CELEX: 62004CJ0251
Tagállami kötelezettségszegés
A 3577/92/EGK rendelet 1.cikke és 2. cikkének 1) pontja
Közlekedés
Szolgáltatásnyújtás szabadsága
Tengeri kabotázs
Nyílt tengeri vontatási szolgáltatás

1       Keresetlevelével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Görög Köztársaság − mivel
csak a görög lobogó alatt közlekedő hajóknak engedi meg a nyílt tengeri vontatási szolgáltatások nyújtását − nem teljesítette
a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének a tagállamokon belüli tengeri fuvarozásra (tengeri kabotázs) történő alkalmazásáról
szóló, 1992. december 7-i 3577/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 364., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet,
10. o.) 1. cikkéből eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
A 3577/92 rendelet
2       A 3577/92 rendelet harmadik és negyedik preambulumbekezdésének szövege a következő:
„[…] a belső piac létrehozásához szükséges a tagállamokon belüli tengeri fuvarozási szolgáltatásokkal kapcsolatos korlátozások
megszüntetése; […] a belső piac olyan területen jön létre, ahol biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke
szabad mozgása;
[…] ennek érdekében a szolgáltatások szabad mozgását alkalmazzák a tengeri fuvarozási szolgáltatásokra a tagállamokon belül.”.
3       A 3577/92 rendelet 1. cikkének megfelelően 1993. január 1-jétől a tagállamon belüli tengeri fuvarozási szolgáltatások szabad
mozgása érvényes „azokra a közösségbeli hajótulajdonosokra, akik egy tagállamban jegyeztették be hajóikat, és ezen tagállam
lobogója alatt hajóznak, azzal a feltétellel, hogy ezek a hajók megfelelnek minden előírásnak, amely az adott tagállamban
a tengeri kabotázs nyújtására vonatkozik.”
4       Az említett rendelet 2. cikkének 1. pontja az „egy tagállamon belüli tengeri fuvarozási szolgáltatások[at] (tengeri kabotázs)
olyan szolgáltatások[ként]” határozza meg, „amelyeket rendszerint díjazás fejében végeznek, és különösen magukban foglalják:
a)      kontinentális kabotázs: tengeri személyszállítás vagy árufuvarozás a kontinensen található kikötők között, egyazon tagállam
kontinensen lévő kikötői között, szigeteken történő kikötés nélkül;
b)      part menti kereskedelmi hajózási szolgáltatások: tengeri személyszállítás vagy árufuvarozás egy tagállam bármely kikötője
vagy a szóban forgó tagállam kontinentális talapzatán fekvő bármely létesítménye vagy építménye között;
c)      szigetközi kabotázs: tengeri személyszállítás vagy árufuvarozás:
,–      egyazon tagállam partvonalán és egy vagy több szigetén fekvő kikötői,
–       egyazon tagállam egy vagy több szigetén fekvő kikötői között.”
A 4055/86 rendelet
5       A tagállamok közötti, illetve a tagállamok és harmadik országok közötti tengeri szállításban a szolgáltatásnyújtás szabadsága
elvének alkalmazásáról szóló, 1986. december 22-i 4055/86/EGK tanácsi rendelet (HL L 378., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás
6. fejezet, 1. kötet, 174. o.) 1. cikkének (4) bekezdése értelmében:
„[…] a következők minősülnek »a tagállamok közötti, illetve a tagállamok és harmadik országok közötti tengeri szállítási szolgáltatásoknak«,
amelyeket általában díjazás ellenében nyújtanak:
a)      Közösségen belüli hajózási szolgáltatások:
tengeri személy- vagy áruszállítás egy tagállam kikötői és egy harmadik ország kikötői vagy tengeri létesítményei között;
b)      harmadik országgal lebonyolított forgalom:
tengeri személy- vagy áruszállítás egy tagállam kikötői és egy harmadik ország kikötői vagy tengeri létesítményei között.”

