CELEX: 62012CJ0237
Povreda obveze države članice
Direktiva 91/676/EEZ
Članak 5. stavak 4.
Prilog II. A, točke 1. do 3. i 5.
Prilog III. stavak 1. točke 1. do 3. i stavak 2.
Zaštita voda od onečišćenja nitratima poljoprivrednog podrijetla
Razdoblja upotrebe
Kapacitet spremnika za skladištenje stajskog gnojiva
Ograničavanje upotrebe
Zabrana upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu ili na zaleđenom tlu ili na tlu prekrivenom snijegom
Neusklađenost nacionalnih propisa

Svojom tužbom Europska komisija od Suda zahtijeva da utvrdi da je Francuska Republika povrijedila svoje obveze iz Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora (
SL L 375, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 6.), time što nije donijela mjere koje su nužne da bi se osigurala potpuna i ispravna primjena zahtjeva iz članka 5. stavka 4. navedene direktive, u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkama 1. do 3. i 5., kao i Prilogom III, stavkom 1. točkama 1. do 3. i stavkom 2.
Pravni okvir
Pravo Unije
U skladu s jedanaestom uvodnom izjavom Direktive 91/676, programi djelovanja „bi trebali uključivati mjere ograničenja primjene u tlu svih gnojiva koja sadrže dušik i ograničiti posebno primjenu stajskoga gnojiva.“
Članak 1. navedene direktive precizira da je njezin cilj smanjiti onečišćenje voda uzrokovano ili izazvano nitratima iz poljoprivrednih izvora kao i spriječiti svako daljnje takvo onečišćenje.
Članak 4. stavak 1. navedene direktive određuje:
„S ciljem osiguranja opće razine zaštite svih voda od onečišćenja, države članice su dužne u roku od dvije godine nakon priopćenja ove Direktive:
a)
odrediti jedan kodeks ili više kodeksa dobre poljoprivredne prakse, koje će poljoprivrednici dobrovoljno primjenjivati, a koji će sadržavati barem odredbe o stavkama spomenutim u Prilogu II. A;
[...]“
Članak 5. Direktive 91/676/EEZ određuje:
„1.   U roku od dvije godine od prvotne odredbe iz članka 3. stavka 2. ili u roku od jedne godine od svake dodatne odredbe iz članka 3. stavka 4. države članice donose programe djelovanja u vezi s proglašenim ranjivim zonama radi ostvarivanja ciljeva iz članka 1.
[...]
3.   U programima djelovanja uzimaju se u obzir:
a)
dostupni znanstveni i tehnički podaci, uglavnom s uputom na pripadajući udio dušika podrijetlom iz poljoprivrednih i drugih izvora;
b)
uvjeti okoliša u relevantnim područjima dotične države članice.
4.   Programi djelovanja primjenjuju se u roku od četiri godine od uspostave i sadrže sljedeće obvezujuće mjere:
a)
mjere iz Priloga III;
b)
mjere koje su države članice propisale u kodeksima dobre poljoprivredne prakse utvrđenima sukladno članku 4., osim mjera koje se zamjenjuju mjerama iz Priloga III.
[...]“
Prilog II, A, točke 1. do 3. i 5. navedene direktive naslovljen „Kodeks(i) dobre poljoprivredne prakse“ glase:
„Kodeks ili kodeksi dobre poljoprivredne prakse koji imaju za cilj smanjenje onečišćenja nitratima i koji vode računa o uvjetima u različitim područjima Zajednice trebaju sadržavati odredbe koje se odnose na sljedeća pitanja, u mjeri u kojoj su ona relevantna:
1)
razdoblja u kojima nije prikladno primjenjivati gnojivo na tlu;
2)
primjena gnojiva na tlu na strmom terenu;
3)
primjena gnojiva na tlu na vodom zasićenom, poplavljenom, zaleđenom ili snijegom prekrivenom terenu;
[...]
5)
kapacitet i izrada spremnika za stajsko gnojivo, uključujući mjere zaštite od onečišćenja voda uzrokovanog istjecanjem tekućina koje sadrže stajsko gnojivo te otpadnih voda iz pohranjenih biljnih materijala, kao na primjer silaže, i njihovim prodiranjem u podzemne i površinske vode;
[...]“
U skladu s Prilogom III stavcima 1. do 3. navedene direktive, naslovljenim „Mjere koje se uključuju u programe djelovanja prema članku 5. stavku 4. točki (a)“:
„1.
Mjere uključuju propise vezane uz:
1)
razdoblja u kojima je zabranjena upotreba određenih vrsta gnojiva;
2)
kapacitet spremnika stajskoga gnojiva; mora premašivati kapacitet potreban za skladištenje gnojiva tijekom najduljeg razdoblja u kojem je na snazi zabrana njegove upotrebe u ranjivim zonama, osim u slučaju kada se nadležnom tijelu dokaže da će se sva količina gnojiva koja premašuje trenutni kapacitet spremnika, odložiti na način koji nije štetan za okoliš;
3)
ograničenje upotrebe gnojiva, u skladu s dobrom poljoprivrednom praksom i uzimajući u obzir obilježja dotične ranjive zone, a posebno:
a)
uvjete, vrstu i nagib tla;
b)
klimatske uvjete, padaline i navodnjavanje;
c)
upotrebu tla i poljoprivrednu praksu, uključujući rotacijski sustav usjeva;
a temelji se na ravnoteži između:
i)
predviđene potrebe usjeva za dušikom,
i
ii)
opskrbe usjeva dušikom iz tla te gnojidbom, a odnosi se na:
—
količinu dušika koji je prisutan u tlu, u trenutku kada ga usjev počinje koristiti u značajnijoj mjeri (iznimne količine na kraju zime),
—
opskrbu dušikom putem neto mineralizacije rezervi organskog dušika u tlu,
—
dodavanje dušikovih spojeva iz stajskoga gnojiva,
—
dodavanje dušikovih spojeva iz umjetnih i drugih gnojiva.
2.
Ove mjere, za svako pojedinačno poljoprivredno gospodarstvo ili stočnu jedinicu, osiguravaju da količina stajskoga gnojiva, upotrijebljena u godini dana, uključujući gnojivo rasprostranjeno od samih životinja, ne premaši određenu količinu po hektaru.
Spomenuta količina po hektaru odgovara količini gnojiva koje sadrži 170 kg dušika. Međutim:
a)
u prvom četverogodišnjem programu djelovanja, države članice mogu dozvoliti količinu gnojiva koja sadržava do 210 kg dušika;
b)
tijekom i nakon prvog četverogodišnjeg programa djelovanja, države članice određuju drukčiju količinu od gore navedene. Te količine ne smiju dovesti u pitanje ostvarivanje ciljeva iz članka 1. i moraju se opravdati na temelju nepristranih kriterija, kao npr.:
—
dugotrajno razdoblje rasta,
—
usjevi s visokim stupnjem upijanja dušika,
—
velika količina neto padalina u ranjivim zonama,
—
tlo s iznimno visokim kapacitetom denitrifikacije.
Ako, prema stavku (b), država članica dozvoli drugu količinu, o tome obavješćuje Komisiju koja ispituje opravdanost u skladu s postupkom utvrđenim u članku 9.
3.
Države članice izračunavaju količine iz stavka 2. na temelju broja životinja.
[…]“
Francusko pravo
Članak 5. Direktive 91/676 je u francusko pravo prenesen Dekretom br. 2001‑34 od 10. siječnja 2001. o programima djelovanja koje treba primijeniti radi zaštite voda od nitrata poljoprivrednog podrijetla. Odredbe navedenog dekreta kodificirane su člancima R. 211‑80 do R. 211‑85 Zakona o okolišu.
U sklopu provedbe Dekreta br. 2001‑34 usvojena je Uredba od 6. ožujka 2001. o programima djelovanja koje treba primijeniti u ranjivim zonama radi smanjenja onečišćenja voda nitratima poljoprivrednog podrijetla (JORF od 25. ožujka 2001., str. 4712., u daljnjem tekstu: Uredba od 6. ožujka 2001.).
Uredbom od 1. kolovoza 2005. o utvrđivanju minimalnih uvjeta koje treba primijeniti u ranjivim zonama i o izmjeni Uredbe od 6. ožujka 2001. o programima djelovanja koje treba primijeniti u ranjivim zonama radi smanjenja onečišćenja voda nitratima poljoprivrednog podrijetla (JORF od16. rujna 2005., str. 15019., u daljnjem tekstu: Uredba od 1. kolovoza 2005.) utvrđuju se navedene odredbe osobito u pogledu načina izračuna najveće količine dušika sadržanog u stajskom gnojivu koje je dozvoljeno rasprostrijeti u godini dana.
Okružnicom od 15. svibnja 2003., naslovljenom „Upute o primjeni [programa sprječavanja onečišćenja poljoprivrednog podrijetla (PMPOA)]: Pojednostavljenja i prilagodbe“, utvrđene su vrijednosti ispuštanja dušika prema vrsti životinje (u daljnjem tekstu: Okružnica od 15. svibnja 2003.).
Članci R. 211‑80 do R. 211‑85 Zakona o okolišu izmijenjeni su Dekretom br. 2011‑1257 od 10. listopada 2011. o programima djelovanja koje treba primijeniti radi zaštite voda od nitrata poljoprivrednog podrijetla (JORF od 11. listopada 2011., str. 17097.).
U sklopu provedbe Dekreta br. 2011‑1257 usvojena je Uredba od 19. prosinca 2011. o nacionalnom programu djelovanja koji treba primijeniti u ranjivim zonama radi smanjenja onečišćenja voda nitratima poljoprivrednog podrijetla (JORF od 21. prosinca 2011., str. 21556., u daljnjem tekstu: Uredba od 19. prosinca 2011.).
Uredba od 6. ožujka 2001.
Uredba od 6. ožujka 2001. sadrži prilog naslovljen „Tehnički okvir razrade programa djelovanja“. U dijelu 2. tog priloga nalaze se među ostalima točke 2.3 do 2.5. Točka 2.3. naslovljena „Ravnomjerna upotreba dušikovih gnojiva na čestici, uključujući i kod sustava navodnjavanja“ određuje:
„Količina upotrijebljenog gnojiva ograničena je u skladu s predvidivim potrebama usjeva za dušikom i opskrbom i izvorima dušika bilo koje vrste. Opskrba dušikom koja se mora uzeti u obzir odnosi se na sva gnojiva [...].
Načini primjene gnojiva koje se mora poštovati u svrhu osiguravanja navedene ravnomjernosti, uključujući i prilagodbe kod sustava navodnjavanja, navedeni su u programu djelovanja. To su u najmanju ruku, ovisno o usjevima i uz razlikovanje usjeva koji se navodnjavaju i onih kod kojih to nije slučaj, elementi izračuna količine (predvidljivi prinosi, količina dušika u tlu…) kao i načini raspodjele.
Navedeni elementi izračuna i načini raspodjele utvrđuju se na temelju raspoloživih lokalnih agronomskih podataka, uzimajući u obzir razinu ispuštanja nitrata koja je sukladna zahtjevima kvalitete vode.
