CELEX: 62003CJ0452
Mervärdesskatt
Sjätte direktivet
Artikel 9.1 och 9.2
Spelautomater
Underhållsmässiga och liknande tjänster
Tjänsteleverantör som är etablerad utanför gemenskapens territorium
Fastställande av platsen för tillhandahållande av tjänster

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 2, 4, och 9 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977
om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig
beräkningsgrund (EGT 145, s 1; svensk specialutgåva, område 9, volym1, s. 28) (nedan kallat sjätte direktivet) samt av artiklarna 1
och 2 i rådets trettonde direktiv 86/560/EEG av den 17 november 1986 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om
omsättningsskatter – Regler om återbetalning av mervärdesskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens
territorium (EGT L 326, s. 40; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 130) (nedan kallat trettonde direktivet).
2       Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan RAL (Channel Islands) Ltd (nedan kallat CI), RAL Ltd (nedan kallat RAL),
RAL Services Ltd (nedan kallat Services) och RAL Machines Ltd (nedan kallat Machines) och å andra sidan Commissioners of Customs
& Excise (nedan kallad Commissioners), som är den myndighet i Förenade kungariket som är behörig att uppbära mervärdesskatt,
angående fastställande av platsen för tillhandahållande av spelautomattjänster.

Tillämpliga bestämmelser
3       Enligt artikel 2 punkt 1 i sjätte direktivet omfattas följande av mervärdesskatt: ”leverans av varor eller tillhandahållande
av tjänster som sker mot vederlag inom landets territorium av en skattskyldig person i denna egenskap”.
4       I artikel 3.1 i sjätte direktivet föreskrivs följande:
”I detta direktiv avses med ’landets territorium’ det område där [EG‑fördraget] tillämpas såsom det definieras med avseende
på varje medlemsstat i artikel [299].”
5       I artikel 4.1 i sjätte direktivet föreskrivs att ”[m]ed ’skattskyldig person’ avses varje person som självständigt någonstans
bedriver någon form av ekonomisk verksamhet som anges i punkt 2, oberoende av syfte eller resultat”.
6       Vad gäller fastställande av platsen för tillhandahållande av tjänster föreskrivs i artikel 9 i sjätte direktivet följande:
”1.      Platsen för tillhandahållande av en tjänst skall anses vara där leverantören har etablerat sin rörelse eller har ett fast
driftsställe från vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av sådant, den plats där leverantören är bosatt eller stadigvarande
vistas.
2.      Emellertid gäller följande förbehåll:
…
c)      Platsen för tillhandahållande av tjänster skall vara den där dessa fysiskt utförs om tjänsterna avser
–       kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande aktiviteter, däribland
verksamhet av sådana aktiviteters organisatörer och i förekommande fall tillhandahållande av dithörande tjänster,
…”
7       I artikel 1 i trettonde direktivet föreskrivs följande:
”I detta direktiv används nedanstående beteckningar med de betydelser som här anges:
1      skattskyldig person som inte är etablerad i gemenskapens territorium: en skattskyldig person enligt artikel 4.1 i [sjätte
direktivet] som under den tidsrymd som avses i artikel 3.1 i det här direktivet varken har haft sätet för sin ekonomiska verksamhet
eller ett fast driftställe varifrån verksamheten har bedrivits i gemenskapens territorium, eller i avsaknad härav sin bosättning
eller stadigvarande hemvist där och som under perioden inte har tillhandahållit några varor eller tjänster som skall anses
ha tillhandahållits i den medlemsstat som avses i artikel 2…”
8       I artikel 2.1 i trettonde direktivet föreskrivs följande:
”… varje medlemsstat [skall] till skattskyldiga som inte är etablerade i gemenskapens territorium på nedan angivna villkor
återbetala all mervärdesskatt som debiterats för tjänster som utförts åt honom eller lös egendom som tillhandahållits honom
i landet av andra skattskyldiga personer eller som debiterats på grund av varuimport till landet, i den mån varorna eller
tjänsterna används för de transaktioner som avses i artikel 17.3 a och b i [sjätte direktivet] eller för tillhandahållande
av de tjänster som avses i artikel 1.1 b i det här direktivet”.

Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
9       CI är ett bolag bildat på Guernsey (kanalöarna). RAL, Services och Machines är bolag bildade i Förenade kungariket. Alla fyra
bolagen är dotterbolag till RAL Holdings Ltd (nedan kallat Holdings), även det ett bolag bildat i Förenade kungariket. CI,
RAL, Services, Machines och Holdings utgör tillsammans RAL-koncernen.
10     Till och med slutet av år 2000 tillhandahöll RAL spelautomater i Förenade kungariket antingen i egna eller hyrda lokaler.
Bolaget var ägare till de installerade maskinerna och hade sin egen personal. Man hade också nödvändiga tillstånd för såväl
utnyttjandet av lokalerna som automaterna.
11     I egenskap av huvudman i mervärdesskattegruppen var Holdings betalningsskyldigt för mervärdesskatten på inkomsterna från spelautomaterna.
12     Senare inleddes en omstrukturering av RAL-koncernen. Denna syftade, såvitt framkommit i målet vid den nationella domstolen,
till att RAL-koncernen skulle undgå skyldighet att betala mervärdesskatt avseende spelautomattjänsterna och ha rätt till återbetalning
av ingående skatt, genom att man bildade ett utlandsbaserat dotterbolag för driften av spelautomaterna och separerade denna
verksamhet från ägandet av automaterna och utnyttjandet av lokalerna.
13     Av denna anledning bildades CI på Guernsey, som är en av kanalöarna, vilka ligger utanför gemenskapens territorium. I samma
avsikt bildades Machines och Holdings i Förenade kungariket.
14     RAL hyr lokalerna där spelautomaterna finns och har tillstånden att driva spelhallar. RAL beviljar CI licens att installera
och sköta driften av spelautomater i lokalerna.
15     Machines äger alla RAL-koncernens spelautomater och har de tillstånd som krävs för att använda maskinerna. Enligt ett leasingavtal
med CI ansvarar Machines för att tillhandahålla maskinerna och hålla dem i gott skick.
16     CI:s verksamhet består i att göra det möjligt för allmänheten att använda de spelautomater som Machines ställt till förfogande,
i de lokaler som det fått tillgång till via RAL. Inom ramen för den verksamheten uppdrar dock CI åt Services att sköta den
dagliga driften av maskinerna. Det sistnämnda bolaget är arbetsgivare till nästan hela RAL-koncernens personal på omkring
600 personer. CI har ingen egen personal i Förenade kungariket.
17     Efter nämnda omstrukturering av RAL-koncernen, ansåg CI med stöd av artiklarna 2, 4 och 9 i sjätte direktivet, att spelautomattjänsterna
skulle anses tillhandahållna på Guernsey. Dessa tjänster tillhandahölls alltså enligt bolaget utanför gemenskapens territorium
och bolaget skulle därför inte vara skyldigt att erlägga mervärdesskatt för tjänster som tillhandahölls kunder i Förenade
kungariket. I enlighet med artiklarna 1 och 2 i trettonde direktivet begärde bolaget också återbetalning av ingående mervärdesskatt.
18     Genom beslut den 28 augusti 2001 avslog Commissioners CI:s begäran. Myndigheten ansåg att CI var skattskyldigt för mervärdesskatt
i Förenade kungariket. Commissioners fastställde alternativt att omstruktureringen av RAL-koncernen kunde lämnas utan avseende,
vilket innebar att tjänsterna i fråga liksom tidigare skulle anses tillhandahållna av Holdings i Förenade kungariket. Under
alla omständigheter ansåg Commissioners att CI:s begäran skulle avslås då den utgjorde rättsmissbruk.
