CELEX: 62011CJ0610
Odvolanie
Konanie vo veci zrušenia
Slovná ochranná známka Spoločenstva CENTROTHERM
Riadne používanie
Dôkazné prostriedky
Čestné vyhlásenie
Dôkazné bremeno
Preskúmanie skutočností ex offo
Doplňujúce dôkazy predložené odvolaciemu senátu
Nariadenie (ES) č. 207/2009
Články 15, 51 a 76
Nariadenie (ES) č. 2868/95
Pravidlo 40 ods. 5

Spoločnosť Centrotherm Systemtechnik GmbH (ďalej len „Centrotherm Systemtechnik“) svojím odvolaním navrhuje zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 15. septembra 2011, Centrotherm Systemtechnik/ÚHVT – centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM) (
T-434/09, Zb. s. II-6227
, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým Všeobecný súd zamietol žalobu požadujúcu čiastočné zrušenie rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 25. augusta 2009 (vec R 6/2008‑4) (ďalej len „sporné rozhodnutie“) týkajúceho sa konania vo veci zrušenia, začatého spoločnosťou centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (ďalej len „centrotherm Clean Solutions“) voči slovnej ochrannej známke Spoločenstva CENTROTHERM, ktorej majiteľkou je Centrotherm Systemtechnik.
Ďalej treba uviesť, že Všeobecný súd okrem toho 15. septembra 2011 vydal v paralelnom spore vedenom medzi tými istými účastníkmi konania, v ktorom bolo takisto spochybnené sporné rozhodnutie, rozsudok centrotherm Clean Solutions/ÚHVT – Centrotherm Systemtechnik (CENTROTHERM) (
T-427/09, Zb. s. II-6207
), ktorým tento súd vyhovel žalobe spoločnosti centrotherm Clean Solutions požadujúcej čiastočné zrušenie uvedeného rozhodnutia.
Uvedený rozsudok bol napadnutý odvolaním podaným spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik (vec C‑609/11 P).
Právny rámec
Nariadenie (ES) č. 207/2009
Nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 78, s. 1
) bolo kodifikované a zrušené nariadenie Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146).
V odôvodnení 10 nariadenia č. 207/2009 sa uvádza:
„Neexistuje žiadne opodstatnenie chrániť ochranné známky Spoločenstva alebo voči nim chrániť akúkoľvek ochrannú známku, ktorá bola zapísaná už skôr, s výnimkou prípadov, keď sa ochranné známky skutočne používajú.“
Článok 15 nariadenia č. 207/2009 nazvaný „Používanie ochranných známok Spoločenstva“ stanovuje:
„1.   Ak počas obdobia piatich rokov po zápise majiteľ nepoužíval riadne ochrannú známku Spoločenstva v Spoločenstve v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, alebo ak takéto používanie bolo pozastavené nepretržite päť rokov, ochranná známka Spoločenstva je predmetom sankcií uvedených v tomto nariadení, pokiaľ neexistujú oprávnené dôvody jej nepoužívania.
…“
Článok 42 nariadenia č. 207/2009 nazvaný „Preskúmanie námietok“, ktorý sa nachádza v oddiele 4 nazvanom „Pripomienky tretích osôb a námietky“ hlavy IV tohto nariadenia nazvanej „Konanie o zápise“, stanovuje:
„1.   Pri preskúmavaní námietok [ÚHVT] vyzve účastníkov konania tak často, ako to bude potrebné, aby v lehote stanovenej [ÚHVT] predložili pripomienky k oznámeniam ostatných strán alebo k tým, ktoré vydá samotný [ÚHVT].
2.   Ak to prihlasovateľ navrhne, majiteľ skoršej ochrannej známky Spoločenstva, ktorý podal námietku, musí predložiť dôkaz o tom, že v období piatich rokov pred dňom zverejnenia prihlášky ochrannej známky Spoločenstva sa skoršia ochranná známka Spoločenstva v Spoločenstve používala v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré je zapísaná a ktoré uvádza ako dôvod svojej námietky, alebo o tom, že existujú náležité dôvody nepoužívania, za predpokladu, že skoršia ochranná známka Spoločenstva bola k tomuto dňu už zapísaná najmenej päť rokov. Pokiaľ nie je v tomto zmysle predložený dôkaz, námietka sa zamietne. …
…“
Článok 51 nariadenia č. 207/2009 nazvaný „Dôvody na zrušenie“, ktorý sa nachádza v oddiele 2 nazvanom „Dôvody na zrušenie“ hlavy VI tohto nariadenia nazvanej „Vzdanie sa, zrušenie a neplatnosť“, stanovuje:
„1.   Práva majiteľa ochrannej známky Spoločenstva sa vyhlásia za zrušené na základe návrhu podaného [ÚHVT] alebo na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení:
a)
ak sa nepretržite počas piatich rokov ochranná známka riadne nepoužívala v Spoločenstve v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, a pre jej nepoužívanie neexistujú žiadne náležité dôvody; …
…
2.   Ak dôvody na zrušenie práv existujú iba pre niektoré tovary alebo služby, pre ktoré je ochranná známka Spoločenstva zapísaná, práva majiteľa sa vyhlásia za zrušené iba pre tieto tovary alebo služby.“
Článok 57 nariadenia č. 207/2009 nazvaný „Preskúmanie návrhu“, ktorý sa nachádza v oddiele 5 hlavy VI uvedeného nariadenia nazvanom „Konanie pred [ÚHVT] vo veci zrušenia alebo vyhlásenia neplatnosti“, stanovuje:
„1.   Pri preskúmavaní návrhu na zrušenie alebo vyhlásenie neplatnosti [ÚHVT] vyzve účastníkov konania tak často, ako to bude potrebné, aby predložili pripomienky v lehote stanovenej [ÚHVT] k oznámeniam ostatných účastníkov konania alebo k tým, ktoré vydá samotný [ÚHVT].
2.   Ak to požaduje majiteľ ochrannej známky Spoločenstva, majiteľ skoršej ochrannej známky Spoločenstva, ktorý je účastníkom konania o neplatnosti, predloží dôkaz o tom, že počas obdobia piatich rokov predchádzajúcich deň návrhu na vyhlásenie o neplatnosti bola skoršia ochranná známka Spoločenstva uvedená do riadneho používania v Spoločenstve v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná a ktoré uvádza ako opodstatnenie svojho návrhu, alebo že existujú náležité dôvody nepoužívania, za predpokladu, že skoršia ochranná známka Spoločenstva bola k tomuto dňu zapísaná najmenej počas piatich rokov. … Ak v tomto smere neexistuje dôkaz, návrh na vyhlásenie neplatnosti sa zamietne. …
…“
Článok 76 nariadenia č. 207/2009 nazvaný „Preskúmanie skutočností
ex offo
“, ktorý sa nachádza v oddiele 1 hlavy IX tohto nariadenia nazvanom „Všeobecné ustanovenia“, uvádza:
„1.   V konaniach pred [ÚHVT] úrad preskúma skutočnosti
ex offo
; v konaniach týkajúcich sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu sa však [ÚHVT] pri svojom skúmaní obmedzí na dôvody, dôkazy a návrhy predložené účastníkmi konania.
2.   [ÚHVT] nemusí zobrať do úvahy skutočnosti ani dôkazy, ktoré účastníci konania nepredložili včas.“
Podľa článku 78 ods. 1 nariadenia č. 207/2009:
„V rámci každého konania pred [ÚHVT] je súčasťou spôsobu poskytovania alebo získavania dôkazov:
…
f)
písomné vyhlásenia, overené alebo potvrdené, alebo majúce podobný účinok podľa práva štátu, v ktorom bolo vyhlásenie zostavené.“
Nariadenie (ES) č. 2868/95
Pravidlo 22 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 303, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 189), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1041/2005 z 29. júna 2005 (
Ú. v. EÚ L 172, s. 4
, ďalej len „nariadenie č. 2868/95“), v odsekoch 2 až 4 uvádza:
„2.
Ak má namietajúca strana poskytnúť dôkaz o používaní alebo preukázať, že existujú opodstatnené dôvody nepoužívania, [ÚHVT] ju vyzve, aby predložila dôkaz v lehote, ktorú stanoví. Ak namietajúca strana neposkytne takýto dôkaz pred uplynutím lehoty, [ÚHVT] námietky zamietne.
3.
Údaje a dôkazy o používaní pozostávajú z informácií o mieste, čase, rozsahu a charaktere použitia namietanej ochrannej známky pre tovary a služby, pre ktoré je zapísaná a na ktorých sa zakladajú námietky, a z dôkazu podporujúceho tieto údaje v súlade s odsekom 4.
4.