Poljoprivrednik mora poznavati [...] količine dušika iz stajskog gnojiva ili drugih organskih gnojiva. Ako ti proizvodi ne potječu s poljoprivrednog gospodarstva, od njihovih se dobavljača može zatražiti elemente koji omogućuju poljoprivrednicima da utvrde navedene informacije kao i vrstu gnojiva o kojoj je riječ.“
Točka 2.4. Uredbe od 6. ožujka 2001. naslovljena „Vrste gnojiva i razdoblja zabrane uporabe“ utvrđuje minimalna razdoblja tijekom kojih je zabranjena uporaba različitih vrsta gnojiva. U skladu s tablicom koja se nalazi u toj točki, upotreba gnojiva vrste II za kulture koje se siju u jesen zabranjena je u razdoblju od 1. studenoga do 15. siječnja, a za gnojiva vrste III od 1. rujna do 15. siječnja. Za velike kulture koje se siju u proljeće upotreba gnojiva vrste I je zabranjena od 1. srpnja do 31. kolovoza, gnojiva vrste II od 1. srpnja do 15. siječnja, a gnojiva vrste III od 1. srpnja do 15. veljače. Za livade zasađene prije više od 6 mjeseci upotreba gnojiva vrste II je zabranjena od 15. studenoga do 15. siječnja, a gnojiva vrste III od 1. listopada do 31. siječnja.
Točka 2.5 navedene uredbe naslovljena „Posebni uvjeti upotrebe“ određuje:
„[...]
2° Na tlu na strmom terenu
Na tlu na strmom terenu zabranjena je upotreba gnojiva. Programom djelovanja pobliže se određuju slučajevi za koje vrijedi zabrana, imajući u vidu rizike istjecanja izvan čestice na kojoj je gnojivo upotrijebljeno ili, podredno, postotak nagiba iznad kojeg je upotreba zabranjena.
3° Na zaleđenom, poplavljenom ili vodom zasićenom, snijegom prekrivenom tlu
Tablicom se u prilogu utvrđuju ograničenja upotrebe. Programom djelovanja pobliže su određeni uvjeti dopuštene upotrebe. [Prema tablici na koju se ova točka poziva, upotreba gnojiva vrsta I i III na zaleđenom tlu zabranjena je ili ograničena, dok je upotreba gnojiva vrste II zabranjena. Na snijegom prekrivenom tlu upotreba gnojiva vrste I zabranjena je ili ograničena, a gnojiva vrste II i III zabranjena.]
Na tlu koje je zaleđeno isključivo na površini, i na kojem se smrzavanje i odmrzavanje izmjenjuju unutar dvadeset i četiri sata, dopuštena je upotreba svih vrsta gnojiva.
[...]“
Uredba od 1. kolovoza 2005.
Prilog II točka 1. naslovljena „Izračunavanje količine dušika koji sadrži stajsko gnojivo s poljoprivrednog gospodarstva“ Uredbe od 1. kolovoza 2005. određuje:
„Uzima se životinjska proizvodnja dušika, koja se dobije množenjem broja glava s količinom dušika proizvedenog po životinji, u slučaju potrebe korigirana za količine dušika ispuštenog kod trećih osoba ili porijeklom od trećih osoba.
[...]“
Uredba od 19. prosinca 2011.
Sukladno članku 2. Uredbe od 19. prosinca 2011.:
„I.
– Dimenzije građevina za skladištenje iz dijela II priloga I moraju se uskladiti u sljedećim rokovima:
„1
o
Skladišni kapaciteti izračunati u skladu s metodom DEXEL [(Dijagnostika uzgoja s aspekta zaštite okoliša)] i u skladu s kalendarima zabrane upotrebe iz uredaba prefekata o četvrtim programima djelovanja se primjenjuju od dana objave ove Uredbe. [...]
o
Skladišni kapaciteti izračunati u skladu s metodom DEXEL temeljem odredaba iz dijela I Priloga I [...] se primjenjuju najkasnije u roku od tri godine od donošenja petih regionalnih programa djelovanja, a najkasnije od 1. srpnja 2016.
[...]
II. –
Odredbe predviđene I, 2° II, c 1° III, 2° i 3° III, IV, V i VI Priloga I stupaju na snagu 1. rujna 2012.“
Prilog I dio II navedene uredbe naslovljen „Odredbe o skladištenju stajskog gnojiva“ određuje:
„1°
Građevine za skladištenje
Ove se odredbe primjenjuju na sve stočne jedinice koje se nalaze u ranjivim zonama. [...]
[...]
Kapacitet skladištenja stajskog gnojiva mora pokrivati najmanje – uzimajući u obzir mogućnosti obrade ili uklanjanja navedenog gnojiva bez rizika za kvalitetu vode – minimalna razdoblja zabrane rasprostiranja definirana u dijelu I ovog priloga […] te voditi računa o dodatnim rizicima povezanim s klimatskim uvjetima.
Minimalni skladišni kapacitet koji se zahtijeva za svako poljoprivredno gospodarstvo izražen je u tjednima skladištenja gnojiva. On je identičan agronomskom kapacitetu, kako je potonji izračunat pomoću metode DEXEL razvijene u okviru programa upravljanja onečišćenjima poljoprivrednog podrijetla [...]. Skladišni se kapacitet na razini poljoprivrednog gospodarstva određuje za svaku vrstu gnojiva.
2°
Skladištenje određenih gnojiva na polju.
[...]
Kompaktna se gnojiva koja ne procuruju mogu se držati ili kompostirati na polju nakon skladištenja uz životinje u trajanju od dva mjeseca ili na gnojištu pod uvjetima utanačenim u nastavku teksta.
[...]
Trajanje skladištenja ne može biti dulje od deset mjeseci, a na istome se mjestu ne može ponovno skladištiti u roku od tri godine.
[...]“
Prilog II, A do E navedene uredbe utvrđuje norme ispuštanja dušika po životinjskoj vrsti, radi provedbe dijela V Priloga I uredbe, koji se odnosi na načine izračuna maksimalne količine dušika sadržanog u stajskom gnojivu koje se godišnje može upotrijebiti po svakom poljoprivrednom gospodarstvu.
Predsudski postupak
Komisija je ‐ smatrajući da odredbe članka 5. stavka 4. Direktive 91/676, u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkama 1. do 5. i Prilogom III stavkom 1., točkama 1. do 3. i stavkom 2. nisu ispravno i potpuno primijenjene od strane Francuske Republike ‐ pokrenula postupak radi povrede obveze države članice iz članka 258. UFEU‑a.
Nakon što je navedenoj državi dala priliku da se očituje, te smatrajući da dobiveno očitovanje nije zadovoljavajuće, Komisija je 28. listopada 2011. izdala obrazloženo mišljenje u kojem je Francusku Republiku pozvala da poduzme mjere nužne radi usklađivanja svojeg ponašanja s tim mišljenjem u roku od dva mjeseca od njegovog primitka.
Francuska Republika je svojim dopisom od 29. prosinca 2011. odgovorila na obrazloženo mišljenje, pri čemu je osobito istaknula da je zbog prigovora Komisije temeljito izmijenila svoj pravni okvir. U skladu s Dekretom 2011‑1257, sustav temeljen na departmanskim programima djelovanja zamijenjen je nacionalnim programom djelovanja i regionalnim programima djelovanja. Uredbom od 19. prosinca 2011. odobren je nacionalni program djelovanja, koji omogućuje da se za sljedeću poljoprivrednu sezonu operativno osigura povećana razina zaštite okoliša. Što se tiče regionalnih programa djelovanja, Francuska Republika tvrdi da je fizički nemoguće ostvariti ih prije sredine 2013. zbog obveznog provođenja javne rasprave i procjene utjecaja na okoliš.
Budući da nije bila zadovoljna odgovorom Francuske Republike na obrazloženo mišljenje, Komisija je podnijela ovu tužbu, iako je odustala od prigovora koji je iznijela u obrazloženom mišljenju i koji se odnosio na zahtjev iz Priloga II, A, točke 4. Direktive 91/676.
O tužbi
Uvodno se mora podsjetiti da Direktiva 91/676 ima za cilj uspostaviti instrumente koji su nužni da bi se u Europskoj uniji zagarantirala zaštita voda od onečišćenja nitratima iz poljoprivrednih izvora (presuda Komisija/Nizozemska, C‑322/00,
EU:C:2003:532
, t. 41. i navedena sudska praksa).
Imajući ostvarenje navedenih ciljeva u vidu, države su članice dužne – kako proizlazi iz članka 5. stavka 1. Direktive 91/676 ‐ donijeti i primijeniti programe djelovanja koji se odnose na proglašene ranjive zone.
Iz uvodne izjave 11. Direktive 91/676 proizlazi da bi ti programi djelovanja trebali uključivati i mjere ograničenja primjene na tlu svih gnojiva koja sadrže dušik te da bi osobito trebali ograničiti primjenu stajskog gnojiva.
U skladu s člankom 5. stavkom 4. točkama (a) i (b) Direktive 91/676, spomenuti programi djelovanja – koje su države članice obvezne donijeti ‐ moraju sadržavati određene obvezujuće mjere navedene u prilozima II i III spomenute direktive.
U skladu s člankom 5. stavkom 3. točkama (a) i (b) i Prilogom II, A, točkom 1. Direktive 91/676, navedeni programi djelovanja moraju uzimati u obzir dostupne znanstvene i tehničke podatke (vidjeti
per analogiam
presudu Komisija/Irska, C‑418/04,
EU:C:2007:780
, t. 63.), kao i fizičke, geološke i klimatološke uvjete svake regije (u tom smislu vidjeti presudu Komisija/Nizozemska,
EU:C:2003:532
, t. 136. i 155.).
Također treba istaknuti da su države članice – iako raspolažu određenim manevarskim prostorom pri izboru točnih modaliteta primjene odredbi Direktive 91/676 (u tom smislu vidjeti presudu Komisija/Nizozemska,
EU:C:2003:532
, t. 46.) – ipak u svakom slučaju obvezne, što je istaknula i nezavisna odvjetnica u točki 30. svojeg mišljenja, paziti da se ostvare ciljevi Direktive 91/676, a time i ciljevi politike Unije u području zaštite okoliša, kako određuje i članak 191. stavci 1. i 2. UFEU‑a.
Osim toga, u skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, države su članice osobito dužne u okviru neke direktive koja – kao i Direktiva 91/676 – sadrži pravila tehničke naravi iz područja zaštite okoliša, a kako bi u cijelosti udovoljile zahtjevima pravne sigurnosti, paziti da njihovo zakonodavstvo namijenjeno prijenosu te direktive bude jasno i precizno (u tom smislu vidjeti presude Komisija/Ujedinjena Kraljevina, C‑6/04,
EU:C:2005:626
, t. 21. i 26., kao i Komisija/Belgija, C‑120/09,
EU:C:2009:802
, t. 27.).
Naposljetku, treba podsjetiti još i da je prema ustaljenoj praksi Suda, u okviru postupka radi povrede obveze Komisija obvezna utvrditi postojanje navodne povrede i dostaviti Sudu elemente koji su mu nužni za ispitivanje postojanja povrede, a da se Komisija ne može pozvati na ikakvu presumpciju (presuda Komisija/Cipar, C‑340/10,
EU:C:2012:143
, t. 53.i navedena sudska praksa).
Shodno navedenome, Sud je u okviru ovog postupka dužan provjeriti je li Komisija dostavila potrebne elemente kojima se može dokazati da mjere Francuske Republike donesene u okviru prenošenja Direktive 91/676 nisu sukladne zahtjevima te direktive.
U prilog svojoj tužbi Komisija navodi šest prigovora.
Prvi prigovor, koji se temelji na povredi članka 5. stavka 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 1. i Prilogom III stavkom 1. točkom 1.
