CELEX: 62011FJ0125
Viešoji tarnyba
Atviras konkursas
Neleidimas laikyti vertinimo egzaminų
Administracijos pareiga plačiai aiškinti skundus
Pranešimo apie konkursą pakeitimas po atrankos egzaminų
Teisėtų lūkesčių apsaugos principas
Teisinis saugumas

Šiuo ieškiniu, kurį Tarnautojų teismo kanceliarija gavo 2011 m. lapkričio 28 d., I. Mendes siekia, kad, pirma, būtų panaikintas
atviro konkurso EPSO/AST/111/10 atrankos komisijos sprendimas neleisti jai laikyti šio konkurso vertinimo etapo egzaminų ir,
antra, Europos Komisijai būtų nurodyta atlyginti žalą, kurią ji patyrė dėl šio sprendimo.

Teisinis pagrindas
Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau ‐ Pareigūnų tarnybos nuostatai) 90 straipsnio 2 dalis suformuluota taip:
„Bet kuris asmuo, kuriam taikomi šie Tarnybos nuostatai, gali paduoti Paskyrimų tarnybai skundą dėl kiekvieno jo nenaudai
priimto akto, ir tuo atveju, kai minėta institucija priėmė sprendimą, ir tuo atveju, kai ji nepriėmė Pareigūnų tarnybos nuostatuose
nustatyto sprendimo. Skundas turi būti paduotas per tris mėnesius. <...>“
Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta:
„2.      Apeliacinį skundą [ieškinį] Europos Sąjungos Teisingumo Teismas priima tik tuo atveju, jei:
–      Paskyrimų tarnybai anksčiau buvo paduotas skundas pagal 90 straipsnio 2 dalį jame nustatytais terminais ir
–      skundas buvo atmestas priimant formalų [eksplicitinį] sprendimą arba apie tai nepranešant [implicitinį sprendimą].
3.      Apeliaciniai skundai [ieškiniai] pagal šio straipsnio 2 dalį paduodami per tris mėnesius. Šis laikotarpis pradedamas skaičiuoti:
–      nuo pranešimo apie sprendimą dėl skundo dienos;
<...>“
Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 1 straipsnio 1 dalis išdėstyta taip:
„Konkurso skelbimą parengia Paskyrimų tarnyba, pasitarusi su Jungtiniu komitetu.
Jame turi būti nurodyti šie dalykai:
<…>
e)      jeigu konkurse taikomi testai, nurodoma, kokio jie bus pobūdžio ir kaip jie bus vertinami;
<...>“
2010 m. lapkričio 17 d. Europos personalo atrankos tarnyba (EPSO)
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė pranešimą apie atvirą konkursą EPSO/AST/111/10 AST 1 lygio padėjėjų sekretoriato srityje rezervo sąrašui sudaryti
(OL C 312 A, p. 1; toliau – pranešimas apie konkursą). Galutinė registracijos data buvo 2010 m. gruodžio 16 diena.
Pranešimo apie konkursą IV antraštinėje dalyje buvo numatyti atrankos egzaminai, o V antraštinėje dalyje – vertinimo etapo
egzaminai. Šešiais atrankos egzaminais pateikiant klausimus su keliais pasirinktinais atsakymas buvo siekiama įvertinti bendrą
kandidatų tinkamumą ir kompetenciją žodinio mąstymo (a egzaminas), matematinio mąstymo (b egzaminas), abstrakčiojo mąstymo
(c egzaminas) ir sekretoriato (f egzaminas) srityse. Be to, du egzaminai buvo susiję su kandidatų profesiniais gebėjimais
ir jais buvo siekiama įvertinti atitinkamai tikslumą ir rezultatų glaustumą (d egzaminas), taip pat prioritetų pasirinkimą
bei organizuotumą (e egzaminas).
Pagal pranešimo apie konkursą IV antraštinę dalį kiekvienas iš a, d, e ir f egzaminų buvo vertinamas 0‑20 balų, reikalaujant
surinkti mažiausia 10 balų. b ir c egzaminai buvo vertinami 0‑10 balų, reikalaujant surinkti mažiausiai 10 balų už abu egzaminus.
Pranešimo apie konkursą V antraštinės dalies 1 punkte buvo nurodyta, kad vertinimo etapo egzaminus bus leista laikyti kandidatams,
kurie ne tik gavo geriausius balus ir surinko reikalaujamą minimalų balų skaičių, bet ir, atsižvelgiant į jų patvirtinimą,
pateiktą registruojantis elektroniniu būdu, atitinka bendrąsias ir specialiąsias pranešimo apie konkursą III antraštinės dalies
priėmimo į jį sąlygas.
Toje pačioje nuostatoje buvo patikslinta, kad leidimas dalyvauti vertinimo etapo egzaminuose bus patvirtintas vėliau patikrinus
pagrindžiamuosius dokumentus, pridėtus prie kiekvieno kandidato bylos. Be to, išnašoje, į kurią nukreipiama pranešimo apie
konkursą V antraštinės dalies 1 punkte, buvo patikslinta, kad kandidatų, kuriems bus leista dalyvauti vertinimo etapo egzaminuose,
skaičius maždaug 2,5 karto viršys konkurso laimėtojų skaičių, nurodytą pranešime apie konkursą. Kandidatams, kurie pasirinko
portugalų kalbą, pranešimo apie konkursą I antraštinės dalies 1 punkte esančioje lentelėje buvo nurodyta 19 konkurso laimėtojų.
Pranešime apie konkursą apibrėžta ir paryškintomis raidėmis buvo tokia pirminė pastaba:
„Prieš pateikdamas paraišką kandidatas turi atidžiai perskaityti 2010 m. liepos 8 d. <...> Oficialiajame leidinyje C 184 A
ir EPSO interneto svetainėje paskelbtą [Atvirų konkursų] vadovą.