Dôkaz sa poskytne v súlade s pravidlami 79 a 79
a
a v zásade sa obmedzí na predloženie podporných dokumentov a dôkazov, ako sú obaly, štítky, cenníky, katalógy, faktúry, fotografie, inzercia a písomné vyjadrenia v súlade s článkom [78] ods. 1 písm. f) [nariadenia č. 207/2009].“
Pravidlo 40 nariadenia č. 2868/95 stanovuje:
„1.
Všetky návrhy na zrušenie alebo na vyhlásenie o neplatnosti, ktoré sa považujú za podané, sa oznámia majiteľovi ochrannej známky Spoločenstva. Ak [ÚHVT] zistí, že žiadosť je prípustná, vyzve majiteľa ochrannej známky Spoločenstva, aby poskytol svoje pripomienky v lehote, ktorú určí.
2.
Ak majiteľ ochrannej známky spoločenstva nepredloží žiadne námietky, tak [ÚHVT] môže rozhodnúť o výmaze alebo o neplatnosti na základe predchádzajúcich dôkazov.
3.
Akékoľvek pripomienky predložené majiteľom ochrannej známky spoločenstva sa oznámia prihlasovateľovi, ktorého [ÚHVT] požiada, ak to uzná za vhodné, aby odpovedal v lehote stanovenej [ÚHVT].
4.
Okrem prípadu, pri ktorom pravidlo 69 stanovuje alebo povoľuje inak, všetky pripomienky, ktoré podajú zúčastnené strany, sa pošlú zainteresovaným stranám.
5.
V prípade návrhu na zrušenie, ktorý sa zakladá na článku [51] ods. 1 písm. a) [nariadenia č. 207/2009], [ÚHVT] vyzve majiteľa ochrannej známky Spoločenstva, aby poskytol dôkaz o [riadnom] používaní známky v lehote, ktorú určí. Ak sa v určenej lehote neposkytne dôkaz, ochranná známka Spoločenstva sa vymaže. Pravidlo 22 ods. 2, 3 a 4 platí
mutatis mutandis
.
6.
Ak musí žiadateľ predložiť dôkaz o používaní ochrannej známky alebo dôkaz, že existujú opodstatnené dôvody nepoužívania podľa článku [57] ods. 2 alebo 3 nariadenia [č. 207/2009], [ÚHVT] vyzve žiadateľa, aby predložil dôkaz o [riadnom] používaní ochrannej známky v lehote, ktorú určí. Ak takýto dôkaz nie je v stanovenej lehote predložený, návrh na vyhlásenie neplatnosti sa zamietne. Pravidlo 22 ods. 2, 3 a 4 platí
mutatis mutandis
.“
Okolnosti predchádzajúce sporu
Okolnosti predchádzajúce sporu vymedzil Všeobecný súd v bodoch 1 až 13 napadnutého rozsudku takto:
„1
[Centrotherm Systemtechnik] podala 7. septembra 1999 na [ÚHVT] prihlášku ochrannej známky Spoločenstva podľa nariadenia [č. 40/94].
Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis slovného označenia CENTROTHERM.
Tovary a služby uvedené v prihláške patria do tried 11, 17, 19 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení…
Ochranná známka CENTROTHERM bola 19. januára 2001 zapísaná ako ochranná známka Spoločenstva pre tovary a služby uvedené v bode 3 vyššie.
[centrotherm Clean Solutions] predložila 7. februára 2007 ÚHVT podľa článku 15 a článku 50 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 návrh na výmaz [teraz návrh na zrušenie podľa článku 15 a článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009] ochrannej známky CENTROTHERM pre všetky zapísané tovary a služby.
Návrh na zrušenie bol 15. februára 2007 doručený [spoločnosti Centrotherm Systemtechnik], ktorá bola vyzvaná, aby prípadne predložila pripomienky a dôkazy o riadnom používaní spornej ochrannej známky v trojmesačnej lehote.
Vo svojich pripomienkach z 11. mája 2007 [Centrotherm Systemtechnik] spochybnila návrh na zrušenie a s cieľom preukázať riadne používanie svojej ochrannej známky predložila tieto dôkazy:
—
štrnásť digitálnych fotografií,
—
štyri faktúry,
—
vyhlásenie s názvom ‚eidesstattliche Versicherung‘ (čestné vyhlásenie), ktoré vyhotovil pán W. ako konateľ [spoločnosti Centrotherm Systemtechnik].
[Centrotherm Systemtechnik] uviedla, že má k dispozícii množstvo ďalších kópií faktúr, ktoré zatiaľ nepredložila z dôvodu dôvernosti. Keďže tvrdila, že môže predložiť ďalšie dokumenty, požiadal zrušovacie oddelenie ÚHVT, aby v prípade, ak by si želalo predloženie ďalších dôkazov a dokumentov do spisu, nariadilo procesné opatrenie.
Zrušovacie oddelenie rozhodlo 30. októbra 2007 o zrušení ochrannej známky CENTROTHERM, pričom konštatovalo, že dôkazy predložené [spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik] nie sú dostatočné na preukázanie riadneho používania uvedenej ochrannej známky.
[Centrotherm Systemtechnik] podala 14. decembra 2007 odvolanie proti tomuto rozhodnutiu, ktorému štvrtý odvolací senát ÚHVT čiastočne vyhovel [sporným rozhodnutím]. [Centrotherm Systemtechnik] najmä uvádzala, že zrušovacie oddelenie si od nej malo vyžiadať ďalšie informačné dokumenty. Okrem toho zrušovaciemu oddeleniu vytýkala, že nezohľadnilo dôkazy nachádzajúce sa v spise v inej veci, ktorá takisto prebiehala pred ÚHVT a týkala sa ochrannej známky CENTROTHERM.
Odvolací senát zrušil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia a zamietol návrh na zrušenie pre tovary ‚potrubia na odvod spalín pre vykurovacie zariadenia, komínové rúry, rúrky pre kotly k vykurovacím zariadeniam; držiaky pre plynové horáky; mechanické súčiastky vykurovacích zariadení; mechanické súčiastky plynových zariadení; kohútiky pre potrubia; komínové dúchadlá‘ patriace do triedy 11, ‚spojky na potrubia, objímky na potrubia, výstuže na potrubia, rúrky, vyššie uvedené nekovové výrobky‘ patriace do triedy 17 a ‚rúrky, kanalizácie, osobitne pre stavebníctvo; odpadové rúrky; dymové šachty komínov‘ patriace do triedy 19. V zostávajúcej časti odvolací senát odvolanie zamietol.
Konkrétne odvolací senát usúdil, že dôkaz o riadnom používaní ochrannej známky CENTROTHERM vo vzťahu k obdobiu piatich rokov pred podaním návrhu na zrušenie, teda pred 7. februárom 2007 (ďalej len ‚relevantné obdobie‘), bol pre tovary uvedené v bode 11 vyššie predložený, lebo fotografie, ktoré [Centrotherm Systemtechnik] poskytla, preukazujú charakter používania ochrannej známky a predložené faktúry dosvedčujú, že uvedené tovary boli uvádzané na trh pod spornou ochrannou známkou.
Odvolací senát však usúdil, že vo vzťahu k ostatným tovarom a službám, pre ktoré bola ochranná známka CENTROTHERM zapísaná (pozri bod 3 vyššie), [Centrotherm Systemtechnik] predložila ako dôkaz iba vyhlásenie svojho konateľa, čo podľa odvolacieho senátu nepostačuje na preukázanie riadneho používania ochrannej známky. V tomto ohľade odvolací senát poznamenal, že zrušovacie oddelenie nebolo povinné ani si vyžiadať ďalšie dokumenty, ani zohľadniť spis v inej veci, ktorá takisto prebiehala pred ÚHVT.“
Okolnosti predchádzajúce sporu takto vymedzené Všeobecným súdom je potrebné doplniť o nasledujúce spresnenia.
Z bodu 36 sporného rozhodnutia vyplýva, že pokiaľ ide o doplňujúce dôkazy, ktoré Centrotherm Systemtechnik predložila odvolaciemu senátu, tento senát usúdil, že takýto „doplňujúci dôkaz bol predložený oneskorene a nebude zohľadnený“, keďže „lehota uvedená v pravidle 40 ods. 5 druhej vete [nariadenia č. 2868/95] je prekluzívnou lehotou, ktorej nedodržanie má za následok zrušenie ochrannej známky v súlade s pravidlom 40 ods. 5 treťou vetou [uvedeného nariadenia]“. V bode 37 tohto rozhodnutia odvolací senát v tejto súvislosti navyše uviedol, že aj keby sa pripustilo, že odvolací senát sa v súlade s článkom 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 môže slobodne rozhodnúť, či zoberie do úvahy dôkazy nepredložené včas, nie je v prejednávanej veci zjavným dôvodom, pre ktorý by túto právomoc mal uplatniť v prospech odvolateľky. Uvedený senát spresnil, že odvolateľka v tejto súvislosti uviedla iba všeobecné tvrdenia o úlohe a význame práva ochrannej známky a nepoukázala na nemožnosť predložiť dôkaz o používaní už na prvom stupni.
