CELEX: 61993CJ0296
Fælles markedsordning for oksekød
betingelser for opkøb til intervention

1 Ved staevninger registreret paa Domstolens Justitskontor henholdsvis den 25. maj 1993 og den 4. juni 1993 har Den Franske Republik og Irland i henhold til EOEF-traktatens artikel 173, stk. 1, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 685/93 af 24. marts 1993 om aendring af forordning (EOEF) nr. 859/89 om gennemfoerelsesbestemmelser for generelle og saerlige interventionsforanstaltninger for oksekoed (EFT L 73, s. 9).
2 Ved to kendelser af 16. juli 1993 har Domstolens praesident besluttet, at de begaeringer om udsaettelse af gennemfoerelsen af den anfaegtede forordning, som sagsoegerne i de to hovedsager havde fremsat i medfoer af EOEF-traktatens artikel 185, ikke kunne tages til foelge.
3 Ved kendelse af 22. marts 1995 er de to sager blevet forenet med henblik paa den mundtlige forhandling og domsafsigelsen.
4 Den faelles markedsordning for oksekoed blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed (EFT 1968 I, s. 179).
5 Forordningens artikel 5, som senest aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2248/88 af 19. juli 1988 (EFT L 198, s. 24), er affattet saaledes:
"1. Interventionsforanstaltningerne til forhindring eller daempning af et vaesentligt prisfald omfatter foelgende:
a) stoette til privat oplagring
b) opkoeb gennem interventionsorganerne.
2. De i stk. 1 naevnte interventionsforanstaltninger kan traeffes med hensyn til voksent kvaeg samt med hensyn til fersk eller koelet koed af voksent kvaeg i form af hele kroppe, halve kroppe, 'quartiers compensés' , forfjerdinger eller bagfjerdinger, der er klassificeret i overensstemmelse med det i forordning (EOEF) nr. 1208/81 fastsatte handelsklasseskema.
3. Raadet kan paa forslag af Kommissionen efter afstemningsmaaden i traktatens artikel 43, stk. 2, aendre fortegnelsen over de i stk. 2 naevnte varer, med hensyn til hvilke der kan traeffes interventionsforanstaltninger."
6 Artikel 6 i samme forordning, som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2066/92 af 30. juni 1992 om aendring af forordning (EOEF) nr. 805/68 samt om ophaevelse af forordning (EOEF) nr. 468/87 om de generelle regler for ordningen med en saerlig praemie til oksekoedproducenter og forordning (EOEF) nr. 1357/80 om indfoerelse af en praemieordning for opretholdelse af besaetninger af ammekoeer (EFT L 215, s. 49), lyder saaledes:
"1. Hvis de i stk. 2 omhandlede betingelser er opfyldt, kan det besluttes, at interventionsorganerne i en eller flere medlemsstater eller i et omraade i en medlemsstat ved offentlige licitationer opkoeber en eller flere kategorier, kvaliteter eller grupper af naermere bestemte kvaliteter fersk eller koelet koed, henhoerende under KN-kode 0201 10 og 0201 20 11 til 0201 20 59, med oprindelse i Faellesskabet for at sikre en rimelig stoette til markedet paa baggrund af den saesonmaessige udvikling i slagtningerne.
Disse opkoeb kan for hele Faellesskabet aarligt ikke overstige foelgende maengder:
° 750 000 tons i 1993
° 650 000 tons i 1994
° 550 000 tons i 1995
° 400 000 tons i 1996
° 350 000 tons fra 1997.
2. For hver kvalitet eller kvalitetsgruppe, der kan goeres til genstand for interventionsopkoeb, kan licitationerne aabnes efter fremgangsmaaden i stk. 7, naar foelgende to forhold foreligger samtidig i en medlemsstat eller i et omraade i en medlemsstat i to paa hinanden foelgende uger:
° den gennemsnitlige markedspris i Faellesskabet konstateret paa grundlag af Faellesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvaeg udgoer under 84% af interventionsprisen
° den gennemsnitlige markedspris konstateret paa grundlag af naevnte skema i medlemsstaten, i medlemsstaterne eller i et eller flere omraader i en medlemsstat udgoer under 80% af interventionsprisen.
Interventionsprisen fastsaettes inden begyndelsen af hvert produktionsaar efter fremgangsmaaden i traktatens artikel 43, stk. 2.
3. Det besluttes at suspendere licitationerne for en eller flere kvaliteter eller kvalitetsgrupper, naar en af foelgende to situationer goer sig gaeldende:
° de to forhold, der er omhandlet i stk. 2, foreligger ikke laengere samtidig i to paa hinanden foelgende uger
° interventionsopkoebene er ikke laengere hensigtsmaessige ud fra de i stk. 1 omhandlede kriterier.
4. Interventionen aabnes ligeledes, hvis den gennemsnitlige markedspris i Faellesskabet i to paa hinanden foelgende uger for ikke-kastrerede ungtyre paa under to aar eller for kastrerede tyre, konstateret paa grundlag af Faellesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvaeg, udgoer under 78% af interventionsprisen, og hvis den gennemsnitlige markedspris for ikke-kastrerede ungtyre paa under to aar eller kastrerede tyre, konstateret paa grundlag af Faellesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvaeg, i en medlemsstat eller omraader i en medlemsstat udgoer under 60% af interventionsprisen; i saa fald foretages opkoeb for de paagaeldende kategorier i de medlemsstater eller omraader i en medlemsstat, hvor prisniveauet ligger under denne graense.