19     CI, RAL, Machines och Services överklagade beslutet till VAT and Duties Tribunal, London. I dom av den 3 december 2002 slog
denna fast att spelautomattjänsterna tillhandahölls av CI från fasta driftställen i Förenade kungariket i den mening som avses
i artikel 9.1 i sjätte direktivet. Denna domstol ansåg således att CI tillhandahöll spelautomattjänster i Förenade kungariket
och att dessa skulle beskattas i denna medlemsstat. Överklagandet bifölls däremot i den delen som det avsåg Commissioners
alternativa fastställanden, med motiveringen att det faktiskt var CI, inte Holdings, som tillhandhöll tjänsterna och att principen
om rättsmissbruk inte var tillämplig i detta fall.
20     CI överklagade denna dom till den hänskjutande domstolen. Commissioners anslutningsöverklagade till den del VAT Tribunal hade
underkänt deras alternativa grund för beslutet.
21     Mot denna bakgrund beslutade High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, att förklara målet vilande och hänskjuta
följande frågor till EG‑domstolen för förhandsavgörande:
”Under de i förevarande mål rådande omständigheterna och mot bakgrund av sjätte direktivet …, särskilt artiklarna 2, 4 och
9, trettonde direktivet …, särskilt artiklarna 1 och 2, och gemenskapsrättens allmänna principer:
1)      Hur skall uttrycket fast driftställe i artikel 9 i sjätte direktivet tolkas?
2)      Vilka faktorer skall beaktas vid fastställandet av huruvida ett tillhandahållande av spelautomattjänster sker från den plats
där ett sådant bolag som CI har etablerat sin rörelse eller från ett fast driftställe som ett sådant bolag som CI kan inneha?
3)      I synnerhet:
a)      Om ett företags (A) affärsverksamhet under sådana omständigheter som dem i förevarande fall är organiserad så att ett anknutet
företag (B), vars rörelse är etablerad utanför gemenskapens territorium, tillhandahåller spelautomattjänster och det enda
syftet med denna organisation är att eliminera A:s skyldighet att betala mervärdesskatt i den stat där det är etablerat:
i)      kan spelautomattjänsterna anses tillhandahållas från ett fast driftställe i den medlemsstaten, och om svaret är jakande,
ii)      skall spelautomattjänsterna anses tillhandahållas från det fasta driftstället eller skall de anses tillhandahållas från den
plats där B:s rörelse är etablerad?
b)      Om ett företags (A) verksamhet är organiserad så att ett anknutet företag (B), med avseende på reglerna om platsen för tillhandahållande
av en tjänst, under sådana omständigheter som dem i förevarande mål, gör gällande att det tillhandahåller spelautomattjänster
från ett etableringsställe utanför gemenskapens territorium och det inte har något fast driftställe, från vilket dessa tjänster
tillhandahålls, i den medlemsstat där A är etablerat och det enda syftet med denna organisation är att eliminera A:s skyldighet
att betala mervärdesskatt i den staten på de här tjänsterna:
i)      betecknas transaktionerna mellan B och anknutna företag i medlemsstaten (A, C och D) i mervärdesskattehänseende som tillhandahållanden
från eller till dessa företag inom ramen för deras näringsverksamhet? Om svaret är nekande,
ii)      vilka faktorer skall beaktas för att fastställa vem som tillhandahåller spelautomattjänsterna?
4)      a)     Föreligger det en princip om rättsmissbruk som (oberoende av tolkningen av mervärdesskattedirektivet) kan utgöra hinder för
den fördel som eftersträvas i ett fall som det förevarande?
b)      Om så är fallet, hur skall den tillämpas under de rådande omständigheterna?
5)      a)     Vilken betydelse, om någon, skall fästas vid det faktum att A, C och D inte är dotterbolag till B och att B inte kontrollerar
A, C och D vare sig juridiskt eller ekonomiskt?
b)      Skulle det göra någon skillnad för något av svaren ovan om den typ av ledning som bedrivs av B där dess rörelse är etablerad
utanför gemenskapens territorium var nödvändig för tillhandahållandet av spelautomattjänster till kunder och varken A, C eller
D bedriver sådan verksamhet?”