Napadnutý rozsudok
Centrotherm Systemtechnik návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 26. októbra 2009 podala žalobu o neplatnosť sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom toto rozhodnutie vyhovelo návrh na zrušenie ochrannej známky CENTROTHERM.
Na podporu svojej žaloby Centrotherm Systemtechnik uviedla tri žalobné dôvody založené, po prvé na nesprávnom posúdení dôkazov o používaní, ktoré boli predložené zrušovaciemu oddeleniu ÚHVT, po druhé na nesplnení povinnosti preskúmať skutočnosti
ex offo
v súlade s článkom 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 a po tretie na nezohľadnení dôkazov, ktoré boli predložené odvolaciemu senátu, a tým na porušení článku 76 ods. 2 tohto nariadenia. Subsidiárne Centrotherm Systemtechnik vzniesla námietku nezákonnosti voči pravidlu 40 ods. 5 nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95.
Všeobecný súd napadnutým rozsudkom uvedenú žalobu zamietol.
V rámci skúmania prvého žalobného dôvodu Všeobecný súd v bodoch 21 až 24 napadnutého rozsudku najprv poukázal na cieľ sankcie zrušenia, ako aj na procesné pravidlá a zásady vykonávania príslušných dôkazov, tak ako vyplývajú najmä z článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 a z pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95.
V bodoch 25 až 30 napadnutého rozsudku Všeobecný súd ďalej odkazuje na rozličné časti judikatúry týkajúcej sa pojmu riadne používanie a podmienok, za ktorých takéto používanie možno považovať za preukázané.
Po tom, čo Všeobecný súd v bode 31 napadnutého rozsudku uviedol, že s prihliadnutím na všetky úvahy pripomenuté v bodoch 21 až 30 uvedeného rozsudku je potrebné posúdiť, či sa odvolací senát v spornom rozhodnutí oprávnene domnieval, že dôkazy, ktoré Centrotherm Systemtechnik predložila zrušujúcemu oddeleniu, nepreukazujú riadne používanie spornej ochrannej známky pre iné tovary a služby, ako tovary a služby uvedené v bode 11 uvedeného rozsudku, v bodoch 32 až 37 toho istého rozsudku konštatoval, že:
„32
Treba pripomenúť, že dôkazmi, ktoré žalobkyňa predložila zrušovaciemu oddeleniu na preukázanie riadneho používania svojej ochrannej známky, sú čestné vyhlásenie jej konateľa, štyri faktúry a štrnásť digitálnych fotografií.
Na úvod je nutné uviesť, že podľa ustálenej judikatúry je na posúdenie toho, akú dôkaznú hodnotu majú ‚písomné vyhlásenia, overené alebo potvrdené, alebo majúce podobný účinok podľa práva štátu, v ktorom bolo vyhlásenie zostavené‘, v zmysle článku 78 ods. 1 písm. f) nariadenia č. 207/2009, potrebné overiť pravdepodobnú pravdivosť a vierohodnosť informácie, ktorú obsahujú, pričom sa zohľadní najmä pôvod dokumentu, okolnosti jeho vypracovania, osoba, ktorej je určený, a otázka, či sa uvedený dokument vzhľadom na svoj obsah zdá zmysluplný a dôveryhodný…
Preto je namieste usúdiť, že vzhľadom na zjavné väzby, ktoré spájajú autora vyhlásenia a žalobkyňu, možno uvedenému vyhláseniu priznať dôkaznú hodnotu len vtedy, ak ho potvrdzuje obsah predložených štrnástich fotografií a štyroch faktúr.“
V bodoch 35 až 43 napadnutého rozsudku Všeobecný súd so zreteľom na záver uvedený v bode 34 napadnutého rozsudku preskúmal faktúry a fotografie, ktoré Centrotherm Systemtechnik predložila zrušovaciemu oddeleniu ÚHVT. V rámci tohto preskúmania Všeobecný súd v bodoch 36 a 37 uvedeného rozsudku najmä zdôraznil:
„36
Tieto faktúry svedčia o tom, že žalobkyňa predala štyrom zákazníkom rôzne výrobky z oblasti inštalatérstva (rúrky, objímky, prípojky pre kotly k vykurovacím zariadeniam, revízne kolená potrubí, záklopky pre systémy na odvod spalín) za sumu, ktorá vrátane faktúry z roku 2007 zodpovedá menej ako 0,03 % obratu, ktorý žalobkyňa podľa vyhlásenia svojho konateľa dosiahla v roku 2006 predajom tovarov s ochrannou známkou CENTROTHERM.
Z toho vyplýva, že žalobkyňa predložila ÚHVT pomerne slabé dôkazy o predaji v pomere k sume, ktorú uviedla vo vyhlásení svojho konateľa. No aj za predpokladu, že by odvolací senát uvedené vyhlásenie zohľadnil, by bolo potrebné konštatovať, že v spise sa nenachádzajú dostatočné dôkazy, ktoré by potvrdzovali jeho obsah, pokiaľ ide o hodnotu predajov. Navyše, čo sa týka časového hľadiska používania ochrannej známky, uvedené faktúry sa týkajú veľmi krátkeho obdobia, dokonca len konkrétnych dátumov, a to 12., 18. a 21. júla 2006 a 9. januára 2007.“
Po preskúmaní predložených faktúr a fotografií Všeobecný súd v bodoch 44 a 45 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že:
„44
Z toho, čo bolo uvedené, vyplýva, že ani fotografie, ani faktúry neumožňujú potvrdiť vyhlásenie konateľa žalobkyne, keď tvrdí, že pod ochrannou známkou CENTROTHERM boli počas relevantného obdobia uvádzané na trh nasledujúce tovary: mechanické súčiastky klimatizačných, parných, sušiacich a ventilačných zariadení, zariadenia na filtráciu vzduchu a ich súčiastky, tesnenia, tesniaci materiál, materiál na tesnenie a na izoláciu, umelé hmoty ako polotovary, stavebné hmoty, výstuže pre stavebníctvo, obloženie stien, stavebné panely, panely, nadstavce na komíny, poklopy na komíny, komínové nadstavce a komínové plášte.
Je nutné konštatovať, že celkové posúdenie dôkazov nachádzajúcich sa v spise neumožňuje bez toho, aby sa uchýlilo k pravdepodobnosti alebo domnienkam, vyvodiť, že ochranná známka CENTROTHERM bola riadne používaná počas relevantného obdobia pre iné tovary a služby než tie, ktoré sú uvedené v bode 11 vyššie.“
Druhý žalobný dôvod Všeobecný súd zamietol z týchto dôvodov uvedených v bodoch 53 až 55 napadnutého rozsudku:
„53
… Podľa článku 51 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 sa totiž práva majiteľa ochrannej známky Spoločenstva vyhlásia za zrušené, ak počas piatich rokov nedošlo k riadnemu používaniu ochrannej známky [článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009], ak sa ochranná známka v dôsledku konania alebo nečinnosti svojho majiteľa stane v obchode obvyklým pomenovaním pre tovar alebo službu, pre ktoré je zapísaná [článok 51 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009], alebo ak je ochranná známka v dôsledku používania jej majiteľom alebo s jeho súhlasom spôsobilá klamať verejnosť [článok 51 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009].
Prvé dve podmienky sa síce týkajú absolútnych dôvodov zamietnutia zápisu, čo vyplýva z článku 7 ods. 1 písm. b) až d) a g) nariadenia č. 207/2009, ale prvá sa týka ustanovenia o preskúmaní relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu, a to článku 42 ods. 2 nariadenia č. 207/2009. V dôsledku toho je opodstatnený záver, že na preskúmanie ÚHVT, ktoré sa týka otázky riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva v rámci konania vo veci zrušenia, sa uplatňuje článok 76 ods. 1
in fine
nariadenia č. 207/2009, ktorý stanovuje, že toto preskúmanie sa obmedzí na skutočnosti predložené účastníkmi konania.
Z toho vyplýva, že predpoklad žalobkyne, podľa ktorého ÚHVT neoprávnene obmedzil svoje preskúmanie na dôkazy, ktoré predložila, je chybný.“
Tretí žalobný dôvod Všeobecný súd zamietol z nasledujúcich dôvodov:
„61
Po prvé treba pripomenúť, že na preskúmanie ÚHVT, ktoré sa týka otázky riadneho používania ochrannej známky Spoločenstva, sa uplatňuje, ako je konštatované v bodoch 51 až 54 vyššie, článok 76 ods. 1
in fine
nariadenia č. 207/2009. Uvedené ustanovenie stanovuje, že preskúmanie ÚHVT sa obmedzí na skutočnosti predložené účastníkmi konania. Z toho vyplýva, že tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého mal ÚHVT povinnosť doplniť svoj spis
ex offo
, musí byť zamietnuté.