Med forbehold af stk. 5 accepteres alle bud i forbindelse med disse opkoeb.
De maengder, der opkoebes i overensstemmelse med naervaerende stykke, tages ikke i betragtning ved anvendelsen af de i stk. 1 omhandlede lofter for opkoebene.
5. I forbindelse med de i stk. 1 og 4 omhandlede opkoebsordninger accepteres kun bud, som er lig med eller ligger under den markedspris, der er konstateret i en medlemsstat eller et omraade i en medlemsstat, forhoejet med et beloeb, som skal fastlaegges paa grundlag af objektive kriterier.
6. For hver kvalitet eller kvalitetsgruppe, der kan goeres til genstand for interventionsopkoeb, fastlaegges opkoebspriserne og de maengder, interventionsopkoebet kan omfatte, i forbindelse med licitationerne, og de kan under saerlige omstaendigheder fastsaettes efter medlemsstat eller omraade i en medlemsstat i forhold til de gennemsnitlige markedspriser, der er konstateret. Ved licitationerne skal der sikres lige adgang for alle interesserede. Licitationerne aabnes paa grundlag af udbudsbetingelser, der om noedvendigt skal fastsaettes under hensyntagen til handelsstrukturerne.
7. Efter fremgangsmaaden i artikel 27:
° fastlaegges de kategorier, kvaliteter eller kvalitetsgrupper af produkter, der kan goeres til genstand for interventionsopkoeb
° traeffes der beslutning om licitationernes aabning eller genaabning og om deres suspension i det i stk. 3, sidste led, omhandlede tilfaelde
° fastsaettes opkoebspriserne og de maengder, interventionsopkoebet kan omfatte
° fastsaettes beloebet for den i stk. 5 omhandlede forhoejelse
° fastsaettes gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel, navnlig de bestemmelser, hvis sigte er at undgaa en nedadgaaende spiral for markedspriserne
° fastsaettes i givet fald de noedvendige overgangsbestemmelser for gennemfoerelsen af denne ordning.
Kommissionen traeffer afgoerelse om:
° aabning af de i stk. 4 omhandlede opkoeb samt om suspension heraf, hvis en eller flere af betingelserne i naevnte stykke ikke laengere er opfyldt
° suspension af de i stk. 3, foerste led, omhandlede opkoeb."
7 Kommissionens forordning (EOEF) nr. 859/89 af 29. marts 1989 (EFT L 91, s. 5), som navnlig er udstedt paa grundlag af artikel 6, stk. 7, i foernaevnte forordning nr. 805/68, fastlaegger gennemfoerelsesbestemmelser for interventionsforanstaltninger for oksekoed.
8 Forordningens artikel 4 bestemmer, hvilke produkter der kan opkoebes til intervention. Bestemmelsen er blevet aendret ved Kommissionens forordning nr. 685/93, som paastaas annulleret, og som har indfoert en gradvis begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention. I henhold til artikel 4, stk. 2, litra g), i forordning nr. 859/89, som aendret, kan der saaledes kun opkoebes koed, der
"g) stammer fra slagtekroppe, hvis vaegt ikke maa overstige:
° 380 kg fra den foerste licitation i juli 1993
° 360 kg fra den foerste licitation i januar 1994
° 340 kg fra den foerste licitation i juli 1994".
9 Forordning nr. 859/89 er blevet ophaevet ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2456/93 af 1. september 1993 om gennemfoerelsesbestemmelser til Raadets forordning (EOEF) nr. 805/68 for saa vidt angaar de generelle og de saerlige interventionsforanstaltninger for oksekoed (EFT L 225, s. 4). Den anfaegtede foranstaltning er herefter indeholdt i artikel 4, stk. 2, litra h), i forordning nr. 2456/93.
10 Den franske og den irske regering har til stoette for deres paastande gjort gaeldende, at Kommissionen ikke havde kompetence til at vedtage den omtvistede forordning, og at der er sket en tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den irske regering har desuden gjort gaeldende, at Kommissionen har kraenket ejendomsretten, gjort sig skyldig i magtfordrejning og tilsidesat vaesentlige formforskrifter.
Anbringendet om Kommissionens inkompetence
11 Den franske og den irske regering har for det foerste anfoert, at artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 805/68, som aendret ved forordning nr. 2066/92, ikke bemyndiger Kommissionen til at begraense vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, og at Kommissionen derfor har tilsidesat den paagaeldende bestemmelse.
12 Indfoerelsen af et saadant kriterium falder ifoelge sagsoegerne ikke inden for den kompetence, Kommissionen har i henhold til artikel 6, stk. 7, foerste led, til at fastlaegge de "kategorier, kvaliteter eller kvalitetsgrupper" af produkter, der kan opkoebes til intervention. Sagsoegerne har saaledes anfoert, at udtrykket "kategori" ° i overensstemmelse med Faellesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvaeg, der er indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1208/81 af 28. april 1981 (EFT L 123, s. 3), og som der henvises til i artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 805/68, som aendret, der fastlaegger de generelle rammer for interventionsforanstaltningerne ° sigter til dyrets koen og alder, mens koedets "kvalitet" defineres ud fra to kriterier, nemlig kropsbygningen og fedningsgraden. Vaegtkriteriet, som ikke er medtaget i skemaet, har derfor ikke gyldig hjemmel i artikel 6, stk. 7, foerste led. Desuden kan bestemmelsens femte led, som bemyndiger Kommissionen til at fastsaette "gennemfoerelsesbestemmelserne" til artikel 6, ikke fortolkes saaledes, at der rejses tvivl om de saerlige bemyndigelser, der er givet i de oevrige led i stk. 7, hvoraf ingen giver mulighed for at indfoere en begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention.