Vadovas yra sudedamoji šio pranešimo apie konkursą dalis ir padės suprasti registracijos taisykles ir tvarką.“
Atvirų konkursų vadovo (klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms galiojusios redakcijos) 6.3 punkte „Apskundimo būdai“ nustatyta:
„Jei, Jūsų nuomone, kuriuo nors konkurso procedūros etapu EPSO arba vertinimo komisija elgėsi šališkai arba nesilaikė:
–      konkurso procedūros nuostatų arba
–      pranešimo apie konkursą nuostatų,
ir tai Jums daro žalą, galite naudotis tokiomis priemonėmis:
–      pagal <...> Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį pateikti administracinį skundą <…>,
<…>
–      pagal [SESV] 270 straipsnį ir <.. > Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnį pateikti skundą teismine tvarka:
Europos Sąjungos tarnautojų teismui
<…>
[Pareigūnų tarnybos nuostatuose] numatyti imperatyvūs šių dviejų rūšių procedūrų terminai pradedami skaičiuoti nuo pranešimo
apie skundžiamą sprendimą dienos.“
2011 m. kovo 3 d. EPSO paskelbė pranešimo apie konkursą klaidų ištaisymą (OL C 68 A, toliau – klaidų ištaisymas). Klaidų ištaisymas,
kuris buvo susijęs su d ir e egzaminų vertinimu, išdėstytas taip:
„3 puslapis, IV antraštinės dalies 2 punktas:
Buvo:
„d egzaminas
Profesiniai gebėjimai:
Tikslumas ir rezultatų glaudumas
Vertinimas: 0‑20 balų
Reikalaujamas minimalus balų skaičius: 10 balų
e egzaminas
Profesiniai gebėjimai:
Prioritetų pasirinkimas bei organizuotumas
Vertinimas: 0‑20 balų
Reikalaujamas minimalus balų skaičius: 10 balų“
Turi būti:
„d egzaminas
Profesiniai gebėjimai:
Tikslumas ir rezultatų glaustumas
Vertinimas: 0‑20 balų
e egzaminas
Profesiniai gebėjimai:
Prioritetų pasirinkimas bei organizuotumas
Vertinimas: 0‑20 balų


Reikalaujamas minimalus balų skaičius yra 20 balų už d ir e egzaminus kartu.“

Faktinės bylos aplinkybės
Ieškovė pateikė savo kandidatūrą dalyvauti konkurse EPSO/AST/111/10 ir kaip pagrindinę kalbą pasirinko portugalų. 2011 m.
vasario 11 d. ji išlaikė atrankos egzaminus. Atrankos egzaminų pabaiga buvo nustatyta 2011 m. vasario 15 dieną.
2011 m. vasario 22 d. laišku EPSO informavo ieškovę, kad netrukus bus paskelbtas klaidų ištaisymas, ir pateikė jo turinį,
t. y. kad d ir e egzaminai bus sujungti ir vertinami 40 balų ir kad reikalaujamas minimalus balų skaičius bus 20 balų už abu
egzaminus.
2011 m. kovo 17 d. laišku EPSO informavo ieškovę, kad ji surinko reikalaujamą minimalų balų skaičių už atrankos egzaminus
ir, konkrečiai kalbant, 11 balų už d egzaminą; iš viso ji surinko 67,07 balų ir jai kuo greičiau bus pranešta, ar pateko tarp
kandidatų, kuriems leista dalyvauti kitoje konkurso stadijoje.
2011 m. balandžio 7 d. laišku EPSO informavo ieškovę, kad ji neįtraukta į kandidatų, kuriems leista laikyti vertinimo etapo
egzaminus, sąrašą, nes kviečiami kandidatai surinko mažiausiai 68,8 balo, o ji gavo mažiau balų (toliau – sprendimas neleisti
toliau dalyvauti konkurse). Tuo pačiu laišku EPSO informavo ieškovę, kad jos kandidatūra nebuvo nagrinėjama atrankos komisijos.
2011 m. balandžio 12 d. laišku – jis užregistruotas 2011 m. balandžio 14 d. – ieškovė pateikė skundą pagal 90 straipsnio 2 dalį
(toliau – skundas) iš esmės dėl to, kad klaidų ištaisymas buvo procedūros pažeidimas, sukėlęs jai žalos. Todėl ji prašė panaikinti
klaidų ištaisymą tiek, kiek juo buvo pakeista atrankos stadija, kurios egzaminai jau buvo įvykę ir ištaisyti („I request <…>
the annulment of the corrigendum, as modifying an eliminatory stage that has been already completed and corrected“), ir tai,
kad tik kandidatai, surinkę reikalaujamą minimalų balų skaičių būtų pakviesti dalyvauti kitoje stadijoje („<…> the invitation
at the next stage of only those who have obtained a pass mark in all tests [including test d]“).
2011 m. rugpjūčio 16 d. sprendimu EPSO, veikdama kaip Paskyrimų tarnyba, atmetė skundą. Šiuo sprendimu EPSO informavo ieškovę,
kad klaidų ištaisymas buvo priimtas dėl to, jog iš atrankos egzaminų rezultatų vertinimų, atliktų naudojantis duomenimis,
prieinamais po egzaminų, paaiškėjo, kad d egzamino išlaikymo lygis buvo iš esmės žemesnis, nei tikėtasi.

Šalių reikalavimai ir procesas
Ieškovė Tarnautojų teismo prašo:
–        visų pirma:
panaikinti sprendimą neleisti toliau dalyvauti konkurse,
todėl nuspręsti, kad reikia iš naujo įtraukti ieškovę į įdarbinimo procedūrą,
bet kuriuo atveju prašyti EPSO pateikti turimą informaciją apie visų kandidatų d ir e egzaminų vertinimus,
–        alternatyviai, jei nebūtų patenkintas pagrindinis reikalavimas, priteisti preliminariai
ex aequo et bono
nustatytą 50 000 eurų sumą,
–        bet kuriuo atveju priteisti preliminariai
ex aequo et bono
nustatytą 50 000 eurų sumą, skirtą neturtinei žalai atlyginti.
Atsakovė Tarnautojų teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
2012 m. balandžio 25 d. laiškais Tarnautojų teismas šalių paprašė tam tikros informacijos ir dokumentų; jos šiuos prašymus
įvykdė per nustatytą terminą.
Per 2012 m. birželio 28 d. posėdį buvo išklausytos šalių nuomonės žodžiu ir atsakymai į Tarnautojų teismo pateiktus klausimus.
Po posėdžio proceso žodinė dalis buvo baigta ir byla perduota pasitarimui.
2012 m. liepos 12 d. nutartimi Tarnautojų teismas iš naujo pradėjo žodinę proceso dalį ir paprašė Komisijos patikslinti, kaip
buvo organizuojami konkurso atrankos egzaminai, būtent tai, ar kandidatai galėjo laisvai pasirinkti, kaip padalyti visiems
egzaminams nustatytą laiką, ar buvo iš anksto nustatytas maksimalus kiekvieno egzamino laikas. Be to, Tarnautojų teismas paprašė
Komisijos nurodyti, ar ši informacija buvo prieinama konkurso kandidatams prieš egzaminus, ir, jei taip, kaip apie tai jiems
buvo pranešta.
Į šiuos prašymus Komisija atsakė 2012 m. liepos 17 d. laišku.
2012 m. rugsėjo 6 d. laišku Tarnautojų teismas informavo šalis apie tai, kad žodinė proceso dalis baigta ir byla perduota
pasitarimui.

Dėl ieškinio priimtinumo
1.