Prövning av tolkningsfrågorna

Inledande anmärkningar
22     Den verksamhet som avses i begäran om förhandsavgörande, nämligen att mot betalning ställa spelautomater till allmänhetens
förfogande i spelhallar, utgör ett tillhandahållande av tjänster i den mening som avses i artikel 6.1 i sjätte direktivet.
Den nationella domstolen har ställt sina frågor för att få klarhet i hur platsen för tillhandhållandet av dessa tjänster skall
fastställas.
23     Artikel 9 i sjätte direktivet innehåller regler för fastställande av skattemässig anknytning. Medan punkt 1 i denna bestämmelse
innehåller en generell regel, anges i punkt 2 ett antal särskilda skattemässiga anknytningar. Syftet med dessa regler är att
undvika dels kompetenskonflikter, vilka kan leda till dubbelbeskattning, dels utebliven beskattning (se dom av den 4 juli 1985
i mål 168/84, Berkholz, REG 1985, s. 2251, punkt 14, svensk specialutgåva, volym 8, s. 253, av den 26 september 1996 i mål C‑327/94,
Dudda, REG 1996, s. I‑4595, punkt 20, och av den 6 mars 1997 i mål C‑167/95, Linthorst, Pouwels en Scheres, REG 1997, s. I‑1195,
punkt 10).
24     Vad gäller förhållandet mellan de två första punkterna i artikel 9 i sjätte direktivet har domstolen redan fastställt att
punkt 1 inte har något företräde framför punkt 2. Den fråga som uppkommer i varje situation är om den omfattas av något av
de fall som nämns i artikel 9.2. Om så inte är fallet omfattas den av artikel 9.1 (domarna i de ovannämnda målen Dudda, punkt 21,
och Linthorst, Pouwels en Scheres, punkt 11).
25     Först skall det således utredas om en sådan aktivitet som den som avses i den hänskjutande domstolens beslut, på sätt som
den irländska och den portugisiska regeringen anser, omfattas av artikel 9.2 c i sjätte direktivet, i vilken den skattemässiga
anknytningsorten för ”underhållningsmässiga eller liknande aktiviteter” anges. Det skall i detta hänseende erinras om att
det är domstolens uppgift att ge den nationella domstolen alla upplysningar om hur gemenskapsrätten skall tolkas som kan vara
användbara vid avgörandet av målet vid den nationella domstolen, även om den nationella domstolen inte har hänvisat till dessa
upplysningar i sina frågor (se dom av den 12 december 1990 i mål C‑241/89, SARPP, REG 1990, s. I‑4695, punkt 8, av den 2 februari 1994
i mål C‑315/92, Verband Sozialer Wettbewerb, kallat Clinique, REG 1994, s. I‑317, punkt 7, svensk specialutgåva, volym 15,
s. I‑13, av den 4 mars 1999 i mål C‑87/97, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola, REG 1999, s. I‑1301, punkt 16,
och av den 7 september 2004 i mål C‑456/02, Trojani, REG 2004, s. I‑0000, punkt 38).

Tolkningen av artikel 9.2 c i sjätte direktivet
26     Den irländska och den portugisiska regeringen har hävdat att CI:s verksamhet omfattas av artikel 9.2 c i sjätte direktivet
då det handlar om att erbjuda tjänster som är direkt kopplade till underhållning. Platsen för denna verksamhet skall följaktligen
anses vara där tjänsterna faktiskt utförs, det vill säga, i målet vid den nationella domstolen, i Förenade kungariket.
27     Förenade kungarikets regering och de bolag som hör till RAL-koncernen har däremot hävdat att det tillhandahållande av tjänster
som avses i begäran om förhandsavgörande inte omfattas av artikel 9.2 c i sjätte direktivet. De anser att det främsta syftet
för dem som använder tjänsten är att erhålla ekonomisk vinning och inte underhållning som sådan. Bolagen har tillagt att den
ovannämnda bestämmelsen, under alla förhållanden, förutsätter en konstnärlig aktivitet från den som tillhandahåller tjänsten.
