CELEX: 61994TJ0163
Antidumpingtold på kuglelejer
fornyet undersøgelse
forordning om ændring af en endelig antidumpingtold
fastlæggelse af skaden

Dommens præmisser
De relevante retsforskrifter og sagens baggrund
1 Der er i naervaerende sager nedlagt paastand om annullation af Raadets forordning (EOEF) nr. 2849/92 af 28. september 1992 om aendring af den ved forordning (EOEF) nr. 1739/85 indfoerte endelige antidumpingtold paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm med oprindelse i Japan (EFT L 286, s. 2, som berigtiget i EFT 1993 L 72, s. 36, herefter benaevnt "forordning nr. 2849/92" eller "den anfaegtede forordning"). Forordningen blev udstedt paa grundlag af Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (EFT L 209, s. 1, herefter benaevnt "forordning nr. 2423/88" eller "grundforordningen").
2 Ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1739/85 af 24. juni 1985 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af visse kuglelejer og koniske rullelejer med oprindelse i Japan (EFT L 167, s. 3, herefter benaevnt "forordning nr. 1739/85"), som blev aendret ved den anfaegtede forordning, var der blevet indfoert en endelig antidumpingtold paa mellem 1,2 og 21,7% paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm med oprindelse i Japan. Kuglelejer fremstillet af NTN Corporation (herefter benaevnt "NTN") og af Koyo Seiko Co. Ltd (herefter benaevnt "Koyo Seiko") blev herved ramt af en endelig antidumpingtold paa henholdsvis 3,2 og 5,5%.
3 I henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 2423/88 finder der en fornyet undersoegelse vedroerende en antidumpingtold sted, bl.a. "saafremt en af de beroerte parter anmoder herom og fremlaegger beviser for en aendring i omstaendighederne, der er tilstraekkelige til at begrunde noedvendigheden af en saadan fornyet undersoegelse, dog under forudsaetning af, at der er forloebet mindst et aar, efter at undersoegelsen er indstillet". Artikel 14, stk. 2, indeholder bestemmelse om, at er en fornyet undersoegelse paakraevet, genoptages undersoegelsen, saafremt omstaendighederne kraever det.
4 I henhold til artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 2423/88 "bortfalder [antidumpingtold] efter en frist paa fem aar fra den dato, paa hvilken den paagaeldende foranstaltning traadte i kraft". Er en fornyet undersoegelse vedroerende en foranstaltning i henhold til artikel 14 i gang ved udloebet af den paagaeldende femaarsperiode, gaelder det dog efter artikel 15, stk. 4, at "foranstaltningen [forbliver] i kraft, indtil resultatet af den fornyede undersoegelse foreligger. En meddelelse herom offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende inden udloebet af den paagaeldende femaarsperiode".
5 Den 27. december 1988 fremsatte Federation of European Bearing Manufacturers' Associations (herefter benaevnt "FEBMA") en anmodning om en fornyet undersoegelse vedroerende den ved forordning nr. 1739/85 indfoerte antidumpingtold. Kommissionen skoennede, at anmodningen indeholdt tilstraekkelig dokumentation til, at det maatte anses for begrundet at ivaerksaette en fornyet undersoegelse, hvorefter den ivaerksatte en undersoegelse paa grundlag af artikel 14 i forordning nr. 2423/88. Ved en meddelelse, der blev offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende den 30. maj 1989 (C 133, s. 3), blev de beroerte parter informeret om, at der var blevet ivaerksat en fornyet undersoegelse.
6 Under forloebet af den fornyede undersoegelse udloeb den femaarsperiode, i hvilken antidumpingtolden i henhold til artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 2423/88 skulle vaere gaeldende. Kommissionen offentliggjorde paa denne baggrund den 31. maj 1990 en meddelelse (EFT C 132, s. 5) om, at de bestaaende foranstaltninger i medfoer af artikel 15, stk. 4, i forordning nr. 2423/88 ville forblive i kraft, indtil resultatet af den fornyede undersoegelse forelaa.
7 Efter ivaerksaettelsen af den fornyede undersoegelse besvarede sagsoegerne de spoergeskemaer, som faellesskabsinstitutionerne havde tilsendt dem. De oplysninger, der blev anmodet om, vedroerte perioden 1. april 1988 ° 31. marts 1989 (herefter benaevnt "undersoegelsesperioden" eller "referenceperioden").
8 Koyo Seiko har gjort gaeldende, at Kommissionen den 15. februar 1991 gav Det Raadgivende Antidumpingudvalg, jf. artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 2423/88, meddelelse om, at den agtede at afslutte den fornyede undersoegelse og at lade antidumpingtolden bortfalde. Ifoelge Koyo Seiko naegtede udvalget i maj 1991 at tilslutte sig Kommissionens forslag.
9 Ved skrivelser af henholdsvis 5. december 1991 til Koyo Seiko og 11. december 1991 til NTN fremsendte Kommissionen bl.a. til sagsoegerne to oversigter over markedet i Faellesskabet for de paagaeldende produkter. Oversigterne, hvis indhold ingen af parterne i sagen har anfaegtet, gengives nedenfor, bortset fra oplysningerne vedroerende 1987.
Kuglelejer > 30 mm ° Det samlede marked i EF
Ikke medregnet japansk produktion i EF
Afsaetning i mio. ECU
19861988Ref. periode (*)Udv. 1986-ref. Afsaetning:
EF-producen-
ter i EF
819,7
903,0
922,4
+ 12,5% Import fra
Japan til EF
65,1
68,4
70,5
+ 8,3% Import fra:
USA
45,3
39,4
39,9
- 11,9% Andre lande 160,8 155,8 163,6 + 1,7% SAMLET
MARKED
1 090,9
1 166,6
1 196,4
+ 9,7% Markedsandel:
EF-producenter
75,1%
77,4%
77,1%
+ 2,7% Import fra
Japan
6,0%
5,9%
5,9%
- 1,7% USA 4,1% 3,4% 3,3% - 19,5% Andre lande 14,8% 13,3% 13,7% - 7,4%
Kuglelejer > 30 mm ° Det samlede marked i EF
Mio. enheder
19861988Ref. periodeUdv. 1986-ref. Afsaetning:
EF-producenter (*)
i EF
265,8
300,2
305,2
+ 14,8% Import fra Japan
til EF
33,5
34,0
34,4
+ 2,7% Import fra:
Andre lande *
124,9
121,4
125,1
+ 0,2% SAMLET
MARKED
424,2
455,6
464,7
+ 9,5% Markedsandel:
EF-producenter
62,7%
65,9%
65,7%
+ 4,8% Japanske pro-
ducenter
7,9%
7,5%
7,4%
- 6,3% Import fra:
Andre lande
29,4%
26,6%
26,9%
- 8,5%
10 Den 28. september 1992 udstedte Raadet forordning nr. 2849/92. Artikel 1 i denne forordning, der traadte i kraft den 2. oktober 1992, bestemmer:
"For de varer, der er defineret nedenfor, aendres den ved artikel 1 i forordning (EOEF) nr. 1739/85 indfoerte endelige antidumpingtold saaledes:
1) Der indfoeres en endelig antidumpingtold paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm, henhoerende under KN-kode 8482 10 90 og med oprindelse i Japan.
2) Antidumpingtolden udtrykt i procent af nettoprisen for varen, frit Faellesskabets graense, ufortoldet, fastsaettes til 13,7% (Taric-tillaegskode: 8677), idet tolden for varer, der fremstilles af nedenstaaende selskaber, dog fastsaettes saaledes:
...
° NTN Corporation, Osaka 11,6%
...
3) Der laegges ikke antidumpingtold paa kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm, som fremstilles af:
... [angivelse af de omfattede selskaber].
4) Priserne frit Faellesskabets graense anses som nettopriser, hvis betaling ifoelge salgsbetingelserne skal finde sted senest 180 dage efter afsendelsen.
De forhoejes eller nedsaettes med 1% for hver maaned, betalingsfristen henholdsvis forlaenges eller afkortes.
5) De gaeldende bestemmelser for told finder anvendelse."
11 Den 13. september 1993 udstedte Raadet forordning (EOEF) nr. 2554/93, hvorved artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 2849/92 blev ophaevet (EFT L 235, s. 7, herefter benaevnt "forordning nr. 2554/93").
Retsforhandlinger
12 Ved staevninger registreret paa Domstolens Justitskontor henholdsvis den 20. december 1992 og den 13. januar 1993 anlagde NTN og Koyo Seiko herefter naervaerende sager.
13 Ved processkrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 29. april 1993 fremsatte FEBMA begaering om at maatte intervenere til stoette for sagsoegtes paastande i sagen NTN mod Raadet. Ved kendelse afsagt af Domstolens praesident den 15. september 1993 blev denne interventionsbegaering taget til foelge.
14 Ved processkrifter indleveret til Domstolens Justitskontor henholdsvis den 18. og den 24. maj 1993 fremsatte Kommissionen og FEBMA begaering om at maatte intervenere til stoette for sagsoegtes paastande i sagen Koyo Seiko mod Raadet. Ved kendelser afsagt af Domstolens praesident henholdsvis den 16. juni 1993 og den 15. september 1993 blev Kommissionens og FEBMA' s interventionsbegaeringer taget til foelge.
15 Ved saerskilt processkrift af 28. juli 1993 fremsatte Koyo Seiko begaering om, at Domstolen tilpligtede Raadet at fremlaegge det forslag, som Kommissionen den 15. februar 1991 tilstillede medlemmerne af Det Raadgivende Antidumpingudvalg, tillige med alle andre dokumenter eller skrivelser, som Kommissionen senere maatte have tilstillet udvalgets medlemmer, og som har sammenhaeng med dette forslag. Raadet afgav indlaeg om denne begaering den 20. august 1993.
16 Ved kendelser afsagt den 18. april 1994 har Domstolen henvist sagerne til Retten, jf. artikel 4 i Raadets afgoerelse 93/350/Euratom, EKSF, EOEF af 8. juni 1993 om aendring af afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (EFT L 144, s. 21) og Raadets afgoerelse 94/149/EKSF, EF af 7. marts 1994 (EFT L 66, s. 29).
17 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Tredje Udvidede Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse.
18 Parterne har afgivet mundtlige indlaeg og besvaret mundtlige spoergsmaal fra Retten i offentlige retsmoeder, der fandt sted den 19. oktober 1994.
19 Ved kendelse afsagt den 21. marts 1995 har formanden for Rettens Tredje Udvidede Afdeling truffet bestemmelse om en forening af sagerne T-163/94 og T-165/94 med henblik paa domsafsigelsen.
Parternes paastande
Sag T-163/94
20 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
° Annullation af artikel 1 i forordning nr. 2849/92, for saa vidt der herved paalaegges sagsoegeren antidumpingtold.
° Raadet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
21 Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande:
° Frifindelse.
° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
22 Intervenienten har nedlagt foelgende paastande:
° Frifindelse.
° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder intervenientens.
Sag T-165/94
23 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
° Annullation af forordning nr. 2849/92, for saa vidt denne beroerer sagsoegeren.
° Raadet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
24 Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande:
° Frifindelse.
° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
25 I sag T-165/94 har intervenienterne ikke indgivet interventionsindlaeg.
Realiteten
26 Sagsoegeren i sag T-163/94, NTN, har fremsat fire anbringender til stoette for sine paastande. Ved det foerste anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at den anfaegtede forordning er blevet udstedt under tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 7, stk. 9, litra a), idet den ikke indeholder nogen tilstraekkelig begrundelse for at fravige den i den naevnte bestemmelse fastsatte saedvanlige frist paa et aar. Ved det andet anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at den anfaegtede forordning er retsstridig derved, at Raadet ikke har godtgjort, at industrien i Faellesskabet er blevet paafoert en skade, idet Raadet heller ikke har foretaget en korrekt bedoemmelse med hensyn til de mulige virkninger af bortfaldet af de bestaaende foranstaltninger. Ved det tredje anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er begaaet magtfordrejning. Sagsoegeren anfoerer herved, at saafremt proceduren var blevet afsluttet inden for den i grundforordningens artikel 7, stk. 9, litra a), fastsatte frist, ville faellesskabsinstitutionerne ikke have kunnet laegge til grund, at der forelaa nogen skade. Ved det fjerde anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 12, stk. 1, idet der ved artikel 1, stk. 4, i den anfaegtede forordning blev indfoert en gradueret antidumpingtold.
27 Sagsoegeren i sag T-165/94, Koyo Seiko, har fremsat syv anbringender til stoette for sine paastande. Ved det foerste anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 2, stk. 1, og af artikel 4, stk. 1 og 3, i forordning nr. 2423/88, idet Raadet har indfoert en endelig antidumpingtold, uden at det kunne anses for godtgjort, at der forelaa nogen skade eller trussel om skade. Ved det andet anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 2, stk. 1 og 4, i forordning nr. 2423/88, idet Raadet har indfoert en endelig antidumpingtold, uden at det paa nogen maade var blevet sandsynliggjort, at der paa ny ville blive forvoldt en vaesentlig skade. Ved det tredje anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er begaaet magtfordrejning derved, at Raadet har indfoert antidumpingtold, selv om sagsoegte var klar over, at der hverken forelaa nogen skade eller trussel om skade for industrien i Faellesskabet. Ved det fjerde anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning nr. 2423/88 derved, at den fornyede undersoegelse varede 41 maaneder. Det femte anbringende angaar antidumpingtoldsatserne, idet sagsoegeren goer gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 2423/88. Ved det sjette anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter, idet faellesskabsinstitutionerne undlod at give sagsoegeren meddelelse om de overvejelser, der ligger til grund for artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 2849/92. Ved det sidste anbringende goer sagsoegeren endelig gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af EOEF-traktatens artikel 190.
28 Efter udstedelsen den 13. september 1993 af forordning nr. 2554/93, hvorved artikel 1, stk. 4, i den anfaegtede forordning blev ophaevet, har NTN og Koyo Seiko, under den mundtlige forhandling, meddelt, at selskaberne frafalder henholdsvis det fjerde og det sjette anbringende. Sagsoegerne har dog gjort gaeldende, at Raadet alligevel boer tilpligtes at betale sagens omkostninger for saa vidt angaar disse anbringender.
29 Retten finder, at der i foerste raekke boer ske en undersoegelse af anbringendet om, at Raadet ikke har godtgjort, at der forelaa en skade, jf. artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 2423/88, og af anbringendet om, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 7, stk. 9, litra a). Disse anbringender er fremsat i begge sager.
Anbringendet om, at Raadet ikke har godtgjort, at der forelaa en skade, jf. artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 2423/88
Undersoegelse af den i den anfaegtede forordning angivne begrundelse for saa vidt angaar forholdene for industrien i Faellesskabet og de mulige virkninger af bortfaldet af den bestaaende told
30 Hvad angaar spoergsmaalet om afgraensningen af den relevante "erhvervsgren i Faellesskabet" anfoeres det i punkt 24 i betragtningerne til den anfaegtede forordning, at "nogle selskaber, som har produktionsfaciliteter i Faellesskabet, ikke er blevet anset for at vaere en del af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, som defineret i artikel 4, stk. 5, i forordning ... nr. 2423/88, fordi der er tale om datterselskaber af japanske eksportoerer, for hvilke der er konstateret betydelige dumpingmargener, og som ejer eller har aktiemajoriteten i disse selskaber. Disse datterselskaber drager nemlig fordel af dumpingimporten fra moderselskaberne".
31 Hvad angaar importen fra Japan til Faellesskabet og forholdene for industrien i Faellesskabet hedder det i punkt 26-32 i betragtningerne til forordning nr. 2849/92:
"(26) Ved undersoegelsen af virkningerne af importen fra Japan til Faellesskabet maa det erindres, at der allerede var foranstaltninger i kraft, som normalt skulle have afhjulpet dumpingimportens skadelige virkninger.
Det skal derfor blot undersoeges, om EF-erhvervsgrenens situation er en saadan, at foranstaltningernes bortfald vil medfoere, at der igen forvoldes skade.
(27) Det samlede omfang af de japanske producenters dumpingeksport til Faellesskabet steg med 2,7% mellem 1986 og slutningen af undersoegelsesperioden.
(28) Selv om importpriserne paa de japanske dumpingvarer er steget, og EF-erhvervsgrenens priser er faldet, er der stadig tale om prisunderbud fra japansk side, naar de vejede gennemsnitspriser for hver kuglelejetype fra de japanske eksportoerer sammenlignes med samme kuglelejetyper fremstillet af EF-erhvervsgrenen eller med typer, der ligger taet op ad de importerede typer.
(29) Produktionen i Faellesskabet udviste ikke stoerre aendringer mellem 1986 og slutningen af undersoegelsesperioden.
(30) Den samlede vaerdi af faellesskabserhvervsgrenens salg oegedes med 12,5% mellem 1986 og slutningen af undersoegelsesperioden. Denne stigning er dog mindre end den samlede vaekst paa markedet.
(31) Udtrykt i vaerdi faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel beregnet paa grundlag af salget af kuglelejer fremstillet af Faellesskabets kuglelejeindustri mellem 1986 og slutningen af undersoegelsesperioden fra 75,1% til 72,9%.
(32) Paa grundlag af en vurdering af ovennaevnte indikatorer fastslaar Raadet, at selv om gaeldende foranstaltninger har haft en vis virkning, befinder EF-erhvervsgrenen sig stadig i en ret svag position."
32 Hvad angaar de mulige virkninger af foranstaltningernes bortfald anfoeres foelgende i punkt 33-39 i betragtningerne:
"(33) I betragtning af den prekaere situation er Raadet af den opfattelse, at foranstaltningernes bortfald vil forvaerre situationen.
(34) Det maa saaledes i en situation uden foranstaltninger forventes, at der vil blive tale om stoerre underbud for de fra Japan importerede varer, og EF-erhvervsgrenens rentabilitet vil blive forringet og markedsandelen falde yderligere, eftersom denne erhvervsgren ikke vil vaere i stand til at modstaa det oegede pres paa markedet.