Šalių argumentai
Atsiliepime į ieškinį Komisija pateikia nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, paremtą tuo, kad prieš ieškinį nebuvo pateiktas
skundas.
Konkrečiai kalbant, anot Komisijos, ieškovė savo skunde prašė tik panaikinti sprendimą priimti klaidų ištaisymą ir tai, kad
į vertinimo etapo egzaminus būtų priimti tik kandidatai, surinkę reikalaujamą minimalų balų skaičių už kiekvieną egzaminą,
įskaitant d egzaminą. Tačiau ieškinys yra pareikštas dėl sprendimo neleisti toliau dalyvauti konkurse. Todėl ieškinio dalykas
skiriasi nuo skundo dalyko ir ieškinys negali būti laikomas pareikštu po skundo, jis veikiau laikytinas tiesioginiu kreipimusi
į teismą. Taigi toks tiesioginis ieškinys turėjo būti pareikštas per tris mėnesius su galimybe pratęsti fiksuotu 10 dienų
terminu dėl nuotolių, skaičiuojant nuo pranešimo apie sprendimą neleisti toliau dalyvauti konkurse, t. y. vėliausiai 2011 m.
liepos 18 d., nes liepos 17 d. buvo sekmadienis. Tačiau aptariamas ieškinys buvo pareikštas tik 2011 m. lapkričio 28 d., todėl
yra pavėluotas ir akivaizdžiai nepriimtinas.
Per posėdį ieškovė nurodė, kad, pirma, pagal teismo praktiką iš skundo Paskyrimų tarnyba turi galėti pakankamai aiškiai sužinoti
suinteresuotojo asmens formuluojamą ginčijamų sprendimų kritiką ir kad šiame etape suinteresuotieji asmenys gali veikti, kaip
tai buvo nagrinėjamu atveju, be advokato pagalbos, todėl administracija turi aiškinti skundus ne siaurai, o plačiai. Antra,
ieškovė teigė pateikusi vienodus kaltinimus ir skunde ir ieškinyje; taip ji laikėsi atitikties taisyklės, matomos iš teismo
praktikos. Galiausiai, trečia, ieškovė tvirtino, kad skundas implicitiškai buvo pateiktas dėl sprendimo neleisti toliau dalyvauti
konkurse.
2.
Tarnautojų teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį viešosios tarnybos bylose ieškinys
teisme priimamas tik tuo atveju, jei Paskyrimų tarnybai anksčiau buvo paduotas skundas ir jis atmestas priėmus eksplicitinį
arba implicitinį sprendimą.
Tačiau pagal nusistovėjusią teismo praktiką Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio sąlyga yra susijusi tik su aktais, kuriuos
Paskyrimų tarnyba gali galiausiai pakeisti (šiuo klausimu žr. 1983 m. liepos 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Detti prieš Teisingumo Teismą
, 144/82, 16 punktą), ir taip teisinės gynybos priemonės nuo konkurso atrankos komisijos paprastai yra tiesioginis kreipimasis
į Sąjungos teismą (žr., pavyzdžiui, 2005 m. gegužės 31 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Gibault prieš Komisiją
, T‑294/03, 22 punktą; 2010 m. lapkričio 23 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Bartha prieš Komisiją
, F‑50/08, 25 punktą).
Vis dėlto jei suinteresuotasis asmuo pasirenka iš anksto pateikti skundą administracijai dėl konkurso atrankos komisijos sprendimo,
vėliau teisme pareikšto ieškinio priimtinumas dėl šio skundo atmetimo priklauso nuo to, ar suinteresuotasis asmuo laikėsi
visų nustatytų išankstinio skundo pateikimo procedūros reikalavimų (minėto Sprendimo
Gibault prieš Komisiją
22 punktas). Visų pirma pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnį terminas pareikšti ieškinį dėl eksplicitinio sprendimo
atmesti skundą pradedamas skaičiuoti nuo pranešimo apie šį sprendimą (2012 m. birželio 20 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Cristina prieš Komisiją
, F‑66/11, 45 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Nagrinėjamu atveju siekiant nustatyti, ar skundas ir aptariamas ieškinys turi tą patį dalyką, reikia išnagrinėti, ar skundas
yra pateiktas dėl sprendimo neleisti toliau dalyvauti konkurse.
Šiuo klausimu kelis kartus buvo nuspręsta, kad laiško arba kito rašto tikslus teisinis kvalifikavimas priklauso nuo Tarnautojų
teismo vertinimo, o ne nuo šalių arba vienos iš jų valios (2000 m. birželio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Politi prieš Europos mokymo fondą
, C‑154/99 P, 16 punktas).
Taigi laiškas, kuriuo pareigūnas, konkrečiai neprašydamas atšaukti ginčijamą sprendimą, aiškiai išreiškia savo valią užginčyti
jo nenaudai priimtą aktą, yra skundas (2005 m. vasario 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Reggimenti prieš Parlamentą
, T‑354/03, 43 punktas). Šiuo klausimu akto turinys yra viršesnis už formą (1998 m. liepos 14 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Brems prieš Tarybą
, T‑219/97, 45 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Be to, ikiteisminė procedūra yra neformalaus pobūdžio ir suinteresuotieji asmenys šiame etape gali veikti nesinaudodami advokato
paslaugomis, todėl administracija skundus turi aiškinti ne siaurai, o plačiai (žr. 1989 m. kovo 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Del Amo Martinez prieš Parlamentą
, 133/88, 11 punktą; 2004 m. spalio 21 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Schumann prieš Komisiją
, T‑49/03, 39 punktą).
Nagrinėjamu atveju Tarnautojų teismas pirmiausia konstatuoja, kad 2011 m. balandžio 12 d. skundas, EPSO užregistruotas 2011 m.
balandžio 14 d., yra pateiktas po sprendimo neleisti toliau dalyvauti konkurse ir jis neabejotinai priimtas ieškovės nenaudai.
Be to, remiantis jokia informacija skunde negalima suprasti, kad ieškovė veikė dėl bendrojo intereso. Atvirkščiai, ji aiškiai
nurodė savo asmeninę padėtį, paminėjo, kad išlaikė visus egzaminus, ir, be kita ko, buvo viena iš retų kandidatų, išlaikiusių
d egzaminą. Remiantis skundo tekstu, ieškovė formaliai skundžia procedūrinį pažeidimą, dėl kurio patyrė žalos („I <…> hereby
would like to formally complain <…> about a procedural irregularity that brings me prejudice“). Vėliau ji pažymi, kad jei
nebūtų klaidų ištaisymo, kandidatai, kurie nesurinko reikalaujamo minimalaus balų skaičiaus už d egzaminą, būtų buvę pašalinti
iš konkurso, tačiau klaidų ištaisymu buvo iš esmės pakeista situacija, nes pakeistas kandidatų, kuriems leista dalyvauti kitame
etape, skaičius ir jų grupės sudėtis („candidates with no pass mark in test [d] would be eliminated, but the corrigendum changes
radically this <…> the population of candidates to be admitted to the next stage would change in both composition and numbers“).