A nemzeti szabályozás
6       A tengerjogi kódexről szóló, 187/73. sz. törvényerejű rendelet (a továbbiakban: CDMP) 11. cikke (1) bekezdése b) pontjának
aa) és bb) alpontja a CDMP 188. cikkében részletezett, bármilyen jellegű vontatási műveletet, valamint az említett kódex 189. cikkében
meghatározott tengeren való segítségnyújtást és tengeri mentőakciókat a görög lobogó alatt közlekedő hajók számára tartja
fenn, ha azokat e tagállam felségvizein vagy azok között végzik.
7       A CDMP 188. cikke (2) bekezdésének megfelelően a kikötői hatóság a kikötői vontatóhajó engedély kiadásának feltételeit, a
vontatási szabályzatot, a kötelező vontatás eseteit, a kikötői vizeken és horgonyzóhelyeken való vontatási jogokat valamint
egyéb szükséges részletszabályokat megállapító kikötő rendeletet fogad el. Ugyanezen cikk (3) bekezdése szerint a vontatási
jog körét, a vontatási műveletek alkalmanként vagy sürgős esetekben más hajók általi végrehajtását és a külföldi lobogó alatt
közlekedő vontatóhajókat vagy más hajókat megillető jogokat, valamint minden kapcsolódó részletszabályt elnöki rendelet állapít
meg.
8       E felhatalmazások többek között a hajóvontatásról szóló, 45/83. sz. elnöki rendelet 1. cikkének (1) bekezdésével kerültek
végrehajtásra, amely pontosítja, hogy „a görög felségvizeken található két hely közötti hivatásszerűen végzett vontatás, valamint
az e művelettel közvetlenül összefüggő minden szolgáltatás nyújtása a hatályban levő szabályozás szerint vontatóhajóként lajstromozott
olyan görög vontatóhajók számára van fenntartva, amelyek az […] illetékes kikötőhatóság által e célra kiadott engedélyekkel
rendelkeznek”, valamint a görög kikötői rendőrség vezetője által hozott általános kikötőszabályzat 4. cikke (2) bekezdésének
b) pontja, amely előírja, hogy az ilyen engedélyt kérelmező hajótulajdonosnak át kell adnia a kikötőhatóság számára az állampolgárságát
igazoló okiratot.
9       A 45/83. sz. elnöki rendelet 3. cikke alapján a külföldi lobogó alatt közlekedő vontatóhajók vagy más hajók jogosultak:
„a)      kikötni bármely görög kikötőben vagy a görög partok bármely pontján, ha hajót, segédcsónakot vagy egyéb olyan úszó tárgyat
vontatnak, amelynek a vontatása külföldi kikötőben vagy másik állam valamely part menti helyén vagy a nyílt tengeren kezdődött,
b)      elvállalni bármely görög kikötőtől vagy a görög partok bármely pontjától kezdve olyan hajó vagy egyéb úszó tárgy vontatását,
amelynek rendeltetési helye valamely külföldi kikötő vagy másik állam valamely part menti helye, illetve a nyílt tenger,
c)      áthaladni a görög felségvizeken, ha valamely külföldi kikötőből vagy másik állam valamely part menti helyéről, illetve a nyílt
tengerről érkezve hajót, segédcsónakot vagy egyéb úszó tárgyat vontatnak, és külföldi kikötő vagy másik állam valamely part
menti helye, illetve a nyílt tenger felé haladnak […]”.

A pert megelőző eljárás
10     A Bizottság, mivel úgy vélte, hogy a Görög Köztársaság nem teljesítette a 3577/92 rendelet 1. cikkéből eredő kötelezettségeit,
megindította az EK 226. cikk szerinti kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárást.
11     A Bizottság – miután felszólította a Görög Köztársaságot, hogy terjessze elő észrevételeit – 2002. július 27‑én indokolással
ellátott véleményt adott ki, amelyben felhívta e tagállamot arra, hogy a kézbesítéstől számított két hónapos határidőn belül
tegye meg a véleményben foglaltaknak való megfeleléshez szükséges intézkedéseket.