Argumentacija stranaka
Prvi se prigovor Komisije, koji je podijeljen u pet dijelova, odnosi na minimalna razdoblja utvrđena Uredbom od 6. ožujka 2001. tijekom kojih je zabranjena upotreba različitih vrsta gnojiva. U tih pet dijelova Komisija predbacuje Francuskoj Republici:
—
da nije predvidjela razdoblja zabrane upotrebe gnojiva vrste I za velike kulture posijane u jesen kao i za livade zasađene prije više od šest mjeseci;
—
da je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste I za velike kulture posijane u proljeće ograničila na mjesece srpanj i kolovoz;
—
da je za velike kulture posijane u jesen ograničila zabranu upotrebe gnojiva vrste II na razdoblje od 1. studenoga do 15. siječnja, i da – za iste kulture – nije produžila zabranu upotrebe gnojiva vrste III i nakon 15. siječnja;
—
da za velike kulture posijane u proljeće nije produžila razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II i nakon 15. siječnja, i
—
da je za livade zasađene prije više od šest mjeseci predvidjela razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II isključivo nakon 15. studenoga, i da – za navedene livade kao i u planinskim područjima – nije zabranu upotrebe gnojiva vrste III produžila sve do kraja mjeseca veljače.
Prvim dijelom ovog prigovora Komisija ističe da bi francusko pravo trebalo sadržavati odredbe kojima se u određenim razdobljima zabranjuje svaka upotreba gnojiva, a s obzirom da je neprekinuta upotreba određenih gnojiva tijekom cijele godine štetna i ne omogućuje ostvarenje ciljeva – navedenih u direktivi ‐ sprječavanja i smanjenja onečišćenja voda nitratima poljoprivrednog podrijetla.
Pozivajući se na raspoložive znanstvene podatke, Komisija ističe da – čak iako je proces oslobađanja dušika sadržanog u gnojivima vrste I spor, te ona predstavljaju manju opasnost u odnosu na druge vrste gnojiva – količina oslobođenog dušika ipak može onečistiti vode djelovanjem ispiranja i istjecanja. Prema mišljenju Komisije, rizici od onečišćenja voda osobito su značajni tijekom jesenskog i zimskog razdoblja, kada biljke zbog niskih temperatura (nižih od 5 °C) i velike količine padalina koje ometaju njihov rast ne mogu odmah apsorbirati dušik.
Drugim do šestim dijelom prvog prigovora Komisija tvrdi – navodeći iste razloge kao i u potporu prvog dijela – da su razdoblja zabrane uporabe različitih vrsta gnojiva utvrđena francuskim propisima nedovoljna i da ih treba produžiti kako bi u cijelosti obuhvatila razdoblja u kojima postoji značajan rizik od onečišćenja voda dušikom kojeg biljke nisu apsorbirale.
Komisija dodaje da, iz razloga navedenih u Prilogu III svojeg obrazloženog mišljenja, nova razdoblja zabrane uporabe utvrđena Uredbom od 11. prosinca 2011. nisu u cijelosti sukladna zahtjevima Direktive 91/676. U svojoj replici Komisija je izložila svoje kritike u pogledu kalendara uporabe gnojiva, kao i u pogledu klasifikacije različitih vrsta gnojiva koju je navedena uredba zadržala na snazi, te od Suda zahtijeva da utvrdi povredu obveze Francuske Republike i u tom pogledu.
Na to je Francuska Republika odgovorila, kao prvo, da je od donošenja Uredbe od 19. prosinca 2011. nacionalnim propisima predviđeno minimalno razdoblje zabrane uporabe gnojiva vrste I kod velikih kultura posijanih u jesen kao i kod livada posađenih prije više od šest mjeseci.
Osim toga, Francuska Republika napominje da je istom uredbom u cijelosti izmijenjen i kalendar utvrđen Uredbom od 6. ožujka 2001., osim u pogledu minimalnih razdoblja uporabe gnojiva vrsta II i III kod livada posađenih prije više od šest mjeseci, s obzirom na to da su ista – prema njezinom mišljenju – sukladna Direktivi 91/676.
Prema mišljenju Francuske Republike, Sud mora uzeti u obzir Uredbu od 19. prosinca 2011. s obzirom na to da je riječ o cjelovitom i izravno primjenjivom režimu koji je usvojen prije isteka roka koji je utvrdila Komisija u obrazloženom mišljenju. Ona naglašava da određeni broj predviđenih mjera nije moguće odmah primijeniti, ali da je to zato što se one po prirodi stvari ne mogu primijeniti tijekom poljoprivredne sezone. Osim toga, načelo pravne sigurnosti zahtijeva da se pojedincima da prikladan rok kako bi se prilagodili uvedenim promjenama.
Osim toga, Francuska Republika ističe da – na osnovi podataka kojima raspolaže – zabrana uporabe stabilnih organskih gnojiva vrste I, koja polagano i progresivno ispuštaju male količine dušika tijekom cijele jeseni i zime, može biti kontraproduktivna, s obzirom na to da ‐ zbog fenomena apsorpcije dušika u tlu – može biti korisnije upotrijebiti ih na jesen kako bi dušik koji oslobađaju bio dostupan biljci kad je u fazi rasta. Osim toga, time se mogu izbjeći rizici za okoliš zbog postojanja velike koncentracije tijekom razdoblja gnojidbe u proljeće i ljeto.
K tome, Francuska Republika navodi da postoji konsenzus među znanstvenicima o činjenici da biljne zajednice pašnjaka, koje su okarakterizirane stalnim biljnim pokrovom, čine sustave s malim ispuštanjem dušika, koji uz to osiguravaju veliku zaštitu protiv onečišćenja voda uzrokovanih nekim organskim gnojivima vrste I. Shodno tome, razdoblje zabrane koje zahtijeva Komisija kod livada zasađenih prije više od šest mjeseci je predugo.
Naposljetku, Francuska Republika smatra da su kritike u pogledu Uredbe od 19. prosinca 2011. koje je u svojoj replici iznijela Komisija nedopuštene, s obzirom na to da je Komisija u svojoj tužbi prigovore ograničila na pravni okvir koji proizlazi iz Uredbe od 6. ožujka 2001.
Ocjena Suda
– Dopuštenost
Što se tiče dopuštenosti prvog prigovora koji Komisija navodi u prilog svojoj tužbi, treba ustvrditi da je ta institucija u svojoj tužbi ograničila svoje prigovore na kalendar utvrđen Uredbom od 6. ožujka 2001. Kada je riječ o novom kalendaru uporabe, u obliku kako je isti utvrđen u Uredbi od 19. prosinca 2011., Komisija je svoje kritike iznijela u formi običnog upućivanja na ocjenu iz Priloga III obrazloženog mišljenja.
Nadalje, kritike koje Komisija iznosi u okviru svoje tužbe odnose se ili na neutvrđivanje razdoblja zabrane ili na utvrđivanje razdoblja zabrane u trajanju koje se ocjenjuje nedovoljnim. Suprotno tome, Komisija u svojoj replici svoj prigovor formulira s jedne strane u odnosu na neutvrđivanje razdoblja zabrane koja smatra odgovarajućima, a koja su utvrđena isključivo u Prilogu III obrazloženog mišljenja, te s druge strane u odnosu na netočnu klasifikaciju različitih vrsta gnojiva, što se u tužbi ne spominje.
U tom pogledu treba napomenuti da – kako proizlazi iz članka 38. stavka 1. točke (c) Poslovnika Suda u verziji koja je važila na dan podnošenja tužbe, kao i iz sudske prakse Suda o toj odredbi – tužba podnesena na temelju članka 258. UFEU‑a mora sadržavati predmet spora i sažeti prikaz tužbenih razloga, a to navođenje mora biti u dovoljnoj mjeri jasno i precizno da omogući tuženiku pripremu obrane, a Sudu obavljanje kontrole (presuda Komisija/Italija, C‑68/11,
EU:C:2012:815
, t. 51. i navedena sudska praksa). Sukladno ustaljenoj sudskoj praksi, ta obveza nije ispunjena ako se u tužbi prigovori Komisije pojavljuju u obliku običnog upućivanja na razloge navedene u opomeni i u obrazloženom mišljenju (presuda Komisija/Grčka, C‑375/95,
EU:C:1997:505
, t. 35. i navedena sudska praksa).
Uz to, čak iako članak 42. stavak 2. navedenog poslovnika, u verziji koja je važila na dan predaje replike Komisije, pod određenim uvjetima dopušta iznošenje novih tužbenih razloga, nijedna stranka ne može izmijeniti sam predmet spora tijekom postupka (u tom smislu vidjeti presude Komisija/Francuska, C‑256/98,
EU:C:2000:192
, t. 31. i Komisija/Slovenija, C‑627/10,
EU:C:2013:511
, t. 44.).
U skladu s time, prvi prigovor Komisije treba proglasiti nedopuštenim u dijelu u kojem se njime Francuskoj Republici stavljaju na teret povrede obveza koje se u odnosu na one iz tužbe – barem što se tiče preciznosti formulacije ‐ mogu smatrati dodatnima.
Međutim, treba istaknuti da time što je tijekom postupka tužbu usmjerila protiv Uredbe od 19. prosinca 2011. ‐ koja se pak ograničila na preuzimanje razdoblja zabrane uporabe gnojiva vrsta II i III na livadama zasađenim prije više od šest mjeseci utvrđenima u Uredbi od 6. ožujka 2001. ‐ Komisija nije izmijenila predmet spora (u tom smislu vidjeti presude Komisija/Belgija, C‑221/03,
EU:C:2005:573
, t. 39., i Komisija/Francuska, C‑197/12,
EU:C:2013:202
, t. 26.). Komisiji je naime dopušteno zahtijevati utvrđivanje postojanja povrede u odnosu na odredbe Uredbe od 19. prosinca 2011. koje se samo ograničavaju na preuzimanje razdoblja zabrane iz Uredbe od 6. ožujka 2001.
– Meritum
Uvodno, kao prvo treba podsjetiti da prema ustaljenoj praksi Suda postojanje povrede obveze treba procjenjivati u odnosu na položaj države članice kakav je postojao unutar roka određenog u obrazloženom mišljenju, te da se naknadno nastale promjene ne mogu uzeti u obzir (presuda Komisija/Italija, C‑85/13,
EU:C:2014:251
, t. 31. i navedena sudska praksa).
Budući da je obrazloženo mišljenje Komisije od 27. listopada 2011. Francuska Republika primila 28. listopada 2011., a rok koji joj je bio dodijeljen iznosio je dva mjeseca od zaprimanja mišljenja, postojanje povrede treba procjenjivati prema stanju na dan 28. prosinca 2011.
Stoga, iako je Uredba od 19. prosinca 2011. bila donesena prije isteka roka iz obrazloženog mišljenja, odredbe te uredbe koje su već stupile na snagu 28. prosinca 2011. treba uzeti u obzir, ali ne i one koje su stupile na snagu tek nakon navedenog datuma.
U skladu s člankom 2. dijela II navedene uredbe, odredbe kojima se utvrđuju minimalna razdoblja tijekom kojih je zabranjena uporaba različitih vrsta gnojiva trebale su stupiti na snagu tek 1. rujna 2012., odnosno nakon isteka roka utvrđenog u obrazloženom mišljenju. Iz toga slijedi da izmjene utvrđene navedenim odredbama Sud ne može uzeti u obzir.