Be to, ji teigia, kad atsižvelgdama į reikalaujamą minimalų 10 balų skaičių už d egzaminą laikėsi kitokio požiūrio ir skirtingai
ruošėsi, be kita ko, kalbant apie laiko, skirto egzaminams, valdymą ir svarbiausių egzamino dalių pasirinkimą, nei būtų tai
dariusi, jei nebūtų nustatytas reikalaujamas minimalus balų skaičius už šį egzaminą („in order to succeed in test [d] with
a pass mark of 10, I had a different approach and preparation [time management, focusing on the most important parts,
etc
] than if there was no pass mark“).
Taigi iš viso kartu vertinamo skundo teksto ir aplinkybių, kuriomis jis parengtas, matyti, kad, atvirkščiai, nei teigia Komisija,
teiginys, pagal kurį klaidų ištaisymas buvo procedūros pažeidimas, sukėlęs jai žalos, buvo pagrindas, kuriuo remdamasi ieškovė
grindė savo prašymą panaikinti sprendimą neleisti toliau dalyvauti konkurse, bet ne prašymo dalykas.
Todėl reikia konstatuoti, kad Paskyrimų tarnyba savo sprendime atmesti skundą ir Komisija savo atsiliepime į ieškinį neteisingai
manė, jog skundas pateiktas tik dėl klaidų ištaisymo, nors jis implicitiškai, bet vienareikšmiškai buvo pateiktas dėl sprendimo
neleisti toliau dalyvauti konkurse, ir kad tik pareiškiant prieštaravimą – dėl klaidų ištaisymo.
Taigi reikia konstatuoti, kad aptariamo ieškinio dėl sprendimo neleisti toliau dalyvauti konkurse dalykas yra tas pas kaip
ir skundo, todėl šis buvo pateiktas prieš ieškinį. Net manant, kad apie 2011 m. rugpjūčio 16 d. sprendimą atmesti skundą ieškovei
buvo pranešta tą pačią dieną (to Komisija neįrodė), paskutinė tinkama diena ieškiniui pareikšti buvo 2011 m. lapkričio 28 d.,
nes 2011 m. lapkričio 26 d. buvo šeštadienis. Todėl 2011 m. lapkričio 28 d. ieškinys pareikštas per nustatytą terminą.
Iš to galima daryti išvadą, kad Komisijos pareikštas nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas turi būti atmestas.

Dėl esmės
1.
Dėl reikalavimų, kuriais siekiama, kad ieškovei vėl būtų taikoma įdarbinimo procedūra, ir kuriais siūloma imtis proceso organizavimo
priemonių
Savo antruoju pagrindiniu reikalavimu ieškovė siekia, kad jai vėl būtų taikoma įdarbinimo procedūra, vykdoma remiantis konkursu.
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką Sąjungos teismas, vykdydamas teisėtumo priežiūrą, neturi teisės nurodyti Sąjungos institucijoms
atlikti tam tikrų veiksmų arba veikti vietoj jų (2005 m. balandžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Christensen prieš Komisiją
, T‑336/02, 17 punktas; 2012 m. vasario 8 d. Bendrojo Teismo sprendimo
AY prieš Tarybą
, F‑23/11, 13 ir 14 punktai).
Todėl šis reikalavimas turi būti atmestas kaip akivaizdžiai nepriimtinas.
Trečiuoju pagrindiniu reikalavimu ieškovė prašo Tarnautojų teismo nurodyti EPSO pateikti turimą informaciją apie visų kandidatų
gautus rezultatus iš d ir e egzaminų.
Kadangi Tarnautojų teismas mano esąs pakankamai informuotas rašytiniais procesiniais dokumentais, kuriais pasikeista, šalių
atsakymais į per posėdį pateiktus klausimus ir pateiktais dokumentais bei pastabomis, jis nusprendžia, kad nereikia patenkinti
minėtų reikalavimų.
2.
Dėl reikalavimų dėl panaikinimo
Grįsdama savo reikalavimus dėl sprendimo neleisti toliau dalyvauti konkurse panaikinimo ieškovė pateikia du pagrindus, iš
kurių pirmasis – pareiškiant prieštaravimą – paremtas klaidų ištaisymo neteisėtumu, o antrasis – gero administravimo principo
ir rūpestingumo pareigos pažeidimu.

Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo – pareiškiant prieštaravimą – klaidų ištaisymo neteisėtumu
Siekdama pagrįsti pirmąjį pagrindą ieškovė pateikia keturis kaltinimus, paremtus atitinkamai Pareigūnų tarnybos nuostatų 29 straipsnio
1 dalies ir III priedo, teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų pažeidimu.
Kalbant apie pirmuosius du kaltinimus, reikia konstatuoti, kad ieškinyje jie yra tik nurodyti, bet nepagrįsti jokiais argumentais.
Iš tiesų, atvirkščiai, nei numatyta Procedūros reglamento 35 straipsnio 1 dalies e punkte įtvirtintoje taisyklėje, ieškovė
visiškai nenurodo, kodėl klaidų ištaisymu pažeidžiama Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 29 straipsnio 1 dalis. Todėl
reikia atmesti šiuos kaltinimus kaip nepriimtinus ir nagrinėti tik kaltinimus, pagrįstus teisinio saugumo ir teisėtų lūkesčių
principų pažeidimu.
Šalių argumentai
Kalbėdama apie tariamą teisėtų lūkesčių principo pažeidimą, ieškovė primena, kad, remiantis pirmine pranešimo apie konkursą
versija, ji surinko reikalaujamą minimalų balų skaičių už visus atrankos egzaminus, ir tvirtina, kad jei po to, kai išlaikė
atrankos egzaminus, priimtas klaidų ištaisymas jai nebūtų taikomas, ji tikrai būtų gavusi vieną iš geriausių balų už šiuos
egzaminus.
d ir e egzaminų vertinimo pakeitimas tikrai turėjo poveikį jos minėtų egzaminų rezultatams ir tuo remiantis atliktam jos priskyrimui.
Iš tiesų kandidatų, kurie išlaikė d ir e egzaminus, vertinamų kartu, skaičius buvo didesnis nei kandidatų, kurie išlaikė d
ir e egzaminus, vertinamų atskirai, skaičių. Tiek, kiek kandidatų, kuriems leista laikyti vertinimo etapo egzaminus, skaičius
padidėjo, jos galimybės būti pakviestai laikyti vertinimo etapo egzaminus gavus vidurkį, didesnį nei jos konkurentų, sumažėjo.