13 Sagsoegerne har i denne forbindelse anfoert, at den fortolkning af artikel 6, stk. 7, som Kommissionen og Det Forenede Kongerige har anlagt, indebaerer, at der er uddelegeret kompetence til Kommissionen i en saadan grad, at denne kan omgaa alle de bestemmelser, Raadet har vedtaget inden for rammerne af interventionsordningen. I oevrigt viser det forhold, at Raadet selv har indfoert en vaegtbegraensning i artikel 6a i forordning nr. 805/68, som affattet ved forordning nr. 2066/92, at en saadan foranstaltning er et undtagelsestilfaelde, og at den ikke kan traeffes af Kommissionen.
14 Den franske og den irske regering har dernaest gjort gaeldende, at de af Kommissionen udstedte gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 6 under alle omstaendigheder skal respektere fortegnelsen over de i artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 805/68 naevnte varer, som kan goeres til genstand for interventionsopkoeb. I henhold til artikel 5, stk. 3, er det nemlig kun Raadet, der har kompetence til at aendre fortegnelsen. Kommissionen har imidlertid ved den anfaegtede forordning tilfoejet et yderligere kriterium ved at begraense vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes, og dermed aendret fortegnelsen.
15 Endelig har Kommissionen ifoelge den irske regering tillige handlet i strid med EOEF-traktatens artikel 155. Kommissionen har med indfoerelsen af den omtvistede betingelse overskredet sin kompetence og saaledes ikke opfyldt sin forpligtelse i henhold til bestemmelsens foerste led til at drage omsorg for en korrekt gennemfoerelse af de regler, Raadet har vedtaget paa omraadet. Kommissionen har heller ikke udoevet de befoejelser, som Raadet har tildelt den med henblik paa gennemfoerelsen af de af dette udfaerdigede forskrifter, hvilket strider mod traktatens artikel 155, fjerde led.
16 Denne argumentation kan ikke tiltraedes.
17 I henhold til artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 805/68, som aendret, skal Kommissionen efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure, som er beskrevet i forordningens artikel 27, traeffe de noedvendige foranstaltninger til gennemfoerelsen af den i artiklen omhandlede interventionsordning. Mens de fire foerste led i stk. 7 foreskriver saerlige handlinger, giver de to efterfoelgende led i generelle vendinger Kommissionen de befoejelser, som maatte vise sig noedvendige med henblik paa at naa de dér naevnte maal, der bl.a. er at "undgaa en nedadgaaende spiral for markedspriserne".
18 En regel om begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, kan ikke betragtes som en vaesentlig del af det omraade, som skal reguleres, saaledes at den skulle have vaeret udstedt af Raadet efter proceduren i EOEF-traktatens artikel 43 (jf. f.eks. dom af 17.12.1970, sag 25/70, Koester, Sml. 1970, s. 259, org. ref.: Rec. s. 1161, praemis 6). Selv om en saadan regel kan foere til en omlaegning af oksekoedproduktionen, sigter den nemlig mod at gennemfoere den af Raadet indfoerte interventionsordning paa passende vis med henblik paa at imoedegaa den strukturuligevaegt, der, som anfoert i foerste betragtning til forordning nr. 2066/92, findes mellem udbud og efterspoergsel paa faellesmarkedet for oksekoed.
19 Det er desuden foreneligt med de oevrige bestemmelser i forordning nr. 805/68, som aendret, at fortolke artikel 6, stk. 7, femte led, saaledes, at bestemmelsen bemyndiger Kommissionen til at vedtage en regel om begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention. Den omstaendighed, at Raadet i forordningens artikel 5 har fastsat fortegnelsen over de produkter, der som udgangspunkt kan goeres til genstand for interventionsforanstaltninger, er nemlig ikke til hinder for, at Kommissionen fra denne fortegnelse ° som i det foreliggende tilfaelde ° vaelger de produkter, som faktisk kan opkoebes til intervention. En saadan mulighed for at udelukke visse produkter i fortegnelsen fra opkoeb til intervention er i oevrigt udtrykkelig hjemlet i artikel 6, stk. 7, foerste led, i forordning nr. 805/68, som aendret.
20 Hvad angaar argumentet stoettet paa artikel 6a, stk. 2, i forordning nr. 805/68, bemaerkes, at bestemmelsen efter ordlyden ("Uanset artikel 5, stk. 2, ...") i modsaetning til den i naervaerende sag anfaegtede bestemmelse udgoer en undtagelse fra den ovennaevnte fortegnelse. Artikel 6a vedroerer nemlig nogle saerlige interventionsforanstaltninger for visse former for koed af tyre paa 150 til 200 kg slagtet vaegt, mens det i henhold til artikel 5, stk. 2, kun er "voksent kvaeg", der kan goeres til genstand for intervention. Man kan saaledes ikke paaberaabe sig artikel 6a til stoette for den opfattelse, at kun Raadet har kompetence til at udelukke slagtekroppe fra intervention paa grundlag af deres vaegt.