Po druhé možnosť účastníkov konania pred ÚHVT, aby predložili skutočnosti a dôkazy po uplynutí lehôt stanovených na tento účel, neexistuje bezpodmienečne, ale podlieha, ako vyplýva z judikatúry, podmienke, že neexistuje opačné ustanovenie. Len ak je splnená táto podmienka, disponuje ÚHVT voľnou úvahou pri zohľadnení oneskorene predložených skutočností a dôkazov…
V prejednávanej veci pritom existuje ustanovenie, ktoré bráni zohľadneniu dôkazov predložených pred odvolacím senátom, a to pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95.“
Napokon pokiaľ ide o námietku nezákonnosti pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, Všeobecný súd v bodoch 67 až 70 napadnutého rozsudku najmä konštatoval:
„67
Všeobecný súd konštatuje, že aj keď je pravda, že pravidlá nariadenia č. 2868/95 nesmú byť v rozpore s ustanoveniami a so štruktúrou nariadenia č. 207/2009, skutočnosťou zostáva, že nemožno konštatovať nijaký rozpor medzi pravidlom 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 a ustanoveniami týkajúcimi sa zrušenia ochrannej známky, ktoré sa nachádzajú v nariadení č. 207/2009.
Zatiaľ čo totiž nariadenie č. 207/2009 stanovuje pravidlo hmotného práva, a to sankciu zrušenia pre ochranné známky Spoločenstva, ktoré neboli riadne používané, nariadenie č. 2868/95 spresňuje uplatniteľné procesné pravidlá, najmä uloženie dôkazného bremena a dôsledky nesplnenia stanovených lehôt. Okrem toho, ako už bolo konštatované… zo štruktúry nariadenia č. 207/2009 vyplýva, že pokiaľ ide o návrh na zrušenie z dôvodu neexistencie riadneho používania, rozsah a intenzitu preskúmania ÚHVT vymedzujú žalobné dôvody a skutočnosti, ktoré predložili účastníci konania.
…
Pokiaľ ide o údajné porušenie zásady proporcionality, treba pripomenúť, že neodôvodnené nedodržanie lehôt, ktoré majú zásadný význam pre riadne fungovanie systému Spoločenstva, môže právna úprava Spoločenstva sankcionovať stratou práva bez toho, aby to bolo nezlučiteľné s uvedenou zásadou proporcionality…“
Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom
Centrotherm Systemtechnik svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok, vyhovel žalobe, ktorú podala v prvostupňovom konaní a zaviazal ÚHVT a centrotherm Clean Solutions na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Súdny dvor zamietol odvolanie alebo subsidiárne, aby zamietol žalobu podanú v prvostupňovom konaní a zaviazal Centrotherm Systemtechnik na náhradu trov konania.
centrotherm Clean Solutions navrhuje, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a zaviazal Centrotherm Systemtechnik na náhradu trov konania.
O odvolaní
Centrotherm Systemtechnik uvádza na podporu svojho odvolania štyri odvolacie dôvody.
Úvodné poznámky
V prejednávanej veci z okolností predchádzajúcich sporu pripomenutých v bode 14 tohto rozsudku vyplýva, že hoci dotknuté konanie vo veci zrušenia bolo začaté na základe nariadenia č. 40/94, sporné rozhodnutie bolo odvolacím senátom ÚHVT vydané po nadobudnutí účinnosti nariadenia č. 207/2009.
Keďže však nariadenie č. 207/2009 kodifikovalo nariadenie č. 40/94 a relevantné ustanovenia tohto nariadenia neboli touto kodifikáciou nijako zmenené, v ďalšej časti tohto rozsudku sa bude odkazovať výlučne na ustanovenia nariadenia č. 207/2009.
O prvom odvolacom dôvode založenom na porušení článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009
Argumentácia účastníkov konania
Svojím prvým odvolacím dôvodom Centrotherm Systemtechnik uvádza, že Všeobecný súd tým, že v bode 34 napadnutého rozsudku konštatoval, že čestnému vyhláseniu, akým je vyhlásenie v zmysle článku 78 ods. 1 písm. f) nariadenia č. 207/2009, možno priznať dôkaznú hodnotu len vtedy, ak je potvrdené predloženými ďalšími dôkazmi, nesprávne vyložil dôkaznú hodnotu takýchto vyhlásení, ba dokonca im odňal akúkoľvek samostatnú dôkaznú silu. Navyše tým, že Všeobecný súd v prejednávanej veci nezohľadnil skutočnosť, že obsah sporného vyhlásenia nebol namietaný ostatnými účastníkmi, porušil zásadu, podľa ktorej riadne používanie musí byť posudzované komplexne s ohľadom na všetky relevantné okolnosti prejednávanej veci.
Tento nesprávny výklad dôkaznej hodnoty čestných vyhlásení viedol Všeobecný súd v rozpore s článkom 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 k záveru, že sporná ochranná známka nebola riadne používaná.
Podľa ÚHVT a spoločnosti centrotherm Clean Solutions z bodu 34 napadnutého rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd
in abstracto
nezbavil čestné vyhlásenia akejkoľvek dôkaznej hodnoty, ale naopak, posudzoval ich a na záver posúdenia, ktoré nemožno preskúmať v rámci odvolacieho konania, konštatoval, že v prejednávanej veci sú nevyhnutné doplňujúce dôkazy, pokiaľ ide o vzťahy medzi autorom dotknutého vyhlásenia a spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba konštatovať, že bod 34 napadnutého rozsudku, ktorý je potrebné chápať s ohľadom na predchádzajúce a nasledujúce body, má iný dosah, ako ten, ktorý mu nesprávne pripisuje Centrotherm Systemtechnik.
Hneď treba zdôrazniť, že Všeobecný súd v bode 32 napadnutého rozsudku označil za „dôkazy, ktoré žalobkyňa predložila“ tak čestné vyhlásenie jej konateľa, ako aj predložené faktúry a fotografie.
Ďalej, na rozdiel od toho, čo tvrdí Centrotherm Systemtechnik, Všeobecný súd nijako nevylúčil, že čestné vyhlásenie môže mať dôkaznú silu, ale naopak v bode 33 napadnutého rozsudku zdôraznil, že na účely posúdenia tejto dôkaznej hodnoty bolo potrebné overiť pravdivosť a vierohodnosť informácie, ktorú takéto vyhlásenie obsahovalo, pričom mal byť zohľadnený najmä pôvod dokumentu, okolnosti jeho vypracovania, osoba, ktorej je určený, a otázka, či sa uvedený dokument vzhľadom na jeho obsah zdá zmysluplný a dôveryhodný.
Až potom Všeobecný súd uskutočnil konkrétne takéto skúmanie dotknutého vyhlásenia v prejednávanej veci a v bode 34 uvedeného rozsudku usúdil, že vzhľadom na zjavné väzby, ktoré spájajú autora vyhlásenia a Centrotherm Systemtechnik, možno uvedenému vyhláseniu priznať dôkaznú hodnotu v prejednávanej veci len vtedy, ak ho potvrdzuje obsah predložených fotografií a faktúr.
V tomto zmysle Všeobecný súd predovšetkým v bodoch 36 a 37 napadnutého rozsudku – bez toho, aby od spoločnosti Centrotherm Systemtechnik akokoľvek požadoval predloženie faktúr potvrdzujúcich v celom rozsahu obchodné obraty uvedené v dotknutom čestnom vyhlásení – naproti tomu poukázal na rozdiel medzi tvrdeniami o obchodných ročných obratoch, ktoré údajne dosiahla Centrotherm Systemtechnik v rokoch 2002 až 2006 a ktoré sa nachádzajú v tomto vyhlásení, a hodnotami predajov, ktoré sú porovnateľné nízke a týkali sa veľmi krátkeho obdobia, ba dokonca iba konkrétnych dátumov, a ktoré boli preukázané skutočne predloženými faktúrami.
Všeobecný súd po podrobnom preskúmaní predložených faktúr a fotografií, ktoré vykonal v bodoch 35 až 43 napadnutého rozsudku, v bode 44 uvedeného rozsudku konštatoval, že v prejednávanej veci uvedené fotografie a faktúry nijako neumožňovali potvrdiť vyhlásenie konateľa, ktorý tvrdí, že pod spornou ochrannou známkou boli na trh uvádzané tovary vymenované v tomto bode 44 uvedeného rozsudku.