Ieškovė primena teismo praktiką, pagal kurią teisinio saugumo principas iš esmės draudžia nustatyti, kad Europos Sąjungos
institucijos aktas pradeda galioti anksčiau, nei buvo paskelbtas, išskyrus išimtinius atvejus, jei to reikalauja siekiamas
tikslas ir yra tinkamai atsižvelgta į suinteresuotųjų asmenų teisėtus lūkesčius. Tačiau nagrinėjamu atveju jokia išimtine
aplinkybe negalima pateisinti klaidų ištaisymo priėmimo.
Be to, ieškovė konstatuoja, kad Komisija teisina klaidų ištaisymo priėmimą tarnybos poreikiais, pagrįstais dideliu pavojumi,
jog nebus surinktas pakankamas kandidatų, kuriems leista dalyvauti antrame etape, susijusiame su vertinimo egzaminais, skaičius,
ir tvirtina, kad Komisija nepateikė jokio įrodymo, kuriuo būtų galima pateisinti tokio intereso buvimą.
Komisija nurodo, kad klaidų ištaisymas buvo priimtas siekiant išvengti nustatyto nebūtino griežtumo, susijusio su d egzaminu,
pasekmių, ir toks tikslas yra pats savaime teisėtas ir atitinka tarnybos interesą. Iš tiesų, kai Paskyrimų tarnyba nustato,
kad pranešime nurodytos konkurso sąlygos yra per griežtos, ji visada gali jas pakeisti, su sąlyga, kai tai daroma objektyviai
ir neatsižvelgiant į jame dalyvaujančius kandidatus.
Bet kuriuo atveju ši priemonė atitinka proporcingumo principą ir atspindi rūpestingumą kandidatų atžvilgiu tiek, kiek ja išvengiama
to, kad kandidatai turėtų ilgai laukti, jei būtų organizuojamas naujas konkursas. Be to, tokia priemonė atitinka gero administravimo
principą, nes dėl jos galima sutaupyti viešųjų išteklių, kurie būtų veltui panaudoti, jei, panaikinus konkursą, administracija
privalėtų organizuoti naują.
Dėl tarnybos intereso Komisija mano, jog patys kandidatai, kaip ir Paskyrimų tarnyba, turėtų būti suinteresuoti, kad ši tarnyba
nuolat tikrintų organizuojamų egzaminų patikimumą, ypač jei kalbama apie egzaminus, kurie naudojami pirmą kartą, kaip tai
buvo nagrinėjamu atveju. Nesant tokios kontrolės, Sąjungos teismui gali būti pateikta daug ieškinių, kuriais ginčijami kandidatų
pašalinimai dėl per griežtų egzaminų.
Kalbėdama apie tariamą teisėtų lūkesčių principo pažeidimą, atsakovė nurodo, kad klaidų ištaisymas buvo priimtas, kai ieškovė
negalėjo būti užtikrinta, kad atitinka sąlygas dalyvauti antrame konkurso etape.
Tarnautojų teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 1 straipsnio 1 dalies e punktą pranešime apie
konkursą, jeigu jis rengiamas su egzaminais, nurodoma, kokio jie bus pobūdžio ir kaip bus vertinami (šiuo klausimu žr. minėto
Sprendimo
Detti prieš Teisingumo Teismą
27 punktas).
Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką pranešimo apie konkursą tekstas yra teisėtumo ir konkurso atrankos komisijos vertinimo
pagrindas (žr. minėto Sprendimo
Schumann prieš Komisiją
63 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad klaidų ištaisymu jau įvykus atrankos egzaminams buvo pakeistas d ir e egzaminų vertinimas,
numatytas pranešime apie konkursą, ir nustatyta, kad šie du egzaminai bus vertinami kartu 40 balų, taip pat 20 balų reikalaujamas
mažiausias balų skaičius.
Taigi reikia patikrinti, kaip nurodė ieškovė, ar egzaminų vertinimo pakeitimu jiems jau įvykus buvo pažeisti teisėtų lūkesčių
ir teisinio saugumo principai.
–       Dėl teisėtų lūkesčių principo pažeidimo
Tarnautojų teismas primena, kad teisė remtis teisėtų lūkesčių apsauga užtikrinama kiekvienam asmeniui, kurio situacija tokia,
kai iš teisėtų ir patikimų šaltinių administracija paskatino atsirasti pagrįstus jo lūkesčius, suteikusi konkrečių garantijų
tikslios, besąlyginės ir tikrovę atitinkančios informacijos forma (2007 m. liepos 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Centeno Mediavilla ir kt. prieš Komisiją
, T‑58/05, 96 punktas).
Nagrinėjamu atveju pranešime apie konkursą buvo įtvirtintos tokios garantijos, kuriomis remdamasi ieškovė galėjo pagrįstai
tikėtis, kad kandidatai, kuriems leista dalyvauti vertinimo etapo egzaminuose, bus pasirenkami tik iš tų, kurie surinko reikalaujamą
minimalų balų skaičių už atrankos egzaminus ir būtent mažiausiai 10 balų už d egzaminą.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad lyginamieji egzaminai patys savaime yra egzaminai, per kuriuos kiekvieno kandidato rezultatai
yra vertinami remiantis kitų kandidatų rezultatais, todėl kandidatų, kuriems leista juose dalyvauti, skaičius gali turėti
įtakos atrankos komisijos kandidatų vertinimui. Šis vertinimas atspindi sprendimą dėl vertės suteikimo už kandidato darbą,
palyginti su kitų kandidatų darbais. Darytina išvada, kad kuo daugiau kandidatų dalyvauja šios rūšies egzaminuose, tuo svarbesni
jiems yra atrankos komisijos reikalavimai (žr. 2003 m. kovo 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Staelen prieš Parlamentą
, T‑24/01, 57 punktą).
Pranešime apie konkursą numatytų taisyklių, susijusių su d ir e egzaminų vertinimu, pakeitimas turėjo įtakos ieškovės galimybėms
būti įrašytai į kandidatų, kuriems leista dalyvauti vertinimo egzaminuose, sąrašą tiek, kiek dėl tokio pakeitimo galėjo padaugėti
kandidatų, surinkusių minimalų balų skaičių už egzaminus, ir taip sumažėjo jos galimybės pakliūti tarp geriausių kandidatų.
Šalys neginčija, kad pagrindinė klaidų ištaisymo priežastis buvo padidėjęs kandidatų skaičius, nes EPSO konstatavo „didelę
ir netikėtą problemą dėl d egzamino rezultatų“. Anot EPSO, egzaminas buvo parengtas tikintis, kad jo išlaikymo lygis bus 50 %,
bet iš tiesų jo išlaikymo lygis buvo apie 15 %.
