall förete bevis som godtas av den nya medlemsstat som berörs och som styrker att produkterna har tagits bort från marknaden senast den 30 november 2005.
Om en aktör inte företer något sådant bevis skall den nya medlemsstaten ålägga honom att betala ett belopp lika med den aktuella kvantiteten multiplicerad med den högsta importavgift som gäller för den aktuella produkten under perioden 1 maj 2004–30 november 2005, ökad med 1,21 euro per 100 kg vitsocker- eller torrsubstansekvivalent.
Beloppet som avses i tredje stycket skall krediteras den nya medlemsstatens nationella budget.”
I artikel 7.2 i förordning nr 60/2004 anges följande:
”Om inget bevis företes i enlighet med punkt 1 på att hela eller en del av överskottskvantiteten tagits bort från marknaden, skall den berörda nya medlemsstaten åläggas att betala ett belopp som är lika med den icke–borttagna kvantiteten multiplicerad med det högsta exportbidrag som under perioden 1 maj 2004– 30 november 2005 gäller för vitsocker som omfattas av KN-nummer 1701 99 10 …”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
VID fann i beslut av den 12 september 2006 att Cido Grupa innehade ett överskottslager av sockersirap (KN-nummer 2106 90 59) och fastställde att bolaget skulle betala en avgift på 79697,88 LVL, motsvarande cirka 113400 euro. Detta belopp hade beräknats på grundval av den motsvarande kvantitet vitsocker (KN-nummer 1701 99 10) som sockersirapen innehöll. I denna beräkning multiplicerade VID den överskottskvantitet sockersirap som fanns i lager (295857 kg) med koncentrationen av vitsocker i denna produkt (69 procent), vilket gav en överskottskvantitet på 204141 kg. För att fastställa beloppet för den avgift som skulle betalas tillämpade VID för denna kvantitet avgiften för import av vitsocker, till vilken lades 1,21 euro per 100 kg, vilket gav totalt 55,55 euro per 100 kg.
Cido Grupa väckte talan mot detta beslut i domstol. Den domstol som dömde i första instans ogiltigförklarade delvis beslutet. Nämnda domstol fann att VID hade gjort fel när den tillämpat avgiftssatsen för vitsocker trots att produkten i fråga var sockersirap, för vilket avgiftssatsen är lägre. Efter det att denna dom överklagats kom även den domstol som dömde i andra instans till samma slutsats, varefter VID och Cido Grupa överklagade till den hänskjutande domstolen.
VID har i sitt överklagande gjort gällande att den domstol som dömde i andra instans tolkade artikel 6 i förordning nr 60/2004 felaktigt när den fann att underlaget för den aktuella avgiften skulle vara överskottskvantiteten av sockersirap och att avgiftssatsen skulle vara den som baseras på importavgiften för denna produkt. Den hänskjutande domstolen anser därför att utgången av målet beror på tolkningen av begreppen ”den aktuella kvantiteten” och ”den aktuella produkten” i artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004.
Mot denna bakgrund beslutade Augstākās Tiesas Senāts att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen:
”1)
Ska artikel 6.3 tredje stycket i [förordning nr 60/2004] tolkas så, att om det har konstaterats att en aktör innehar ett överskott av en produkt som kan betecknas som socker i den mening som avses i artikel 4.1 i förordningen, är aktören skyldig att till statskassan betala ett belopp som beräknas på grundval av den kvantitet vitsocker (nummer 1701 99 10 i Kombinerade nomenklaturen) som motsvarar sockerinnehållet i den produkt som det har konstaterats att aktören i fråga innehar och inte på grundval av den kvantitet av produkten i sig som det har konstaterats att aktören innehar (till exempel sockersirap)?
2)
Ska, vid beräkningen av det belopp som ska betalas, den högsta importavgift som gäller för vitsocker tillämpas och inte den högsta importavgift som gäller för den konkreta produkt som det har konstaterats att aktören innehar?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den nationella domstolen har ställt de två frågorna, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004 ska tolkas så, att underlaget för avgiften på ett överskottslager av sockersirap ska vara den kvantitet vitsocker som faktiskt ingår i denna produkt, och avgiftssatsen ska vara importavgiften för vitsocker, ökad med 1,21 euro per 100 kg.
Vad gäller avgiftssatsen för avgiften på överskottslagren görs i artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004 endast en hänvisning till den högsta importavgift som gäller för ”den aktuella produkten”. Frågan blir således huruvida detta uttryck avser importavgiften för den vara som innehafts i överskottskvantitet, i detta fall sockersirap, såsom Cido Grupa har gjort gällande, eller den avgift som gäller för vitsocker, såsom VID, den lettiska och den estniska regeringen samt kommissionen har anfört.
