CELEX: 62006FJ0009
Pareigūnai
Pareigų paaukštinimas

1.
Pareigūnai – Vertinimas – Vertinimo ataskaita – Parengimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 2 straipsnio pirma pastraipa ir 43 straipsnis)
2.
Pareigūnai – Paaukštinimas – Kriterijai
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)
1.
Kai pareigūno vertinimo ataskaita negalėjo būti parengta pagal įprastas procedūros sąlygas dėl išimtinių aplinkybių, kaip
antai jo vertintojo ar apeliacinio vertintojo išėjimas iš institucijos ir generalinio direktorato, kuriame jis dirbo, panaikinimas,
administracinių veiksmų tęstinumo reikalavimą atitinka tai, kad ataskaitą parengia generalinis direktorius, kuris pagal institucijos
patvirtinto sprendimo dėl naudojimosi įgaliojimais, kuriuos Pareigūnų tarnybos nuostatai suteikia Paskyrimų tarnybai, sąlygas
turi įgaliojimus, kurie šiame sprendime konkrečiai nenumatyti.
(žr. 56 punktą)
2.
Pareigūnų, dėl kurių paaukštinimo sprendžiama, nuopelnų vertinimas yra lemiamas bet kokio paaukštinimo kriterijus, o į kandidatų
amžių ir tai, kiek laiko jie yra priskirti lygiui ar tarnybai, Paskyrimų tarnyba gali atsižvelgti tik kaip į papildomą kriterijų.
Vis dėlto tuo atveju, kai pareigūnų, dėl kurių paaukštinimo sprendžiama, nuopelnai yra vienodi, šie papildomi kriterijai pagrįstai
gali būti lemiamas minėtos institucijos pasirinkimo veiksnys.
Dviejų balų skirtumas tarp dviejų pareigūnų, dėl kurių paaukštinimo sprendžiama ir kurie, be to, priklauso dviem skirtingiems
generaliniams direktoratams,    analitinio vertinimo, atsižvelgiant į vertinimo skirtumus generaliniuose direktoratuose,
negali būti pripažintas pakankamai reikšmingu, kad nebūtų galima papildomai atsižvelgti į kitus objektyvius kriterijus, susijusius
su suinteresuotų pareigūnų administracine ir asmenine situacija, kaip antai darbo stažas ar tai, kad pareigūnas per ankstesnę
vertinimo procedūrą jau buvo įrašytas į labiausiai nusipelniusių pareigūnų sąrašą.
(žr. 63, 67 ir 68 punktus)
Nuoroda:
2000 m. lapkričio 9 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Hamptaux
, C‑207/99 P, Rink. p. I‑9485, 19 punktas.
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1996 m. vasario 29 d. Sprendimo
Lopes prieš Teisingumo Teismą
, T‑280/94, Rink. VT p. I‑A‑77 ir II‑239, 138 punktas; 1998 m. kovo 5 d. Sprendimo
Manzo-Tafaro prieš Komisiją
, T‑221/96, Rink. VT p. I‑A‑115 ir II‑307, 17 punktas; 2001 m. kovo 13 d. Sprendimo
Hørbye-Möller prieš Komisiją
, T‑116/00, Rink. p. II‑0000, 39 punktas; 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo
Perez Escanilla prieš Komisiją
, T‑163/01, Rink. VT p. I‑A‑131 ir II‑717, 29 punktas; 2003 m. balandžio 9 d. Sprendimo
Tejada Fernández prieš Komisiją
, T‑134/02, Rink. VT p. I‑A‑125 ir II‑609, 42 punktas; 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo
Casini prieš Komisiją
, T‑132/03, Rink. VT p. I‑A‑253 ir II‑1169, 57 punktas; 2007 m. sausio 23 d. Sprendimo
Tsarnavas prieš Komisiją
, T‑472/04, Rink. p. II‑0000, 67 punktas.