Kao drugo, treba podsjetiti da se, sukladno dobro utvrđenoj praksi Suda, postupak radi povrede obveze zasniva na objektivnom utvrđenju nepoštovanja države članice obveza koje joj nameće pravo Unije, tako da država članica ne može svoj prigovor zasnivati na odredbama, praksama ili situacijama koje su dio njezinog internog prava a s ciljem opravdavanja vlastitog nepoštovanja obveza i rokova propisanih nekom direktivom (u tom smislu vidjeti presude Komisija/Irska, C‑55/12,
EU:C:2013:274
, t. 45., i Komisija/Češka Republika, C‑241/11,
EU:C:2013:423
, t. 48.).
U skladu s navedenim, poteškoće koje je Francuska Republika navela radi opravdavanja postupne primjene Uredbe od 19. prosinca 2011. ne bi u ovom predmetu mogle onemogućiti objektivno utvrđivanje postojanja povrede Direktive 91/676.
Što se tiče merituma ovog prigovora, treba istaknuti da je člankom 5. stavkom 4. navedene direktive, u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 1. i Prilogom III stavkom 1. točkom 1., predviđena obveza uključivanja pravila koja se odnose na razdoblja tijekom kojih je upotreba gnojiva neprikladna, pa čak i zabranjena, u spomenute programe djelovanja. Sud je već odlučio da je zabrana upotrebe u određenim razdobljima godine bitna odredba Direktive 91/676, te da izuzeća od nje nisu dopuštena (vidjeti u tom smislu presudu Komisija/Luksemburg, C‑526/08,
EU:C:2010:379
, t. 54., 55. i 57.).
U ovom je predmetu, kada je riječ o prvom do četvrtom dijelu prvog prigovora Komisije, dovoljno ustvrditi da Francuska Republika ne osporava činjenicu da kalendar upotrebe utvrđen Uredbom od 6. ožujka 2001. nije sukladan zahtjevima Direktive 91/676. Naime, navedena se država članica ograničila na navođenje da su minimalna razdoblja tijekom kojih je zabranjena upotreba različitih vrsta gnojiva utvrđena ili produžena novim odredbama Uredbe od 19. prosinca 2011.
Što se tiče petog dijela prigovora, treba istaknuti da u podnescima podnesenima Sudu, Francuska Republika ističe da organska gnojiva vrste II ‐ čija je mineralizacija jednako brza kao i kod mineralnih gnojiva vrste III ‐ moraju biti upotrijebljena u razdoblju koje se u najvećoj mjeri naslanja na razdoblje rasta biljaka. Međutim, ta država članica ne osporava ni činjenicu da mogućnost prikupljanja biljaka na cjelokupnom francuskom teritoriju završava prije 15. studenoga, ni činjenicu da se u planinskim područjima temperature zadržavaju dulje vrijeme ispod praga (5
o
C) iznad kojega su biljke u stanju apsorbirati dušik.
Uz to, argumentacija Francuske Republike u pogledu stabilnih organskih gnojiva vrste I, koja je rezimirana u točkama 35. i 36. ove presude, ne može opravdati ovlaštenje za uporabu organskih gnojiva vrste II tijekom razdoblja u kojima biljke ne apsorbiraju dušik. Naime, iz elemenata spisa podnesenih Sudu, a koje Francuska Republika nije osporila, proizlazi da je rizik od onečišćenja voda povezan s upotrebom gnojiva tijekom navedenog razdoblja povišen, zbog postojanja povećanog udjela dušika koji takva gnojiva već sadrže u mineralnom obliku. Isto je i s mineralnim gnojivima vrste III.
Osim toga, kako je izneseno u točki 29. ove presude, mora se ustvrditi da se prilikom utvrđivanja razdoblja zabrane upotrebe različitih vrsta gnojiva u obzir moraju uzeti i specifični klimatološki uvjeti planinskih regija.
Povrh toga, kada je riječ o argumentu Francuske Republike prema kojem livade sadrže stalni biljni pokrov koji osigurava zaštitu voda od istjecanja nitrata, mora se naglasiti da u znanstvenoj studiji na kojoj se taj argument temelji nipošto nije odbačen rizik od onečišćenja povezanog s uporabom gnojiva izvan razdoblja rasta biljaka i da se u stvarnosti navedena studija ograničava na utvrđenje da je u biljnim sustavima pašnjaka ispuštanje dušika izmjereno na nižoj razini.
U tim okolnostima, prvi prigovor Komisije treba smatrati osnovanim.
Drugi prigovor, koji se temelji na povredi članka 5. stavka 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 5. i Prilogom III stavkom 1. točkom 2.
Argumentacija stranaka
Svojim drugim prigovorom, koji je podijeljen tri dijela, Komisija kritizira odredbe Uredbe od 6. ožujka 2001. kao i odredbe departmanskih programa djelovanja u vezi sa skladištenjem stajskog gnojiva. Dijelovi ovog prigovora temelje se na:
—
nepostojanju obvezujućih pravila za poljoprivrednike koja sadrže jasne, precizne i objektivne kriterije za utvrđivanje nužnog kapaciteta za skladištenje;
—
nepostojanju pravila koja mogu zajamčiti da poljoprivredna gospodarstva posjeduju dostatne skladišne kapacitete, i
—
postojanju ovlaštenja za skladištenje kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu na polju, i to u trajanju od deset mjeseci.
Komisija u potporu prvom dijelu svojeg prigovora ističe da nacionalni propisi ne sadrže nijedan jasan, precizan i objektivan kriterij, koji bi poljoprivrednicima omogućio izračunavanje skladišnih kapaciteta kojima moraju raspolagati, a državnoj upravi uredno nadziranje upravljanja stajskim gnojivom. Komisija smatra da je najbolji način za postizanje tog cilja određivanje skladišnog kapaciteta u mjesecima i tjednima proizvodnje stajskog gnojiva, u vezi s određivanjem količine gnojiva proizvedene po kategorijama životinja.
Komisija u potporu drugom dijelu svojeg drugog prigovora napominje da francusko pravo ne nameće obvezu prema kojoj bi skladišni kapacitet morao voditi računa o sigurnosnoj margini nužnoj za skladištenje kada uporaba stajskog gnojiva nije moguća zbog posebnih klimatskih uvjeta. Prema mišljenju Komisije, u departmanima koji se nalaze u regijama Languedoc‑Roussillon, Aquitaine, Midi‑Pyrénées i Provence‑Alpes‑Côte d’Azur trebalo bi zahtijevati minimalne skladišne kapacitete od pet mjeseci, te od šest mjeseci u departmanima koji se nalaze u drugim francuskim regijama.
U okviru ovih dvaju prvih dijelova svojeg prigovora Komisija ističe i da metoda procjene skladišnog kapaciteta DEXEL, predviđena Uredbom od 19. prosinca 2011., nije prikladna zato što se njome uspostavljaju složena pravila koja ovlašteni stručnjak mora individualno primijeniti na svako poljoprivredno gospodarstvo. Uz to, skladišne će se kapacitete sve do 1. srpnja 2016. i nadalje smjeti izračunavati na osnovi netočnih razdoblja zabrane uporabe previđenih Uredbom od 6. ožujka 2001. U svakom slučaju, Komisija ističe da je stvarni cilj te metode usklađivanje skladišnog kapaciteta s ekonomskim i agronomskim ograničenjima svakog poljoprivrednog gospodarstva, a ne s razdobljima zabrane uporabe.
Trećim dijelom ovog prigovora, Komisija ističe da skoro svi departmanski programi djelovanja omogućuju skladištenje kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu izravno na polju u trajanju od deset mjeseci. Prema mišljenju te institucije, takva vrsta skladištenja u tako dugom razdoblju, bez ikakve zaštite između tla i stajskog gnojiva, i da to gnojivo nije pokriveno, u sebi uključuje značajan rizik od onečišćenja voda i treba biti zabranjena. Komisija u svojoj replici dodaje da nacionalna tijela nisu u stanju kontrolirati trajanje takvog skladištenja jer se Uredbom od 19. prosinca 2011. od poljoprivrednika ne zahtijeva registracija datuma uskladištenja na polju.
Francuska Republika osporava stajalište Komisije. Ona potvrđuje da metoda DEXEL uvažava sve relevantne parametre s ciljem pouzdanog utvrđivanja potreba za uskladištenjem svakog poljoprivrednog gospodarstva smještenog u ranjivim zonama, uključujući i klimatske nepogode. U skladu s time, primjena te metode dovodi do izračuna minimalnog skladišnog kapaciteta koji nadmašuje kapacitet nužan za skladištenje tijekom najdužeg razdoblja zabrane uporabe. Prema mišljenju Francuske Republike, propisivanje skladišnog kapaciteta u trajanju od šest mjeseci za većinu francuskih regija, i pet mjeseci za regije južne Francuske, ne omogućava uzimanje u obzir razlika između poljoprivrednih gospodarstava kao ni razlika između pedoklimatskih i agronomskih uvjeta diljem Francuske.
Kada je riječ o trećem dijelu drugog prigovora Komisije, Francuska Republika uvodno navodi da je isti ‐ u dijelu u kojem je načelno usmjeren protiv dopuštanja skladištenja kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu na polju, protiv uvjeta pod kojima se to skladištenje odvija kao i protiv načina kontrole primjenjivih nacionalnih pravila – nedopušten, iz razloga što je Komisija tijekom predsudskog postupka iznijela kritike samo u pogledu predugog trajanja razdoblja tijekom kojeg je takva vrsta skladištenja dozvoljena.
U pogledu meritorne osnovanosti tog dijela prigovora, Francuska Republika ističe da Uredba od 19. prosinca 2011. – koja ponavlja odredbe već sadržane u departmanskim programima djelovanja – predviđa da se skladištenje na polju može poduzeti samo nakon razdoblja skladištenja u zatvorenom u trajanju od dva mjeseca, i to pod uvjetom da gnojivo nije u tekućem stanju. Ovi zahtjevi omogućuju sprječavanje svakog rizika od onečišćenja voda.
Ocjena Suda
– Dopuštenost
Što se tiče dopuštenosti drugog prigovora Komisije, treba utvrditi da u obrazloženom mišljenju Komisija nije iznijela kritike ni u pogledu same činjenice dopuštanja skladištenja na polju kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu, čak i izričito uzimajući u obzir da je takvo skladištenje dozvoljeno pod uvjetom da se ograniči na nekoliko tjedana, a ni na nemogućnost provjere stvarnog trajanja takve vrste skladištenja od strane državnih tijela.
U tom pogledu treba podsjetiti da iz dobro utvrđene prakse Suda proizlazi da je predmet tužbe podnesene sukladno članku 258. UFEU‑a određen u predsudskom postupku koji je tom odredbom predviđen, te se od tog trenutka više ne može proširiti tijekom sudskog postupka. Obrazloženo mišljenje Komisije i tužba moraju se zasnivati na istom obrazloženju i istim tužbenim razlozima, pa stoga Sud ne može ispitivati prigovor koji nije sadržan u obrazloženom mišljenju, koje pak mora sadržavati smislen i detaljan prikaz razloga koji su kod Komisije stvorili dojam da je predmetna država članica povrijedila neku od svojih obveza iz ugovora (vidjeti presude Komisija/Njemačka, C‑160/08,
EU:C:2010:230
, t. 43., i Komisija/Španjolska, C‑67/12,
EU:C:2014:5
, t. 52.).
U skladu s navedenim, drugi prigovor Komisije – u dijelu u kojem se njime Francuskoj Republici stavljaju na teret druge povrede osim onih iz obrazloženog mišljenja – treba proglasiti nedopuštenim.