21 Hvis Kommissionen i henhold til artikel 6, stk. 7, femte led, i forordning nr. 805/68, som aendret, udelukkende var bemyndiget til at traeffe foranstaltninger, som allerede har hjemmel i andre bestemmelser, ville bemyndigelsen i oevrigt i det vaesentlige vaere uden effektiv virkning med henblik paa forfoelgelsen af maalsaetningen om at undgaa en nedadgaaende spiral for markedspriserne. Dette gaelder saa meget mere, som Kommissionen ° som det vil blive paavist i forbindelse med undersoegelsen af anbringendet stoettet paa proportionalitetsprincippet ° uden at goere sig skyldig i et aabenbart urigtigt skoen kunne antage, at der ikke fandtes nogen mindre bebyrdende foranstaltninger med henblik paa at undgaa en saadan nedadgaaende spiral for markedspriserne.
22 Endelig bemaerkes, at Raadet inden for den faelles landbrugspolitik kan se sig foranlediget til at tildele Kommissionen vide gennemfoerelsesbefoejelser, da Kommissionen er den eneste, der er i stand til stadigt og opmaerksomt at foelge udviklingen paa landbrugsmarkederne og til at handle med den hurtighed, situationen kraever (jf. bl.a. dom af 30.10.1975, sag 23/75, Rey Soda, Sml. s. 1279, praemis 11). Vide gennemfoerelsesbefoejelser er saa meget mere berettiget i det foreliggende tilfaelde, som de skal udoeves efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure, der goer det muligt for Raadet at forbeholde sig selv at gribe ind (Rey Soda-dommen, praemis 13).
23 Da Kommissionen lovligt kunne traeffe den omtvistede foranstaltning, har den heller ikke tilsidesat traktatens artikel 155.
24 Anbringendet om Kommissionens inkompetence og om en tilsidesaettelse af artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 805/68 kan herefter ikke tiltraedes.
Anbringendet om tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet
25 Den franske regering har for det foerste gjort gaeldende, at den omtvistede foranstaltning hviler paa flere aabenbart fejlagtige skoen.
26 En generel begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, forudsaetter saaledes ifoelge regeringen, at det er de tungere dyr, der belaster interventionsordningen, hvilket paa ingen maade er bevist. I modsaetning til, hvad Kommissionen har anfoert, kan producenter af dyr med mindre slagtekroppe nemlig ogsaa producere med henblik paa intervention. Kommissionen har i oevrigt ikke godtgjort, at en foroegelse af slagtekroppenes vaegt risikerer at udloese en nedadgaaende spiral for priserne, og at den omtvistede foranstaltning kan raade bod herpaa.
27 Den franske regering har tilfoejet, at den omhandlede foranstaltning ikke er egnet til at realisere maalsaetningerne for den reform af den faelles landbrugspolitik, der er foretaget ved forordning nr. 2066/92. Reformen giver sig nemlig i det vaesentlige udtryk i en nedsaettelse af interventionsprisen, som kompenseres af et vist antal praemier og, med henblik paa at undgaa en stigning i produktionen, af en tilskyndelse til ekstensiv produktion, der favoriserer opdraet af koedracer, hvis slagtekroppe er tungere end malkeracernes.
28 Endvidere har den franske og den irske regering gjort gaeldende, at den omtvistede forordning er i strid med proportionalitetsprincippet, idet der findes andre, mindre bebyrdende midler til at realisere maalsaetningen om at begraense den maksimale aarlige maengde opkoebt koed. Disse foranstaltninger kan bl.a. bestaa i anvendelse af nedsaettelseskoefficienter (artikel 11, stk. 3, i forordning nr. 859/89), i en nedsaettelse af interventionsopkoebspriserne, som fastsaettes af Kommissionen (artikel 6, stk. 7, tredje led, i forordning nr. 805/68, som aendret), eller i en udelukkelse af visse kvaliteter eller kategorier af slagtekroppe fra interventionsopkoebsordningen (artikel 6, stk. 7, foerste led, i forordning nr. 805/68, som aendret).
29 Endelig har den irske regering anfoert, at begraensningen til 340 kg af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, blot tolv maaneder efter at foranstaltningerne er blevet besluttet, vil medfoere, at 61% af det irske oksekoed vil blive afskaaret fra interventionsopkoeb, hvilket ligeledes udgoer en klar tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet.
30 Ifoelge Domstolens praksis (jf. f.eks. dom af 5.10.1994, forenede sager C-133/93, C-300/93 og C-362/93, Crispoltoni m.fl., Sml. I, s. 4863, praemis 41) indebaerer proportionalitetsprincippet, der hoerer til faellesskabsrettens almindelige grundsaetninger, at faellesskabsinstitutionernes retsakter ikke maa gaa videre end noedvendigt og passende for gennemfoerelsen af det lovligt tilsigtede formaal, hvorved det forudsaettes, at saafremt det er muligt at vaelge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vaelges, og byrderne maa herved ikke vaere uforholdsmaessige i forhold til de tilsigtede maal.
31 Det fremgaar ligeledes af Domstolens praksis (jf. f.eks. dom af 20.10.1977, sag 29/77, Roquette Frères, Sml. s. 1835, praemis 19 og 20), at Kommissionen og forvaltningskomitéen, naar der er tale om en vurdering af en kompliceret oekonomisk situation, har et vidt skoen. Ved kontrollen med, hvorvidt denne befoejelse udoeves retmaessigt, skal den nationale ret begraense sig til at undersoege, om afgoerelsen er aabenbart urigtig eller behaeftet med magtfordrejning, eller om myndigheden aabenbart har overskredet graenserne for sit skoen.
32 Det skal paa denne baggrund foerst undersoeges, om Kommissionens vurdering af situationen paa det omhandlede marked er aabenbart urigtig.