12     A görög kormány a 2002. november 13-i levélben válaszolt az említett indokolással ellátott véleményre. A Bizottság − mivel
nem tartotta kielégítőnek a választ − úgy határozott, hogy benyújtja a jelen keresetet.

A keresetről

A felek érvei
13     A felek a Bíróság előtt előterjesztett észrevételeikben elsősorban három kérdésre összpontosítanak, azaz a 3577/92 rendelet
2. cikkének 1. pontjában szereplő felsorolás kimerítő vagy nem kimerítő jellegére, a vontatás görög jog szerinti jogi jellegére
valamint az említett rendelet hatályának megállapítása céljából a kikötőterületen és az azon kívüli vontatás közötti különbségtételnek
a lehetőségére.
14     Először is, habár a Bizottság elismeri, hogy a vontatási szolgáltatás nem szerepel kifejezetten mint „tengeri fuvarozási szolgáltatás”
a 3577/92 rendelet 2. cikkének 1. pontjában, úgy véli, hogy az e rendelkezésben szereplő felsorolás csak jelzésértékű, mivel
a „különösen” kifejezés vezeti be. Következésképpen „tengeri kabotázs[nak]” kellene minősülnie minden olyan tengeri fuvarozási
szolgáltatásnak, amelyet rendszerint díjazás fejében végeznek. A vontatás pedig e meghatározás minden elemének megfelel.
15     A görög kormány viszont azt állítja, hogy a 3577/92 rendelet 2. cikkének 1. pontjában használt „különösen” kifejezést [„ειδικότερα”
a görög változatban] úgy kell érteni, hogy „közelebbről”, abban az értelemben, hogy kimerítő jellegű felsorolást vezet be.
16     Ráadásul a „tengeri fuvarozási szolgáltatás[t]” kifejezetten meghatározza a 4055/86 rendelet 1. cikkének (4) bekezdése.
17     A görög kormány szerint e fogalom meghatározása egyforma a szóban forgó 3577/92 és 4055/86 rendeletben. A Bizottság által
már említett elemeken kívül magában foglalja a fuvarozás tárgyát, vagyis a személy- vagy áruszállítást, és e két esetben a
fogalom kimerítő jellegű. Ugyanez a kormány hozzáteszi, hogy a tengeren való segítségnyújtási szolgáltatás nem minősül hagyományos
fuvarozásnak, és hogy a kárt szenvedett hajók sem tekinthetők fuvarozandó áruknak.
18     A Bizottság úgy válaszol, hogy bár a 4055/86 rendelet 1. cikkének (4) bekezdésében szereplő, „tengeri fuvarozási szolgáltatások”
meghatározása szerinte a vontatást is magában foglalja, az említett meghatározás semmiképpen nem alkalmazható a jelen esetre
azon okból, hogy az utóbbi rendelet csak a nemzetközi tengeri fuvarozási szolgáltatásokat szabályozza.
19     Másodszor, a Bizottság úgy érvel, hogy a 45/83. sz. elnöki rendelet 3. cikkéből következik, hogy a vontatás a görög jogban
nem mindig minősül a tengeri kabotázst kiegészítő szolgáltatásnak, mivelhogy a tengeri fuvarozási szolgáltatások és a rendelet
által előírt vontatási esetek közötti hasonlóság arra vezették a görög hatóságokat, hogy ugyan nagyon szigorú feltételek mellett,
eltérve az említett rendelet 1. cikkétől engedélyezzék ez utóbbi műveleteknek a külföldi lobogó alatt közlekedő vontatóhajók
általi végzését.