Za razliku od toga, u pogledu uvjeta pod kojima se odvija skladištenje na polju kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu, treba napomenuti da je prigovor formuliran sličnim riječima i u predsudskoj i u sudskoj fazi postupka. Naime, u obrazloženom su se mišljenju Komisije već spominjali rizici od onečišćenja voda povezani s takvim skladištenjem ‐ upravo zbog uvjeta u kojima je ono dopušteno ‐ i to unatoč elementima koji se odnose na zahtjeve koje treba ispuniti prije takvog skladištenja, a koje je dostavila Francuska Republika.
U tim okolnostima treba utvrditi da Komisija nije u tom dijelu proširila svoj prigovor nego je u tužbi samo precizirala svoje primjedbe u pogledu takvih uvjeta i zahtjeva, osobito kako bi odgovorila na argumente koje je iznijela Francuska Republika.
Stoga drugi prigovor treba proglasiti dopuštenim, s obzirom na to da se odnosi na uvjete u kojima se obavlja skladištenje na polju kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu.
Osim toga, treba istaknuti da je Komisija ovlaštena – kako proizlazi iz točke 51. ove presude ‐ u skladu sa zahtjevom koji je u tom smislu postavljen u replici, tražiti utvrđivanje povrede u odnosu na odredbe Uredbe od 19. prosinca 2011., u mjeri u kojoj ova preuzima odredbe departmanskih programa djelovanja u području skladištenja na polju stajskog gnojiva.
– Meritum
Uvodno se mora istaknuti da, prema članku 2. I, 1
o
Uredbe od 19. prosinca 2011., odredbe te uredbe koje se odnose na građevine za skladištenje stajskog gnojiva treba početi primjenjivati odmah po njezinom objavljivanju, odnosno prije isteka roka iz obrazloženog mišljenja. Shodno navedenome, te odredbe treba uzeti u obzir u okviru ove tužbe, a iz razloga iznesenih u točkama 52. do 54. ove presude.
Što se tiče merituma tog prigovora, treba podsjetiti da sukladno odredbama članka 5. stavka 4. Direktive 91/676, u vezi s njegovim Prilogom II, A, točkom 5. i Prilogom III stavkom 1. točkom 2., s jedne strane, programi djelovanja moraju uključivati pravila o kapacitetu i izgradnji spremnika za skladištenje stajskog gnojiva s ciljem zaštite od onečišćenja voda. S druge strane, predviđeni kapacitet za skladištenje mora premašivati kapacitet potreban za skladištenje gnojiva tijekom najduljeg razdoblja u kojem je na snazi zabrana njegove upotrebe u ranjivim zonama, osim u slučaju kada se može dokazati da će se ukupna količina gnojiva koja premašuje stvarni kapacitet spremnika odložiti na način koji nije štetan za okoliš.
Kada je riječ o prvom dijelu drugog prigovora, valja istaknuti da Prilog I, II, 1
o
Uredbe od 19. prosinca 2011. određuje da svaka stočna jedinica koja se nalazi u ranjivoj zoni mora raspolagati građevinama za skladištenje čiji kapacitet mora pokrivati najmanje – imajući u vidu mogućnosti obrade ili uklanjanja navedenog gnojiva bez rizika za kvalitetu vode – minimalna razdoblja zabrane rasprostiranja, kao i voditi računa o dodatnim rizicima povezanim s klimatskim uvjetima. Minimalni potrebni skladišni kapacitet mora se izraziti u tjednima skladištenja gnojiva.
Člankom 2, I, 1
o
navedene uredbe za izračun potrebnog skladišnog kapaciteta mora se koristiti dijagnostička metoda DEXEL. Kako proizlazi iz elemenata spisa koji su podneseni Sudu, taj izračun obavlja ovlašteni stručnjak u dogovoru s poljoprivrednikom. Njime se omogućuje izračun skladišnog kapaciteta za gnojivo u krutom stanju, kao i za ono u tekućem stanju, prilagođenog osobinama svakog poljoprivrednog gospodarstva, čime se poljoprivrednicima omogućuje njihova uporaba u najpovoljnijem trenutku s obzirom na potrebe različitih usjeva. Iz spomenutih elemenata proizlazi i da su metodologija i načini izračuna na kojima se navedena dijagnostika temelji detaljno određeni, uključujući i podatke koji se odnose na mjesečnu proizvodnju gnojiva za svaku životinjsku vrstu.
Iako Komisija tvrdi da je metoda DEXEL neprimjerena za izračunavanje potrebnog skladišnog kapaciteta, mora se utvrditi da ona ne ukazuje točno po čemu bi ta metoda po samoj svojoj naravi bila nepotpuna.
Osobito se ne može prihvatiti kritika Komisije u pogledu suradnje između ovlaštenih stručnjaka i poljoprivrednika u okviru metode DEXEL. Naime, kako je istaknula nezavisna odvjetnica u točki 65. svojeg mišljenja, Direktiva 91/676 ni na koji način ne zabranjuje sudjelovanje stručnjaka u njezinoj primjeni.
Uz to, suprotno tvrdnjama Komisije, iz elemenata podnesenih Sudu koji se odnose na metodu DEXEL ne proizlazi da se skladišni kapaciteti izračunavaju protivno odredbama Direktive 91/676.
Shodno navedenome, mora se utvrditi da prvi dio drugog prigovora Komisije nije osnovan.
Što se tiče drugog dijela drugog prigovora, treba najprije ustvrditi da je Uredbom od 19. prosinca 2011. određeno da dimenzije građevina za skladištenje moraju voditi računa o dodatnim rizicima povezanima s klimatskim uvjetima. Iz toga proizlazi da, suprotno tvrdnjama Komisije, skladišni kapaciteti koje zahtijevaju nacionalni propisi moraju u sebi uključivati sigurnosnu marginu koja omogućava povećanje volumena skladištenja u razdobljima kada se gnojivo ne može upotrijebiti zbog klimatskih razloga.
Zatim, kada je riječ o minimalnim razdobljima skladištenja koja prema mišljenju Komisije treba odrediti u različitim francuskim regijama, dovoljno je istaknuti, s jedne strane, da iz znanstvene studije koju je podnijela Komisija proizlazi da u francuskim regijama smještenim u pedoklimatskoj mediteranskoj zoni dostaje skladišni kapacitet od samo četiri mjeseca.
S druge strane, iz spisa podnesenog Sudu proizlazi i da individualni faktori svake stočne jedinice mogu utjecati na potrebne skladišne kapacitete, kao što su vrsta proizvedenog stajskog gnojiva i zasađeni usjevi. Znanstveni podaci koje u tom pogledu ističe Francuska Republika i koje Komisija nije osporavala, osobito pokazuju da su rizici od onečišćenja povezani sa sustavima uzgoja koji proizvode samo stabilna organska gnojiva vrste I ‐ osobito kada je riječ o biljnim zajednicama pašnjaka ‐ niži.
Naposljetku, treba skrenuti pozornost na to da članak 2, I, 2
o
Uredbe od 19. prosinca 2011. ovlašćuje da se u razdoblju koje može trajati sve do 1. srpnja 2016. skladišni kapaciteti izračunavaju na osnovi kalendara zabrane uporabe gnojiva iz Uredbe od 6. ožujka 2001., koji – kako je utvrđeno u točki 64. ove presude – nije sukladan zahtjevima Direktive 91/676. S punim je pravom dakle Komisija istaknula da Francuska Republika nije donijela pravila koja jamče da poljoprivredna gospodarstva imaju dostatne skladišne kapacitete.
Stoga treba utvrditi da je drugi dio drugog prigovora Komisije osnovan, u dijelu u kojem ističe da će se sve do 1. srpnja 2016. prilikom izračuna skladišnih kapaciteta i nadalje moći uzimati u obzir kalendar zabrane uporabe gnojiva koji nije sukladan zahtjevima Direktive 91/676.
Što se tiče trećeg dijela drugog prigovora Komisije, iz elemenata spisa podnesenih Sudu koje Francuska Republika nije osporila proizlazi da kompaktno gnojivo koje sadrži slamu i nakon razdoblja skladištenja u zatvorenom tijekom prva dva mjeseca nastavlja oslobađati dušik, iako sporo i postupno. Iz toga među ostalim proizlazi i da je razdoblje neto apsorpcije dušika dospjelog na tlo, tijekom kojeg je rizik onečišćenja povezan s takvim gnojivima umanjen, samo privremenog karaktera. Stoga, kada je gnojivo upotrijebljeno na jesen, navedeni fenomen u načelu traje sve do kraja zime.
U skladu s navedenim, a imajući u vidu da je skladištenje gnojiva izravno na polju i to bez pokrivanja dozvoljeno u razdoblju od najviše deset mjeseci, koje može trajati i nakon faze neto apsorpcije dušika, ne može se odbaciti postojanje rizika onečišćenja voda povezanog s ovim načinom skladištenja.
Imajući prethodna razmatranja u vidu, mora se ustvrditi da je treći dio drugog prigovora Komisije osnovan.
U tim uvjetima drugi prigovor Komisije treba smatrati osnovanim, u dijelu u kojem, s jedne strane, nacionalni propisi određuju da će se prilikom izračuna skladišnih kapaciteta sve do 1. srpnja 2016. moći voditi računa o kalendaru zabrane uporabe gnojiva koji nije usklađen s Direktivom 91/676, i, s druge strane, u dijelu u kojem isti ti propisi dozvoljavaju skladištenje kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu na polju u trajanju od deset mjeseci.
Treći prigovor koji se temelji na povredi članka 5. stavka 4. Direktive 91/676, u vezi s njezinim Prilogom III stavkom 1. točkom 3.
Argumentacija stranaka
Svojim trećim prigovorom Komisija stavlja na teret Francuskoj Republici da nije donijela pravila koja omogućuju poljoprivrednicima i nadzornim tijelima točan izračun količine dušika koji se može rasprostraniti kako bi se zajamčilo ujednačeno pognojavanje.
U potporu tom prigovoru Komisija navodi da – iako je Uredbom od 6. ožujka 2001. radi procjene količine dušika koji treba upotrijebiti razvijena metoda nazvana „metoda predviđenog stanja“ ‐ većina departmanskih programa djelovanja ili ne utvrđuju sve nužne elemente tog izračuna (potrebe svakog usjeva ili livade za dušikom, učinkovitost dušika iz stajskog gnojiva, dušik sadržan u tlu i u stajskom gnojivu itd.) ili ih prikazuje na toliko složen način da njihova primjena nije zajamčena. Prema mišljenju Komisije, utvrđivanje maksimalnih kvantificiranih ograničenja ukupnog opskrbljivanja dušikom za različite usjeve pridonijelo bi ublažavanju poteškoća u primjeni navedene metode, a i zahtjev za pravnom sigurnošću bi bio zadovoljen.
Komisija u svojoj replici ističe i da su Uredbom od 19. prosinca 2011. definirana samo osnovna načela metode predviđenog stanja, ostavljajući pri tome prefektima regija definiranje regionalnih referencija potrebnih za njezinu operativnu primjenu, a na prijedlog regionalnih stručnih skupina za „nitrate“. Nadalje, Komisija iznosi više kritika odredaba navedene uredbe, kao i odredaba regionalnih uredaba prefekata za provedbu Uredbe od 19. prosinca 2011.
Francuska Republika smatra da metoda predviđenog stanja može jamčiti ravnomjernost gnojidbe dušikom jer se njome definiraju pravila korištenja kojima se na samom izvoru ograničava količina upotrijebljenih gnojiva vodeći računa o agronomskim i pedoklimatološkim osobinama svakog poljoprivrednog gospodarstva.