33 Som det fremgaar af anden betragtning til forordning nr. 685/93, finder Kommissionen, at overskudsproduktionen paa oksekoedsmarkedet for en stor dels vedkommende skyldes en foroegelse af slagtekroppenes vaegt, som de genetiske fremskridt har muliggjort. Da disse tungere slagtekroppe ofte ikke er efterspurgte paa markedet, bliver producenterne, som saaledes oplever en nedgang i priserne paa det frie marked, tilskyndet til at producere koed direkte med henblik paa intervention.
34 Som generaladvokaten har paavist i punkt 87-91 i forslaget til afgoerelse, kunne Kommissionen uden at goere sig skyldig i et aabenbart fejlagtigt skoen antage, at de tungere slagtekroppe er mindre efterspurgte paa markedet end de lettere slagtekroppe, og at en del af de tungere slagtekroppe produceres direkte med henblik paa intervention. Det samme gaelder Kommissionens bemaerkning om, at producenterne ofte bevidst udsaetter slagtningen i forventning om en stigning i markedspriserne eller med henblik paa at saelge koedet til interventionsorganerne. Endelig har Kommissionen ikke foretaget et aabenbart fejlagtigt skoen ved at antage, at producenterne, selv i forbindelse med ekstensiv opdraet som i Irland, hvor dyrenes vaekst er langsommere end ved intensiv opdraet, med henblik paa at afsaette koedet paa det frie marked enten kan slagte dyrene tidligere for at begraense deres vaegt eller opdraette racer, som hurtigere bliver slagtemodne.
35 Det skal dernaest undersoeges, om Kommissionen har valgt en foranstaltning, som ikke er aabenbart uhensigtsmaessig i forhold til de forfulgte maal.
36 Hvad angaar de med den omtvistede foranstaltning forfulgte maal, fremgaar det af betragtningerne til den omhandlede forordning, at foranstaltningen tilsigter at nedbringe overskudsproduktionen af oksekoed med henblik paa at begraense interventionsopkoebene i henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret. Som anfoert af Kommissionen under naervaerende sag, har den ogsaa med den omstridte foranstaltning forsoegt at give et signal til producenterne af tungere slagtekroppe med henblik paa at opnaa, at de slagter deres unge dyr tidligere og paa laengere sigt omlaegger deres opdraet i retning af lettere racer.
37 Den ved forordning nr. 685/93 indfoerte begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, forekommer ikke aabenbart uhensigtsmaessig i forhold til disse maalsaetninger.
38 Som det fremgaar af punkt 93-96 i generaladvokatens forslag til afgoerelse, er foranstaltningen nemlig egnet til at nedbringe den samlede maengde koed, der saelges til intervention, uden at den ° som haevdet af den irske regering ° medfoerer et fald i priserne paa oksekoed som foelge af, at slagtekroppe, der ikke laengere kan opkoebes til intervention, bringes paa markedet.
39 Den omtvistede foranstaltning er ligeledes egnet til at realisere maalsaetningen om en omlaegning af produktionen i retning af lettere slagtekroppe, som er mere efterspurgte paa markedet, og om at tilskynde producenterne til kun at opdraette tungere dyr, saafremt der findes en efterspoergsel herpaa paa markedet.
40 Endelig har Kommissionen heller ikke foretaget et aabenbart fejlagtigt skoen ved at antage, at den omtvistede foranstaltning er noedvendig med henblik paa at naa de ovennaevnte maal.
41 For det foerste er det i relation til den i artikel 11, stk. 3, i forordning nr. 859/89, senere i artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 2456/93, jf. ovenfor, hjemlede mulighed for at nedsaette de maengder, der gives tilslag for, ved hjaelp af en nedsaettelseskoefficient, ubestridt, at en anvendelse af denne foranstaltning har til foelge, at producenterne forinden foroeger de maengder, der tilbydes til intervention, saaledes at koefficienterne i 1992 kunne naa op i stoerrelsesordenen 90-95%. Kommissionen kan ganske vist forhoeje beloebet for den sikkerhed, producenterne i henhold til artikel 10 i forordning nr. 859/89, nu artikel 12 i forordning nr. 2456/93, skal stille, naar de indgiver deres bud. Som Det Forenede Kongerige med rette har fremfoert, rammer kravet om en stadig stoerre sikkerhedsstillelse med henblik paa at forhindre en forudgaaende foroegelse af de udbudte maengder imidlertid navnlig de smaa producenter, uden at der herved er tale om et tilstraekkeligt middel til at opnaa den i artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret, foreskrevne begraensning af interventionsopkoebene og samtidig undgaa en nedadgaaende spiral for markedspriserne.
42 For det andet kunne Kommissionen i relation til dens mulighed for gradvist at nedsaette priserne for interventionsopkoeb med henblik paa at goere det mindre attraktivt at saelge til intervention, uden at goere sig skyldig i et aabenbart fejlagtigt skoen antage, at en saadan foranstaltning ° i tilfaelde af massive tilfoersler til intervention ° noedvendigvis medfoerer et vaesentligt fald i markedspriserne paa oksekoed.
43 For det tredje skal det i relation til den i artikel 6, stk. 7, foerste led, i forordning nr. 805/68, som aendret, hjemlede mulighed for at udelukke visse kategorier og kvaliteter af oksekoed fra intervention blot bemaerkes, at det ikke er godtgjort, at virkningerne heraf aabenbart er mindre bebyrdende end virkningerne af anvendelsen af den anfaegtede foranstaltning.