Be to, iš bylos medžiagos, ypač iš simuliacijos, kurią EPSO atliko remdamasi po egzaminų prieinamais duomenimis ir neatsižvelgdama
į kai kurių klausimų neutralizavimą bei į atrankos komisijos sprendimus dėl kandidatūrų priėmimo ir kuri pateikta Komisijos
atsiliepimo į ieškinį priede (toliau – simuliacija), matyti, kad klaidų ištaisymu buvo gautas siekiamas poveikis. Konkrečiai
kalbant, kandidatų, kurie, kaip ieškovė, kaip pirmąją kalbą pasirinko portugalų ir išlaikė d egzaminą, be klaidų ištaisymo
būtų 50; po klaidų ištaisymo 211 kandidatų išlaikė kartu vertinamus d ir e egzaminus. Pagal simuliaciją atsižvelgiant į kandidatų,
kurie išlaikė d egzaminą be klaidų ištaisymo, skaičių būtinas minimalus balų skaičius siekiant pakliūti tarp 48 geriausių
kandidatų buvo 65,533 balo. Tačiau po klaidų ištaisymo būtinas minimalus balų skaičius siekiant pakliūti tarp 48 geriausių
kandidatų buvo 73,400 balo.
Klaidų ištaisymo poveikis ieškovės padėčiai dar akivaizdesnis, kai konstatuojama, kad, gavusi 67,07 balo už atrankos egzaminus,
be klaidų ištaisymo ji būtų tarp 48 geriausių portugalų kalbą pasirinkusių kandidatų.
Be to, papildomai Tarnautojų teismas pažymi, kad atsakydama į per posėdį pateiktą klausimą Komisija pripažino, jog priėmus
klaidų ištaisymą po vertinimo egzaminų EPSO arba atrankos komisijos nariai teoriškai galėjo žinoti kandidatų, kurie išlaikė
egzaminus, pavardes. Šiomis aplinkybėmis ir pažymint, kad ieškovė netvirtino, jog nagrinėjamu atveju buvo taip piktnaudžiauta,
reikia konstatuoti, kad Komisija neįrodė, jog naudojantis tokia technika nebuvo piktnaudžiavimo pavojaus.
Darytina išvada, kad pritaikius ieškovei klaidų ištaisymą nesilaikyta garantijų, kurios jai buvo suteiktos pranešime apie
konkursą dėl d ir e egzaminų vertinimo, todėl buvo pažeistas teisėtų lūkesčių apsaugos principas.
–       Dėl teisinio saugumo principo pažeidimo
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką teisinio saugumo principu siekiama užtikrinti Sąjungos teisės reguliuojamų situacijų
ir teisinių santykių numatomumą (2005 m. rugsėjo 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Airija prieš Komisiją
, C‑199/03, 69 punktas).
Taigi, nors iš esmės pagal teisinio saugumo principą draudžiama nustatyti, kad Sąjungos institucijų aktas pradeda galioti
anksčiau, nei buvo paskelbtas, išimtiniais atvejais gali būti kitaip, kai to reikia dėl siekiamo tikslo ir yra tinkamai atsižvelgiama
į suinteresuotųjų asmenų teisėtus lūkesčius (2010 m. lapkričio 10 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo
VRDT prieš Simões Dos Santos
, T‑260/09 P, 48 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Nagrinėjamu atveju teismo praktikoje nustatytos kumuliacinės sąlygos priimti galiojantį atgal aktą, kaip antai klaidų ištaisymą,
kuriuo keičiamas d ir e egzaminų vertinimas jiems įvykus, nėra įgyvendintos.
Kalbant apie pirmąją sąlygą, susijusią su siekiamu tikslu, Komisija nurodo, kad priimdama klaidų ištaisymą Paskyrimų tarnyba
gali atlikti nuolatinę organizuojamų egzaminų veiksmingumo kontrolę, kad būtų išvengta per didelio griežtumo.
Tarnautojų teismas konstatuoja, jog nors tokia kontrolė tikrai atitinka administracijos ir pačių kandidatų interesą, vis dėlto
ja negali būti pažeidžiami kandidatų teisėti lūkesčiai, kad konkurso egzaminai bus vykdomi tokia tvarka, kokia nustatyta pranešime
apie konkursą, todėl reikia atmesti galimybę pakeisti
a posteriori
egzaminų vertinimo kriterijus, nustatytus pranešime apie konkursą.
Teismo praktikoje tikrai pritariama tam, kad kai Paskyrimų tarnyba, paskelbusi pranešimą apie konkursą, aptinka, jog reikalaujamos
sąlygos yra per griežtos, nei reikalaujama dėl tarnybos interesų, ji gali arba tęsti procedūrą ir prireikus įdarbinti mažesnį
konkursą laimėjusių kandidatų skaičių, nei buvo nustatytas iš pradžių, arba pradėti konkurso procedūrą iš naujo, atšaukti
pirminį pranešimą apie konkursą ir pakeisti jį pataisytu pranešimu (pagal analogiją su pranešimu apie laisvą darbo vietą žr.
1996 m. spalio 2 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Vecchi prieš Komisiją
, T‑356/94, 56 punktą).
Tačiau pranešimo apie konkursą klaidų ištaisymas įvykus kai kuriems egzaminams negali būti laikomas lygiaverčiu vienai arba
kitai išeičiai, nurodytai pirmesniame šio sprendimo punkte.
Iš tiesų pakanka pažymėti, kad kai Paskyrimų tarnyba nusprendžia pradėti konkurso procedūrą iš naujo, į pirminę procedūrą
įrašyti kandidatai iš esmės gali dalyvauti naujoje procedūroje. Tačiau tokia galimybė nesuteikiama kandidatams, kurie, kaip
ieškovė pagrindinėje byloje, buvo pašalinti po sprendimo, priimto remiantis pranešimo apie konkursą pakeitimu.
Be to, pasirinkus tęsti konkurso procedūrą ir įdarbinti mažesnį konkursą laimėjusių kandidatų skaičių, nei buvo nustatytas
iš pradžių, nepažeidžiami nė vieno kandidato teisėti lūkesčiai dėl egzaminų eigos pagal pranešime apie konkursą nustatytą
tvarką.
Pranešimo apie konkursą pakeitimas
a posteriori
taip pat skiriasi nuo įvairių egzaminų raštu klausimų neutralizavimo būdų (žr., pavyzdžiui, 2001 m. sausio 17 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Gerochristos prieš Komisiją
, T‑189/99, 25 ir 26 punktus ir minėto Sprendimo
Schumann prieš Komisiją
58 ir 61 punktus).