Všeobecný súd sa v tomto smere teda nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 45 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že celkové posúdenie dôkazov nachádzajúcich sa v spise, a teda vrátane dotknutého čestného vyhlásenia, neumožňuje za týchto okolností bez toho, aby sa uchýlilo k pravdepodobnosti alebo domnienkam, vyvodiť, že sporná ochranná známka bola riadne používaná pre tovary a služby, ktoré sú predmetom tohto konania.
V tejto súvislosti treba ďalej pripomenúť, že posúdenie skutočností a dôkazov a najmä dôkaznej hodnoty čestného vyhlásenia predloženého spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik, ktoré na tieto účely uskutočnil Všeobecný súd, patrí do rozsahu posúdenia skutkového stavu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. septembra 2007, Il Ponte Finanziaria/ÚHVT,
C-234/06 P, Zb. s. I-7333
, bod 75), a teda nepredstavuje – s výnimkou prípadu skreslenia týchto dôkazov – právnu otázku, ktorá sama osebe podlieha preskúmaniu Súdnym dvorom v odvolacom konaní.
Pokiaľ ide napokon o skutočnosť, že obsah uvedeného čestného vyhlásenia nebol výslovne namietaný autorom návrhu na zrušenie podaným ÚHVT, stačí konštatovať, že táto skutočnosť nijako nemohla brániť Všeobecnému súdu v tom, aby vykonal posúdenie skutočností a dôkazov, ktoré mu prináleží, s cieľom overiť, či bolo pred ÚHVT preukázané riadne používanie skoršej ochrannej známky, a následne rozhodol vo veci, ktorú prejednáva.
Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že prvý odvolací dôvod je potrebné zamietnuť.
O druhom odvolacom dôvode a prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu založených na porušení článku 51 ods. 1 písm. a) a článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009
Argumentácia účastníkov konania
Vo svojom druhom odvolacom dôvode Centrotherm Systemtechnik tvrdí, že napriek odlišným záverom Všeobecného súdu v bodoch 54 a 55 napadnutého rozsudku, sa pravidlo v článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, podľa ktorého ÚHVT preskúmava skutočnosti
ex offo
, bude uplatňovať v konaní vo veci zrušenia. Keďže začatie tohto konania vo veci zrušenia môže navrhnúť každá osoba, ktorá si to želá, na toto konanie sa nevzťahuje výnimka, ktorú stanovuje toto ustanovenie pre konania týkajúce sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu.
Prvou časťou svojho tretieho odvolacieho dôvodu Centrotherm Systemtechnik ďalej tvrdí, že napriek odlišným záverom Všeobecného súdu v napadnutom rozsudku nenesie dôkazné bremeno preukázania riadneho používania ochrannej známky jej majiteľ.
Aj keď totiž článok 42 ods. 2 a článok 57 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 stanovujú, že majiteľ skoršej ochrannej známky musí predložiť dôkaz o riadnom používaní tejto ochrannej známky, a ak to neurobí, návrh na zrušenie sa zamietne, článok 51 uvedeného nariadenia neobsahuje podobné spresnenia vo vzťahu ku konaniam vo veci zrušenia. Za týchto okolností je pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, ktoré ukladá majiteľovi ochrannej známky dôkazné bremeno preukázania riadneho používania, v rozpore s nariadením č. 207/2009. Z toho vyplýva, že odvolací senát bol v rámci svojej povinnosti preskúmať skutočnosti
ex offo
podľa článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 povinný zohľadňovať dôkazy, ktoré mu boli predložené.
Podľa ÚHVT vzhľadom na
inter partes a sui generis
konania vo veci zrušenia, ktoré nie je konaním týkajúcim sa absolútnych dôvodov alebo relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu, nie je zásada preskúmania skutočností
ex offo
uplatniteľná a majiteľ ochrannej známky, ktorý má k dispozícii primerané dôkazy na tieto účely, musí preukázať, že riadne používal ochrannú známku.
centrotherm Clean Solutions takisto uvádza, že článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 sa neuplatňuje na konania vo veci zrušenia. Naproti tomu pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 určuje procesné podmienky uplatňovania konania o výmaze alebo vyhlásení o neplatnosti a výslovne stanovuje, že majiteľ ochrannej známky musí poskytnúť dôkaz o riadnom používaní ochrannej známky.
Posúdenie Súdnym dvorom
Vo svojom druhom odvolacom dôvode a prvej časti svojho tretieho odvolacieho dôvodu, ktoré je potrebné skúmať spoločne, Centrotherm Systemtechnik v podstate tvrdí, že Všeobecný súd tým, že rozhodol, že ÚHVT nebol v konaní vo veci zrušenia povinný
ex offo
preskúmať, či bola skoršia ochranná známka riadne používaná, ale že naopak dôkazné bremeno preukázania tohto riadneho používania niesol iba majiteľ tejto ochrannej známky, a tým, že z uvedeného dôvodu odvolaciemu senátu nevytýkal, že nezohľadnil všetky dôkazy, ktoré mal k dispozícii, porušil článok 51 ods. 1 písm. a) a článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009.
V tejto súvislosti po prvé treba pripomenúť, že z článku 15 nariadenia č. 207/2009 vyplýva, že ak počas obdobia piatich rokov po zápise majiteľ nepoužíval riadne ochrannú známku Spoločenstva v Európskej únii, ochranná známka Spoločenstva je predmetom sankcií uvedených v tomto nariadení, pokiaľ neexistujú oprávnené dôvody jej nepoužívania.
Z odôvodnenia 10 uvedeného nariadenia vyplýva, že úmyslom normotvorcu Únie bolo podriadiť zachovanie práv spojených s ochrannou známkou Spoločenstva podmienke ich riadneho používania. Nepoužívaná ochranná známka Spoločenstva môže brániť hospodárskej súťaži, keďže obmedzuje škálu označení, ktoré si tretie osoby môžu zapísať ako ochranné známky, a keďže zbavuje konkurentov možnosti používať túto alebo podobnú ochrannú známku pri uvádzaní tovarov alebo služieb, ktoré sú zhodné alebo podobné s tými, na ktoré sa predmetná ochranná známka vzťahuje, na vnútorný trh (pozri rozsudok z 19. decembra 2012, Leno Merken, C‑149/11, bod 32).
Po druhé článok 42 ods. 2 a článok 57 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 výslovne spresňujú, že predloženie dôkazu o riadnom používaní alebo o oprávnených dôvodoch nepoužívania je povinnosťou majiteľa dotknutej ochrannej známky, pričom ak sa dôkaz nepredloží, námietka alebo návrh na zrušenie sa zamietne.
V tejto súvislosti skutočnosť, že článok 51 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 na rozdiel od článku 42 ods. 2 a článku 57 ods. 2 tohto nariadenia nešpecifikuje, že dôkaz o riadnom používaní alebo o oprávnených dôvodoch nepoužívania musí predložiť majiteľ ochrannej známky, možno, na rozdiel od toho, čo navrhuje Centrotherm Systemtechnik, vykladať iba v tom zmysle, že normotvorca Únie zamýšľal túto zásadu týkajúcu sa dôkazného bremena neuplatňovať v konaní vo veci zrušenia.
Chýbanie spresnení k dôkaznému bremenu v článku 51 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 možno napokon ľahko vysvetliť skutočnosťou, že cieľom ustanovenia článku 51 ods. 1 nazvaného „Dôvody na zrušenie“ je stanoviť dôvody zrušenia ochrannej známky, čo nevyžaduje spresnenia k otázke dôkazného bremena.
Články 42 a 57 tohto nariadenia sú naproti tomu prevažne procesnými ustanoveniami. Treba zdôrazniť, že odsek 2 každého z týchto článkov má špecifický cieľ spočívajúci v úprave predbežného sporu, ktorý začne jeden z účastníkov, ktorý zamýšľa spochybniť právo druhého účastníka pokračovať v začatom konaní.
Vzhľadom na tento procesný kontext, ktorý je typický pre námietkové konanie a konanie o vyhlásení neplatnosti, normotvorca Únie s cieľom umožniť úpravu takýchto predbežných sporov, ktorých rozhodnutie predchádza hlavnému sporu, stanovil, že dôkaz, že táto skoršia ochranná známka bola riadne používaná, musí predložiť jej majiteľ a v opačnom prípade budú námietka alebo návrh na vyhlásenie neplatnosti zamietnuté.
Naproti tomu skutočnosť, že akýkoľvek predbežný spor tejto povahy je v rámci konania vo veci zrušenia hypoteticky vylúčený, jednoducho odôvodňuje, že aj keď článok 57 nariadenia č. 207/2009 sa týka tak konaní vo veci zrušenia, ako aj konaní o vyhlásení neplatnosti, ustanovenie odseku 2 tohto článku sa vzťahuje na konania o vyhlásení neplatnosti.