44 Endvidere bemaerkes, at den omtvistede begraensning af vaegten af slagtekroppene hverken gaelder for de saakaldte sikkerhedsnetsinterventionsforanstaltninger, der er indfoert ved artikel 6, stk. 4, i forordning nr. 805/68, som aendret, eller for den ordning med stoette til privat oplagring, for hvilken de almindelige regler er fastsat ved Raadets forordning (EOEF) nr. 989/68 af 15. juli 1968 (EFT 1968 I, s. 254), hvorfor det i givet fald ved hjaelp af disse foranstaltninger vil vaere muligt at mindske de negative virkninger, anvendelsen af den anfaegtede forordning maatte have for de beroerte producenter.
45 Anbringendet om tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet kan herefter ikke tiltraedes.
Anbringendet om overtraedelse af forbuddet mod forskelsbehandling
46 Den franske regering har gjort gaeldende, at 68% af alle i Frankrig producerede oksekroppe vil blive ramt af begraensningen til 340 kg af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, mens andre medlemsstater beroeres i betydelig mindre grad. En saadan generel begraensning af vaegten af slagtekroppene er derfor diskriminerende i forhold til lande som Frankrig, hvor der produceres et stort antal tunge dyr af ammerace, og hvor en vaesentlig del af produktionen saaledes i realiteten udelukkes fra intervention i forhold til lande, hvor bestanden hovedsagelig bestaar af mindre tunge dyr af malkerace. En saadan forskelsbehandling er i oevrigt udtrykkelig forbudt i henhold til artikel 6, stk. 6, andet punktum, i forordning nr. 805/68, som affattet efter forordning nr. 2066/92, hvori det hedder: "Ved licitationerne skal der sikres lige adgang for alle interesserede".
47 Den irske regering har anfoert, at anvendelsen af den anfaegtede begraensning vil udelukke 61% af den irske oksekoedproduktion fra intervention.
48 Ifoelge den irske regering viser den omstaendighed, at Kommissionen i forbindelse med en aendring af forordning nr. 859/89 har taget hensyn til de vanskeligheder, andre medlemsstater som f.eks. Kongeriget Danmark er stoedt paa, endnu tydeligere den diskriminerende karakter af den behandling, Irland har faaet. Saaledes indeholder artikel 1 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3891/92 af 29. december 1992 (EFT L 391, s. 57), hvorved artikel 4 i forordning nr. 859/89 blev aendret saaledes, at koed fra ungtyre blev udelukket fra intervention, nogle overgangsforanstaltninger under hensyntagen til produktionen i de medlemsstater, hvor kategorien af ungtyre, som tidligere kunne opkoebes til intervention ° saaledes som det er tilfaeldet i Danmark ° udgoer over 60% af de samlede slagtninger af handyr i aaret forud for indfoerelsen af den omhandlede aendring. Kommissionen har derimod i det foreliggende tilfaelde ikke fastsat overgangsforanstaltninger til fordel for Irland, der goer det muligt for landet at klare vaegtbegraensningen, som vil udelukke ca. 148 000 tons oksekoed fra intervention, mens det i Danmarks tilfaelde kun var 25 000 tons oksekoed, der blev udelukket.
49 Ifoelge Domstolens faste praksis er forbuddet mod forskelsbehandling i EOEF-traktatens artikel 40, stk. 3, blot et konkret udtryk for faellesskabsrettens generelle ligebehandlingsprincip, hvorefter ensartede situationer ikke maa behandles forskelligt og forskellige situationer ikke behandles ens, medmindre en saadan behandling er objektivt begrundet (jf. f.eks. dom af 29.6.1995, sag C-56/94, SCAC, Sml. I, s. 1769, praemis 27).
50 Begraensningen af vaegten af de slagtekroppe, der kan goeres til genstand for interventionsopkoeb, forfoelger som naevnt en af maalsaetningerne for den faelles landbrugspolitik i henhold til EOEF-traktatens artikel 39, stk. 1, litra c), idet den tilsigter at sikre stabiliteten paa markedet for oksekoed. I forbindelse med forfoelgelsen af den paagaeldende maalsaetning skal alle producenterne i Faellesskabet, uanset i hvilken medlemsstat de er hjemmehoerende, solidarisk og ligeligt baere konsekvenserne af de beslutninger, som faellesskabsinstitutionerne skal traeffe inden for rammerne af deres kompetence for at imoedegaa risikoen for, at der paa markedet opstaar en uligevaegt mellem produktionen og afsaetningsmulighederne (jf. bl.a. dom af 20.9.1988, sag 203/86, Spanien mod Raadet, Sml. s. 4563, praemis 29, og dommen i sagen Crispoltoni m.fl., jf. ovenfor, praemis 52).
51 Argumentet om, at Kongeriget Danmark i et tilfaelde, som kan sidestilles med det i naervaerende sag omhandlede, har faaet en saerbehandling, kan heller ikke tiltraedes. I modsaetning til forordning nr. 3891/92, som tilsigter at udelukke en bestemt kvalitet af produkter fra fortegnelsen i artikel 5 i forordning nr. 805/68 fra interventionsordningen, udelukker forordning nr. 685/93 nemlig ikke nogen kategori af produkter fra interventionsopkoeb, idet den blot forpligter de beroerte producenter til at tilpasse vaegten af visse af produkterne. Under alle omstaendigheder foreskriver den anfaegtede forordning i lighed med forordning nr. 3891/92 nogle overgangsforanstaltninger, der, som anfoert i anden betragtning til forordningen, skal give de paagaeldende producenter mulighed for gradvis at tilpasse produktionen.
52 Hvad endelig angaar artikel 6, stk. 6, i forordning nr. 805/68, som aendret, der sikrer lige adgang for alle interesserede, naar en licitation er aabnet, bemaerkes, at denne bestemmelse ikke vedroerer den forudgaaende fastsaettelse af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention.
53 Anbringendet om overtraedelse af forbuddet mod forskelsbehandling kan herefter heller ikke tiltraedes.
Anbringendet om tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
54 Den irske regering har anfoert, at den omtvistede foranstaltning ligeledes er i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. De irske oksekoedproducenter havde nemlig en berettiget forventning om, at interventionsopkoebsordningen fortsat ville finde anvendelse paa tungere slagtekroppe, idet der ved forordning nr. 2066/92, som gennemfoerte gennemgribende aendringer af praemieordningerne inden for oksekoedssektoren, blev indfoert saerlige bestemmelser, der netop sigtede mod at tilskynde til opdraet af tungere racer.
55 Den irske regering har tilfoejet, at en saa dramatisk reform som den ved den anfaegtede forordning gennemfoerte, der af producenterne kan fortolkes saaledes, at det kraeves, at de producerer en anden type dyr, under alle omstaendigheder kun er lovlig, saafremt den indfoeres under hensyntagen til deres rettigheder, hvilket ikke er sket i de foreliggende tilfaelde.
56 Den irske regering har i denne forbindelse understreget, at sammensaetningen af den nationale bestand har aendret sig. Man har saaledes skiftet fra traditionelle racer til fastlandsracer med henblik paa i hoejere grad at tilgodese smag og behov hos kunder paa fastlandet. Nedgangen i antallet af malkekoeer som foelge af bl.a. indfoerelsen af nye faellesskabsafgifter paa maelk og fastsaettelsen af et loft for maelkeproduktionen inden for Faellesskabet er blevet ledsaget af en stigning i antallet af ammekoeer, der for stoerstedelens vedkommende parres med fastlandstyre, og hvoraf en fjerdedel selv stammer fra krydsninger med saadanne tyre. Overgangen fra tidligt udviklede dyr til dyr af fastlandstype og den heraf foelgende forbedring af produktiviteten og af kvaliteten bliver noedvendigvis ledsaget af en foroegelse af slagtekroppenes gennemsnitsvaegt.
57 Den irske regerings argumentation kan ikke tiltraedes.
58 Indledningsvis bemaerkes, at der, som generaladvokaten med rette har anfoert i punkt 133 og 138 i forslaget til afgoerelse, ikke er nogen faellesskabsbestemmelser paa omraaderne for oksekoed og maelkeproduktion, der kan fortolkes saaledes, at Kommissionen har tilskyndet oksekoedproducenterne til at producere maengder, der overstiger efterspoergslen paa det fri marked, idet hovedformaalet med de omhandlede regler netop er at fjerne den betydelige uligevaegt mellem udbud og efterspoergsel paa de omhandlede markeder.
59 Det bemaerkes dernaest, at selv om princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er et af Faellesskabets grundlaeggende principper, kan de erhvervsdrivende dog ikke have nogen berettigede forventninger om opretholdelse af en bestaaende situation, som Faellesskabets institutioner kan aendre ved beslutninger truffet inden for rammerne af deres skoen paa et omraade som de faelles markedsordninger, hvis formaal netop kraever en konstant tilpasning efter aendringer i den oekonomiske situation (jf. f.eks. dommen i sagen Crispoltoni m.fl., jf. ovenfor, praemis 57). Det foelger heraf, at de erhvervsdrivende ikke kan paaberaabe sig en velerhvervet ret til bevarelse af en fordel, som for disse virksomheder er resultatet af indfoerelsen af den faelles markedsordning, og som de har haft fordel af paa et givet tidspunkt (samme dom, praemis 58).
60 I det foreliggende tilfaelde kan oksekoedproducenterne saaledes ikke paaberaabe sig en berettiget forventning om bevarelse af interventionsopkoebsordningen.
61 Dette gaelder saa meget mere, som der ved den omtvistede forordning ° som det fremgaar af anden betragtning ° foretages en gradvis begraensning af vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, bl.a. for at give producenterne mulighed for gradvis at tilpasse produktionen.
62 Anbringendet om tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse den berettigede forventning kan herefter ikke tiltraedes.
Anbringendet om kraenkelse af ejendomsretten
63 Den irske regering har anfoert, at den omtvistede forordning indebaerer en kraenkelse af ejendomsretten, for saa vidt som de oksekoedproducenter, der er beroert af den omhandlede begraensning, fratages udbyttet af deres arbejde.
64 Det skal hertil blot bemaerkes, at den anfaegtede foranstaltning ikke indebaerer nogen begraensninger af udnyttelsen af ejendomsretten, som er sikret i Faellesskabets retsorden. Den medfoerer nemlig alene, at de beroerte producenter ikke laengere kan regne med interventionsopkoebene med henblik paa afsaetningen af koedet fra de slagtekroppe, der er omfattet af forordning nr. 685/93, og som ikke har kunnet saelges paa det frie marked, men foranstaltningen forhindrer paa ingen maade producenterne i frit at raade over deres produkter.
65 Anbringendet om kraenkelse af ejendomsretten kan herefter ikke tiltraedes.
Anbringendet om magtfordrejning
66 Den irske regering har endvidere gjort gaeldende, at Kommissionen har misbrugt de befoejelser, der er tillagt den ved artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 805/68, som aendret.