Även om användningen av en spelautomat, i likhet med användningen av en mobiltelefon, kan ha inslag av underhållning, innebär
detta inte att tillhandahållandet av tjänsten i fråga blir en underhållningsmässig aktivitet i den mening som avses i artikel 9.2
c första strecksatsen.
28     Kommissionen anser att syftet med artikel 9.2 c i sjätte direktivet är att upprätta en särskild ordning för vissa tjänster
som tillhandahålls mellan skattskyldiga personer då kostnaden för tjänsterna ingår i priset för varor eller tjänster i senare
led (se domen i det ovannämnda målet Dudda, punkterna 23 och 24). Målet vid den nationella domstolen handlar emellertid om
tillhandahållande av spelautomattjänster till slutkonsumenten, vilket innebär att endast artikel 9.1 är tillämplig.
29     Domstolen erinrar om att enligt artikel 9.2 c i sjätte direktivet skall platsen för tillhandahållande av tjänster vara den
där dessa fysiskt utförs om tjänsterna avser underhållningsmässiga eller liknande aktiviteter.
30     När det gäller frågan huruvida de tjänster som avses i det nationella målet utgör underhållningsmässiga eller liknande aktiviteter,
skall det erinras om att CI ställer spelautomater till allmänhetens förfogande, mot betalning, i spelhallar speciellt utrustade
för detta ändamål.
31     Huvudsyftet med de aktiviteter som avses i begäran om förhandsavgörande är att ge användarna av spelautomaterna underhållning,
inte ekonomisk vinning. Som generaladvokaten har påpekat i punkt 29 i sitt förslag till avgörande är själva osäkerheten kring
vinstchanserna en väsentlig del av den underhållning som användare av spelautomater söker.
32     De underhållningsmässiga eller liknande aktiviteter som avses i artikel 9.2 c första strecksatsen i sjätte direktivet förutsätter
inte en konstnärlig insats av den som tillhandahåller tjänsten. En aktivitet, inklusive tillhandahållande av spelautomater,
där det huvudsakliga syftet för den som tillhandahåller tjänsten är att ge underhållning till sina kunder utgör en underhållningsmässig
eller liknande aktivitet i den mening som avses i denna bestämmelse.
33     Som generaladvokaten också har påpekat i punkt 33 i sitt förslag till avgörande kan tillämpningen av regeln om skattemässig
anknytning i ovannämnda bestämmelse på en sådan situation som den som avses i målet vid den nationella domstolen inte uteslutas
enbart på den grunden att mottagarna av tjänsten är slutkonsumenter. Tillämpningsområdet för denna bestämmelse är inte begränsat
till tillhandahållande av tjänster skattskyldiga emellan. Det skall dessutom fastställas att tillämpningen av denna bestämmelse
om skattemässig anknytning i ett sådant fall inte innebär några praktiska svårigheter alls. Platsen där aktiviteterna i fråga
äger rum kan nämligen lätt fastställas. Slutligen leder tillämpningen av en sådan regel till en rationell lösning i beskattningshänseende
då tjänsterna i fråga kommer att omfattas av mervärdesskattesystemet i det land där mottagarna av tjänsterna finns.
34     Följaktligen skall frågan från den nationella domstolen besvaras så att den tjänst som består i att göra det möjligt för allmänheten
att mot betalning använda spelautomater i spelhallar i en medlemsstat skall anses vara en underhållningsmässig eller liknande
aktivitet i den mening som avses i artikel 9.2 c första strecksatsen i sjätte direktivet, vilket innebär att platsen för tillhandahållandet
av tjänsten skall vara den där denna fysiskt utförs.

Rättegångskostnader
35     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
På dessa skäl beslutar domstolen (första avdelningen) följande dom:
Den tjänst som består i att göra det möjligt för allmänheten att mot betalning använda spelautomater i spelhallar i en medlemsstat
skall anses vara en underhållningsmässig eller liknande aktivitet i den mening som avses i artikel 9.2 c första strecksatsen
i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter
– Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, vilket innebär att platsen för tillhandahållandet av tjänsten
skall vara den där denna fysiskt utförs.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska