CELEX: 61985CJ0092
Tjenestemænd
udnævnelse, indplacering i lønklasse

Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 5. april 1985, har M. Hamai, tjenestemand i lønklasse IA 7 ved Domstolens tolketjeneste, anlagt sag med påstand om annullation af en beslutning, Domstolens administrative klageudvalg har truffet den 13. december 1984 om at afvise hans klage med krav om indplacering i lønklasse IA 6 med en anciennitetsforbedring i denne lønklasse.
Sagsøgeren har anført, at han var tolk ved Kommissionen fra 1973 til 1977 og forlod denne institution i lønklasse IA 7, løntrin 2, hvorefter han var beskæftiget som freelancetolk for De europæiske Fællesskabers institutioner og for andre arbejdsgivere indtil 1980, fra hvilket tidspunkt han har arbejdet som freelancetolk ved Domstolen. Den 20. januar 1982 tiltrådte han et tilbud herfra om kontrakt som midlertidigt ansat af bestemt varighed i lønklasse IA 7, løntrin 3, idet han dog anmodede om indplacering i lønklasse IA 6. Den 15. oktober 1983 anmodede han i en skrivelse til Domstolens justitssekretær om indplacering i lønklasse IA 6 med henvisning til, at en stilling i denne lønklasse var blevet ledig, efter at en kollega i den nederlandske tolkekabine udtrådte af tjenesten. Skrivelsen blev ikke besvaret.
Den 17. november 1983 blev der opslået en meddelelse nr. CJ 117/82 vedrørende en ledig stilling som fransksproget tolk, hvorefter »ansættelse ville ske i lønklasse IA 7, undtagen i tilfælde af overførsel af en tjenestemand i lønklasse IA 6«. Sagsøgeren ansøgte om denne stilling, men den 9. januar 1984 blev den pågældende meddelelse erstattet af en ny meddelelse nr. CJ 117/82 a, der anførte, at ansættelse ville ske i lønklasse LA 7/LA 6. Efter opslag den 19. januar 1984 af en meddelelse nr. CJ 117/82 om en for institutionen intern udvælgelsesprøve på grundlag af prøver og kvalifikationsbeviser med henblik på besættelse af en stilling som fransksproget tolk, hvorefter ansættelse også skulle ske i LA 7/LA 6, blev sagsøgeren, der var eneste ansøger, og som bestod udvælgelsesprøven, ved skrivelse af 24. maj 1984 fra Domstolens justitssekretær underrettet om, at han den 16. maj 1984 var udnævnt som tjenestemand på prøve i lønklasse LA 7, løntrin 4 fra den 1. juni 1984.
Sagsøgeren har anført, at han efter den 21. juni 1984 at have forelagt ansættelsesmyndigheden en ansøgning om ændret indplacering, den 9. august 1984 i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 2, indgav klage af samme indhold, som han uddybede i en skrivelse af 21. november 1984. Den 13. december 1984 traf det i klagesager kompetente udvalg, som Domstolen har nedsat med beføjelse som ansættelsesmyndighed for sådanne sager, beslutning om afvisning af klagen, hvilket meddeltes sagsøgeren den 8. januar 1985, hvorefter nærværende sag blev anlagt.
Formaliteten
Sagsøgte har påstået søgsmålet afvist, idet det anfægter beslutningen af 13. december 1984, der er truffet af Domstolens administrative klageudvalg, og som blot er en bekræftelse af beslutningen om sagsøgerens udnævnelse og indplacering i lønklasse LA 7, der blev truffet af ansættelsesmyndigheden den 16. maj 1984. Den anfægtede beslutning udgør således ikke en akt, der indeholder et klagepunkt, som omhandlet i artikel 91 i vedtægten.
Sagsøgeren har gjort gældende, at han med sit søgsmål reelt anfægter lovligheden af ansættelsesmyndighedens beslutning af 16. maj 1984. Sagsøgeren har forklaret, at når søgsmålet formelt er rettet imod klageudvalgets beslutning af 13. december 1984, beror dette på, at sidstnævnte beslutning, til forskel fra beslutningen af 16. maj 1984, der er uklar, indeholder en begrundelse, der gør det muligt nøje at bedømme dens rækkevidde, således at det alene er denne, der i overensstemmelse med Domstolens dom af 14. juli 1981 (Mascetti,
145/80, Sml. s. 1975
), formelt kan være genstand for et søgsmål. Sagsøgeren har yderligere forklaret, at han først anså beslutningen af 13. december 1984 alene som en udtalelse vedrørende hans klage, der ville blive fulgt op af en beslutning fra ansættelsesmyndigheden, og at han efterfølgende, da en sådan beslutning ikke fremkom, fandt, at beslutningen af 13. december 1984 var mere end en blot bekræftelse, når henses til beslutningens ordlyd og begrundelse og det besluttende organs betegnelse og sammensætning.
Det bemærkes, at selv om søgsmålet formelt anfægter den beslutning, der blev truffet af Domstolens administrative klageudvalg den 13. december 1984, og hvorved sagsøgerens klage afvistes, fremgår det af de anbringender og argumenter, der fremføres i stævningen, at søgsmålet faktisk angår beslutningen af 16. maj 1984, der var anledningen til klagen, nemlig den beslutning, hvorved sagsøgeren udnævntes som tolk i lønklasse LA 7 fra den 1. juni 1984. Som følge heraf kan søgsmålet antages til realitetsbehandling.
Realiteten
Tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve og krænkelse af grundsætningerne om den berettigede forventning og om god forvaltning
Sagsøgeren har først gjort gældende, at administrationen ved at udnævne ham i lønklasse LA 7 har handlet under tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve. Sagsøgeren har anført, at ansættelsesmyndigheden efter den ved meddelelse om ledig stilling nr. CJ 117/82 a skete ændring forbeholdt sig muligheden af at udnævne ham i lønklasse LA 6, og at denne mulighed blev en forpligtelse i og med, at han havde de kvalifikationer og den faglige erfaring, der var nødvendige for udnævnelse i denne lønklasse. Sagsøgeren har herudover gjort gældende, at hans udnævnelse i lønklasse LA 7 krænker grundsætningen om beskyttelsen af den berettigede forventning. Sagsøgeren finder nemlig, at han var berettiget til at nære forventning om en ansættelse i lønklasse LA 6, dels på grund af, at visse af hans kolleger med samme eller undertiden mindre kvalifikationer og faglig erfaring i 1981 var blevet udnævnt i denne lønklasse, dels på grund af, at hans skrivelse af 15. oktober 1983 til justitssekretæren, hvori han anmodede om indplacering i LA 6, forblev ubesvaret, og dels på grund af de forsikringer tolketjenestens chef gav ham, og endelig dels på grund af, at administrationen undlod at afkræfte hans forhåbninger. Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at administrationen har handlet i strid med grundsætningen om god forvaltning i det omfang, den ikke oplyste, at den agtede at følge en ny praksis, hvorefter der kun ville ske udnævnelser i laveste lønklasse, og i det omfang, sagsøgerens tilfælde ikke egnede sig til en ændring af praksis, når henses til hans faglige kvalifikationer i sammenligning med kolleger, der tidligere havde opnået indplacering i lønklasse LA 6.
Sagsøgte har gjort gældende, at den ændring, der indførtes i den anden meddelelse om udvælgelsesprøve, for ansættelsesmyndigheden alene medførte en mulighed for at udnævne i lønklasse LA 6, men ikke nogen forpligtelse hertil. Sagsøgeren kunne heller ikke efter sagsøgtes opfattelse med rimelighed nære forhåbninger om udnævnelse i lønklasse LA 6, da de forsikringer, tjenestens chef måtte have givet ham, ikke er bindende for ansættelsesmyndigheden, da den manglende besvarelse af hans skrivelse af 15. oktober 1983 til justitssekretæren ikke kan udlægges som støttende hans krav, og da udnævnelserne i 1981 af sagsøgerens kolleger i lønklasse LA 6 ikke kunne berettige ham til at tro, at han havde krav på udnævnelse i LA 6, idet disse udnævnelser skete under andre omstændigheder, kendetegnet ved, at tolketjenesten da var under opbygning. Endelig har sagsøgte gjort gældende, at man ikke kan foreholde den en ændring af praksis vedrørende indplaceringen i lønklasse ved senere udnævnelser, når den pågældende nye praksis er i overensstemmelse med bestemmelserne i vedtægtens artikel 31.
Det bemærkes, at ændringen i den anden meddelelse om ledig stilling, som blev gentaget i meddelelsen om udvælgelsesprøven, for så vidt angår den lønklasse, hvori udnævnelse ville ske, ikke for ansættelsesmyndigheden medførte nogen pligt til at udnævne sagsøgeren i lønklasse LA 6. Hertil kommer, at ingen af de omstændigheder, sagsøgeren har anført til støtte for den forventning, han mener med rette at have haft til en udnævnelse i lønklasse LA 6, kan medføre, at der kan anses at foreligge en tilsidesættelse af grundsætningen om beskyttelse af den berettigede forventning eller af grundsætningen om god forvaltning. Sagsøgerens anbringender vedrørende de førnævnte punkter må derfor forkastes.
Krænkelse af grundsætningen om ligebehandling
Sagsøgeren har gjort gældende, at visse af hans tolkekolleger blev udnævnt til tjenestemænd på prøve i november 1981 og fastansat i august 1982 i lønklasse LA 6, selv om deres kvalifikationer og faglige erfaringer højst var de samme eller undertiden mindre end sagsøgerens. Sagsøgeren har henvist til udtalelsen vedrørende ham ved prøvetidens udløb, hvorefter hans kundskaber og faglige erfaring samt kvaliteten af hans arbejde lå over dem, der svarede til den pågældende lønklasse, samt til, at klageudvalget har anerkendt, at hans faglige erfaring og evner svarede til de kollegers, der var indplaceret i en højere lønklasse. Han har anført, at han efter grundsætningen om ligebehandling burde have været udnævnt i lønklasse LA 6, idet en stilling i denne lønklasse var ledig i tolketjenesten.
Sagsøgte har ikke bestridt, at sagsøgerens kvalifikationer mindst svarede til hans kollegers. Sagsøgte har imidlertid gjort gældende, at i 1981 var en praksis med udnævnelse i lønklasse LA 6 nødvendig på grund af, at tolketjenesten netop var blevet oprettet, og på grund af, at disse udnævnelser skete med henblik på dennes opbygning, hvilket ikke længere var tilfældet ved sagsøgerens udnævnelse.
Dette anbringende må forkastes. Af sagen fremgår det, at på tidspunktet for den omhandlede udvælgelsesprøve var det kun enkelte af de stillinger, der var oprettet med henblik på tolketjenesten, der var besat, hvorfor det ikke kan antages, at tjenesten på det tidspunkt ikke længere var i opbygningsfasen. I øvrigt fremgår det ikke, at sagsøgte da anså denne fase for overstået, og at den som følge heraf havde besluttet at ændre sin praksis med udnævnelser i lønklasse IA 6. Tværtimod fremgår det, at det var ansættelsesmyndighedens hensigt fortsat at følge denne praksis, såfremt der var kvalificerede ansøgere, hvilket følger af den omstændighed, at meddelelse nr. CJ 117/82 om ledig stilling blev erstattet af meddelelse nr. CJ 117/82 a, netop med det formål, blandt andet, udtrykkeligt at give hjemmel til at foretage den pågældende ansættelse i lønklasse IA 6, hvilket også blev anført i den efterfølgende meddelelse om udvælgelsesprøve. Endvidere bemærkes, at sagsøgeren indgik i den stab, der siden 1980 havde forestået tolkningen, selv om han ikke havde kunnet deltage i udvælgelsesprøverne i 1981 med henblik på tjenestemandsansættelse.
Under disse omstændigheder burde den skønsmæssige beføjelse, som ansættelsesmyndigheden besad efter vedtægtens artikel 31, stk. 2, med hensyn til lønklassen, i hvilken de beståede ansøgere i den udvælgelsesprøve, sagsøgeren deltog i, kunne udnævnes, faktisk være udnyttet under iagttagelse af grundsætningen om ligebehandling, der er knæsat i tjenestemandsvedtægtens artikel 5 og i Domstolens praksis.
I overensstemmelse med det af sagsøgeren hævdede, der ikke er bestridt af sagsøgte, fremgår det af sagen, at sagsøgerens kollegaer, der i 1981 udnævntes i lønklasse IA 6, havde kvalifikationer og faglige erfaringer der højst svarede til sagsøgerens. Sagsøgte burde følgelig have foretaget sagsøgerens udnævnelse i samme lønklasse IA 6 som de tidligere udnævnte kolleger.
Af det anførte følger, at der må gives sagsøgeren medhold i dette anbringende, og at beslutningen af 16. maj 1984 bør annulleres, for så vidt sagsøgeren ikke herved udnævnes i lønklasse LA 6.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger, såfremt der er nedlagt påstand herom.
Da sagsøgte har tabt sagen, tilpligtes denne at betale sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (fjerde afdeling)

1)
Den af ansættelsesmyndigheden ved Domstolen trufne beslutning af 16. maj 1984 annulleres, for så vidt sagsøgeren ikke herved udnævnes i lønklasse LA6.

2)
Sagsøgte betaler sagens omkostninger.

Kakouris
Koopmans
Rodríguez Iglesias
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 23. oktober 1986.
P. Heim
Justitssekretær
C. Kakouris
Formand for fjerde afdeling
(
*1
) – Processprog: Fransk.