Iš tiesų nagrinėjamu atveju Paskyrimų tarnyba klaidų ištaisymu pakeitė d ir e egzaminų vertinimo tvarką. Ši vertinimo tvarka
patenka į „egzaminų vertinimo“ sąvoką, numatytą Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 1 straipsnio 1 dalies e punkte, todėl
turi būti nustatyta pranešime apie konkursą. Tačiau egzaminų raštu klausimų neutralizavimas yra susijęs su klausimų, kurie
sudaro egzaminą, skaičiumi ir su kiekvieno atskiro klausimo vertinimu. Ši informacija nepatenka į minėtą „egzaminų vertinimo“
sąvoką, todėl nebūtinai turi būti nurodyta pranešime apie konkursą; be to, jeigu ji pakeičiama prasidėjus egzaminams, niekas
nekeičiama pranešime apie konkursą.
Komisija mano, kad priimtas klaidų ištaisymas taip pat pateisinamas priežastimis, susijusiomis su geru administravimu ir rūpestingumo
pareiga kandidatų atžvilgiu. Tačiau tokioms priežastims nagrinėjamu atveju negalima pritarti. Iš tiesų pakanka pažymėti, kad
priimtas klaidų ištaisymas nebūtinai yra palankus visiems kandidatams ir dėl jo iš konkurso buvo pašalinti kandidatai, kurie,
kaip ieškovė, buvo surinkę reikalaujamą minimalų balų skaičių už visus egzaminus pagal atrankos egzaminų vertinimo kriterijus,
nustatytus pranešime apie konkursą.
Galiausiai remdamasi proporcingumo principu Komisija taip pat negali tvirtinti, kad paskelbus klaidų ištaisymą nebuvo pažeistas
teisinis saugumas. Pagal ši principą, kuris nusistovėjusiose teismų praktikoje pripažįstamas vienu iš Sąjungos teisės bendrųjų
principų, Sąjungos institucijos priimtos priemonės teisėtumui taikoma sąlyga, kad kai galima pasirinkti iš kelių tinkamų priemonių,
reikia rinktis mažiausiai ribojančią priemonę, kad sukelti nepatogumai nebūtų pernelyg dideli, palyginti su siekiamu tikslu
(žr. minėto Sprendimo
Schumann prieš Komisiją
52 punktą). Vis dėlto priežastimis, susijusiomis su priemonės proporcingumu, negalima pateisinti akto, kuriuo pažeidžiamas
teisėtų lūkesčių principas, kaip antai pranešimo apie konkursą įvykus atrankos egzaminams, priėmimo, nes proporcingumo principas
taikomas tik kai galima pasirikinti iš kelių tinkamų priemonių (2010 m. rugsėjo 30 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Torijano Montero prieš Tarybą
, F‑76/05, 81 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Kalbant apie antrąją sąlygą, pagrįstą suinteresuotų asmenų teisėtų lūkesčių apsauga, pakanka pateikti nuorodą į šio sprendimo 64–69 punktus,
iš kurių matyti, kad taikant klaidų ištaisymą pažeidžiami kandidatų, kaip antai ieškovės, kurie tikėjosi, kad tik kandidatai,
surinkę tokį reikalaujamą minimalų balų skaičių už egzaminus, koks buvo numatytas pranešime apie konkursą, bus įrašyti į kandidatų,
kuriems leista dalyvauti vertinimo etapo egzaminuose, sąrašą, teisėti lūkesčiai.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad taikant klaidų ištaisymą ieškovei pažeidžiamas teisinio saugumo principas.
Todėl reikia konstatuoti, kad taikydama ieškovei klaidų ištaisymą ir taip pažeisdama teisėtų lūkesčių bei teisinio saugumo
principu, Paskyrimų tarnyba padarė konkurso procedūros pažeidimą, todėl sprendimas neleisti ieškovei toliau dalyvauti konkurse
turi būti panaikintas.

Dėl antrojo pagrindo, pagrįsto gero administravimo principo ir rūpestingumo pareigos pažeidimu
Ieškovė mano, kad priėmusi sprendimą neleisti jai dalyvauti vertinimo etapo egzaminuose EPSO pažeidė gero administravimo principą
ir rūpestingumo pareigą, nes dėl ginčijamo sprendimo iš įdarbinimo procedūros buvo pašalintas kandidatas, kuris įgyvendino
visas pranešime apie konkursą numatytas priėmimo sąlygas ir kuris dėl jau įgytos profesinės patirties visais atžvilgiais atitiko
tarnybos interesą.
Šiuo klausimu pakanka pažymėti, jog rūpestingumo pareiga niekaip nereikalaujama iš konkurso atrankos komisijos, kad ji leistų
dalyvauti visiems kandidatams, kurie mano atitinkantys užimtinų darbo vietų reikalavimus (žr. minėto Sprendimo
Cristina prieš Komisiją
83 punktą).
Be to, net manant, jog savo ieškinyje ieškovė pateikė informacijos, kad atitinka visas priėmimo sąlygas ir tarnybos interesą,
konkurso vertinant kvalifikaciją ir rengiant egzaminus atrankos komisija, pagal nusistovėjusią teismo praktiką laikydamasi
Pareigūnų tarnybos nuostatų taisyklių, susijusių su konkurso procedūra, turi diskreciją įvertinti, ar kiekvieno iš kandidatų
pateikti diplomai ir ankstesnė profesinė patirtis atitinka Pareigūnų tarnybos nuostatuose ir atitinkamame pranešime apie konkursą
nustatytą lygį. Atlikdamas teisėtumo kontrolę Tarnautojų teismas turi tik patikrinti, kad naudojantis šia diskrecija nebuvo
padaryta akivaizdi vertinimo klaida (žr. 2000 m. lapkričio 21 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Carrasco Benítez prieš Komisiją
, T‑214/99, 69–71 punktus). Kadangi ieškovė nepateikė jokios informacijos, įrodančios tokią klaidą, šis pagrindas gali būti
tik atmestas.
Taigi šį ieškinio pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
3.
Dėl reikalavimų atlyginti žalą

Šalių argumentai
Ieškovė teigia dėl sprendimo neleisti jai dalyvauti vertinimo etapo egzaminuose neteisėtumo patyrusi turtinės ir neturtinės
žalos.
Turtinė žala, kurią ieškovė preliminariai vertina
ex æquo et bono
50 000 eurų suma, atsirado dėl to, kad iš jos buvo atimta galimybė tapti pareigūne.
Neturtinė žala, kurią ieškovė vertina
ex æquo et bono
50 000 eurų suma, atsirado dėl to, kad EPSO ypač abejingai ir nerūpestingai elgėsi su jos byla.
Komisija mano, kad nepadarė jokio pažeidimo, todėl reikalavimai atlyginti žalą yra akivaizdžiai nepagrįsti ir bet kuriuo atveju
nepriimtini, nes nebuvo pateikti skunde.