67 Ifoelge Domstolens praksis (jf. f.eks. dom af 13.7.1995, sag C-156/93, Parlamentet mod Kommissionen, Sml. I, s. 2019, praemis 31) defineres magtfordrejning som en faellesskabsinstitutions udstedelse af en retsakt, hvorom det maa antages, at den er truffet udelukkende eller dog i det mindste overvejende for at forfoelge andre maal end dem, der er angivet, eller for at omgaa en fremgangsmaade, der saerligt er fastsat ved traktaten, for at imoedegaa konkret foreliggende vanskeligheder.
68 Hvad angaar identiteten mellem det forfulgte og det angivne maal, bemaerkes, at den irske regering intet har fremfoert, der kan godtgoere, at Kommissionen har forfulgt andre maal end de angivne.
69 Med hensyn til kravet om, at maalet ikke maa vaere at omgaa en saerlig fastsat fremgangsmaade, bemaerkes, at det fremgaar af praemis 17-22 i naervaerende dom, at Kommissionen lovligt kunne vedtage den omtvistede forordning efter den saakaldte forvaltningskomitéprocedure, som er hjemlet i artikel 27 i forordning nr. 805/68, og som der henvises til i denne forordnings artikel 6, stk. 7.
70 Anbringendet om magtfordrejning kan herefter ikke tiltraedes.
Anbringendet om tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter
71 Den irske regering har anfoert, at den omtvistede forordning ikke er tilstraekkeligt begrundet. For det foerste er den omtvistede foranstaltning ° i modsaetning til det i foerste betragtning anfoerte ° ikke noedvendig med henblik paa at goere det muligt for Kommissionen at holde salgene til interventionen under de af Raadet fastsatte lofter. Det er endvidere ikke korrekt, naar det i anden betragtning anfoeres, at overskudsproduktionen af oksekoed for en stor dels vedkommende skyldes en foroegelse af slagtekroppenes vaegt som foelge af de genetiske fremskridt, at den offentlige intervention tilskynder til produktion af tungere slagtekroppe, at de tungere slagtekroppe ikke er efterspurgte paa markedet, og at den paagaeldende produktion sker med henblik paa offentlig intervention. Ifoelge den irske regering foretages den omstridte begraensning ° ligeledes i strid med det i anden betragtning anfoerte ° ikke tilstraekkelig gradvist, ligesom den ikke tager hensyn til producenternes berettigede forventning og ikke giver dem mulighed for gradvis at tilpasse produktionen.
72 Det fremgaar af fast retspraksis (jf. f.eks. dom af 9.11.1995, sag C-466/93, Atlanta, endnu ikke trykt i Samling af Afgoerelser, praemis 16), at den begrundelse, der kraeves efter EOEF-traktatens artikel 190, skal tilpasses den paagaeldende retsakts karakter. Det skal klart og utvetydigt fremgaa af begrundelsen, hvilke betragtninger den institution, som har udstedt retsakten, har lagt til grund, saaledes at de beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol.
73 Hvad angaar forordning nr. 685/93, maa det konstateres, at det klart fremgaar af betragtningerne, hvilke grunde Kommissionen har haft til at traeffe den omtvistede foranstaltning.
74 Det fastslaas saaledes i foerste betragtning, at oksekoedssektoren fortsat er praeget af en betydelig uligevaegt mellem udbud og efterspoergsel, hvilket medfoerer massive tilfoersler til offentlig intervention. En gradvis begraensning af de opkoeb, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 805/68, som aendret, vil derfor kun kunne opnaas ved licitationsproceduren, hvis der anvendes stoerre og stoerre nedsaettelseskoefficienter for buddene eller foretages en progressiv nedsaettelse af opkoebspriserne. Ifoelge Kommissionen indebaerer en saadan udvikling en fare for en stadig nedgang i markedspriserne, som vil vaere til skade for oksekoedproducenterne.
75 I anden betragtning hedder det, at erfaringen fra de seneste aar viser, at overskudsproduktionen for en stor dels vedkommende skyldes en foroegelse af slagtekroppenes vaegt, som de genetiske fremskridt har muliggjort. Ofte er disse tungere slagtekroppe ikke efterspurgte paa markedet, hvilket tilskynder til en produktion med henblik paa offentlig intervention. Kommissionen finder, at det derfor vil vaere hensigtsmaessigt at begraense vaegten af de slagtekroppe, der kan opkoebes til intervention, idet en saadan begraensning boer foretages gradvist for at tage hensyn til producenternes berettigede forventning og for at give dem mulighed for gradvis at tilpasse produktionen.
76 Hvad angaar argumenterne om, at betragtningerne indeholder fejlagtige skoen, skal det blot bemaerkes, at saadanne spoergsmaal i henhold til retspraksis ikke henhoerer under anbringendet om tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter, men angaar retsaktens materielle indhold (jf. i denne retning dom af 14.7.1972, sag 49/69, BASF mod Kommissionen, Sml. s. 217, org. ref.: Rec. s. 713, praemis 14), og at de er blevet behandlet i forbindelse med anbringenderne om tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
77 Anbringendet om tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter kan herefter heller ikke tiltraedes.
78 Da ingen af de anbringender, den franske og den irske regering har fremfoert, kan tiltraedes, boer Kommissionen i det hele frifindes i de to sager.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
79 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Kommissionen har nedlagt en saadan paastand, og Den Franske Republik og Irland har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler. Det Forenede Kongerige, der er indtraadt i sagerne, baerer sine egne omkostninger, jf. artikel 69, stk. 4, foerste afsnit.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Kommissionen frifindes.
2) Den Franske Republik og Irland betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler.
3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland baerer sine egne omkostninger.