20     Válaszul a görög kormány azzal érvel, hogy a vontatás és a tengeren való segítségnyújtás a görög jogban kiegészítő szolgáltatásoknak
minősülnek, amelyek kizárólag a tengeri fuvarozási szolgáltatások helyes lefolytatásához járulnak hozzá. A vontatott hajó
vagy a saját hajtóművel nem rendelkező úszó létesítmény mozgatásának ténye önmagában nem elég ahhoz, hogy e szolgáltatást
megfosszák a kiegészítő jellegétől, vagy hogy az tengeri fuvarozásnak minősüljön. A vontatás tehát a szállított és a vontatóhajó
közötti közvetlen kapcsolat hiányában nem tartozik a 3577/92 rendelet hatálya alá. Egyebekben, amikor úgy értelmezte, hogy
a 45/83. sz. elnöki rendelet 3. cikke kivételt képez annak 1. cikke alól, a Bizottság rosszul értelmezte az e két cikk alkalmazási
körét. A görög kormány e tekintetben pontosítja, hogy az említett rendelet 1. cikke a görög felségvizeken található két hely
közötti hivatásszerűen végzett vontatást szabályozza, az e rendelet 3. cikkének alkalmazási köre pedig a külföldi elemet tartalmazó
helyzetekre korlátozódik.
21     Harmadszor, a Bizottság úgy véli, hogy a görög hatóságok nem tesznek különbséget a kikötőterületen belül és a kikötőn kívül
nyújtott vontatási szolgáltatások között, ellentétben azzal, ami a kikötői szolgáltatások piacára jutásról szóló legutóbbi
bizottsági irányelvjavaslatokban megjelent. Mivel utóbbiak nem állnak összefüggésben a kikötőterületen kívüli kabotázzsal,
ezért a 3577/92 alkalmazandó a jelen esetben.
22     A görög kormány úgy véli, hogy a vontatási szolgáltatásokat nem kell külön jogi szabályozás alá rendelni aszerint, hogy a
kikötőterületen vagy azon kívül végzik azokat. Az e szolgáltatás nyújtásának helye szerinti különbségtétel ugyanis önkényes,
minden jogalapot nélkülöző lenne, amely jogi bizonytalanságot teremtene a 3577/92 rendelet alkalmazását illetően.

A Bíróság álláspontja
23     Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az EK 51. cikk (1) bekezdése alapján a közlekedés területén a szolgáltatásnyújtás
szabadságára az EK-Szerződés közlekedésre vonatkozó címének rendelkezései az irányadók, amelyek között szerepel az EK 80. cikk
(2) bekezdése is, amely lehetővé teszi, hogy az Európai Unió Tanácsa a tengeri közlekedésre vonatkozóan megfelelő rendelkezéseket
hozzon.
24     Ez utóbbi rendelkezés alapján fogadta el a Tanács a 3577/92 rendeletet, amely a szolgáltatásnyújtás szabadságának a tengeri
kabotázsra való alkalmazására vonatkozik, az e rendelet által előírt feltételek szerint és kivételekkel.
25     E célból a rendelet 1. cikke megfogalmazza az Európai Közösségen belüli tengerikabotázs-szolgáltatás nyújtása szabadságának
elvét. Így a többek között az EK 49. cikkben megfogalmazott szolgáltatásnyújtás szabadsága elv alkalmazási feltételei kiterjednek
a tengerikabotázs-szolgáltatásra (lásd a C‑205/99. sz., Analir és társai ügyben 2001. február 20-án hozott ítélet [EBHT 2001.,
I‑1271. o.] 20. pontját).
26     Az EK 51. cikk (1) bekezdésének és az EK 80. cikk (2) bekezdésének együttes olvasatából viszont az következik, hogy a tengeri
közlekedési ágazatba tartozó azon szolgáltatásokat, amelyekre azonban nem terjed ki a 3577/92 rendelet vagy az EK 80. cikk
(2) bekezdése alapján elfogadott jogszabályok hatálya, továbbra is a tagállami jogszabályok szabályozzák, az EK 54. cikk és
a Szerződés egyéb általános rendelkezéseinek tiszteletben tartásával (lásd ebben az értelemben a 167/73. sz., Bizottság kontra
Franciaország ügyben 1974. április 4‑én hozott ítélet [EBHT 1974., 359. o.] 32. pontját).
27     A jelen esetben, mivel a Bizottság csak a 3577/92 rendelet 1. cikkének megsértésére vonatkozó kifogásra alapozta a keresetét,
csak azt kell megvizsgálni, hogy a EK 80. cikk (2) bekezdése szerinti tengeri közlekedés keretébe illeszkedő nyílt tengeri
vontatási szolgáltatások az említett rendelet hatálya alá tartoznak-e, és az e rendelet 2. cikkének 1. pontjában meghatározott
„egy tagállamon belül[i] tengeri fuvarozási szolgáltatások[nak] (tengeri kabotázs)” minősülnek-e. A Bíróságnak ugyanis nem
feladata a Bizottságnak az EK 226. cikk alapján benyújtott keresetlevelében megjelölt kifogásokon túlterjeszkedve határozni
(lásd ebben az értelemben a C‑255/04. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2006. június 15-én hozott ítélet [EBHT 2006.,
I‑05251. o.] 24. pontját, és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
28     E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 3577/92 rendelet 2. cikkének 1. pontja nem vonatkozik kifejezetten a vontatásra.
Mivel azonban az e cikk szerinti „tengeri fuvarozási szolgáltatások” felsorolását a „különösen” kifejezés vezeti be, azt nem
lehet
a priori
kimerítő jellegűnek tekinteni.
29     A 3577/92 rendelet 2. cikkének 1. pontjában adott felsorolás nem kimerítő jellege ellenére az egészében véve értelmezett rendelkezésből
az következik, hogy azon szolgáltatások tartoznak a hatálya alá, amelyeket egyrészt rendszerint díjazás fejében végeznek,
másrészt pedig − amint az e cikkben szereplő tengeri kabotázsra vonatkozó példák lényeges jellemzői mutatják − céljuk utasoknak
vagy áruknak valamely tagállam területén lévő két hely közötti tengeri szállítása.
30     Ezen értelmezést megerősíti − amint azt a görög kormány jogosan állítja − a 4055/86 rendelet 1. cikkének (4) bekezdése, amely
szerint tengeri szállítási szolgáltatásoknak minősülnek a valamely tagállam kikötője és valamely másik tagállam vagy harmadik
ország kikötője vagy tengeri létesítménye között tengeri személy- vagy áruszállítás céljából visszterhesen nyújtott szolgáltatások.
31     Amint azt a főtanácsnok indítványa 45−47. pontjában megállapította, a vontatás természete és jellemzői különböznek a kabotázsnak
a 3577/92 rendelet 2. cikke 1. pontjában meghatározott jellemzőitől. Ugyanis, bár a vontatás rendszerint díjazás ellenében
nyújtott szolgáltatás, elvileg nem közvetlen tengeri személy- vagy áruszállításból áll. A lényege inkább valamely hajó, fúróeszköz,
platform vagy bója szállításához való segítségnyújtás. Az olyan vontatóhajó, amely segítséget nyújt valamely hajónak a kormányzásban,
póthajtás biztosításával vagy a motor helyettesítésével üzemzavar esetén, segíti az utasokat vagy árukat szállító hajót, de
ő maga nem szállítóhajó.
32     Ilyen körülmények között a 3577/92 rendelet 2. cikkének 1. pontjában szereplő „különösen” kifejezésből arra következtetni,
hogy e rendelkezés hatálya kiterjeszthető a tagállamokon belüli tengeri fuvarozási szolgáltatások nyújtásával összefüggő,
járulékos vagy azt kiegészítő bármely szolgáltatásra, akár rendelkezik a tengeri kabotázs ott kifejezetten meghatározott lényeges
jellemzőivel, akár nem, nemcsak a 3577/92 rendelet céljával, hanem az említett rendelet hatályát illetően a jogbiztonsággal
is ellentétes lenne.
33     Ebből következik, hogy a vontatás nem tartozik a 3577/92 rendelet 2. cikke 1. pontjának hatálya alá.
34     Figyelembe véve az előző megállapítások összességét, a keresetet el kell utasítani.

A költségekről
35     Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Görög Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A keresetet elutasítja.
2)
Az Európai Közösségek Bizottságát kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
?* Az eljárás nyelve: görög.