Osim toga, Francuska Republika ističe da izmjene uvedene Uredbom od 19. prosinca 2011. omogućavaju ispravnu primjenu načela ravnomjerne gnojidbe. U tom pogledu ističe da se odsad ta uredba izričito odnosi na metodu izračuna predviđenog stanja te upućuje na dokumentaciju dostupnu na internetskim stranicama koja detaljno pojašnjava tu metodu. Uz to, navedena uredba sadrži odredbe nužne za izračun uravnotežene doze dušika, koje se mogu izravno isticati u odnosu na poljoprivrednike a da nije potrebno čekati donošenje uredaba prefekata koje sadrže operativne reference na regionalnom nivou.
Ocjena Suda
– Dopuštenost
Kada je riječ o dopuštenosti trećeg prigovora Komisije, treba napomenuti da ta institucija stavlja na teret Francuskoj Republici – i to prvi puta u svojoj replici – povrede koje se odnose na odredbe Uredbe od 19. prosinca 2011. kao i na odredbe uredbi prefekata, a u kojima nije slučaj da samo ponavljaju odredbe Uredbe od 6. ožujka 2001.
U skladu s time, ovaj prigovor treba odbaciti kao nedopušten u dijelu u kojem Komisija stavlja na teret Francuskoj Republici dodatne povrede koje se ne nalaze ni u obrazloženom mišljenju ni u tužbi, a kako proizlazi iz točaka 49. i 74. ove presude.
– Meritum
Uvodno treba utvrditi da su – u skladu s člankom 2. dijela II Uredbe od 19. prosinca 2011. – njezine odredbe kojima se nameću obveze poljoprivrednicima tijekom uporabe gnojiva koja sadrže dušik u ranjivim zonama trebale stupiti na snagu tek 1. rujna 2012., odnosno nakon proteka roka iz obrazloženog mišljenja.
Osim toga, nesporno je da po proteku spomenutog roka regionalne referencije nužne za primjenu odredaba navedene uredbe ‐ kojima se određuje izračun količine dušika koji treba unijeti putem gnojiva sukladno metodi predviđenog stanja ‐ još nisu bile utvrđene.
Iz navedenoga slijedi da – iz razloga navedenih u točkama 52. do 54. ove presude – nije potrebno utvrđivati mogu li se izmjene uvedene navedenom uredbom smatrati valjanim ispunjenjem obveza iz Priloga III. stavka 1. točke 3. Direktive 91/676.
Dodatno treba podsjetiti da – sukladno članku 5. stavku 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom III. stavkom 1. točkom 3. – mjere koje moraju sadržavati programi djelovanja uključuju i pravila o ograničavanju uporabe gnojiva, koja se temelje na ravnoteži između predviđene potrebe usjeva za dušikom i opskrbe usjeva dušikom iz tla te gnojidbom.
U ovom predmetu mora se utvrditi da, iako iz spisa podnesenog Sudu proizlazi da bi logika na kojoj se temelji metoda predviđenog stanja u načelu trebala dovesti do optimalne opskrbe svakog usjeva dušikom, čak i sama Francuska Republika priznaje da odredbe Uredbe od 6. ožujka 2001. koje se odnose na ujednačeno rasprostiranje gnojiva koje sadrži dušik ne omogućavaju potpunu primjenu Priloga III stavka 1. točke 3. Direktive 91/676 na dovoljno jasan i precizan način.
U tom je pogledu važno istaknuti da se – i u okviru ove tužbe i u okviru predsudskog postupka – Francuska Republika poziva jedino na izmjene uvedene Uredbom od 19. prosinca 2011. radi osiguranja primjene metode predviđenog stanja na „jednostavan i razumljiv način“, kao i radi omogućavanja poljoprivrednicima i nadzornim tijelima da ispravno izračunaju količinu dušika koji može biti rasprostranjen u cilju postizanja uravnotežene gnojidbe regulirane Direktivom 91/676, što jasno pokazuje da u okviru Uredbe od 6. ožujka 2001. to nije bio slučaj.
U skladu s navedenim, treći prigovor koji je navela Komisija u potporu svojoj tužbi treba smatrati osnovanim.
Četvrti prigovor, koji se temelji na povredi članka 5. stavka 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom III stavkom 2.
Uvodno treba precizirati da je Komisija u svojoj replici, nakon što je saznala argumente koje su francuske vlasti navele u svojem odgovoru na tužbu, odlučila odustati od dijela svog četvrtog prigovora, u dijelu u kojem se on odnosio na vrijednosti ispuštanja dušika koje su utvrđene za tekuće svinjsko gnojivo, što od tog trenutka nije više predmet ove tužbe.
Argumentacija stranaka
Svojim četvrtim prigovorom koji je podijeljen u osam dijelova Komisija tvrdi – oslanjajući se pri tome na znanstvene studije – da su vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene Okružnicom od 15. svibnja 2003. za različite vrste životinja i na koje se odnosi velik broj departmanskih planova djelovanja, izračunate na osnovi netočnih količina dušika koji ispuštaju životinje ili pomoću previsoko određenih koeficijenata ispuštanja dušika volatizacijom. U skladu s navedenim, ta okružnica ne može osigurati poštovanje ograničenja uporabe stajskog gnojiva koje je Direktivom 91/676 utvrđeno u visini od 170 kilograma dušika po hektaru godišnje. Osam dijelova od kojih se sastoji ovaj prigovor Komisije temelje se na:
—
utvrđenju vrijednosti za mliječne krave na osnovi netočne količine ispuštenog dušika i pogrešnog koeficijenta volatizacije od 30%;
—
utvrđenju vrijednosti za druga goveda na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 30%;
—
neutvrđivanju vrijednosti ispuštanja dušika za kruta gnojiva svinjskog podrijetla;
—
utvrđenju vrijednosti za perad na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 60%;
—
utvrđenju vrijednosti za ovce na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 30%;
—
utvrđenju vrijednosti za koze na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 30%;
—
utvrđenju vrijednosti za konje na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 30%, i
—
utvrđenju vrijednosti za kuniće na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 60%.
Prvim dijelom svojeg četvrtog prigovora Komisija navodi da se, s jedne strane, vrijednost ispuštanja dušika utvrđena za mliječne krave temelji na količini ispuštenog dušika koja ne vodi računa o različitim nivoima proizvodnje mlijeka, iako razina dušika u stajskom gnojivu varira u ovisnosti o količini proizvedenog mlijeka, a mnoge se francuske regije odlikuju intenzivnom proizvodnjom mlijeka. S druge strane, ta se vrijednost temelji na previsokom koeficijentu volatizacije, s obzirom da bi prosječni koeficijent volatizacije trebalo procijeniti na 24%.
Uz to, Komisija ističe da se prijelaznom odredbom iz Priloga II, B, Uredbe od 19. prosinca 2011. – na temelju koje se u razdoblju od 1. rujna 2012. do 31. kolovoza 2013. na farme mliječnih krava na kojima je zasađeno više od 75% glavne površine za košnju primjenjuje prosječna vrijednost - dozvoljava prevelika gnojidba tla i odstupanje od ograničenja od 170 kilograma dušika po hektaru godišnje.
Drugim dijelom svojeg četvrtog prigovora Komisija navodi da je koeficijent volatizacije za druga goveda previsoko određen, zato što znanstveni podaci barataju koeficijentom volatizacije manjim od 21%. U svojoj replici Komisija dovodi u pitanje i količine ispuštenog dušika koje je Francuska Republika koristila prilikom utvrđivanja navedenih vrijednosti.
Trećim dijelom ovog prigovora Komisija navodi da vrijednosti ispuštanja dušika treba utvrditi i za kruta gnojiva svinjskog podrijetla.
U okviru četvrtog dijela ovog prigovora, Komisija ističe da koeficijent volatizacije predložen za gnojovke u znanstvenoj literaturi iznosi 30%. Stoga francuski propisi značajno podcjenjuju sadržaj dušika u gnojivu peradi koja proizvodi gnojovku.
Petim i šestim dijelom istog prigovora Komisija tvrdi da su koeficijenti volatizacije za ovce i koze previsoki, s obzirom na to da se u znanstvenim studijama spominju koeficijenti od 9,5%.
Kada je riječ o sedmom dijelu njezinog četvrtog prigovora, Komisija ističe da se za konje u znanstvenoj literaturi navodi koeficijent volatizacije za 13,1% niži od onog iz nacionalnih propisa.
Naposljetku, osmim dijelom tog prigovora Komisija navodi da je i koeficijent volatizacije u nacionalnim propisima naveden za kuniće previsoko određen. U tom pogledu ističe da se u različitim znanstvenim studijama navode koeficijenti od 28% i 44%.
Francuska Republika je odgovorila, kao prvo, da je Komisija primjenom koeficijenata volatizacije koje smatra primjerenima pogrešno izračunala vrijednosti ispuštanja dušika, jer se navedene koeficijente treba primijeniti jedino na dio dušika koji je ispušten u zatvorenom prostoru i za vrijeme skladištenja. Međutim, Komisija je te koeficijente primijenila i na količine dušika ispuštene na otvorenom.
Osim toga, Francuska Republika smatra da je nedopuštena primjedba Komisije u pogledu količina ispuštenog dušika predviđenih za goveda ‐ s iznimkom mliječnih krava ‐ s obzirom na to da se ista po prvi puta navodi u replici.
Nadalje, Francuska Republika ističe da je od donošenja Uredbe od 19. prosinca 2011., s jedne strane, propisan niži koeficijent volatizacije za mliječne krave u visini od 25%, te da su, s druge strane, utvrđene vrijednosti ispuštanja dušika kod krutog gnojiva svinjskog podrijetla.
Naposljetku, Francuska Republika napominje da se koeficijenti volatizacije usvojeni u francuskim propisima temelje na radovima orijentacijskog odbora za ekološki svjesne poljoprivredne prakse (Corpen) i da su izračunati na osnovi bilančne metode, kojom se volatizacija izračunava na osnovi razlike između dušika koji ispuste životinje i dušika izmjerenog u izmetu pri izlasku iz zgrade ili skladišta. Za izračun vrijednosti ispuštenog dušika te su metode primjerenije nego metodologija izravnog mjerenja na kojoj se zasnivaju studije koje je podnijela Komisija, a kojom se analiziraju protok zraka i sadržaj plinova koji izlaze ili ulaze iz zgrada i skladišnih pogona. Francuska Republika ističe da raspoloživi znanstveni podaci koji se odnose na emisije plinova koji sadrže dušik iz stajskog gnojiva u svakom slučaju ukazuju na vrlo veliku varijabilnost u vrijednostima tih emisija.
Ocjena Suda
– Dopuštenost
Što se tiče dopuštenosti četvrtog prigovora Komisije, treba s jedne strane istaknuti da se primjedbe u pogledu prijelazne odredbe iz Priloga II, B Uredbe od 19. prosinca 2011. koja se odnosi na količinu dušika koji ispuštaju mliječne krave ne nalaze u obrazloženom mišljenju. S druge strane, iako je Komisija u svojoj tužbi izričito navela da ne osporava količine ispuštenog dušika utvrđene u pogledu ostalih goveda, u svojoj je replici i te računske elemente dovela u pitanje.
U skladu s navedenim, ovaj prigovor ‐ u dijelu u kojem se odnosi na kritiku Komisije u pogledu prosječne vrijednosti utvrđene za mliječne krave prijelaznom odredbom Priloga II, B Uredbe od 19. prosinca 2011., kao i na količine ispuštenog dušika koje su za druga goveda utvrđena okružnicom od 15. svibnja 2003. – treba odbiti kao nedopušten, a iz razloga iznesenih u točkama 49. i 74. ove presude.