Po tretie treba konštatovať, že zásada, na ktorú pri tejto príležitosti odkazujú článok 42 ods. 2 a článok 57 ods. 2 tohto nariadenia č. 207/2009 a podľa ktorej majiteľ skoršej ochrannej známky je povinný predložiť dôkaz o jej riadnom používaní, v skutočnosti iba vyjadruje to, čo vyplýva z jednoduchej logiky a základnej požiadavky efektívnosti konania.
Je totiž nesporné, že uvedený majiteľ ochrannej známky dokáže najlepšie, resp. v určitých prípadoch dokonca dokáže iba on, predložiť konkrétne doklady ako dôkaz na podporu tvrdenia, že ochrannú známku riadne používal alebo vysvetliť oprávnené dôvody jej nepoužívania. Platí to najmä pre doklady preukazujúce takéto používanie, ktoré sú demonštratívne vymenované v pravidle 22 ods. 4 nariadenia č. 2868/95, a to obaly, štítky, cenníky, katalógy, faktúry, fotografie alebo inzercia.
Z obsahu článku 15 v spojení s článkom 42 ods. 2, článkom 51 ods. 1 a článkom 57 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 teda vyplýva, že v konaní vo veci zrušenia ochrannej známky musí riadne používanie ochrannej známky v zásade preukázať majiteľ tejto ochrannej známky a nie ÚHVT konajúci
ex offo
.
Rovnako treba v tejto súvislosti dôjsť k záveru, že pokiaľ pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 stanovuje, že majiteľ ochrannej musí predložiť dôkaz o riadnom používaní, toto pravidlo sa obmedzuje iba na formulovanie zásady dôkazného bremena, ktorá neporušuje nariadenie č. 207/2009, ale naopak, vyplýva z ustanovení a systematiky tohto nariadenia.
Za týchto okolností pravidlo týkajúce sa preskúmavania skutočností
ex offo
ÚHVT, ktoré je stanovené v článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, sa nemá uplatňovať na otázku riadneho používania ochrannej známky v konaní vo veci zrušenia pred ÚHVT.
Z vyššie uvedeného najmä vyplýva, že hoci úvahy a dôvody uvedené v bodoch 53 a 54 napadnutého rozsudku sú nesprávne, záver, ku ktorému došiel Všeobecný súd v bode 55 uvedeného rozsudku, a to že článok 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 neukladá ÚHVT povinnosť
ex offo
preskúmať skutočnosti, ktoré majú preukázať riadne používanie ochrannej známky, ktorej zrušenie sa pred ním navrhuje, je z právneho hľadiska správny.
Keďže zamietnutie dôvodu založeného na porušení článku 76 ods. 1 nariadenia 207/2009, ktoré uskutočnil Všeobecný súd v bode 56 napadnutého rozsudku, je odôvodnené inými právnymi dôvodmi ako dôvodmi uvedenými Všeobecným súdom, nemôže toto zamietnutie viesť k zrušeniu napadnutého rozsudku.
Ďalej a ako z vyššie uvedeného vyplýva, Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v napadnutom rozsudku usúdil, že dôkazné bremeno preukázania riadneho používania ochrannej známky v konaní vo veci zrušenia nesie majiteľ tejto ochrannej známky.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné druhý odvolací dôvod a prvú časť tretieho odvolacieho dôvodu zamietnuť.
O druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu založenej na porušení článku 51 ods. 1 písm. a) a článku 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009
Argumentácia účastníkov konania
V druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu Centrotherm Systemtechnik uvádza, že Všeobecný súd tým, že v bodoch 62 a 63 napadnutého rozsudku rozhodol, že odvolací senát v prejednávanej veci nedisponuje voľnou úvahou pri prípadnom zohľadnení dôkazov o používaní spornej ochrannej známky, ktoré mu boli predložené oneskorene, porušil článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.
Aj keď možno pripomenúť, že z bodu 42 rozsudku z 13. marca 2007, ÚHVT/Kaul (
C-29/05 P, Zb. s. I-2213
), vyplýva, že voľná úvaha, ktorú uvedené ustanovenie priznáva ÚHVT na účely zohľadňovania oneskorene predložených dôkazov, existuje iba „pokiaľ nie je uvedené inak“, Centrotherm Systemtechnik uvádza, že Všeobecný sa nesprávne domnieval, že pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 je práve ustanovením upravujúcim takúto opačnú možnosť.
ÚHVT uvádza, že vzhľadom na domnienku zákonnosti platnú pre právnu úpravu Únie nemal odvolací senát v čase vydania sporného rozhodnutia na výber inú možnosť, ako vziať na vedomie, že uvedené pravidlo 40 ods. 5 mu bráni, ako napokon rozhodol už skôr Všeobecný súd, zohľadniť dôkazy predložené po uplynutí prekluzívnej lehoty podľa tohto ustanovenia.
V tomto smere však ÚHVT spresňuje, že po vyhlásení napadnutého rozsudku zaznamenala judikatúra Všeobecného súdu určitý vývoj. Uvedený súd najmä v bode 31 svojho rozsudku z 29. septembra 2011, New Yorker SHK Jeans/ÚHVT – Vallis K.‑Vallis A. (FISHBONE) (T‑415/09), okrem iného rozhodol, že bez ohľadu na pravidlo 22 ods. 2 nariadenia č. 2868/95 musí byť v súlade s článkom 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 možné, aby odvolací senát zohľadnil dôkazy o riadnom používaní ochrannej známky predložené po uplynutí lehoty uloženej ÚHVT podľa uvedeného ustanovenia, a to prinajmenšom vtedy, ak tieto dôkazy iba dopĺňajú dôkazy predložené v uvedenej lehote a ak účastníkovi nemožno vytýkať taktiku zdržiavania alebo zjavnú nedbanlivosť.
Stotožňujúc sa s týmto výkladom sa ÚHVT domnieva, že rovnaký prístup sa musí uplatniť, aj pokiaľ ide o pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95.
Podľa spoločnosti centrotherm Clean Solutions Všeobecný súd oprávnene rozhodol, že toto posledné ustanovenie, ktoré zavádza výnimky z článku 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, zakazuje odvolaciemu senátu zohľadňovať dôkazy o používaní ochrannej známky, ktoré mu boli predložené oneskorene.
Posúdenie Súdnym dvorom
Je potrebné pripomenúť, že článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 stanovuje, že ÚHVT nemusí zobrať do úvahy skutočnosti ani dôkazy, ktoré účastníci konania nepredložili včas.
Ako Súdny dvor rozhodol, zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že spravidla a pokiaľ nie je uvedené inak, predloženie skutočností a dôkazov účastníkmi konania zostáva možným aj po uplynutí lehôt, ktorým je podriadené takéto predloženie, za uplatnenia ustanovení nariadenia č. 207/2009 a že nič nezakazuje ÚHVT zohľadniť skutočnosti a dôkazy takto oneskorene označené alebo predložené (rozsudok ÚHVT/Kaul, už citovaný, bod 42).
Spresňujúc, že ÚHVT sa „môže“ v podobných prípadoch rozhodnúť nebrať takéto dôkazy do úvahy, uvedené ustanovenie v skutočnosti priznáva ÚHVT širokú mieru voľnej úvahy pri rozhodovaní, aj keď ten súčasne musí odôvodniť svoje rozhodnutie v tejto súvislosti, či je alebo nie je potrebné zobrať tieto skutočnosti a dôkazy do úvahy (rozsudok ÚHVT/Kaul, už citovaný, bod 43).
Pokiaľ ide konkrétne o predloženie dôkazov o riadnom používaní ochrannej známky v konaní vo veci zrušenia začatom na základe článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009, treba najprv zdôrazniť, že toto nariadenie neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by stanovovalo lehotu na predloženie takýchto dôkazov.
Naproti tomu pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 v tejto súvislosti stanovuje, že ÚHVT vyzve majiteľa ochrannej známky Spoločenstva, aby poskytol dôkaz o riadnom používaní známky v lehote, ktorú určí.
V prejednávanej veci zrušujúce oddelenie ÚHVT uplatnilo toto ustanovenie a Centrotherm Systemtechnik určilo lehotu na predloženie takéhoto dôkazu. Okrem toho je nesporné, že Centrotherm Systemtechnik predložila rozličné dôkazy o používaní spornej ochrannej známky v uvedenej lehote.
Ďalej treba pripomenúť, že uvedené pravidlo 40 ods. 5 v druhej vete navyše spresňuje, že ak sa neposkytne dôkaz o používaní ochrannej známky v lehote určenej ÚHVT, ochranná známka Spoločenstva sa vymaže.
Z bodov 62 a 63 napadnutého rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd vykladal túto druhú vetu v tom zmysle, že lehota, ktorú ÚHVT takto určil, je v každom prípade prekluzívnou lehotou, po ktorej uplynutí je akékoľvek predloženie dôkazov o používaní zakázané. Všeobecný súd sa tak domnieval, že za predpokladu, že dôkazy o používaní ochrannej známky boli v určenej lehote riadne predložené, je predloženie akýchkoľvek doplňujúcich dôkazov po uplynutí uvedenej lehoty vylúčené, v dôsledku čoho je ÚHVT povinný zrušiť ochrannú známku, ak takto pôvodne predložené dôkazy sa ukážu byť nepostačujúce na preukázanie riadnej povahy uvedeného používania.
Takýto výklad zo strany Všeobecného súdu viedol tento súd k záveru, že pravidlo 40 ods. 5 druhá veta nariadenia č. 2868/95 je v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 77 tohto rozsudku ustanovením odporujúcim článku 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 s dôsledkom, že odvolací senát nebol oprávnený zohľadniť doplňujúce dôkazy o používaní ochrannej známky, ktoré predložila Centrotherm Systemtechnik na podporu svojej námietky.
Tým Všeobecný súd nesprávne vyložil pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95.
Hoci v tejto súvislosti zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že ak nie je predložený žiaden dôkaz o používaní dotknutej ochrannej známky v lehote určenej ÚHVT, musí ÚHVT v zásade
ex offo
vyhlásiť zrušenie, takýto záver sa naopak neponúka, ak dôkazy o tomto používaní boli predložené v uvedenej lehote.
V takomto prípade totiž musí konanie pokračovať s výnimkou prípadu, že uvedené dôkazy zjavne nebudú relevantné na účely preukázania riadneho používania ochrannej známky. ÚHVT je teda predovšetkým, ako stanovuje článok 57 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, povinný vyzvať účastníkov konania tak často, ako to bude potrebné, aby predložili pripomienky k oznámeniam ostatných účastníkov konania alebo k tým, ktoré vydá samotný ÚHVT. Ak ochranná známka bude v takomto kontexte neskôr zrušená, dôjde k tomu nie na základe pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, ustanovenia prevažne procesnej povahy, ale výlučne na základe hmotnoprávnych ustanovení článku 51 ods. 1 a článku 57 nariadenia č. 207/2009.
Z vyššie uvedeného najmä vyplýva, že tak, ako bolo pripomenuté v bode 77 tohto rozsudku, predloženie dôkazov o používaní ochrannej známky, ktoré doplňovali dôkazy už predložené v lehote určenej ÚHVT podľa pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, je možným aj po uplynutí uvedenej lehoty a že nič nezakazuje ÚHVT zohľadniť doplňujúce dôkazy takto oneskorene predložené.
Ako sa uvádza v bode 81 tohto rozsudku, je nesporné, že v prejednávanej veci Centrotherm Systemtechnik predložila v lehote určenej ÚHVT rozličné dôkazy, ktoré mali preukázať používanie dotknutej ochrannej známky. Rovnako je nesporné, že takto pôvodne predložené dôkazy neboli na tieto účely úplne nerelevantné, keďže okrem iného viedli odvolací senát k tomu, aby čiastočne zamietol návrh na zrušenie z dôvodu, že uvedené používanie bolo preukázané pre niekoľko výrobkov.
Za týchto podmienok je potrebné konštatovať, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 62 a 63 napadnutého rozsudku usúdil, že pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 mohlo brániť odvolaciemu senátu uplatniť voľnú úvahu, ktorú v zásade priznáva článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, na účely prípadného zohľadňovania doplňujúcich dôkazov, ktoré mu boli predložené.
Z toho vyplýva, že druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu treba vyhovieť, a že napadnutý rozsudok treba v dôsledku toho zrušiť.
O štvrtom odvolacom dôvode založenom na neuplatniteľnosti pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95
Argumentácia účastníkov konania
Vo svojom štvrtom odvolacom dôvode Centrotherm Systemtechnik uvádza, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nevyhlásil pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 za neuplatniteľné v prejednávanej veci.
Na jednej strane a z tých istých dôvodov, ktoré boli už uvedené na podporu prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu, toto pravidlo porušuje nariadenie č. 207/2009 tým, že majiteľovi ochrannej známky ukladá dôkazné bremeno preukázania riadneho používania ochrannej známky.
Na druhej strane prísne uplatňovanie uvedeného pravidla v prejednávanej veci je v rozpore so zásadou proporcionality. Cieľ tohto pravidla, ktorým je zabezpečenie efektívnosti konania, by mal byť vyvážený so závažnými a konečnými právnymi následkami, ktoré zrušenie ochrannej známky spôsobí.
centrotherm Clean Solutions uvádza, že ÚHVT ako ani Všeobecný súd nie sú oprávnené vzdať sa uplatňovania pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, keďže zásada zákonnosti zahŕňa povinnosť uznávať účinnosť nariadení v celom rozsahu, pokiaľ tieto nariadenia neboli príslušným súdom v konaní stanovenom pre tento účel vyhlásené za neplatné.
Posúdenie Súdnym dvorom
Pokiaľ ide o prvú časť tohto odvolacieho dôvodu založenú na porušení nariadenia č. 207/2009, argumentácia odvolateľky musí byť odmietnutá z tých istých dôvodov, ktoré už Súdny dvor viedli k odmietnutiu prvej časti tretieho odvolacieho dôvodu.
Pokiaľ ide o druhú časť uvedeného odvolacieho dôvodu, podľa ktorej je sankcia zrušenia neprimeraná, ak je uložená, ako v prejednávanej veci, na základe pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, stačí tu zdôrazniť, že argumentácia, ktorú Centrotherm Systemtechnik v tomto smere uvádza, sa opiera o nesprávnu domnienku, pokiaľ ide o dopad tohto pravidla.
Ako totiž vyplýva z bodov 85 až 87 tohto rozsudku, a v rozpore s názorom odvolacieho senátu v spornom rozhodnutí a so závermi Všeobecného súdu v napadnutom rozsudku sa možno domnievať, že túto sankciu zrušenia možno uložiť na základe uvedeného ustanovenia len vtedy, ak v lehote určenej ÚHVT nebol predložený žiaden dôkaz o používaní spornej ochrannej známky, alebo ak je zjavné, že predložené dôkazy nie sú nijako relevantné na účely preukázania riadneho používania tejto ochrannej známky.
V prejednávanej veci to tak však nie je, pretože, ako vyplýva zo skúmania druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu, predloženie dôkazov o používaní ochrannej známky spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik v lehote určenej ÚHVT vylúčilo akúkoľvek možnosť zrušenia
ex offo
podľa pravidla 40 ods. 5 druhej vety nariadenia č. 2868/95 a bránilo odvolaciemu senátu, aby dospel k záveru – ako to neoprávnene urobil v spornom rozhodnutí – že ÚHVT bol zbavený akejkoľvek voľnej úvahy na účely prípadného zohľadnenia neskoršie predložených doplňujúcich dôkazov.
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že štvrtý odvolací dôvod sa musí zamietnuť.
O žalobe v prvostupňovom konaní
V súlade s článkom 61 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora Európskej únie môže Súdny dvor v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu buď vydať konečný rozsudok vo veci samej sám, ak to stav konania dovoľuje, alebo vrátiť vec na rozhodnutie Všeobecnému súdu.
V prejednávanej veci sa Súdny dvor domnieva, že to stav konania dovoľuje, a že je teda nevyhnutné, aby vydal konečný rozsudok.
Pokiaľ ide o cieľ žaloby v prvostupňovom konaní, treba pripomenúť, že touto žalobou sa Centrotherm Systemtechnik domáha čiastočného zrušenia sporného rozhodnutia, a to iba v rozsahu, v akom toto rozhodnutie vyhovelo návrhu na zrušenie spornej ochrannej známky. Táto žaloba teda smeruje proti bodu 2 výroku tohto rozhodnutia, ktorým odvolací senát čiastočne zamietol odvolanie spoločnosti Centrotherm Systemtechnik smerujúce k zrušeniu rozhodnutia zrušovacieho oddelenia z 30. októbra 2007.
Argumentácia účastníkov konania
Centrotherm Systemtechnik na podporu žaloby podanej na Všeobecný súd tvrdí, že na rozdiel od toho, čo odvolací senát nesprávne usúdil v bode 36 sporného rozhodnutia, odvolací senát disponoval v súlade s článkom 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 voľnou úvahou na účely zohľadňovania doplňujúcich dôkazov, ktoré predložila Centrotherm Systemtechnik na podporu svojho odvolaniam, ktoré mu podala.
Keďže tieto dôkazy mali doplniť dôkazy, ktoré boli predložené včas, odvolací senát ich mal v prejednávanej veci zohľadniť v súlade s požiadavkami vyplývajúcimi z už citovaného rozsudku ÚHVT/Kaul. Podľa spoločnosti Centrotherm Systemtechnik mali konkrétne k záveru o potrebe takéhoto zohľadnenia viesť zjavná relevantnosť uvedených doplňujúcich dôkazov pre rozhodnutie v spore, funkčná kontinuita existujúca medzi odvolacím senátom a zrušovacím oddelením, neexistencia výraznejšieho procesného znevýhodnenia brániaceho tomuto zohľadneniu a napokon snaha zabezpečiť rovnováhu medzi požiadavkami na riadny priebeh konania a potrebou hmotnoprávne správneho riešenia, keďže ide o konanie, ktoré môže viesť k takému závažnému dôsledku, akým je zrušenie ochrannej známky.
ÚHVT a centrotherm Clean Solutions navrhujú zamietnuť tento dôvod zrušenia. Domnievajú sa, že pravidlo 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 v prejednávanej veci vylučovalo, aby odvolací senát zohľadnil doplňujúce sporné dôkazy. Navyše aj za predpokladu, že by uvedený senát podľa článku 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 disponoval voľnou úvahou pri prípadnom zohľadňovaní týchto doplňujúcich dôkazov, túto voľnú úvahu zjavne využil, keď v bode 37 sporného rozhodnutia ukázal, aký výsledok by malo uplatnenie voľnej úvahy – v prejednávanej veci negatívny –, ak by ňou skutočne disponoval.
Posúdenie Súdnym dvorom
Z bodu 36 sporného rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát usúdil, že doplňujúce dôkazy, ktoré mu Centrotherm Systemtechnik predložila, nemôže zohľadniť v rámci voľnej úvahy, ktorú článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 všeobecne priznáva ÚHVT, a to z dôvodu, že tieto dôkazy boli predložené oneskorene po uplynutí lehoty stanovenej v pravidle 40 ods. 5 druhej vete nariadenia č. 2868/95, predstavujúcej prekluzívnu lehotu, ktorej nedodržanie má automaticky za následok zrušenie ochrannej známky.
Ako z bodov 85 až 90 tohto rozsudku vyplýva, toto posúdenie sa opiera o nesprávny výklad tohto pravidla 40 ods. 5 a porušuje článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009.
Okrem toho v rozpore s tým, čo tvrdia ÚHVT a centrotherm Clean Solutions, sa nemožno domnievať, že táto vada v spornom rozhodnutí bola odstránená jednoducho tým, že odvolací senát v bode 37 tohto rozhodnutia následne uviedol, že ak by sa aj odvolací senát mohol slobodne rozhodnúť, či zoberie do úvahy oneskorene predložené dôkazy, nie je zjavný dôvod, pre ktorý by túto právomoc mal uplatniť v prospech odvolateľky, keďže odvolateľka v tejto súvislosti uviedla iba všeobecné tvrdenia o úlohe a význame práva ochrannej známky a nepoukázala na nemožnosť predložiť dôkaz o používaní už na prvom stupni.
Takéto všeobecné a kategorické tvrdenia nijako neumožňujú dospieť k záveru, že odvolací senát skutočne uplatnil voľnú úvahu, ktorú mu priznáva článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, keď so zreteľom na všetky relevantné skutočnosti a s uvedením odôvodnenia rozhodoval, či majú byť na účely rozhodnutia, ktoré má vydať, zohľadnené doplňujúce dôkazy, ktoré mu boli predložené (pozri v tomto zmysle rozsudok ÚHVT/Kaul, už citovaný, body 43 a 68).
V tejto súvislosti treba hneď poukázať na to, že prípadné zohľadnenie uvedených doplňujúcich dôkazov zo strany ÚHVT nie je teda v nijakom prípade „zvýhodnením“, ktoré by bolo priznané jednému alebo druhému účastníkovi, ale musí predstavovať výsledok objektívneho a odôvodneného uplatnenia voľnej úvahy, ktorú uvedený článok 76 ods. 2 priznáva tomuto orgánu.
Okrem toho je potrebné uviesť, že takto vyžadované odôvodnenie je ešte nevyhnutnejšie v prípade, ak ÚHVT rozhodne vylúčiť dôkazy takto oneskorene predložené.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdny dvor okrem iného rozhodol, že zohľadnenie skutočností alebo dôkazov označených alebo predložených oneskorene zo strany ÚHVT, ak má rozhodovať v rámci námietkového konania, môže byť odôvodnené najmä vtedy, ak sa ÚHVT domnieva, že na jednej strane oneskorene predložené dôkazy môžu byť skutočne relevantné, pokiaľ ide o výsledok námietok, ktoré boli pred ÚHVT podané, a na druhej strane štádium konania, v ktorom došlo k tomuto oneskorenému predloženiu a okolnosti, ktoré ho sprevádzajú, nebránia tomuto zohľadneniu (rozsudok ÚHVT/Kaul, už citovaný, bod 44).
Takéto úvahy môžu – rovnako a
mutatis mutandis
– predovšetkým odôvodniť, že ÚHVT pri rozhodovaní o návrhu na zrušenie zohľadnil dôkazy o používaní ochrannej známky, ktoré aj keď neboli predložené v lehote, ktorú určil podľa pravidla 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95, boli predložené v neskoršom štádiu konania a doplňovali dôkazy predložené v uvedenej lehote.
V prejednávanej veci je v tejto súvislosti zjavné, že k zohľadňovaným relevantným okolnostiam možno radiť predovšetkým skutočnosť, že rozhodnutie o zrušení bolo prijaté zrušovacím oddelením po predložení prvých dôkazov o používaní spornej ochrannej známky v ním určenej lehote spoločne s pripomienkami, v ktorých sú vyjadrené výhrady k dôvernosti a ponúknuté doplňujúce dôkazy.
Odvolací senát však tieto aspekty ako napokon ani žiadne ďalšie dôkazy, ktoré mohli byť relevantné, riadne nepreskúmal, a zrejme ani nepreskúmal prípadnú relevantnosť doplňujúcich dôkazov predložených spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik.
Okrem toho je potrebné zdôrazniť, že v rozpore so závermi v bode 37 sporného rozhodnutia prípadné zohľadnenie doplňujúcich dôkazov o používaní ochrannej známky predložených po uplynutí lehoty uvedenej v pravidle 40 ods. 5 nariadenia č. 2868/95 nevyhnutne nevyžaduje, aby pre dotknutý subjekt bolo nemožné predložiť takéto dôkazy v uvedenej lehote.
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že sporné rozhodnutie musí byť zrušené v rozsahu, v akom ním štvrtý odvolací senát ÚHVT zamietol žalobu spoločnosti Centrotherm Systemtechnik smerujúcu proti rozhodnutiu zrušujúceho oddelenia.
Uvedenému odvolaciemu senátu prináleží, aby najmä s ohľadom na závery vyplývajúce z tohto rozsudku a po riadnom zohľadnení všetkých relevantných okolností, posúdil – a svoje rozhodnutie v tomto smere aj odôvodnil –, či sa na účely vydania rozhodnutia o odvolaní, ktoré prejednáva, majú zohľadniť doplňujúce dôkazy, ktoré mu Centrotherm Systemtechnik predložila.
O trovách
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak je odvolanie dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou o veci, rozhodne aj o trovách konania.
Článok 138 ods. 3 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľný na základe článku 184 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku na konanie o odvolaní, stanovuje, že ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania, znášajú svoje vlastné trovy konania.
V prejednávanej veci treba poukázať jednak na to, že kým jednému z odvolacích dôvodov uvedených spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik bolo vyhovené a napadnutý rozsudok bol v tomto bode zrušený, nemožno to povedať o ostatných odvolacích dôvodoch, ktoré Súdny dvor zamietol.
Okrem toho, pokiaľ ide o žalobu v prvostupňovom konaní, treba zdôrazniť, že Súdny dvor čiastočným zrušením sporného rozhodnutia rovnako vyhovel jednému z dôvodov uvedených spoločnosťou Centrotherm Systemtechnik. Z napadnutého rozsudku, ktorý nebol v uvedených bodoch zrušený Súdnym dvorom, však vyplýva, že Centrotherm Systemtechnik nemala úspech vo svojich zvyšných dôvodov uvedených v prvostupňovom konaní.
Za týchto okolností a vzhľadom na to, že účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania tak v prvostupňovom konaní, ako aj v predmetnom odvolacom konaní, treba rozhodnúť, že každý účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 15. septembra 2011, Centrotherm Systemtechnik/ÚHVT – centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM) (T‑434/09), sa zrušuje.

2.
Bod 2 výroku rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 25. augusta 2009 (vec R 6/2008‑4) sa zrušuje.

3.
Centrotherm Systemtechnik GmbH, Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) a centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG znášajú svoje vlastné trovy konania, ktoré im vznikli tak v prvostupňovom, ako aj v odvolacom konaní.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.