I avsaknad av ytterligare preciseringar skulle förvisso begreppet ”den aktuella produkten” i artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004 kunna förstås som att det avsåg den produkt av vilken det finns en överskottskvantitet. En sådan tolkning skulle emellertid inte ta hänsyn till bestämmelsens sammanhang och strida mot syftet med förordning nr 60/2004, vilket, enligt skäl 5 i förordningen, är att minska riskerna för störningar på marknaderna inom sockersektorn på grund av att produkter förs in i spekulationssyfte i de nya medlemsstaterna.
I artikel 6.3 andra stycket i förordning nr 60/2004 anges att berörda aktörer är skyldiga att på egen bekostnad ta bort de överskottskvantiteter av socker och isoglukos från marknaden vilka konstaterats av de nya medlemsstaternas myndigheter eller betala avgifter om de inte kan förete bevis som styrker att dessa kvantiteter har tagits bort från marknaden. Mot bakgrund av denna bestämmelse ska således uttrycket ”den aktuella produkten” i artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004 tolkas så, att det avser socker och isoglukos, vilka är de två produkter som avses i det föregående stycket i artikel 6.3.
I enlighet med den i skäl 7 i förordning nr 60/2004 angivna målsättningen att ta bort överskottslager av socker, isoglukos och andra produkter med betydande halt av sockerekvivalent från marknaden, föreskrivs i artikel 6.3 tredje stycket i denna förordning att den högsta importavgift som gäller för socker eller isoglukos ska tillämpas. Dessa två termer definieras i artikel 4 i förordning nr 60/2004. Enligt sistnämnda bestämmelse omfattar begreppet ”socker”, förutom socker i fast form som omfattas av KN-nummer 1701, sockersirap (KN-numren 1702 60 95, 1702 90 99 och 2106 90 59) och inulinsirap (KN-nummer 1702 60 80 och 1702 90 80). Det framgår av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (
EGT L 256, s.1
; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22) att av dessa produkter tas de högsta avgifterna ut för vitsocker.
Domstolen konstaterar härvidlag att förordning nr 60/2004 uttryckligen hänvisar till vitsocker för beräkningen av det belopp som ska erläggas när en ny medlemsstat, på grund av att den inte lyckats eliminera överskottet av socker och isoglukos före den 30 november 2005, är ekonomiskt ansvarig för elimineringen av detta överskott. För dessa situationer anges i artikel 7.2 i förordning nr 60/2004 att den nya medlemsstaten ska ”betala ett belopp som är lika med den icke-borttagna kvantiteten multiplicerad med det högsta exportbidrag som under perioden 1 maj 2004–30 november 2005 gällde för vitsocker som omfattas av KN-nummer 1701 99 10”.
Slutligen vill domstolen understryka att den tolkning som Cido Grupa förespråkar, det vill säga att tillämpa en avgiftssats motsvarande importavgiften som gäller för överskottsprodukten, i detta fall sockersirap, skulle undergräva den ändamålsenliga verkan av förordning nr 60/2004. Eftersom avgiftssatserna för sockersirap är cirka hundra gånger lägre än för vitsocker skulle avgifterna för överskottslagren inte bli tillräckligt höga för att avskräcka spekulativa beteenden och förmå aktörerna att ta bort överskottslagren.
Artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004 ska följaktligen tolkas så, att avgiften för ett överskottslager av sockersirap ska bestämmas på grundval av importavgiften för vitsocker ökad med 1,21 euro per 100 kg.
Således talar både logik och skälighet för slutsatsen att beräkningsgrunden för den avgift som ska betalas för ett överskottslager av sockersirap ska vara kvantiteten vitsocker som ingår i dess sammansättning.
Mot denna bakgrund ska frågorna besvaras enligt följande: Artikel 6.3 tredje stycket i förordning nr 60/2004 ska tolkas så, att underlaget för avgiften på ett överskottslager av sockersirap (KN-nummer 2106 90 59) ska vara den kvantitet vitsocker (KN-nummer 1701 99 10) som faktiskt ingår i denna produkt, och avgiftssatsen ska vara importavgiften för vitsocker, ökad med 1,21 euro per 100 kg.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:

Artikel 6.3 tredje stycket i kommissionens förordning (EG) nr 60/2004 av den 14 januari 2004 om övergångsåtgärder inom sockersektorn med anledning av Tjeckiens, Estlands, Cyperns, Lettlands, Litauens, Ungerns, Maltas, Polens, Sloveniens och Slovakiens anslutning, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1667/2005 av den 13 oktober 2005, ska tolkas så, att underlaget för avgiften på ett överskottslager av sockersirap (KN-nummer 2106 90 59) ska vara den kvantitet vitsocker (KN-nummer 1701 99 10) som faktiskt ingår i denna produkt, och avgiftssatsen ska vara importavgiften för vitsocker, ökad med 1,21 euro per 100 kg.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: lettiska.