Tarnautojų teismo vertinimas
Kalbant apie reikalavimų atlyginti žalą priimtinumą, pakanka priminti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose
numatytų teisių gynimo būdų sistemoje pirmą kartą Tarnautojų teisme pateiktas prašymas atlyginti žalą, kai išankstiniu administraciniu
skundu buvo siekiama tik tariamai žalą sukėlusio sprendimo panaikinimo, yra priimtinas, jei egzistuoja glaudus prašymo dėl
panaikinimo ir prašymo atlyginti žalą ryšys, nes prašymas dėl panaikinimo gali reikšti ir prašymą atlyginti tariamą žalą (1997 m.
gegužės 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
N prieš Komisiją
, T‑273/94, 159 punktas ir 2004 m. vasario 18 d. Sprendimo
Esch‑Leonhardt ir kt. prieš ECB
, T‑320/02, 47 punktą).
Nagrinėjamu atveju yra glaudus prašymo dėl panaikinimo ir prašymo atlyginti žalą ryšys, todėl pastarasis prašymas yra priimtinas,
neatsižvelgiant į tai, kad nebuvo pateiktas skunde.
Be to, dėl reikalavimų atlyginti materialinę žalą Tarnautojų teismas konstatuoja, kad jie pateikti papildomai. Tiek, kiek
ieškovės pagrindiniai reikalavimai, susiję su jos grąžinimu į konkurso procedūrą, šio sprendimo 44 punkte buvo atmesti kaip
nepriimtini, reikia nagrinėti papildomą prašymą dėl šios žalos atlyginimo.
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką administracijos atsakomybė atsiranda, kai ieškovas įrodo pažeidimo buvimą, realią žalą
ir pažeidimo bei tariamos žalos priežastinį ryšį (šiuo klausimu žr. 1994 m. birželio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Brazzelli Lualdi ir kt.
, C‑136/92 P, 42 punktą ir 2008 m. vasario 21 d. Sprendimo
Komisija prieš Girardot
, C‑348/06 P, 52 punktą).
Nagrinėjamu atveju ieškovė prašo atlyginti tariamai patirtą turtinę ir neturtinę žalą dėl sprendimo neleisti toliau dalyvauti
konkurse priėmimo. Kadangi šis sprendimas buvo panaikintas, reikia išsiaiškinti, ar konstatuotas pažeidimas sukėlė ieškovei
žalą ir ar yra šios žalos ir minėto pažeidimo priežastinis ryšys.
Kalbant apie tariamą turtinę žalą, pažymėtina, kad taikydama SESV 266 straipsnį Komisija privalo imtis priemonių vykdyti šį
sprendimą ir, be kita ko, laikydamasi teisėtumo principo imtis bet kokių veiksmų, kad ieškovei būtų tinkamai kompensuota dėl
panaikintu aktu sudarytos nepalankios padėties (šiuo klausimu žr. 2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Casini prieš Komisiją
, T‑132/03, 98 punktą; 2011 m. birželio 7 d. Tarnautojų teismo sprendimo
Larue ir Seigneur prieš ECB
, F‑84/09, 64 punktą), neužkertant kelio vėliau pareikšti ieškinio dėl Komisijos vykdant šį sprendimą priimtų priemonių. Šiomis
aplinkybėmis reikia nuspręsti, kad reikalavimai atlyginti turtinę žalą pateikti per anksti, todėl turi būti atmesti.
Tačiau, kalbant apie reikalavimus, susijusius su ieškovės tariamai patirtos neturtinės žalos atlyginimu, pažymėtina, kad patirtos
žalos pobūdis ir elgesio bei nurodomos žalos priežastinis ryšys gali būti kildinamas iš frustracijos ir neteisybės jausmo,
kurį ieškovė galėjo išgyventi dėl to, kad buvo neteisėtumo auka.
Vis dėlto Tarnautojų teismas primena, kad administracijos akto panaikinimas pats savaime yra tinkamas ir iš principo pakankamas
bet kokios neturtinės žalos atlyginimas, nebent ieškovas įrodo, kad patyrė neturtinės žalos, kuri atskiriama nuo neteisėtumo,
kuriuo grindžiamas panaikinimas, ir kurios negalima visiškai atlyginti panaikinus aktą (2010 m. gruodžio 9 d. Europos Sąjungos
Bendrojo Teismo sprendimo
Komisija prieš Strack
, T‑526/08 P, 99 punktas). Taip yra tada, kai panaikintame akte, pirma, aiškiai neigiamas ieškovo gebėjimų įvertinimas, galintis
jam pakenkti, antra, kai padarytas ypač sunkus pažeidimas, trečia, kai panaikinimas yra visiškai neveiksmingas, vadinasi,
pats savaime negali būti tinkamas ir pakankamas visos neturtinės žalos, padarytos ginčijamu aktu, atlyginimas (2011 m. gegužės
12 d. Tarnautojų teismo sprendimo
AQ prieš Komisiją
, F‑66/10, 105, 107 ir 109 punktai).
Nagrinėjamu atveju panaikinus sprendimą neįtraukti ieškovės į kandidatų, kuriems leista laikyti atviro konkurso EPSO/AST/111/10
vertinimo etapo egzaminus, sąrašą nepašalinamas poveikis, padarytas konstatuotu neteisėtumu; konkrečiai kalbant, pats šis
panaikinimas negali būti tinkamas žalos atlyginimas už ieškovės skirtas pastangas ir praleistą laiką nenaudingai ruošiantis
konkursui. Todėl Tarnautojų teismas nusprendžia, kad Komisija turi sumokėti ieškovei 2 000 eurų sumą neturtinei žalai atlyginti.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 1 dalį, nepažeidžiant antros dalies aštunto skyriaus kitų nuostatų, pralaimėjusiai
šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Iš pirma pateiktų motyvų matyti, kad Komisijos reikalavimai nepatenkinti. Tačiau kadangi ieškovė neprašė, kad iš Komisijos
būtų priteistos bylinėjimosi išlaidos, reikia nuspręsti, jog remiantis Procedūros reglamento 89 straipsnio 3 dalimi kiekviena
šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
TARNAUTOJŲ TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2011 m. balandžio 7 d. atviro konkurso EPSO/AST/111/10 atrankos komisijos sprendimą neleisti ieškovei laikyti vertinimo
etapo egzaminų.
2.
Priteisti iš Komisijos 2 000 eurų ieškovei.
3.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
4.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Rofes i Pujol
Boruta
Bradley
Paskelbta 2013 m. kovo 13 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kanclerė

Pirmininkas
W. Hakenberg

M. I. Rofes i Pujol
*
Proceso kalba: prancūzų.