S druge pak strane, Komisiji je – kako proizlazi iz točke 51. ove presude ‐ dopušteno tražiti utvrđenje povrede obveza u pogledu odredaba Uredbe od 19. prosinca 2011. koje ponavljaju vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene za goveda, osim mliječnih krava, kao i za perad, ovce, koze, konje i kuniće, a u skladu sa zahtjevom koji je u tom smislu postavila u svojoj replici.
– Meritum
Uvodno treba utvrditi da su ‐ sukladno odredbama članka 2. dijela II Uredbe od 19. prosinca 2011. ‐ njezine odredbe, koje se odnose na način izračuna maksimalne količine dušika sadržanog u stajskom gnojivu koji može biti godišnje upotrijebljen po poljoprivrednom gospodarstvu, trebale stupiti na snagu tek 1. rujna 2012., odnosno nakon isteka roka dodijeljenog u obrazloženom mišljenju. Isto je i u pogledu odredbi o ispuštanju dušika prema životinjskim vrstama, koje su navedenom uredbom predviđene u svrhu primjene ranije spomenutih odredaba. U skladu s navedenim, a kako je navedeno u točkama 52. do 54. ove presude, Sud ne može uvažiti izmjene uvedene Uredbom od 19. prosinca 2011.
Uz to, treba podsjetiti da članak 5. stavak 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom III stavkom 2. predviđa obvezu uključivanja u programe djelovanja pravila o ograničenju upotrebe gnojiva kako bi se osiguralo da „za svako gospodarstvo ili stočnu jedinicu količina stajskog gnojiva koje se godišnje rasprostrani, uključujući i ono koje životinje same rasprostrane, ne premaši određenu količinu izraženu po hektaru“. Ovo se ograničenje odnosi na onu količinu stajskog gnojiva koja sadrži do 170 kilograma dušika, te države članice imaju – pod uvjetima određenim u Prilogu III stavku 2. točkama (a) i (b) Direktive 91/676 – mogućnost dozvoliti i uporabu drugačije količine gnojiva.
Kako proizlazi iz jedanaeste uvodne izjave navedene direktive, utvrđivanje određenih granica za uporabu stajskog gnojiva od posebne je važnosti za ostvarenje ciljeva smanjenja i sprječavanja onečišćenja voda nitratima poljoprivrednog podrijetla.
Sukladno Prilogu III stavku 3. navedene direktive, količina stajskog gnojiva koja se smije upotrijebiti može se izračunati na temelju broja životinja. U tu svrhu države članice moraju – kako je istaknuto u točki 29. ove presude – voditi računa o najboljim raspoloživim znanstvenim i tehničkim spoznajama, kao i o fizičkim, geološkim i klimatološkim uvjetima svake regije.
U ovom slučaju, sukladno odredbama Priloga II točke 1. Uredbe od 1. kolovoza 2005., izračun količine dušika koji proizvedu životinje na poljoprivrednom gospodarstvu dobiva se množenjem broja životinja s vrijednostima dušika proizvedenog po životinji. Nesporno je da su te vrijednosti određene na način da se od bruto količina dušika koji ispuštaju životinje odbije količina dušika volatiziranog tijekom boravka životinja u zgradi i tijekom skladištenja gnojiva, a primjenom koeficijenata volatizacije.
U skladu s prethodno navedenim razmatranjima, treba, kao prvo, zaključiti da pogreške koje je počinila Komisija kada je računala vrijednosti ispuštanja dušika, i koje je i sama priznala u svojoj replici, ne obezvrjeđuju njezine primjedbe u pogledu bruto količina ispuštenog dušika i koeficijenata ispuštanja dušika volatizacijom utvrđenih nacionalnim propisima za različite vrste životinja. Takav zaključak ne osporava ni Francuska Republika, koja se u tom pogledu ograničava na isticanje pogrešne primjene predmetnih koeficijenata na ukupnu količinu dušika koji proizvode životinje.
Potom, u pogledu prvog i trećeg dijela četvrtog prigovora, dovoljno je ustvrditi, kao prvo, da Francuska Republika priznaje – isticanjem izmjena koje je u tom pogledu uvela Uredbom od 19. prosinca 2011. ‐ da je, s jedne strane, prije donošenja te uredbe utvrdila previsoko određen koeficijent volatizacije za mliječne krave, i da je, s druge strane, propustila odrediti vrijednosti ispuštanja dušika za kruto gnojivo svinjskog podrijetla.
Kao drugo, kada je riječ o propuštanju uzimanja u obzir stope proizvodnje mlijeka pri izračunavanju bruto količine dušika koji ispuštaju mliječne krave, treba naglasiti da Francuska Republika nije osporila argumentaciju Komisije, te da je od donošenja spomenute uredbe predviđeno više razina proizvodnje dušika koji je dozvoljeno rasprostrijeti u ovisnosti od proizvodnje mlijeka.
Naposljetku, što se tiče drugog i četvrtog do osmog dijela navedenog prigovora koje treba ispitati zajedno, važno je naglasiti da se Komisija poziva na tehničke podatke iz većeg broja znanstvenih studija u svrhu opravdanja svojih prigovora u pogledu koeficijenata volatizacije usvojenih u nacionalnim propisima na osnovi zaključaka Corpena.
Francuska se Republika ‐ koja ne osporava zaključke studija na koje se poziva Komisija – ograničava u osnovi na isticanje nedostataka metode izravnog mjerenja ‐ na kojoj se navedene studije zasnivaju ‐ u svrhu izračuna koeficijenata volatizacije primjenjivih na stočne jedinice. S druge strane, Francuska Republika ističe mogućnost da koeficijenti volatizacije sa znanstvenog gledišta nisu točno utvrđeni, pri čemu varijabilnost koeficijenata volatizacije koji se navode u znanstvenoj literaturi upućuje na njihovu neizvjesnost.
Kao prvo, što se tiče primjerenosti metodologije izravnog mjerenja, važno je istaknuti da primjedbe Francuske Republike ne mogu same po sebi dovesti u pitanje relevantnost koeficijenata volatizacije koje je istaknula Komisija. Naime, iz elemenata podnesenih Sudu proizlazi da se i navedene metodologija i bilančna metoda temelje na eksperimentalnim istraživanjima koja uzimaju u obzir samo specifični kontekst svake vrste proučavanih stočnih jedinica. Uz to, posljednja reevaluacija podataka Corpena ne ukazuje ni na kakve metodološke preferencije.
Kao drugo, kada je riječ o rasponu odstupanja podataka o volatizaciji na kojima se temelje znanstvene publikacije, treba naglasiti da iz teksta Priloga III stavka 2. Direktive 91/676 jasno proizlazi da se tom odredbom zahtijeva da se svako poljoprivredno gospodarstvo ili stočna jedinica sustavno pridržava specifičnog ograničenja za rasprostiranje stajskog gnojiva u iznosu od 170 kilograma dušika po hektaru godišnje, što uključuje i slučajeve – sukladno stavku 3. navedenog priloga – kada države članice odluče to ograničenje izračunavati na temelju broja životinja.
Osim toga, iz spisa podnesenog Sudu proizlazi da se varijabilnost vrijednosti koeficijenata volatizacije u znanstvenoj literaturi osobito može objasniti različitošću uvjeta uzgoja i klimatskih uvjeta koji su bili predmet istraživanja, pri čemu je Francuska Republika osobito tijekom rasprave naglašavala različitost francuskih uzgoja.
U tim okolnostima, kako je istaknula nezavisna odvjetnica u točkama 123. do 126. svojeg mišljenja, jedino utvrđivanje koeficijenata volatizacije na osnovi podataka koji ispuštanje dušika volatizacijom utvrđuju na najnižoj razini omogućava da sve francuske stočne jedinice poštuju ograničenje za rasprostiranje stajskog gnojiva predviđeno Direktivom 91/676.
Budući da je Francuska Republika propisala znatno više koeficijente volatizacije za goveda, osim mliječnih krava, kao i za perad, ovce, koze, konje i kuniće, od onih na koje se poziva Komisija na temelju znanstvenih podataka čiju točnost Francuska Republika ne dovodi u pitanje, treba utvrditi da koeficijenti volatizacije utvrđeni nacionalnim propisima ne udovoljavaju zahtjevima Direktive 91/676.
S obzirom na prethodna razmatranja, četvrti prigovor Komisije treba smatrati osnovanim.
Peti prigovor, koji se temelji na povredi članka 5. stavka 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 2. i Prilogom III. stavkom 1. točkom 3. podtočkom (a)
Argumentacija stranaka
Svojim petim prigovorom Komisija stavlja Francuskoj Republici na teret nedonošenje zadovoljavajućih pravila koja sadrže jasne, precizne i objektivne kriterije u vezi s uvjetima upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu. Prema mišljenju Komisije, kako bi se osigurala odgovarajuća primjena Direktive 91/676, nacionalni bi propisi trebali odrediti postotak nagiba iznad kojega je upotreba gnojiva zabranjena.
Francuska Republika odgovorila je da je Uredbom od 6. ožujka 2001. zabranjena upotreba gnojiva na tlu na strmom terenu, ako time nastaje rizik od istjecanja izvan čestice na kojoj se rasprostiranje izvršilo. Osim toga, ona navodi da rizik od onečišćenja voda ne ovisi samo o stupnju strmine, već i o mnoštvu drugih faktora, kao što su ujednačenost nagiba, vrsta i smjer sadnje biljnog pokrova, priroda tla, oblik čestice, vrsta i smjer obrade zemljišta, kao i vrsta gnojiva. U skladu s navedenim, zabrana bi upotrebe koja se temelji isključivo na veličini stupnja nagiba strmine bila neprimjerena.
Francuska Republika dodaje da su Uredbom od 19. prosinca 2011. predviđena pravila o uvjetima uporabe koja se odnose na vodotokove koja – zajedno sa zabranom upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu – pridonose ostvarivanju ciljeva Direktive 91/676.
Ocjena Suda
Uvodno treba istaknuti da odredbe Uredbe od 19. prosinca 2011. koje se odnose na uvjete upotrebe gnojiva u vezi s vodotokovima, sukladno njezinom članku 2. dijela II, trebaju stupiti na snagu tek 1. rujna 2012., odnosno nakon isteka roka iz obrazloženog mišljenja. Iz toga slijedi da, iz razloga izloženih u točkama 52. do 54. ove presude, Sud ne može uzeti u obzir odredbe navedene uredbe koje se odnose na uvjete upotrebe gnojiva u vezi s vodotokovima.
Što se tiče merituma, treba istaknuti da – sukladno članku 5. stavku 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 2. i Prilogom III stavkom 1. točkom 3. podtočkom (a) – programi djelovanja moraju sadržavati pravila koja se odnose na uvjete upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu.
Osim toga, kako je već navedeno u točki 31. ove presude, države su članice osobito obvezne paziti da je njihovo zakonodavstvo namijenjeno prijenosu Direktive 91/676 jasno i precizno.
U tom pogledu treba, kao prvo, napomenuti da Komisija ističe – a da Francuska Republika tome ne prigovara – da neki departmanski programi djelovanja ne sadrže nikakva pravila o uvjetima upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu, bez obzira temeljilo se to pravilo na postotku nagiba ili na različitim faktorima za koje Francuska Republika smatra da ih treba uzeti u obzir. Osim toga, velik se broj departmanskih programa djelovanja ograničava na ponavljanje općeg načela iz Uredbe od 6. ožujka 2001., prema kojem se gnojivo ne smije upotrebljavati u uvjetima u kojima može doći do istjecanja izvan čestice na kojoj se rasprostiranje izvršilo.
Kao drugo, iz ispitivanja relevantnih odredaba Uredbe od 6. ožujka 2001., proizlazi da se one u prvom razdoblju ograničavaju na zabranu upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu, i u drugom razdoblju na propisivanje da programi djelovanja moraju precizirati situacije na koje se zabrana odnosi, vodeći pri tome računa o riziku istjecanja izvan čestice na kojoj se rasprostiranje izvršilo, ili o postotku nagiba iznad kojega je upotreba gnojiva zabranjena.
Mora se ustvrditi da su te odredbe toliko općenitog karaktera da ne mogu popuniti praznine u programima djelovanja, i u skladu s time ne mogu zajamčiti cjelovitu primjenu odredaba iz Priloga II, A, točke 2. i Priloga III stavka 1. točke 3. podtočke (a) Direktive 91/676 na dovoljno jasan i precizan način, a u skladu sa zahtjevima načela pravne sigurnosti.
U tim okolnostima treba utvrditi da je peti prigovor Komisije osnovan.
Šesti prigovor, koji se temelji na povredi članka 5. stavka 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 3. i Prilogom III. stavkom 1. točkom 3. podtočkama (a) i (b)
Argumentacija stranaka
Svojim šestim prigovorom Komisija, pozivajući se na znanstvene podatke, Francuskoj Republici stavlja na teret da nije usvojila pravila kojima zabranjuje upotrebu svih vrsta gnojiva na zaleđenom tlu ili tlu prekrivenom snijegom, iako pri takvoj upotrebi postoje veliki rizici od istjecanja i ispiranja. Komisija u tom pogledu ističe da je Uredbom od 6. ožujka 2001. predviđeno da se mora urediti upotreba gnojiva vrste I i III na zaleđenom tlu, kao i upotreba gnojiva vrste I na tlu prekrivenom snijegom. Osim toga, prema navedenoj uredbi, upotreba svih vrsta gnojiva je dozvoljena jedino na tlu zaleđenom isključivo na površini zbog djelovanja ciklusa smrzavanja i odmrzavanja unutar 24 sata. Naposljetku, određena gospodarstva imaju mogućnost na zaleđenom tlu upotrebljavati kompaktno gnojivo koje sadrži slamu i kompostirano stajsko gnojivo.
Na taj argument Francuska Republika odgovara da Direktiva 91/676 ne zahtijeva da se upotreba gnojiva na tlu prekrivenom snijegom ili na zaleđenom tlu sustavno zabrani, već samo da se regulira. Priznaje da takva upotreba gnojiva u takvim uvjetima mora biti značajno ograničena, a imajući u vidu rizik koji ta radnja može predstavljati. Međutim, Francuska Republika smatra da su Uredbom od 6. ožujka 2001. uvedena odgovarajuća ograničenja, s obzirom na to da je u svim okolnostima zabranjena upotreba gnojiva vrste II na zaleđenom tlu, kao i upotreba gnojiva vrsta II i III na tlu prekrivenom snijegom.
Ocjena Suda
Članak 5. stavak 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkom 3. i Prilogom III stavkom 1. točkom 3. podtočkama (a) i (b) zahtijeva da države članice poduzmu mjere za ograničavanje upotrebe gnojiva na zaleđenom tlu ili tlu prekrivenom snijegom.
Osim toga, kako je navedeno i u točki 29. ove presude, programi djelovanja moraju u skladu s člankom 5. stavkom 3. točkom (a) iste direktive voditi računa o najboljim raspoloživim znanstvenim spoznajama.
U ovom predmetu, kako je istaknula i nezavisna odvjetnica u točki 144. svojeg mišljenja, prema znanstvenoj studiji koju je Komisija podnijela Sudu i čije zaključke Francuska Republika nije osporila, upotreba gnojiva na zaleđenom tlu ili tlu prekrivenom snijegom treba biti zabranjena u svim okolnostima. Naime, zaleđeno tlo ili snježni prekrivač ograničavaju kretanje hranjivih sastojaka prema tlu i značajno pojačavaju rizik da se hranjivi sastojci potom prenesu u površinske vode, osobito procurivanjem.
Osim toga, rizici onečišćenja koji postoje kod upotrebe gnojiva na zaleđenom tlu ili tlu prekrivenom snijegom nisu ništa manji ako je tlo zaleđeno isključivo na površini zbog djelovanja ciklusa smrzavanja i odmrzavanja unutar 24 sata. Naprotiv, iz znanstvene studije navedene u prethodnoj točki proizlazi da ciklusi smrzavanja i odmrzavanja imaju značajan utjecaj na stopu mineralizacije, s obzirom na to da smrzavanje odmrznutog tla dovodi do povećanja mineralizacije dušika.
U skladu s navedenim, šesti prigovor Komisije treba smatrati osnovanim.
Imajući sve navedeno u vidu, treba utvrditi da je Francuska Republika ‐ time što nije donijela mjere nužne za osiguravanje potpune i ispravne primjene svih zahtjeva koji su stavljeni pred nju člankom 5. stavkom 4. Direktive 91/676 u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkama 1. do 3. i 5. te Prilogom III stavkom 1. točkama 1. do 3. i stavkom 2. – povrijedila svoje obveze iz navedene direktive zato što u nacionalnim propisima donesenim radi njezine primjene:
—
nisu predviđena razdoblja zabrane upotrebe gnojiva vrste I za velike kulture posijane u jesen i za livade koje su zasađene prije više od šest mjeseci;
—
je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste I za velike kulture posijane u proljeće ograničeno na mjesece srpanj i kolovoz;
—
je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II za velike kulture posijane u jesen ograničeno na razdoblje od 1. studenoga do 15. siječnja, a zabrana upotrebe gnojiva vrste III za iste kulture nije produljena nakon 15. siječnja;
—
razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II za velike kulture posijane u proljeće nije produljeno nakon 15. siječnja;
—
je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II za livade zasađene prije više od šest mjeseci predviđena jedino nakon 15. studenoga, te zabrana upotrebe gnojiva vrste III za navedene livade i u planinskim područjima nije produžena do kraja mjeseca veljače;
—
će do 1. srpnja 2016. izračun skladišnih kapaciteta još uvijek moći uzimati u obzir kalendar zabrane upotrebe koji nije sukladan zahtjevima direktive;
—
je skladištenje kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu dozvoljeno na polju u trajanju od deset mjeseci;
—
nacionalni propisi ne vode računa o tome da poljoprivrednici i nadzorna tijela budu u stanju ispravno izračunati količinu dušika koji se može upotrijebiti kako bi se zajamčila uravnotežena gnojidba;
—
su u pogledu mliječnih krava količine ispuštenog dušika utvrđene na osnovi količine ispuštenog dušika koja ne vodi računa o različitim nivoima proizvodnje mlijeka i na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za druga goveda vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
vrijednosti ispuštanja dušika za kruta gnojiva svinjskog podrijetla nisu utvrđene;
—
su za perad vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 60%;
—
su za ovce vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za koze vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za konje vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za kuniće vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 60%;
—
nacionalni propisi ne sadrže jasne, precizne i objektivne kriterije u skladu s načelom pravne sigurnosti u pogledu upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu; i
—
je dozvoljena upotreba gnojiva vrste I i III na zaleđenom tlu, upotreba gnojiva vrste I na snijegom prekrivenom tlu, upotreba gnojiva na tlu zaleđenom isključivo na površini zbog djelovanja ciklusa smrzavanja i odmrzavanja unutar 24 sata, kao i upotreba kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu kao i kompostiranog stajskog gnojiva na zaleđenom tlu.
U preostalom dijelu tužbu treba odbiti.
Troškovi
Na temelju članka 138. stavka 1. Poslovnika Suda, svaka stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Sukladno stavku 3. tog članka, ako stranke djelomično uspiju u svojim zahtjevima, svaka stranka snosi svoje troškove. Međutim, ukoliko je to opravdano okolnostima slučaja, Sud može odrediti da jedna stranka uza svoje snosi i dio troškova druge stranke.
Budući da je u ovom predmetu Komisija postavila zahtjev da se Francuskoj Republici, koja nije uspjela u glavnom dijelu svojih zahtjeva, naloži snošenje troškova postupka, istoj treba naložiti snošenje svih troškova.

Slijedom navedenoga, Sud (drugo vijeće) proglašava i presuđuje:

1.
Time što nije donijela mjere nužne za osiguravanje potpune i ispravne primjene svih zahtjeva koji su stavljeni pred nju člankom 5. stavkom 4. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora u vezi s njezinim Prilogom II, A, točkama 1. do 3. i 5. te Prilogom III stavkom 1. točkama 1. do 3. i stavkom 2., Francuska Republika povrijedila je svoje obveze iz navedene direktive zato što u nacionalnim propisima donesenim radi njezine primjene:
—
nisu predviđena razdoblja zabrane upotrebe gnojiva vrste I za velike kulture posijane u jesen i za livade koje su zasađene prije više od šest mjeseci;
—
je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste I za velike kulture posijane u proljeće ograničeno na mjesece srpanj i kolovoz;
—
je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II za velike kulture posijane u jesen ograničeno na razdoblje od 1. studenoga do 15. siječnja, a zabrana upotrebe gnojiva vrste III za iste kulture nije produljena nakon 15. siječnja;
—
razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II za velike kulture posijane u proljeće nije produljeno nakon 15. siječnja;
—
je razdoblje zabrane upotrebe gnojiva vrste II za livade zasađene prije više od šest mjeseci predviđena jedino nakon 15. studenoga, te zabrana upotrebe gnojiva vrste III za navedene livade i u planinskim područjima nije produžena do kraja mjeseca veljače;
—
će do 1. srpnja 2016. izračun skladišnih kapaciteta još uvijek moći uzimati u obzir kalendar zabrane upotrebe koji nije sukladan zahtjevima direktive;
—
je skladištenje kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu dozvoljeno na polju u trajanju od 10 mjeseci;
—
nacionalni propisi ne vode računa o tome da poljoprivrednici i nadzorna tijela budu u stanju ispravno izračunati količinu dušika koji se može upotrijebiti kako bi se zajamčila uravnotežena gnojidba;
—
su u pogledu mliječnih krava količine ispuštenog dušika utvrđene na osnovi količine ispuštenog dušika koja ne vodi računa o različitim nivoima proizvodnje mlijeka i na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za druga goveda vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
vrijednosti ispuštanja dušika za kruta gnojiva svinjskog podrijetla nisu utvrđene;
—
su za perad vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi pogrešnog koeficijenta volatizacije od 60%;
—
su za ovce vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za koze vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za konje vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 30%;
—
su za kuniće vrijednosti ispuštanja dušika utvrđene na osnovi koeficijenta volatizacije od 60%;
—
nacionalni propisi ne sadrže jasne, precizne i objektivne kriterije u skladu s načelom pravne sigurnosti u pogledu upotrebe gnojiva na tlu na strmom terenu;
—
je dozvoljena upotreba gnojiva vrste I i III na zaleđenom tlu, upotreba gnojiva vrste I na snijegom prekrivenom tlu, upotreba gnojiva na tlu zaleđenom isključivo na površini zbog djelovanja ciklusa smrzavanja i odmrzavanja unutar dvadeset i četiri sata, kao i upotreba kompaktnog gnojiva koje sadrži slamu kao i kompostiranog stajskog gnojiva na zaleđenom tlu.

2.
U preostalom dijelu tužba se odbija.

3.
Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova postupka.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski