CELEX: 62009CJ0464
Pritožba
Državne pomoči
Smernice Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju
Točka 4.2.5
Trg slada
Neobstoj običajnih prodajnih možnosti na trgu
Ukrep pomoči, razglašen za nezdružljiv s skupnim trgom

Družba Holland Malt BV (v nadaljevanju: Holland Malt) s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Sodišča prve stopnje Evropskih
skupnosti (zdaj Splošno sodišče) z dne 9. septembra 2009 v zadevi Holland Malt proti Komisiji (T‑369/06, ZOdl., str. II-3313,
v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to sodišče zavrnilo njeno tožbo za razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2007/59/ES
z dne 26. septembra 2006 o državni pomoči, ki jo je Nizozemska dodelila podjetju Holland Malt BV (UL 2007, L 32, str. 76,
v nadaljevanju: sporna odločba).

Pravni okvir
V točki 3.2 Smernic Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju (UL 2000, C 28, str. 2, v nadaljevanju: Smernice), ki
spada v del „Splošna načela“, je navedeno:
„Čeprav se členi 87 [ES], 88 [ES] in 89 [ES] v celoti uporabljajo za sektorje, ki so zajeti s skupno ureditvijo trga, je njihova
uporaba vseeno podrejena določbam iz zadevnih uredb. To pomeni, da uporaba določb iz členov 87 [ES], 88 [ES] in 89 [ES] s
strani držav članic ne more imeti prednosti pred določbami uredbe o organizaciji tega tržnega sektorja […]. Zato Komisija
pod nobenimi pogoji ne more odobriti pomoči, ki ni združljiva z določbami o skupni ureditvi trga ali ki bi ovirala pravilno
delovanje skupne ureditve.“
V točki 4.2.5 Smernic, ki spada v del „Pomoč za naložbe“, je navedeno:
„Pomoč se ne sme dodeliti [za naložbe v zvezi s predelavo in trženjem kmetijskih proizvodov], če niso predloženi zadostni
dokazi, da je za zadevne izdelke mogoče najti običajne prodajne možnosti. Upoštevnost tega dokaza pa mora biti presojena na
ustrezni ravni, ob upoštevanju zadevnih proizvodov, vrst naložb ter obstoječih in pričakovanih zmogljivosti. V zvezi s tem
je treba upoštevati vsako omejitev glede proizvodnje ali podpore Skupnosti, morebiti določene s skupnimi ureditvami trga.
Zlasti pa ni mogoče odobriti pomoči, ki bi kršila katerokoli prepoved ali omejitev, določeno s skupnimi ureditvami trga […]
[…]“
Nazadnje, v točki 4.2.6 iz istega dela Smernic je navedeno:
„Pomoč za naložbe z upravičenimi stroški, ki presegajo 25 milijonov EUR, ali če dejanski znesek pomoči presega 12 milijonov
EUR, je treba posebej priglasiti Komisiji v skladu s členom 88(3) Pogodbe.“

Dejansko stanje in sporna odločba
Družba Holland Malt je konzorcij, ki sta ga ustanovili pivovarna Bavaria NV, ki proizvaja pivo in brezalkoholne pijače, in
zadruga Agrifirm, v kateri sodelujejo proizvajalci žit iz Nemčije in severne Nizozemske. Pritožnica je imetnica patenta za
proizvodnjo in prodajo slada HTST („High Temperature, Short Time“).
Kraljevina Nizozemska je sprejela regionalno investicijsko shemo, naslovljeno „Regionale investeringsprojecten 2000“. Komisija
je z odločbo z dne 17. avgusta 2000 to shemo odobrila, z odločbo z dne 18. februarja 2002 pa njeno spremembo, s katero je
bilo njeno področje uporabe razširjeno na sektor predelave in trženja kmetijskih proizvodov, navedenih v Prilogi I k Pogodbi
ES.
Kraljevina Nizozemska je družbi Holland Malt v okviru te regionalne investicijske sheme odobrila pomoč za naložbo v višini
7.425.000 EUR. Ta subvencija je bila namenjena gradnji sladarne v Eemshavnu (Nizozemska). Njeno izplačilo je bilo pogojeno
z izvedbo naložbe pred 1. julijem 2005. Dejansko izplačilo pomoči pa je bilo odloženo, dokler je Komisija ne odobri.
Kraljevina Nizozemska je z dopisom z dne 31. marca 2004 v skladu s členom 88(3) ES in točko 4.2.6 Smernic ta ukrep pomoči
priglasila Komisiji. Ta je 5. maja 2005 začela postopek na podlagi člena 88(2) ES. Ker je ta postopek odložil izplačilo subvencije
čez rok za izvedbo naložbe, ki ga je prvotno določila Kraljevina Nizozemska, je pritožnica zahtevala podaljšanje tega roka
do sprejetja odločbe Komisije o navedeni subvenciji.
Komisija je 26. septembra 2006 sprejela sporno odločbo, v kateri je ugotovila, da navedeni ukrep, ki se je nanašal na naložbo
za izboljšanje kakovosti proizvodov družbe Holland Malt in za povečanje njenih proizvodnih zmogljivosti, pomeni državno pomoč
v smislu člena 87(1) ES. Nato je proučila, ali bi bilo navedeni ukrep kljub temu mogoče opredeliti za združljiv s skupnim
trgom na podlagi člena 87(3)(c) ES.
Komisija je v tem okviru ugotovila, da v primerjavi z navadnim sladom ne obstaja ločen trg za slad HTST ali slad premium.
Poleg tega je ob upoštevanju presežkov na svetovnem in skupnostnem trgu slada navedla, da obstoj običajnih prodajnih možnosti
na trgu tega proizvoda v smislu točke 4.2.5 Smernic ni dokazan. Čeprav je Komisija v točki 93 obrazložitve sporne odločbe
priznala pomembnost pomoči v okviru regionalnega razvoja, je v točki 94 obrazložitve sporne odločbe ugotovila, da ta ne izpolnjuje
pomembnega pogoja iz Smernic.
Iz teh razlogov je Komisija v členu 1 sporne odločbe ugotovila, da zadevna državna pomoč ni združljiva s skupnim trgom. Kraljevina
Nizozemska je v skladu s členom 2 sporne odločbe dolžna preklicati to pomoč in v skladu s členom 3 te odločbe pri prejemniku
izterjati pomoč, ki mu je bila neupravičeno dodeljena. V skladu s členom 4 sporne odločbe mora Kraljevina Nizozemska obvestiti
Komisijo o ukrepih, sprejetih za izvajanje te odločbe.

Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Družba Holland Malt je 7. decembra 2006 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo za razglasitev ničnosti sporne
odločbe.
Kraljevina Nizozemska je 6. aprila 2007 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila predlog za intervencijo v podporo predlogom
pritožnice. Predsednik tretjega senata Splošnega sodišča je s sklepom z dne 12. junija 2007 to intervencijo dovolil.
Družba Holland Malt je v utemeljitev tožbe navedla štiri tožbene razloge, in sicer kršitev člena 87(1) in (3)(c) ES, načela
dobrega upravljanja in obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES.
Drugi del drugega tožbenega razloga v zvezi s kršitvijo člena 87(3)(c) ES je temeljil na tem, da pozitivni učinki pomoči in
njen vpliv na trgovinske pogoje v Skupnosti niso bili ustrezno pretehtani.
Pritožnica je s tem drugim delom v bistvu očitala Komisiji, da se je v sporni odločbi oprla le na točko 4.2.5 Smernic, ne
da bi pretehtala pozitivne učinke zadevne subvencije na eni strani in njen morebitni negativni vpliv na trgovinske pogoje
v Evropski skupnosti na drugi strani, in da je tako kršila člen 87(3)(c) ES.
Navedla je, da dejstvo, da Smernice temeljijo na členu 87(3) ES, nujno pomeni, da Komisija ne more omejiti svoje diskrecijske
pravice le na merila iz Smernic. Natančneje, točko 4.2.5 Smernic bi morala razlagati ob upoštevanju splošnega merila iz Pogodbe,
tako da bi morala za nezdružljive s skupnim trgom šteti le pomoči, ki prizadenejo trgovinske pogoje v obsegu, ki je v nasprotju
s skupnimi interesi.
Po mnenju družbe Holland Malt Komisija v sporni odločbi ni presodila, ali bi bil glede na ugodnosti, ki jih prinaša zadevna
subvencija, njen vpliv dejansko v nasprotju s skupnimi interesi iz člena 87(3) ES, ampak je le izključila združljivost te
subvencije na podlagi domnevnega neobstoja običajnih prodajnih možnosti zadevnega proizvoda na trgu. Komisija naj bi nasprotno
morala po eni strani ugotoviti, da je zadevna naložba imela velik pozitiven učinek na uresničevanje ciljev skupne kmetijske
politike in zlasti na politiko razvoja podeželja v regiji, na katero se nanaša navedena subvencija, ter po drugi strani, da
se je pritožnica na podlagi njene odobritve odločila nositi stroške odprtja tovarne v Eemshavnu, na območju, ki naj bi se
gospodarsko razvilo, namesto v kraju v drugi regiji na Nizozemskem, ki bi bil ekonomsko ustreznejši.
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo tožbo zavrnilo in pritožnici naložilo plačilo lastnih stroškov in stroškov, ki jih
je priglasila Komisija.
V zvezi z drugim delom drugega tožbenega razloga je Splošno sodišče v točkah od 166 do 180 izpodbijane sodbe presodilo, da
je bila sporna odločba sprejeta na podlagi določb člena 87(1) in (3) ES in Smernic, zlasti njihovega dela 4.2.
Opozorilo je, da če je Komisija sprejela Smernice, jih mora v skladu s sodno prakso Sodišča upoštevati, sodišče Unije pa mora
preveriti, ali je ta institucija upoštevala pravila, ki si jih je določila. Navedlo je, da je v obravnavanem primeru iz točke
3.7 Smernic razvidno, da je vsak pozitiven vidik zadevne pomoči mogoče obravnavati le v okviru uporabe meril iz Smernic.
V zvezi s tem je menilo, da je bila Komisija v skladu s točko 4.2.5 Smernic po ugotovitvi, da zadevna pomoč spada na njihovo
področje uporabe, zavezana najprej preizkusiti, ali je bilo predloženih dovolj dokazov, da je bilo za zadevne proizvode mogoče
najti običajne prodajne možnosti na trgu. Splošno sodišče je menilo, da ker v obravnavanem primeru ta predhodni pogoj ni bil
izpolnjen, Komisija ne bi mogla odobriti sporne pomoči ob upoštevanju njenih ciljev in morebitnih pozitivnih učinkov, ne da
bi kršila Smernice, tako da presoja ciljev in pozitivnih učinkov te pomoči ni bila potrebna.
Poleg tega je presodilo, da pritožnica ni mogla veljavno zatrjevati, da bi se za ugotovitev združljivosti sporne pomoči s
skupnim trgom upoštevali njeni cilji in pozitivni učinki, če se ne bi uporabile Smernice, ampak neposredno člen 87(3)(c) ES.
V zvezi s tem je spomnilo, da daje člen 87(3) ES v skladu s sodbo z dne 24. februarja 1987 v zadevi Deufil proti Komisiji
(310/85, Recueil, str. 901, točka 18) Komisiji diskrecijsko pravico, katere izvrševanje zajema kompleksno gospodarsko in socialno
presojo, ki jo je treba opraviti v okviru Skupnosti, in da Komisija ne prekorači omejitev te pravice z mnenjem, da dodelitev
pomoči za naložbo, ki povečuje proizvodne zmogljivosti v sektorju, ki že ima velike presežke, prizadene trgovino v Skupnosti
v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi, in da taka pomoč ne spodbuja gospodarskega razvoja zadevne regije.
Splošno sodišče je dodalo, da te ugotovitve ni mogoče izpodbiti s trditvijo pritožnice, da bi bil s sporno pomočjo zgolj izravnan
gospodarsko slabši položaj, ki izhaja iz njene izbire, da odpre tovarno na območju, ki je gospodarsko manj razvito.

Predlogi strank pred Sodiščem
Družba Holland Malt predlaga Sodišču, naj:
–      razveljavi točke od 168 do 180 izpodbijane sodbe;
–        vrne zadevo v razsojanje Splošnemu sodišču ali razglasi sporno odločbo za nično in
–        Komisiji naloži plačilo stroškov.
Komisija Sodišču predlaga, naj:
–      pritožbo zavrne in
–        družbi Holland Malt naloži plačilo stroškov.
Kraljevina Nizozemska kot pritožnica predlaga, naj se izpodbijana sodba razveljavi in naj se Komisiji naloži plačilo stroškov.

Pritožba
Družba Holland Malt v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga, ki se nanašata na presojo Splošnega sodišča v zvezi
z drugim delom drugega tožbenega razloga.
Prvi pritožbeni razlog je napačna uporaba prava ter protislovna in nezadostna obrazložitev v zvezi z razlago in uporabo člena
87(3)(c) ES in Smernic. Drugi pritožbeni razlog je kršitev postopka zaradi napačnega razumevanja in netočne predstavitve trditev
pritožnice.

Prvi pritožbeni razlog: napačna uporaba prava ter protislovna in nezadostna obrazložitev v zvezi z razlago in uporabo člena
87(3)(c) ES in Smernic
Trditve strank
Družba Holland Malt v utemeljitev prvega pritožbenega razloga navaja tri dele, in sicer napačno uporabo prava pri razlagi
in uporabi člena 87(3)(c) ES, napačno uporabo prava pri razlagi in uporabi Smernic ter protislovno in nezadostno obrazložitev
pri razlagi in uporabi Smernic.
–       Prvi del prvega pritožbenega razloga
Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri razlagi in uporabi člena 87(3)(c) ES s tem, da je na podlagi
zgoraj navedene sodbe Deufil proti Komisiji sklepalo, da Komisiji ni treba upoštevati pozitivnih učinkov subvencije pri presoji
združljivosti pomoči s skupnim trgom, kadar ta subvencija vodi do povečanja proizvodnih zmogljivosti v sektorju, ki že ima
velike presežke na trgu.
V zvezi s tem pritožnica navaja, da se obravnavana zadeva nanaša na ukrep, ki je drugačen od tistega v zadevi, v kateri je
bila izdana zgoraj navedena sodba Deufil proti Komisiji. V tisti zadevi naj odobrena subvencija ne bi bila v splošnem interesu,
v sporni odločbi pa naj bi Komisija priznala pomembnost projekta Holland Malt za razvoj regije. Poleg tega naj bi bili v zadevi,
v kateri je bila izdana sodba Deufil proti Komisiji, v sektorju na trgu veliki presežki, pri čemer je bila stopnja izkoriščenosti
proizvodnih zmogljivosti 72 % in 64 %, v obravnavani zadevi pa stopnja izkoriščenosti proizvodnih zmogljivosti presega 90 %.
Kraljevina Nizozemska tako kot pritožnica meni, da je Splošno sodišče napačno ugotovilo, da Komisija ni kršila člena 87(3)(c)
ES, ko ni upoštevala pozitivnih učinkov zadevne pomoči. Prav tako se pridružuje kritikam glede razlage Splošnega sodišča v
zvezi z zgoraj navedeno sodbo Deufil proti Komisiji. Meni, da je bila Komisija za zagotovitev pravilne uporabe navedene določbe
in njenega polnega učinka zavezana tehtati pozitivne in negativne učinke zadevne pomoči, pri čemer ne more zgolj ugotoviti,
da obstoj prodajnih možnosti na trgu slada ni dokazan.
Komisija temu nasprotuje s tem, da je izhodišče za vsako analizo pravil, ki veljajo na področju pomoči, to, da odstavek 3
člena 87 ES določa izjeme od splošne prepovedi iz odstavka 1 tega člena, ki jih je treba razlagati ozko. Smernice naj bi namreč
določale zgolj absolutno minimalna pravila, ki jih je treba upoštevati, da se pomoč v kmetijskem sektorju šteje za združljivo
s skupnim trgom. Komisija poleg tega opozarja, da lahko glede na svoje široko polje proste presoje pri proučitvi pomoči na
podlagi člena 87(3)(c) ES to polje omeji s sprejetjem smernic o tem, kako namerava uporabljati to določbo za posamezen sektor
ali vrsto pomoči, če te smernice ne odstopajo od pravil Pogodbe. Zato meni, da po sprejetju takih smernic za neki sektor ali
vrsto pomoči od njih ne more več odstopati. To pa zato, ker z njihovim sprejetjem omeji svojo diskrecijsko pravico, ki naj
bi tako vključevala le presojo pogojev, opredeljenih v Smernicah.
V obravnavani zadevi Komisija meni, da je morala uporabiti točko 4.2.5 Smernic, saj za obstoj običajnih prodajnih možnosti
na trgu slada ni bilo predloženih dovolj dokazov.
V zvezi s trditvijo glede napačne razlage zgoraj navedene sodbe Deufil proti Komisiji ta poudarja, da je bila v tej zadevi
združljivost ukrepa pomoči presojena neposredno na podlagi člena 87(3)(c) ES, ker ob sprejetju sporne odločbe ni bilo nobenega
drugega besedila, ki bi veljalo za proizvod, na katerega se je pomoč nanašala. Poleg tega Komisija v zvezi z razlikami v dejanskem
stanju, ki jih je navedla pritožnica, v primerjavi z zadevo, v kateri je bila izdana navedena sodba, trdi, da niso upoštevne,
ker v obravnavani zadevi Smernice ne določajo, da je treba dokazati, da v sektorju obstajajo veliki presežki, ampak le, da
je treba dokazati, da na trgu obstajajo običajne prodajne možnosti.
–       Drugi del prvega pritožbenega razloga
Družba Holland Malt meni, da Splošno sodišče ni pravilno razlagalo Smernic v delu, v katerem je za presojo Komisije o združljivosti
pomoči s skupnim trgom določilo predhodni pogoj. Splošno sodišče naj bi namreč menilo, da pomoči, ki spada na področje uporabe
Smernic, ni mogoče odobriti na podlagi merila tehtanja negativnih in pozitivnih učinkov, kot je določeno v členu 87(3)(c)
ES, če pogoj iz točke 4.2.5 Smernic ni izpolnjen. Nasprotno, člen 87(3)(c) ES naj ne bi vseboval pogoja, da morajo obstajati
običajne prodajne možnosti na trgu, da bi Komisija upoštevala pozitivne učinke pomoči.
Kraljevina Nizozemska meni enako kot pritožnica. Trdi, da čeprav je Splošno sodišče presodilo, da Smernic ni mogoče razlagati
le na podlagi njihovega besedila, ampak ob upoštevanju člena 87 ES in cilja te določbe, pa se je dejansko pri njihovi analizi
sklicevalo le na njihovo besedilo. Razlaga Splošnega sodišča v zvezi s Smernicami naj bi omejila presojo, določeno s členom
87 ES, le na vprašanje, ali obstajajo običajne prodajne možnosti ali ne. Tako omejena razlaga, ki temelji le na jezikovni
razlagi Smernic, naj bi bila napačna in naj bi posegla v pravilno uporabo člena 87(3)(c) ES in njegov polni učinek.
Komisija meni, da Splošno sodišče pri svojih ugotovitvah ni napačno uporabilo prava. Tehtanje iz člena 87(3)(c) ES naj bi
bilo zajeto v Smernicah, drugih meril pa naj tako ne bi bilo treba upoštevati, če za zadevno pomoč veljajo pravila iz Smernic.
Komisija ni mogla upoštevati drugih ciljev od tistih iz Smernic, če presegajo to, kar je ta institucija določila v Smernicah.
V obravnavanem primeru naj bi bilo v točki 4.2.5 nedvoumno določeno, da pomoči za naložbe v zvezi s predelavo kmetijskih proizvodov
ni mogoče dodeliti, če ni predloženih dovolj dokazov, da za zadevne izdelke na trgu obstajajo običajne prodajne možnosti.
Komisija zato meni, da če ta pogoj ni izpolnjen, ne bi bilo mogoče tehtati domnevnih pozitivnih učinkov zadevne pomoči in
njenega vpliva na trgovinske pogoje.
–       Tretji del prvega pritožbenega razloga
Po mnenju pritožnice je obrazložitev izpodbijane sodbe protislovna in nezadostna v delu, ki se nanaša na razlago Smernic.
V točkah 132 in 133 izpodbijane sodbe naj bi Splošno sodišče potrdilo, da Smernic ni mogoče razlagati le na podlagi njihovega
besedila niti v smislu, ki zmanjšuje obseg členov 87 ES in 88 ES ali ki nasprotuje ciljem iz teh členov. Nasprotno pa naj
bi Splošno sodišče v točkah od 170 do 172 izpodbijane sodbe potrdilo, da je morala Komisija upoštevati merila iz točke 4.2.5
Smernic, ne da bi jih razlagala ob upoštevanju člena 87(3)(c) ES in torej ne da bi presodila, ali je zadevna pomoč spremenila
trgovinske pogoje v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi.
Kraljevina Nizozemska meni tako kot pritožnica in trdi, da izpodbijana sodba temelji na nezadostni obrazložitvi glede razlage
in uporabe Smernic.
Komisija meni, da obrazložitev izpodbijane sodbe ni nezadostna niti protislovna. Zlasti trdi, da je Splošno sodišče v točki
132 izpodbijane sodbe pravilno opozorilo, da je treba Smernice vedno razlagati ob upoštevanju cilja neizkrivljene konkurence
na skupnem trgu, in v točkah od 173 do 177 izpodbijane sodbe jasno pojasnilo, zakaj neposredna uporaba člena 87(3)(c) ES ne
vključuje upoštevanja ciljev in pozitivnih učinkov pomoči, za katero je zaprosila pritožnica. V zvezi s tem naj bi v točki
176 izpodbijane sodbe navedlo, da merilo iz točke 4.2.5 Smernic odraža pogoj, ki izhaja iz člena 87(3)(c) ES, v skladu s katerim
nobena pomoč, ki spreminja trgovinske pogoje v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi, ne more biti združljiva
s skupnim trgom.
Presoja Sodišča
Vsi trije deli prvega pritožbenega razloga se nanašajo na obseg in razlago Smernic ter presojo Splošnega sodišča v zvezi z
drugim delom drugega tožbenega razloga. Zato jih je treba obravnavati skupaj.
V zvezi s tem je treba spomniti, da je Komisija v sporni odločbi ob uporabi točke 4.2.5 Smernic ugotovila, da pomoč, namenjena
družbi Holland Malt, ni združljiva s skupnim trgom, ker je za zadevni trg značilno, da ni običajnih prodajnih možnosti. Splošno
sodišče je v izpodbijani sodbi po eni strani presodilo, da Komisija ne bi mogla odobriti sporne pomoči, ker pogoj iz točke
4.2.5 Smernic ni bil izpolnjen. Po drugi strani je ob sklicevanju na zgoraj navedeno sodbo Deufil proti Komisiji potrdilo,
da neuporaba Smernic in zgolj uporaba člena 87(3)(c) ES v obravnavanem primeru, nasprotno od trditev pritožnice, ne bi pomenila
obveznosti za Komisijo, da mora upoštevati pozitivne učinke sporne pomoči na zadevno regijo.
S tema preudarkoma pravo ni bilo napačno uporabljeno.
Kot je razvidno iz ustaljene sodne prakse, ima namreč Komisija pri uporabi člena 87(3) ES široko diskrecijsko pravico, katere
izvrševanje zajema kompleksno gospodarsko in socialno presojo, ki jo je treba opraviti v okviru Skupnosti (glej sodbo z dne
11. septembra 2008 v združenih zadevah Nemčija in drugi proti Kronofrance, C‑75/05 P in C‑80/05 P, ZOdl., str. I‑6619, točka 59
in navedena sodna praksa). Komisija se s tem, da sprejme pravila ravnanja in da z njihovo objavo razglasi, da jih bo uporabljala
v primerih, na katere se nanašajo, sama omejuje pri izvrševanju te diskrecijske pravice in od teh pravil ne more odstopiti,
ne da bi bila, glede na okoliščine primera, sankcionirana na podlagi kršitve splošnih pravnih načel, kot je načelo enakega
obravnavanja ali varstva zaupanja v pravo (glej zgoraj navedeno sodbo Nemčija in drugi proti Kronofrance, točka 60 in navedena
sodna praksa).
Zato je v skladu s to sodno prakso na posebnem področju državnih pomoči Komisija vezana na okvire in obvestila, ki jih sprejme,
če ne odstopajo od pravil Pogodbe (glej sodbo z dne 5. oktobra 2000 v zadevi Nemčija proti Komisiji, C‑288/96, Recueil, str. I‑8237,
točka 62, in zgoraj navedeno sodbo Nemčija in drugi proti Kronofrance, točka 61).
V zvezi s tem je treba poudariti, da je treba člen 87(3)(c) ES, kot je razvidno iz zgoraj navedene sodbe Deufil proti Komisiji,
razlagati tako, da če je pomoč dodeljena na trgu, za katerega so značilni presežki, lahko ta pomoč načeloma spremeni trgovinske
pogoje v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi.
Dalje, okoliščina, da ima pomoč tudi pozitivne učinke za regijo ali zadevni gospodarski sektor, ne pomeni nujno, da jo je
treba šteti za združljivo s skupnim trgom. Iz člena 87(3)(c) ES je namreč razvidno, da če ukrep pomoči spreminja trgovinske
pogoje v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi, ga ni mogoče razglasiti za združljivega s skupnim trgom, ne glede
na morebitne pozitivne učinke, ki jih ima. Vendar mora Komisija pri presoji vplivov na trgovino upoštevati vse značilnosti
zadevnega ukrepa in trga (glej sodbo z dne 25. junija 1970 v zadevi Francija proti Komisiji, 47/69, Recueil, str. 487, točke
od 7 do 9).
Na podlagi ničesar ni mogoče sklepati, da ta razlaga primarnega prava ne velja tudi za pomoči v kmetijskem sektorju. Iz člena
36, prvi odstavek, ES, v katerem se priznava, da ima kmetijska politika prednost pred cilji Pogodbe na področju konkurence,
je razvidno, da je treba ob morebitni uporabi določb Pogodbe na tem področju upoštevati cilje iz člena 33 ES, in sicer cilje
skupne kmetijske politike (glej sodbo z dne 15. oktobra 1996 v zadevi IJssel-Vliet, C‑311/94, Recueil, str. I‑5023, točka 31).
Zato mora Komisija pri presoji združljivosti državnih pomoči, odobrenih v tem sektorju, upoštevati zahteve te politike, ki
ustrezajo zahtevam celotnega skupnega trga (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo IJssel-Vliet, točka 33). Med temi zahtevami
je nadzor proizvodnje. Tako zlasti na področju finančne pomoči Skupnosti člen 6 Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 z dne 17.
maja 1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) ter o spremembi
in razveljavitvi določenih uredb (UL L 160, str. 80) prepoveduje odobritev podpore za naložbo, katere cilj je povečanje proizvodnje,
za katero ni običajnih možnosti prodaje.
V obravnavanem primeru je Komisija v točki 4.2.5 Smernic določila, da šteje pomoč v zvezi s predelavo in trženjem kmetijskih
proizvodov za nezdružljivo s skupnim trgom, če ni običajnih prodajnih možnosti. Iz te točke je razvidno, da je po mnenju Komisije
tak ukrep v nasprotju s skupnimi interesi glede na značilnosti sektorja, v katerem učinkuje. Poleg tega je ta institucija
ravno tako v navedeni točki 4.2.5 določila, da mora pri presoji takega ukrepa pomoči upoštevati raven ponudbe na trgu zadevnega
proizvoda in tudi vsako omejitev glede proizvodnje ali podpore Skupnosti, morebiti določene s skupnimi ureditvami trga. Tako
mora opraviti podrobno analizo tega trga.
Taka pravila ravnanja so v skladu z določbami primarnega prava in zlasti s členom 87(3)(c) ES, uporabljenim ob upoštevanju
ciljev skupne kmetijske politike. Pomoč, dodeljena na trgu, za katerega so značilni presežki, lahko namreč dejansko spremeni
trgovinske pogoje v obsegu, ki je v nasprotju s skupnimi interesi. Komisija lahko tako šteje ukrep, namenjen razvoju regije
ali dejavnosti, za nezdružljiv s skupnim trgom, če je odobren v sektorju, kot je sektor predelave kmetijskih proizvodov, v
katerem lahko vsako povečanje proizvodnje ob neobstoju običajnih prodajnih možnosti spremeni trgovino v Skupnosti v obsegu,
ki je v nasprotju s skupnimi interesi, ne glede na pozitivne učinke za zadevno regijo, v kateri se opravlja zadevna dejavnost.
Splošno sodišče je zato pravilno presodilo, da je Komisija v sporni odločbi pravilno uporabila točko 4.2.5 Smernic in člen
87(3)(c) ES. Po ugotovitvi na podlagi zelo podrobne analize trga slada, da na njem ni običajnih prodajnih možnosti, je bila
Komisija namreč zavezana, da šteje zadevni ukrep za nezdružljiv s skupnim trgom.
Poleg tega razlike v dejanskem stanju med spornimi pomočmi v zadevi, v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba Deufil
proti Komisiji, in tistimi iz obravnavanega primera, kot jih je navedla pritožnica, niso upoštevne pri razlagi pravil o pogojih
združljivosti pomoči iz člena 87(3)(c) ES.
Okoliščina, ki jo je navedla družba Holland Malt, da na trgu slada ni velikih presežkov, kot na upoštevnem trgu v zadevi,
v kateri je bila izdana zgoraj navedena sodba Deufil proti Komisiji, zlasti ne pomeni, da Komisiji ni bilo treba uporabiti
točke 4.2.5 Smernic. Iz te točke je namreč razvidno, da se v sektorju predelave kmetijskih proizvodov ukrep pomoči, ki pomeni
povečanje proizvodnje, tudi če je to minimalno, zaradi posebnosti tega gospodarskega sektorja in zahtev kmetijske politike
šteje za nezdružljiv s skupnim trgom. Zato izpodbijana sodba ne temelji na napačni presoji veljavnih pravil, kot jih je razložilo
Sodišče v zgoraj navedeni sodbi Deufil proti Komisiji.
Nazadnje, v zvezi z domnevno protislovno obrazložitvijo izpodbijane sodbe, zatrjevano v okviru tretjega dela prvega pritožbenega
razloga, je treba navesti, da je Splošno sodišče v nasprotju s trditvami pritožnice po tem, ko je v točkah od 170 do 172 izpodbijane
sodbe navedlo obveznost Komisije, da upošteva določbe Smernic, presodilo sporno odločbo ob upoštevanju primarnega prava.
Ugotovilo je namreč, da sporna odločba, ki je bila sprejeta na podlagi točke 4.2.5 Smernic, ni v nasprotju z upoštevnimi pravili
Pogodbe. Tako je Splošno sodišče brez protislovnosti v obrazložitvi presodilo, da ta odločba, ki je v skladu s Smernicami,
ne odstopa od pravilne uporabe pravil iz Pogodbe.
Ker obrazložitev izpodbijane sodbe ni protislovna, tretji del prvega pritožbenega razloga prav tako ni utemeljen.
Iz navedenega je razvidno, da je treba prvi pritožbeni razlog, ki ga je navedla pritožnica v utemeljitev pritožbe, v celoti
zavrniti.

Drugi pritožbeni razlog: kršitev postopka zaradi napačnega razumevanja in netočne predstavitve trditev pritožnice
Trditve strank
Pritožnica trdi, da je Splošno sodišče v točki 168 izpodbijane sodbe napačno trdilo, da v stališču o intervencijski vlogi
ni izpodbijala zavezujoče narave Smernic niti njihove združljivosti z določbami Pogodbe. Nasprotno, v tem pisanju naj bi trdila,
da Smernice ne ustrezajo zahtevi iz člena 87(3)(c) ES, če se razlagajo v smislu, da Komisija ni zavezana tehtati učinkov pomoči.
V zvezi s tem naj bi trdila, da „je Komisija s tem, da je določbe Smernic uporabila strogo in kategorično, jasno presegla
omejitve diskrecijske pravice, ki ji jo daje člen 87(3)(c) ES in kot jo razlagajo sodišča Skupnosti v svoji sodni praksi“.
Pritožnica na podlagi tega sklepa, da je taka kršitev postopka škodovala njenim interesom, ker bi Splošno sodišče moralo presoditi
njene trditve in ugotoviti, da bi Komisija morala neposredno uporabiti člen 87(3)(c) ES.
Komisija najprej navaja, da drugi pritožbeni razlog, tudi če bi bil utemeljen, ne more vplivati na presojo razlogovanja Splošnega
sodišča ali njegovih ugotovitev. Splošno sodišče naj bi namreč proučilo vprašanje, ali bi neposredna uporaba člena 87(3)(c) ES
zavezala Komisijo, da opravi drugačno analizo od tiste iz sporne odločbe na podlagi točke 4.2.5 Smernic.
Glede utemeljenosti Komisija navaja, da je pritožnica izrecno izjavila, kot je razvidno iz izpodbijane sodbe, da ne izpodbija
tega, da si je Komisija z določitvijo Smernic omejila diskrecijsko pravico.
Presoja Sodišča
V zvezi s tem je treba navesti, da je Splošno sodišče v točki 168 izpodbijane sodbe dejansko ugotovilo, da pritožnica v stališču
o intervencijski vlogi ni izpodbijala zavezujoče narave Smernic niti njihove združljivosti z določbami Pogodbe.
Splošno sodišče pa je v točkah od 169 do 177 izpodbijane sodbe proučilo, ali je sporna odločba v skladu s Smernicami in ali
krši člen 87(3)(c) ES. Z drugimi besedami, presojalo je, ali je sporna odločba, ki izključuje združljivost pomoči, odobrene
družbi Holland Malt, s skupnim trgom le na podlagi značilnosti zadevnega trga, v nasprotju tako s Smernicami kot z določbami
Pogodbe.
Pritožnica torej ne more uspešno trditi, da Splošno sodišče ni odgovorilo na njeno trditev, da Komisija s tem, da se je oprla
na Smernice, ni pravilno uporabila navedene določbe Pogodbe.
Zato drugi pritožbeni razlog ni utemeljen in ga je treba zavrniti.
Iz navedenega je razvidno, da ni mogoče ugoditi nobenemu od pritožbenih razlogov, ki jih je navedla pritožnica v utemeljitev
pritožbe, in da je zato treba pritožbo v celoti zavrniti.

Stroški
V skladu s členom 69(2) Poslovnika Sodišča, ki velja za pritožbeni postopek na podlagi člena 118 tega poslovnika, se neuspeli
stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je Komisija to predlagala in družba Holland Malt s predlogi
ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1.
Pritožba se zavrne.
2.
Družbi Holland Malt BV se naloži plačilo stroškov.
Podpisi
*
Jezik postopka: angleščina.