(35) Raadet skal i denne forbindelse endvidere bemaerke, at der i oejeblikket er lavkonjunktur paa markedet. Faellesskabets kuglelejeindustri er derfor blevet langt mere saarbar, navnlig efterhaanden som markedet indsnaevres, og salgsmaengder og -priser kommer under oeget pres. Lavprisimport til dumpingpriser vil endog forvaerre denne prekaere situation.
(36) Det skal endvidere erindres, at den japanske eksport til Amerikas Forenede Stater paalaegges en hoej antidumpingtold. Bortfalder foranstaltningerne paa importen af kuglelejer til Faellesskabet, vil de importerede maengder formentlig stige, muligvis endog til lavere priser, hvis den nuvaerende underbudspolitik fortsaetter.
(37) Endelig kan det forventes, at eftersom de japanske producenter har oeget deres produktionskapacitet i Japan, mens forbruget i Faellesskabet ikke er steget, vil der i en situation uden foranstaltninger blive tale om oeget japansk eksportsalg til Faellesskabet. I modsaetning hertil har faellesskabsproducenterne ikke oeget deres produktionskapacitet i Faellesskabet.
(38) I betragtning af ovenstaaende kan det klart forudses, at dumpingimporten vil paafoere EF-erhvervsgrenen vaesentlig skade, hvis antidumpingforanstaltningerne bortfalder.
(39) Raadet fastslaar derfor, at en ophaevelse af gaeldende antidumpingforanstaltninger vil medfoere, at der igen forvoldes vaesentlig skade."
Parternes argumenter
33 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at det i punkt 24-39 i betragtningerne til den anfaegtede forordning anfoerte, paa grundlag af hvilket det er blevet antaget, at der forelaa en skade, paa flere punkter er behaeftet med faktuelle og retlige fejl, saaledes at det ikke i den anfaegtede forordning er blevet godtgjort, at der forelaa en skade for industrien i Faellesskabet i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, forudsatte betydning.
34 Raadet har bestridt, at det har gjort sig skyldig i nogen retlige fejl, idet sagsoegte anfoerer, at de faktiske omstaendigheder, saaledes som disse er blevet fastlagt af faellesskabsinstitutionerne og refereret i forordning nr. 2849/92, klart understoetter Raadets konklusion, hvorefter en ophaevelse af de bestaaende foranstaltninger ville have medfoert en fornyet skade for industrien i Faellesskabet. Sagsoegte henviser herved til Domstolens praksis, hvorefter faellesskabsinstitutionerne raader over vide skoensmaessige befoejelser med hensyn til spoergsmaalet om vurderingen af skaden og vurderingen af, hvilke virkninger en ophaevelse af den gaeldende antidumpingtold maa antages at ville faa, idet den retslige proevelse vedroerende en saadan bedoemmelse maa begraenses til en kontrol af, om formforskrifterne er overholdt, om de faktiske omstaendigheder, paa grundlag af hvilke det anfaegtede valg er foretaget, er materielt rigtige, samt til, om der foreligger en aabenbar fejl ved vurderingen af de naevnte faktiske omstaendigheder, eller om der er begaaet magtfordrejning (Domstolens dom af 10.3.1992, sag C-179/87, Sharp mod Raadet, Sml. I, s. 1635, praemis 58).
35 Hvad naermere angaar de enkelte punkter i betragtningerne til den anfaegtede forordning har parterne fremsat foelgende argumenter.
Punkt 24
36 Med hensyn til spoergsmaalet om, at der ved afgraensningen af den relevante "erhvervsgren i Faellesskabet" ikke blev regnet med produktionen hos selskaber, der havde forbindelser til de japanske eksportoerer, har NTN gjort gaeldende, at noget saadant i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 5, forudsaetter, at der sker en angivelse af grundene til, at en saadan udelukkelse maa anses for berettiget. Der maa ses bort fra det i punkt 24 anfoerte, hvorefter de japanske eksportoerers europaeiske datterselskaber "drager ... fordel af dumpingimporten fra moderselskaberne", idet rigtigheden heraf ikke paa nogen maade er blevet dokumenteret.
37 Raadet har heroverfor gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 5, kan undlade til den relevante "erhvervsgren i Faellesskabet" at henregne producenter etableret i Faellesskabet, idet dette alene forudsaetter, at der er tale om selskaber, som staar i forbindelse med eksportoererne, eller som selv er importoerer af de produkter, der er genstand for undersoegelsen. Grundforordningen opstiller ikke nogen yderligere betingelser. Hertil kommer, at selv om man gik ud fra, at det anfoerte om, at de japanske eksportoerers datterselskaber i Faellesskabet drager fordel af moderselskabernes dumping, savnede grundlag, ville dette ikke medfoere, at grundforordningens artikel 4, stk. 5, ikke kunne finde anvendelse.
Punkt 27
38 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at det i punkt 27 i betragtningerne til forordningen anfoerte, hvorefter den japanske dumpingimport steg med 2,7% fra 1986 til slutningen af referenceperioden, ikke er i overensstemmelse med de faktiske forhold. Sagsoegerne goer herved naermere gaeldende, at det fremgaar af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, at de japanske producenters markedsandel (udtrykt i maengder) paa trods af stigningen i afsaetningen af kuglelejer importeret fra Japan faldt med 6,3% i den naevnte periode, mens faellesskabsproducenternes markedsandel steg med 4,8%.
39 Raadet har gjort gaeldende, at sagsoegerne ikke anfaegter, at maengden af de japanske producenters dumpingimport steg med 2,7% fra 1986 til slutningen af referenceperioden.
Punkt 29
40 Koyo Seiko har bestridt rigtigheden af det i punkt 29 i betragtningerne til forordningen anfoerte, hvorefter produktionen i Faellesskabet ikke udviste stoerre aendringer fra 1986 til slutningen af referenceperioden, idet lagrene i denne periode faldt betydeligt, og udnyttelsen af produktionskapaciteten blev intensiveret.
41 Raadet har ikke taget naermere stilling til dette argument.
Punkt 30
42 NTN har gjort gaeldende, at det i denne betragtning anfoerte, hvorefter den samlede vaerdi af faellesskabsindustriens afsaetning steg med 12,5% fra 1986 til slutningen af undersoegelsesperioden, er misvisende. Sagsoegeren anfoerer herved, at Kommissionen i den oversigt over afsaetningen udtrykt i vaerdi, som den fremsendte til selskabet (jf. ovenfor i praemis 9), naaede frem til den konklusion, at vaerdien af afsaetningen af kuglelejer importeret fra Japan kun steg med 8,3%, mens vaerdien af faellesskabsproducenternes afsaetning steg med 12,5%. De japanske importoerers markedsandel faldt saaledes med 1,7%, mens faellesskabsproducenternes markedsandel steg med 2,7%. Det fremgaar herved af oversigten, at det er de japanske producenter, og ikke producenterne i Faellesskabet, der er blevet forvoldt skade.
43 Raadet har ikke taget naermere stilling til dette argument.
Punkt 31
44 Sagsoegerne har om denne betragtning gjort gaeldende, at det anfoerte, hvorefter markedsandelen for industrien i Faellesskabet faldt fra 75,1 til 72,9%, er baseret paa en "vildledende manipulation" fra faellesskabsinstitutionernes side i forhold til, hvad disse selv kunne konstatere. Det fremgaar herved af en gennemgang af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, at industrien i Faellesskabet paa ingen maade mistede markedsandele, idet dens markedsandel i virkeligheden steg fra 75,1% i 1986 til 77,1% i loebet af referenceperioden.
45 Raadet har heroverfor gjort gaeldende, at det var med rette, at der i referenceperioden ikke blev regnet med den del af produktionen i Faellesskabet, som hidroerte fra selskaber i Faellesskabet, som er datterselskaber af japanske eksportoerer, for hvilke der blev konstateret betydelige dumpingmargener, og som ejer eller har aktiemajoriteten i disse selskaber, idet disse drog fordel af dumpingimporten fra moderselskaberne. Den omstaendighed, at disse datterselskabers afsaetning ikke blev udelukket fra grundberegningen for 1986, indebaerer ikke, at forordning nr. 2849/92 er baseret paa unoejagtige faktiske omstaendigheder. For det foerste var udviklingen med hensyn til markedsandelene kun et af de forhold, der blev inddraget ved vurderingen af virkningerne af de bestaaende foranstaltninger. For det andet fremgaar det af de ovenfor naevnte oversigter, at udelukker man ikke fra produktionen i Faellesskabet produktionen hos de japanske datterselskaber i Faellesskabet, udviser faellesskabsproducenternes markedsandel i loebet af referenceperioden kun en stigning paa 2,7%, ligesom den markedsandel, som den japanske import repraesenterede, kun udviser et fald paa 1,7%. Naar henses til, at den japanske dumpingimport allerede blev paalagt antidumpingtold, kunne det forventes, at den markedsandel, som denne import repraesenterede, ville falde med mere end 1,7%, og at faellesskabsproducenternes markedsandel ville stige med mere end 2,7%. Tages det endvidere i betragtning, at de bestaaende foranstaltninger medfoerte en prisstigning, uden at de dog forhindrede et vist prisunderbud, maa det antages, at de faktiske omstaendigheder, saaledes som der er redegjort for disse i forordning nr. 2849/92, paa overbevisende maade understoetter konklusionen i punkt 32, hvori det hedder, at "selv om gaeldende foranstaltninger har haft en vis virkning, befinder EF-erhvervsgrenen sig stadig i en ret svag position".
Punkt 35
46 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at grundforordningens artikel 4, stk. 1, opstiller et udtrykkeligt forbud for faellesskabsinstitutionerne mod i forbindelse med ansaettelsen af den af dumpingimporten forvoldte skade at tage hensyn til en nedgang i efterspoergslen. Raadet har herefter gjort sig skyldig i en retlig fejl ved i punkt 35 med henblik paa vurderingen af spoergsmaalet om skade at tage hensyn til lavkonjunkturen paa markedet. Det i punkt 35 anfoerte, hvorefter "der i oejeblikket er lavkonjunktur paa markedet", er, uanset om dette maatte vaere rigtigt eller forkert, udtryk for en retlig fejl, idet det anfoerte hverken angaar referenceperioden eller det efterfoelgende aar, dvs. den periode, efter hvis afslutning undersoegelsen burde have vaeret afsluttet, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 9, litra a). Saafremt faellesskabsinstitutionerne, i overensstemmelse med den i denne bestemmelse fastsatte frist, havde afsluttet proceduren i 1990, ville Raadet ikke have kunnet konstatere nogen skade, idet 1990 var det bedste aar for de betydeligste producenter i Faellesskabet.
47 Raadet har gjort gaeldende, at lavkonjunkturen ikke var et afgoerende forhold i forbindelse med vurderingen af, om der forelaa en skade. Lavkonjunkturen er naevnt i den anfaegtede forordning som et forhold blandt flere, der var betegnende for situationen for produktionen i Faellesskabet paa tidspunktet for bortfaldet af de bestaaende foranstaltninger. Da Raadet undersoegte, hvorvidt en ophaevelse af tolden ville medfoere en fornyet skade, var det forpligtet til at tage hensyn hertil, idet en industri, der befinder sig i en svag position paa markedet, er mere udsat for skadevirkningerne af en dumping.
48 Raadet goer endvidere gaeldende, at den lavkonjunktur, som NTN henviser til, virkelig startede i begyndelsen af 1990, dvs. i loebet af aaret efter indledningen af den fornyede undersoegelse vedroerende den bestaaende antidumpingtold.
Punkt 36
49 Om denne betragtning har sagsoegerne gjort gaeldende, at Raadet har gjort sig skyldig i en fejl med hensyn til de faktiske omstaendigheder ved at anfoere, at "den japanske eksport til Amerikas Forenede Stater paalaegges en hoej antidumpingtold". Ganske vist var den amerikanske antidumpingtold paa kuglelejer med oprindelse i Japan paa det tidspunkt, da FEBMA anmodede om, at der blev foretaget en fornyet undersoegelse, hoej (ca. 70%), men den var lav paa det tidspunkt, da den anfaegtede forordning blev udstedt. Ifoelge de oplysninger, der blev offentliggjort i Federal Register af 24. juni 1992, som korrigeret i Federal Register af 14. december 1992, svingede den amerikanske told, som fandt anvendelse paa de japanske producenter, der ogsaa eksporterede kuglelejer til Faellesskabet, mellem 2,24 og 7,86% paa det tidspunkt, da den anfaegtede forordning blev udstedt. Der er saaledes intet grundlag for at antage, at en vaesentlig del af handelen blev ledt fra USA til Faellesskabet.
50 Raadet har gjort gaeldende, at fortjenstmargenerne inden for kuglelejeindustrien, hvor der er tale om masseproduktion, er ret lave, hvorfor enhver stigning i omkostningerne maa anses for en vaesentlig belastning. Det var derfor med rette, at Raadet fandt det sandsynligt, at importen fra Japan ville stige, saafremt den bestaaende told blev ophaevet, bl.a. fordi den japanske eksport til USA var ramt af hoej antidumpingtold. Henvisningen til den i USA indfoerte told paa import hidroerende fra japanske eksportoerer, som angivet i Federal Register af 24. juni 1992, er vildledende. I punkt 36 i betragtningerne til forordning nr. 2849/92 henvises der til de japanske eksportoerer som helhed, og ikke til enkelte eksportoerer. Det fremgaar af oplysningerne i Federal Register af 24. juni 1992, at en raekke selskaber var ramt af en meget hoej told, og de nye toldsatser i USA, som Federal Register af 14. december 1992 indeholdt oplysninger om, var blot udtryk for en berigtigelse i forhold til materielle fejl for saa vidt angaar enkelte eksportoerer. De gaeldende toldsatser var uforandrede for stoerstedelen af de paagaeldende selskabers vedkommende, navnlig de selskaber, der var ramt af de hoejeste toldsatser.
Punkt 37
51 Koyo Seiko har anfoert, at Raadet i denne betragtning angav, at produktionskapaciteten i Japan var steget, hvorfor der maatte forventes et stigende japansk salg til Faellesskabet. En saadan forventning er ikke et tilstraekkeligt grundlag for at antage, at der foreligger en trussel om skade, idet faellesskabsinstitutionerne i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, skal godtgoere, at der foreligger en saerlig situation, som kan udvikle sig til en faktisk skade.
52 Koyo Seiko goer herefter gaeldende, at importpriserne i Faellesskabet steg i perioden 1986-1989, og at fortjenesterne hos industrien i Faellesskabet steg med 4,3% i loebet af referenceperioden. Endvidere indeholder den anfaegtede forordning intet vedroerende cash flow eller beskaeftigelsessituationen i loebet af referenceperioden.
53 Endelig goer sagsoegeren gaeldende, at det sammenfattende maa antages, at den anfaegtede forordning ikke indeholder tilstraekkelige dokumenterede faktuelle oplysninger til, at det kunne laegges til grund, at industrien i Faellesskabet rent faktisk blev paafoert en skade.
54 Raadet har gjort gaeldende, at punkt 37 i betragtningerne til den anfaegtede forordning indeholder en tilstraekkelig begrundelse og fuldt ud understoetter, hvad der er blevet lagt til grund, og at det var ufornoedent at angive detaljerede oplysninger vedroerende udviklingen i de japanske producenters produktionskapacitet. Det var endvidere af fortrolighedshensyn heller ikke muligt at give sagsoegeren oplysninger om selskabets japanske konkurrenters produktionskapacitet.
55 Raadet goer herefter gaeldende, at selv om de bestaaende foranstaltninger havde medfoert prisstigninger i forbindelse med den japanske dumpingimport, laa priserne dog fortsat vaesentligt under, hvad der gjaldt produktionen i Faellesskabet, idet dumpingimporten i form af prisunderbud havde foraarsaget et fald i disse priser. Hvad angaar det forhold, at fortjenesterne hos industrien i Faellesskabet var steget, goer Raadet over for det af Koyo Seiko anfoerte gaeldende, at fortjenesterne dog fortsat var lavere end dem, som man med rimelighed havde kunnet forvente paa et marked, der ikke blev udsat for forstyrrelser i form af japansk dumpingimport.
Rettens bemaerkninger
Indledende bemaerkninger
56 Det bemaerkes, at faellesskabsinstitutionerne i sagen har foretaget en fornyet undersoegelse vedroerende forordning nr. 1739/85 paa grundlag af grundforordningens artikel 14. Under forloebet af denne fornyede undersoegelse udloeb den femaarsperiode, i hvilken de bestaaende foranstaltninger i henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 1, skulle finde anvendelse, hvorefter Kommissionen offentliggjorde en meddelelse om, at de bestaaende foranstaltninger skulle forblive i kraft, jf. grundforordningens artikel 15, stk. 4, indtil resultatet af den fornyede undersoegelse forelaa. Den 28. september 1992 udstedte Raadet den anfaegtede forordning om aendring af forordning nr. 1739/85.
57 Det boer indledningsvis fremhaeves, at grundforordningens artikel 2, stk. 1, fastlaegger det princip, at enhver dumpingvare kan goeres til genstand for en antidumpingtold, "naar en saadan vare ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet forvolder skade". Indholdet af begrebet "skade" er fastlagt i grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 4, stk. 2 og 3, indeholder en angivelse af de forhold, der skal tages i betragtning ved vurderingen af, om der foreligger en skade.
58 Hvad naermere angaar spoergsmaalet om en fornyet undersoegelse vedroerende en forordning om indfoerelse af antidumpingtold indeholder forordningen kun regler om, hvilke forhold der skal foreligge for, at en fornyet undersoegelse kan ivaerksaettes. For det foerste hedder det i artikel 14, stk. 2, at "bliver det ... klart, at en fornyet undersoegelse er paakraevet, genoptages undersoegelsen i overensstemmelse med artikel 7, saafremt omstaendighederne kraever det". Som Domstolen har fastslaaet i sin dom af 7. december 1993 (sag C-216/91, Rima Eletrometalurgia mod Raadet, Sml. I, s. 6303, praemis 16), jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, gaelder det, at "ivaerksaettelsen af en undersoegelse, det vaere sig en antidumpingprocedure eller en fornyet undersoegelse vedroerende en forordning om antidumpingtold, altid forudsaetter, at der foreligger tilstraekkeligt bevis for, at der sker dumping, og for, at der heraf udspringer en skade". For det andet bestemmer grundforordningens artikel 15, stk. 3, at "saafremt en beroert part godtgoer, at foranstaltningens ophoer igen vil foere til skade eller trussel om skade", ivaerksaetter Kommissionen en fornyet undersoegelse vedroerende den paagaeldende foranstaltning. Det maa herefter fastslaas, at selv om grundforordningen fastlaegger naermere regler om, hvilke forhold der skal foreligge for, at en fornyet undersoegelse kan ivaerksaettes, indeholder den ingen saerlige bestemmelser vedroerende spoergsmaalet om den skade, hvis eksistens skal vaere dokumenteret ved den paagaeldende forordning om aendring af den bestaaende told.
59 Det foelger heraf, at for saa vidt der ikke foreligger saerlige bestemmelser vedroerende vurderingen af spoergsmaalet om skade i forbindelse med en fornyet undersoegelse, der er blevet ivaerksat paa grundlag af grundforordningens artikel 14 og 15, maa det gaelde, at det ved en forordning, hvorved der som afslutning paa en saadan procedure traeffes bestemmelse om aendring af bestaaende antidumpingtold, skal godtgoeres, at der foreligger en skade i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, forudsatte betydning.
60 Det maa herefter undersoeges, hvorvidt det ved de omhandlede betragtninger til den anfaegtede forordning maa anses for godtgjort, at der forelaa en skade i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, forudsatte betydning.
61 Det bemaerkes om dette spoergsmaal, at det kun kan anses for godtgjort, at der foreligger en skade i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, forudsatte betydning, saafremt dumpingimporten eller den subsidierede import enten i) forvolder vaesentlig skade for en erhvervsgren i Faellesskabet, ii) truer med at forvolde vaesentlig skade for en erhvervsgren i Faellesskabet eller iii) i vaesentlig grad forsinker oprettelsen af en saadan erhvervsgren.
62 Det er en kendsgerning, at der allerede er en produktion i Faellesskabet af kuglelejer, saaledes at det maa undersoeges, hvorvidt de omhandlede betragtninger til den anfaegtede forordning godtgoer, at den paagaeldende dumpingimport i) forvoldte denne en vaesentlig skade eller ii) truede med at forvolde den en saadan skade.
63 Det bemaerkes herefter, at grundforordningens artikel 4, stk. 2 og 3, opregner en raekke forskellige forhold, der skal anses for relevante med henblik paa vurderingen af spoergsmaalet om, hvorvidt der foreligger en vaesentlig skade, henholdsvis en trussel om en vaesentlig skade. Grundforordningens artikel 4, stk. 2, indeholder herved foelgende bestemmelser:
"En undersoegelse af, om der foreligger skade, omfatter foelgende faktorer, idet dog hverken en enkelt eller flere af disse noedvendigvis er udslagsgivende for afgoerelsen:
a) omfanget af dumpingimporten eller den subsidierede import, isaer hvorvidt den er steget betydeligt enten absolut eller i forhold til produktionen eller forbruget i Faellesskabet
b) priserne paa dumpingimporten eller den subsidierede import, isaer hvorvidt der tilbydes en vaesentlig lavere pris i forhold til prisen for samme vare i Faellesskabet
c) foelgevirkningerne for den paagaeldende erhvervsgren vurderet paa baggrund af de faktiske eller mulige tendenser inden for relevante oekonomiske faktorer saasom:
° produktion
° kapacitetsudnyttelse
° lagre
° salg
° markedsandel
° priser (dvs. pristryk eller hindring af prisstigninger, som ellers ville have fundet sted)
° fortjeneste
° forrentning af investeret kapital
° likviditet
° beskaeftigelse."
64 Grundforordningens artikel 4, stk. 3, indeholder foelgende bestemmelser:
"En konstatering af, om der foreligger trussel om skade, kan kun finde sted, naar det er sandsynligt, at en saerlig situation udvikler sig til en faktisk skade. Der kan i den forbindelse tages hensyn til faktorer saasom:
a) stigningstakten i dumpingeksporten eller den subsidierede eksport til Faellesskabet
b) eksportpotentiel, der allerede eksisterer, eller som vil kunne udnyttes i den naermeste fremtid, i oprindelses- eller eksportlandet, samt sandsynligheden for, at den deraf foelgende eksport vil gaa til Faellesskabet
c) subsidiernes art samt de eventuelle deraf foelgende virkninger for handelen."
65 Det bemaerkes endvidere, at det fremgaar af anden og tredje betragtning til grundforordningen, at denne er blevet udstedt i overensstemmelse med de bestaaende internationale forpligtelser, navnlig de forpligtelser, der foelger af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (herefter benaevnt "GATT") og af aftalen om anvendelse af artikel VI i GATT (herefter benaevnt "antidumpingkodeksen af 1979"). Foelgelig skal grundforordningen fortolkes i lyset af artikel VI i GATT og antidumpingkodeksen af 1979 (jf. herved Domstolens dom af 7.5.1991, sag C-69/89, Nakajima mod Raadet, Sml. I, s. 2069, praemis 30, 31 og 32).
66 Det bemaerkes herved, at artikel 3, stk. 6, i antidumpingkodeksen af 1979 indeholder foelgende bestemmelse: "En konstatering af, om der foreligger en trussel om skade, skal baseres paa kendsgerninger, og ikke kun paa paastande, formodninger om eller fjerne muligheder. Den aendring i omstaendighederne, der ville skabe en situation, hvor den paagaeldende dumping ville forvolde skade, skal klart kunne forudses og vaere overhaengende."
Konklusionen om skade i den anfaegtede forordning, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1
67 Det bemaerkes indledningsvis, at punkt 24-32 i betragtningerne til den anfaegtede forordning indeholder en redegoerelse for "faellesskabserhvervsgrenens situation". Efter at have undersoegt forskellige faktorer konkluderede Raadet, jf. punkt 32, at "EF-erhvervsgrenen [befinder] sig stadig i en ret svag position". I betragtning af denne "prekaere" situation var Raadet, jf. punkt 33, "af den opfattelse, at foranstaltningernes bortfald vil forvaerre situationen". Herefter undersoegte Raadet, jf. punkt 33-39 i betragtningerne til den anfaegtede forordning, "de mulige virkninger af foranstaltningernes bortfald" og konkluderede, jf. punkt 39, at "en ophaevelse af gaeldende antidumpingforanstaltninger vil medfoere, at der igen forvoldes vaesentlig skade".
68 Det bemaerkes herefter, at Raadets beslutning om at aendre den ved forordning nr. 1739/85 indfoerte told saaledes var baseret paa den antagelse, at den paagaeldende dumpingimport truede med at forvolde industrien i Faellesskabet en vaesentlig skade, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1. Det maa derfor fastslaas, at den anfaegtede forordning ikke angiver noget bevis for en faktisk vaesentlig skade. I punkt 26 i betragtningerne til den anfaegtede forordning hedder det herved udtrykkeligt: "Det skal derfor blot undersoeges, om EF-erhvervsgrenens situation er en saadan, at foranstaltningernes bortfald vil medfoere, at der igen forvoldes skade."
Undersoegelse af de relevante betragtninger til den anfaegtede forordning
69 Det bemaerkes indledningsvis, at det i punkt 24 i betragtningerne til den anfaegtede forordning anfoeres, at i forbindelse med undersoegelsen "er nogle selskaber, som har produktionsfaciliteter i Faellesskabet, ikke blevet anset for at vaere en del af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, som defineret i artikel 4, stk. 5, i forordning ... nr. 2423/88, fordi der er tale om datterselskaber af japanske eksportoerer, for hvilke der er konstateret betydelige dumpingmargener, og som ejer eller har aktiemajoriteten i disse selskaber".
70 Det bemaerkes herom, at grundforordningens artikel 4, stk. 5, indeholder hjemmel til at undlade til den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet at henregne producenter i Faellesskabet, der staar i forbindelse med de paagaeldende eksportoerer eller importoerer, eller som selv er importoerer af den formodede dumpingvare, i forbindelse med ansaettelsen af den skade, som dumpingen forvolder produktionen i Faellesskabet. Det henhoerer under institutionerne som led i disses skoensmaessige befoejelser konkret at vurdere, om en saadan udelukkelse skal finde sted (Domstolens domme af 10.3.1992, sag C-174/87, Ricoh mod Raadet, Sml. I, s. 1335, praemis 49, og sag C-177/87, Sanyo Electric mod Raadet, Sml. I, s. 1535, praemis 24).
71 Foelgelig kunne faellesskabsinstitutionerne lovligt undlade til produktionen i Faellesskabet at henregne produktionen hos en raekke selskaber i Faellesskabet med den begrundelse, at disse selskaber var datterselskaber af japanske eksportoerer, for hvilke der var blevet konstateret betydelige dumpingmargener, og som ejede eller havde aktiemajoriteten i selskaberne. Det bemaerkes herved, at der intet foreligger i sagen til stoette for, at Raadet ved at traeffe bestemmelse om en saadan udelukkelse skulle have overskredet graenserne for sine skoensmaessige befoejelser.
72 Det bemaerkes herefter, at Raadets konklusion om, at der forelaa en trussel om skade, var baseret paa foelgende antagelser: Omfanget af dumpingimporten var steget med 2,7% (punkt 27), faellesskabsindustriens priser var faldet, og der var "stadig tale om prisunderbud fra japansk side" (punkt 28), produktionen i Faellesskabet havde ikke udvist stoerre aendringer (punkt 29), vaerdien af faellesskabsindustriens afsaetning var steget (med 12,5%) i mindre grad end den samlede vaekst paa markedet (punkt 30), faellesskabsindustriens markedsandel var faldet (udtrykt i vaerdi) fra 75,1 til 72,9% for saa vidt angaar de paagaeldende produkter (punkt 31), "i en situation uden foranstaltninger" ville der blive tale om stoerre underbud for importen fra Japan, og faellesskabsindustriens rentabilitet ville blive forringet, ligesom markedsandelen ville falde yderligere (punkt 34), Faellesskabets kuglelejeindustri ville blive "langt mere saarbar" som foelge af lavkonjunkturen paa markedet (punkt 35), en hoej antidumpingtold i USA ville medfoere en stigende import fra Japan, saafremt importen til Faellesskabet ikke laengere var genstand for foranstaltninger (punkt 36), og endelig ville der "i en situation uden foranstaltninger" blive tale om oeget import fra Japan til Faellesskabet, idet de japanske producenter havde oeget deres produktionskapacitet i Japan, mens forbruget i Faellesskabet ikke var steget (punkt 37).
73 Samtlige de naevnte betragtninger, med undtagelse af punkt 28 og 34, der indeholder en naermere droeftelse vedroerende de forhold, paa grundlag af hvilke Raadet antog, at der forelaa en trussel om en vaesentlig skade, er blevet anfaegtet af sagsoegerne, der goer gaeldende, at de er udtryk for antagelser, der er vildledende eller fejlagtige, faktuelt eller retligt. Der boer herefter ske en naermere undersoegelse af de paagaeldende betragtninger i lyset af parternes indlaeg.
° Punkt 27
74 I denne betragtning anfoerte Raadet, at det samlede omfang af dumpingimporten af kuglelejer var steget med 2,7% fra 1986 til slutningen af undersoegelsesperioden.
75 Det fremgaar af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, som parterne i sagen ikke har anfaegtet, at den i punkt 27 angivne betragtning er korrekt, men ufuldstaendig. Det bemaerkes herved, at det fremgaar af de naevnte oversigter, at stigningen i importen fra Japan udtrykt i maengder var betydeligt lavere end den samlede vaekst, ligeledes udtrykt i maengder, som indtraf paa markedet i Faellesskabet for saa vidt angaar de paagaeldende produkter i samme periode, naermere bestemt 9,5%, idet foerstnaevnte stigning endvidere var betydeligt lavere end stigningen i faellesskabsproducenternes afsaetning i Faellesskabet, ligeledes udtrykt i maengder, som var paa 14,8%. Selv om importen fra Japan saaledes steg med 2,7% udtrykt i maengder, maa det fastslaas, at den markedsandel, som importen fra Japan repraesenterede, faldt med 6,3% udtrykt i maengder fra 1986 til slutningen af referenceperioden. I samme periode steg faellesskabsproducenternes markedsandel med 4,8% udtrykt i maengder.
76 Retten finder herefter, at den ufuldstaendige karakter af den i punkt 27 angivne betragtning afsvaekker grundlaget for Raadets vurdering med hensyn til den skade, som dumpingimporten forvoldte.
° Punkt 29
77 Det bemaerkes, at det i denne betragtning hedder, at "produktionen i Faellesskabet udviste ikke stoerre aendringer mellem 1986 og slutningen af undersoegelsesperioden".
78 Det fremgaar af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, at faellesskabsproducenternes afsaetning af kuglelejer fra 1986 til slutningen af referenceperioden steg med 14,8% udtrykt i maengder og med 12,5% udtrykt i vaerdi. Det fremgaar endvidere af de oplysninger, som Kommissionen fremsendte til Koyo Seiko ved skrivelse af 5. december 1991, at udnyttelsesgraden af produktionskapaciteten i Faellesskabet i samme periode steg fra 74,38 til 82,27%, og at lagrene i Faellesskabet udtrykt i vaerdi faldt fra 114,53 til 84,72 mio. DM og, udtrykt i vaerdi, fra 58,82 til 54,02 mio. enheder.
79 Det maa paa dette grundlag fastslaas, at det af Raadet i punkt 29 anfoerte, hvorefter produktionen i Faellesskabet ikke udviste stoerre aendringer, ikke er udtryk for en korrekt beskrivelse af udviklingen paa dette omraade, saaledes at betragtningen maa anses for behaeftet med en faktuel fejl.
° Punkt 30
80 I denne betragtning anfoerte Raadet, at den samlede vaerdi af faellesskabsindustriens afsaetning steg med 12,5% fra 1986 til slutningen af undersoegelsesperioden, idet "denne stigning ... dog [var] mindre end den samlede vaekst paa markedet".
81 Det bemaerkes, at det fremgaar af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, at den samlede vaekst paa markedet (udtrykt i vaerdi) var paa 9,7%. I modsaetning til det i punkt 30 anfoerte laa den samlede stigning i faellesskabsindustriens afsaetning saaledes over den samlede vaekst paa markedet.
82 Foelgelig maa ogsaa punkt 30 anses for at vaere behaeftet med en faktuel fejl.
83 Raadet har dog under den mundtlige forhandling gjort gaeldende, at henregner man til produktionen i Faellesskabet den "japanske produktion i EF", dvs. produktionen hos de produktionsselskaber i Faellesskabet, som japanske eksportoerer ejer eller har aktiemajoriteten i, andrager den samlede vaekst paa markedet mere end 12,5%. Retten finder imidlertid, at dette, der ikke er blevet understoettet af nogen konkrete taloplysninger eller af nogen dokumentation i oevrigt, ikke kan traede i stedet for, hvad man maa gaa ud fra paa grundlag af praecise og uanfaegtede oplysninger som dem, der fremgaar af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter.
° Punkt 31
84 I denne betragtning anfoerte Raadet, at udtrykt i vaerdi faldt faellesskabsindustriens markedsandel beregnet paa grundlag af salget af kuglelejer fremstillet af kuglelejeindustrien i Faellesskabet fra 1986 og slutningen af undersoegelsesperioden fra 75,1 til 72,9%.
85 Det fremgaar imidlertid af de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, at denne markedsandel (udtrykt i vaerdi) i undersoegelsesperioden steg fra 75,1 til 77,1%.
86 Raadet har som begrundelse for denne uoverensstemmelse henvist til, at den japanske produktion i EF for saa vidt angaar referenceperioden ikke blev anset for en del af produktionen i Faellesskabet.
87 Det maa dog fastslaas, at det fremgaar af overskriften til oversigten "Afsaetning i mio. ECU" (jf. ovenfor praemis 9), at denne form for justering ikke alene blev foretaget for saa vidt angaar referenceperioden. Overskriften til oversigten "Det samlede marked i EF, ikke medregnet japansk produktion i EF", sigter saaledes til samtlige oplysninger i oversigten, og ikke alene til oplysningerne vedroerende referenceperioden. Det foelger heraf, at den markedsandel, som produktionen i Faellesskabet repraesenterede, naar der ses bort fra den japanske produktion i EF, androg 75,1% i 1986 og 77,1% i referenceperioden.
88 Retten finder herefter at maatte laegge til grund, at Raadets forklaring vedroerende de i punkt 31 i betragtningerne til den anfaegtede forordning angivne markedsandele, hvorefter Raadet for saa vidt angaar referenceperioden ikke til produktionen i Faellesskabet henregnede den japanske produktion i EF, er vildledende.
89 Det fremgaar af noten under oversigten "Afsaetning i mio. ECU" (jf. ovenfor praemis 9), at Raadet for at naa frem til en markedsandel paa 72,9% for saa vidt angaar referenceperioden, jf. punkt 31 i betragtningerne til den anfaegtede forordning, som den markedsandel, industrien i Faellesskabet havde, lagde den japanske produktion i EF til grund som import fra Japan. Laegger man saaledes til vaerdien af den japanske produktion i EF ° der, saaledes som det fremgaar af den naevnte note, androg 68,5 mio. ECU for saa vidt angaar referenceperioden ° vaerdien af importen fra Japan til Faellesskabet for saa vidt angaar samme periode, naermere bestemt 70,5 mio. ECU, repraesenterer importen fra Japan for saa vidt angaar referenceperioden en samlet vaerdi paa 139 mio. ECU. Det bemaerkes, at den vaerdi, som det samlede marked repraesenterer, noedvendigvis maa stige med det samme beloeb (1 196,4 mio. ECU + 68,5 mio. ECU), saaledes at denne vaerdi i tilfaelde af en justering som omhandlet naar op paa 1 264,9 mio. ECU. Markedsandelene bliver herefter dem, der er angivet i noten under den naevnte oversigt, dvs. 11% for importen fra Japan og 72,9% for producenterne i Faellesskabet.
90 Det bemaerkes herefter, at hvad angaar den i punkt 31 angivne markedsandel for 1986, 75,1%, er denne derimod beregnet, uden at der er foretaget en justering som omhandlet, dvs. en justering, hvorved den japanske produktion i EF er blevet lagt til grund som import fra Japan. Noten under den naevnte oversigt angaar saaledes alene referenceperioden.
91 Det maa herefter fastslaas, at den markedsandel for industrien i Faellesskabet for saa vidt angaar 1986, der er angivet i punkt 31, ikke er blevet beregnet paa samme grundlag som markedsandelen for saa vidt angaar referenceperioden, saaledes at enhver konklusion vedroerende udviklingen paa markedet, der er baseret paa en sammenligning mellem de paagaeldende taloplysninger, hviler paa et unoejagtigt grundlag. Det bemaerkes herved, at det fremgaar af oversigten "Afsaetning i mio. ECU" (jf. ovenfor, praemis 9), at markedsandelen for industrien i Faellesskabet udtrykt i vaerdi, saafremt denne fastlaegges paa grundlag af den samme beregningsmetode for saa vidt angaar saavel 1986 som undersoegelsesperioden, udviste en stigning, naermere bestemt fra 75,1 til 77,1%.
92 Det maa foelgelig fastslaas, at det i punkt 31 anfoerte, hvorefter faellesskabsindustriens markedsandel faldt fra 75,1 til 72,9% fra 1986 til slutningen af undersoegelsesperioden, er behaeftet med en faktuel fejl.
° Konklusionen vedroerende forholdene for industrien i Faellesskabet: punkt 32
93 I punkt 32 hedder det, at "paa grundlag af en vurdering af ovennaevnte indikatorer fastslaar Raadet, at selv om gaeldende foranstaltninger har haft en vis virkning, befinder EF-erhvervsgrenen sig stadig i en ret svag position". Det bemaerkes, at denne konklusion er baseret paa tidligere angivne forudsaetninger, nemlig at dumpingimporten var steget (punkt 27), at "selv om importpriserne paa de japanske dumpingvarer er steget, og EF-erhvervsgrenens priser er faldet, er der stadig tale om prisunderbud fra japansk side" (punkt 28), at produktionen i Faellesskabet ikke havde udvist stoerre aendringer (punkt 29), at stigningen i faellesskabsindustriens afsaetning havde vaeret lavere end vaeksten paa markedet (punkt 30), og at markedsandelen var faldet fra 75,1 til 72,9% (punkt 31).
94 Det er allerede blevet fastslaaet ovenfor, at hver af de i punkt 27, 29, 30 og 31 angivne betragtninger maa anses for fejlagtige eller vildledende. Det maa derfor laegges til grund, at den af Raadet i punkt 32 angivne konklusion, for saa vidt den er baseret paa disse betragtninger, i sig selv er behaeftet med faktuelle og retlige fejl.
95 Der boer herefter foretages en naermere vurdering af den i punkt 32 angivne konklusion i lyset af oplysningerne i de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter og i lyset af de oplysninger fra parterne under den skriftlige forhandling, der ikke er blevet anfaegtet. Det fremgaar herved af de naevnte oversigter, at der var foelgende udvikling for industrien i Faellesskabet fra 1986 til slutningen af referenceperioden: Faellesskabsindustriens markedsandel steg med 2,7% udtrykt i vaerdi og med 4,8% udtrykt i maengder, den markedsandel, som importen fra Japan repraesenterede, faldt med 1,7% udtrykt i vaerdi og med 6,3% udtrykt i maengder, og stigningen i faellesskabsindustriens afsaetning (14,8% udtrykt i maengder og 12,5% udtrykt i vaerdi) var stoerre end den samlede vaekst paa markedet (9,5% udtrykt i maengder og 9,7% udtrykt i vaerdi). Det fremgaar endvidere af Kommissionens skrivelser af 5. og 11. december 1991 (jf. ovenfor, praemis 9), at industrien i Faellesskabet i referenceperioden opnaaede en fortjeneste svarende til ca. 4,3% af sin omsaetning. Det maa fastslaas, at sidstnaevnte forhold, naar henses til det af FEBMA i punkt 3.4 i sammenslutningens skrivelse af 7. juni 1990 til Kommissionen anfoerte, som ikke er blevet anfaegtet af de oevrige parter i sagen, og hvorefter industrien i Faellesskabet ikke opnaaede nogen fortjenester i 1986 og 1987, ligeledes peger i retning af en positiv udvikling for industrien i Faellesskabet. Endelig bemaerkes, at det fremgaar af de oplysninger, som Kommissionen fremsendte til Koyo Seiko som bilag til skrivelsen af 5. december 1991, at udnyttelsesgraden af produktionskapaciteten i Faellesskabet steg fra 74,38 til 82,27%, og at lagrene i Faellesskabet udtrykt i vaerdi faldt fra 114,53 til 84,72 mio. DM og, udtrykt i maengder, fra 58,82 til 54,02 mio. enheder.
96 Det maa herefter laegges til grund, at den i punkt 32 angivne konklusion, hvorefter "EF-erhvervsgrenen ... stadig [befinder sig] i en ret svag position", hverken understoettes af det i punkt 27, 29, 30 og 31 anfoerte eller af andre oplysninger i sagen.
° Punkt 35
97 Det bemaerkes, at Raadet i denne betragtning som led i sin antagelse om, at der var en overhaengende risiko for en skade, gik ud fra, at den paagaeldende industri i Faellesskabet undergik en periode med lavkonjunktur.
98 Det maa imidlertid antages at fremgaa af grundforordningens artikel 4, stk. 1, sidste punktum, at der ikke kan tages hensyn til et saadant forhold ved vurderingen af, om der foreligger en skade eller en trussel om skade. Det hedder saaledes i artikel 4, stk. 1, sidste punktum, at "skader forvoldt af andre faktorer, saasom ... nedgang i efterspoergslen, som ... ligeledes har en skadelig indvirkning paa den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, [ikke maa] tilskrives dumpingimporten eller den subsidierede import".
99 Foelgelig har Raadet gjort sig skyldig i en retlig fejl ved, jf. punkt 35, i forbindelse med sin vurdering af, om dumpingimporten af de paagaeldende produkter maatte antages at true med at forvolde skade i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, forudsatte betydning, at inddrage det forhold, at der forelaa en periode med lavkonjunktur.
° Punkt 36
100 I denne betragtning anfoerte Raadet, at de til Faellesskabet importerede maengder formentlig vil stige, saafremt de paagaeldende foranstaltninger ikke laengere fandt anvendelse, idet den japanske eksport til USA var underlagt en "hoej" antidumpingtold.
101 Det bemaerkes indledningsvis, at den anfaegtede forordning ingen konkrete oplysninger indeholder vedroerende den gaeldende antidumpingtold i USA paa de paagaeldende produkter, selv om saadanne oplysninger ikke har karakter af fortrolige oplysninger.
102 Det bemaerkes herefter, at det fremgaar af FEBMA' s anmodning af 27. december 1988 om, at der blev ivaerksat en fornyet undersoegelse, at Department of Commerce ved afgoerelse af 27. oktober 1988 bl.a. indfoerte en antidumpingtold paa importen af kuglelejer fremstillet af Koyo Seiko og NTN, paa henholdsvis 73,65 og 25,85%. Den told, der skulle finde anvendelse paa produkter fremstillet af japanske selskaber, der ikke var naermere angivet i afgoerelsen, androg 44,70%. Ingen af parterne i sagen har bestridt rigtigheden af de oplysninger om den amerikanske tolds hoejde, der var indeholdt i anmodningen om en fornyet undersoegelse.
103 Sagsoegerne har ikke bestridt, at der paa tidspunktet for fremsaettelsen af anmodningen om en fornyet undersoegelse gjaldt hoeje toldsatser, men anfoerer, at den told, der gjaldt for japanske producenter, som tillige eksporterede kuglelejer til Faellesskabet, paa tidspunktet for udstedelsen af den anfaegtede forordning, dvs. i september 1992, svingede mellem 2,24 og 7,86% og ikke laengere kunne betegnes som hoej og dermed egnet til at give anledning til en oeget japansk eksport til Faellesskabet i tilfaelde af en ophaevelse af de faellesskabsretlige foranstaltninger.
104 Det bemaerkes, at den ved forordning nr. 1739/85 indfoerte antidumpingtold paa importen af kuglelejer, der svingede mellem 1,2 og 21,7%, var vaesentligt lavere end den den 27. oktober 1988 indfoerte amerikanske told. Gaar man som Raadet ud fra, at fortjenstmargenerne inden for kuglelejeindustrien er lave, saaledes at enhver omkostningsstigning har en direkte indvirkning paa samhandelsmoensteret, burde indfoerelsen af den hoeje amerikanske antidumpingtold i oktober 1988 have foert til aendringer i dette moenster med den foelge, at der skete en vaesentlig stigning i importen fra Japan til Faellesskabet.
105 Sammenholder man imidlertid, jf. herved oplysningerne i de ovenfor i praemis 9 gengivne oversigter, importen af kuglelejer fra Japan til Faellesskabet i 1988, ved hvis udloeb den den 27. oktober 1988 indfoerte amerikanske told havde vaeret i kraft i to maaneder, med importen i referenceperioden, ved hvis udloeb denne amerikanske told havde vaeret i kraft i fem maaneder, fremgaar det, at den del af markedet i Faellesskabet, som importen fra Japan repraesenterede, faldt med 0,1% udtrykt i maengder og var uforandret udtrykt i vaerdi. Herefter, og da der ingen andre praecise oplysninger foreligger om dette spoergsmaal, maa det laegges til grund, at indfoerelsen af en hoej antidumpingtold i USA kun havde en ubetydelig indvirkning paa markedet i Faellesskabet. Det maa endvidere fremhaeves, at den amerikanske antidumpingtold paa det tidspunkt, hvor den anfaegtede forordning blev udstedt (den svingede da ifoelge sagsoegerne mellem 2,24 og 7,86% ° under den mundtlige forhandling angav Raadet et gennemsnit paa 7,5%), var vaesentligt lavere end den amerikanske told, der var gaeldende paa det tidspunkt, hvor FEBMA fremsatte anmodningen om en fornyet undersoegelse (73,65% for Koyo Seiko, 25,85% for NTN, 43,47% for Nachi, 58,32% for NSK og 44,70% i oevrigt).
106 Retten finder paa dette grundlag, at det af Raadet anfoerte, hvorefter der var en risiko for en aendring af handelsmoensteret for saa vidt angaar den japanske eksport i form af oeget eksport til Faellesskabet, er udtryk for noget rent hypotetisk, som ikke kan danne grundlag for den konklusion, at der forelaa en trussel om skade i den i grundforordningens artikel 4, stk. 1, forudsatte betydning, hvorved bemaerkes, at dette begreb maa fortolkes i lyset af antidumpingkodeksen af 1979, herunder navnlig dennes artikel 3, stk. 6. Det maa fastslaas, at det i punkt 36 anfoerte ikke er baseret paa "kendsgerninger", saaledes som det er en forudsaetning i henhold til artikel 3, stk. 6, i antidumpingkodeksen af 1979, men "kun paa paastande, formodninger eller fjerne muligheder".
° Punkt 37
107 I denne betragtning anfoerte Raadet, at "eftersom de japanske producenter har oeget deres produktionskapacitet i Japan, mens forbruget i Faellesskabet ikke er steget, vil der i en situation uden foranstaltninger blive tale om oeget japansk eksportsalg til Faellesskabet".
108 Det bemaerkes, at den anfaegtede forordning ikke indeholder nogen, end ikke omtrentlig, angivelse af omfanget af stigningen i den japanske produktion. Det kan endvidere ikke udelukkes, at de japanske producenter forhoejede deres produktionskapacitet som foelge af et stigende forbrug af kuglelejer paa det japanske marked eller paa andre markeder i tredjelande. Det maa herved fastslaas, at hverken punkt 37 eller nogen anden af parterne fremlagt dokumentation indeholder nogen oplysninger om forbruget af de paagaeldende produkter paa det japanske marked eller paa andre markeder.
109 Retten finder, at Raadet kun med rette ville have kunnet laegge til grund, at der bestod en risiko for en stigende japansk eksport i almindelighed og til Faellesskabet i saerdeleshed, saafremt det var blevet godtgjort, at den paagaeldende stigning i produktionskapaciteten ikke var udtryk for en reaktion over for et stigende forbrug i Japan eller i andre tredjelande. I saa fald ville de japanske producenter, der da havde maattet finde afsaetningsmuligheder for deres overskudsproduktion paa eksportmarkeder, i tilfaelde af en manglende tilstraekkelig efterspoergsel i andre lande have kunnet forsoege at oege deres eksport til Faellesskabet, navnlig ved hjaelp af salg til dumpingpriser.
110 Foelgelig maa punkt 37, for saa vidt der heri gaas ud fra, at der bestod en risiko for en stigende japansk eksport til Faellesskabet dels som foelge af en stigende produktionskapacitet hos de japanske producenter, dels som foelge af en manglende stigning i forbruget i Faellesskabet, anses for for ubestemt til at kunne understoette Raadets konklusion, hvorefter der forelaa en trussel om skade.
Betydningen for konklusionen om, at der forelaa en trussel om skade
111 I punkt 38 i betragtningerne til den anfaegtede forordning anfoerte Raadet, at "i betragtning af ovenstaaende kan det klart forudses, at dumpingimporten vil paafoere EF-erhvervsgrenen vaesentlig skade, hvis antidumpingforanstaltningerne bortfalder", hvorefter Raadet i punkt 39 konkluderede, at "en ophaevelse af gaeldende antidumpingforanstaltninger vil medfoere, at der igen forvoldes vaesentlig skade".
112 Det fremgaar af undersoegelsen ovenfor, at hver af de i punkt 27, 29, 30, 31, 32, 35, 36 og 37 anfoerte betragtninger hviler paa antagelser, der er behaeftet med faktuelle eller retlige fejl, eller som paa grund af deres ufuldstaendige karakter maa anses for vildledende. Det maa paa dette grundlag fastslaas, at den af Raadet i punkt 39 angivne konklusion, hvorefter dumpingimporten truede med at forvolde produktionen af kuglelejer i Faellesskabet en vaesentlig skade, for saa vidt den er baseret paa disse antagelser, er behaeftet med retlige og faktuelle fejl.
113 Det bemaerkes herefter, at sagsoegerne, der har nedlagt paastand om annullation af en antidumpingforordning, for Retten kan fremfoere ethvert argument, som kan danne grundlag for en undersoegelse af, hvorvidt faellesskabsinstitutionerne har overholdt de proceduremaessige garantier, som sagsoegerne havde, og hvorvidt faellesskabsinstitutionerne har gjort sig skyldige i retlige eller faktuelle fejl eller i deres begrundelse har ladet hensyn spille ind, der er udtryk for magtfordrejning. I denne forbindelse kan Retten ikke proeve den vurdering, der i henhold til grundforordningen er forbeholdt faellesskabsinstitutionerne, men Retten skal udoeve den proevelsesret, den normalt udoever over for et skoen, der er tillagt en forvaltningsmyndighed (jf. herved Domstolens dom af 4.10.1983, sag 191/82, FEDIOL mod Kommissionen, Sml. s. 2913, praemis 30, og af 20.3.1985, sag 264/82, Timex mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 849, praemis 16).
114 Det bemaerkes herved, at de fejl af faktuel art, som Raadet har gjort sig skyldig i, i det vaesentlige gaar ud paa, at der er lagt forhold til grund, som ikke er i overensstemmelse med den faktiske udvikling paa markedet. Det anfoeres saaledes i punkt 29, at produktionen i Faellesskabet ikke udviste stoerre aendringer fra 1986 til slutningen af undersoegelsesperioden, selv om den i virkeligheden steg. I punkt 30 anfoeres det, at stigningen i den samlede vaerdi af faellesskabsindustriens afsaetning var lavere end den samlede vaekst paa markedet, selv om den i virkeligheden var stoerre, og i punkt 31 hedder det, at udtrykt i vaerdi faldt faellesskabsindustriens markedsandel beregnet paa grundlag af afsaetningen af kuglelejer fremstillet af Faellesskabets kuglelejeindustri fra 1986 til slutningen af undersoegelsesperioden fra 75,1 til 72,9%, selv om denne markedsandel i virkeligheden steg fra 75,1 til 77,1%. Endvidere er punkt 35 behaeftet med en retlig fejl derved, at der i denne betragtning laegges vaegt paa et forhold, der ikke er relevant for vurderingen af skaden.
115 Herefter, og naar endvidere henses til den vildledende eller unoejagtige karakter af betragtningerne i punkt 27, 32, 36 og 37, kan det ikke udelukkes, at Raadet ikke ville have konkluderet, at der forelaa en trussel om skade, saafremt de ovenfor naevnte faktuelle og retlige fejl ikke var blevet begaaet. Foelgelig boer der gives sagsoegerne medhold i deres paastande og traeffes bestemmelse om en annullation af den anfaegtede forordning, for saa vidt denne beroerer sagsoegerne.
116 Efter omstaendighederne i sagen finder Retten endvidere, at der boer ske en undersoegelse af anbringendet om, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning nr. 2423/88.
Anbringendet om, at der er sket en tilsidesaettelse af artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning nr. 2423/88
Parternes argumenter
117 Sagsoegerne har gjort gaeldende, at der ved den anfaegtede forordning er sket en tilsidesaettelse af artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning nr. 2423/88, idet den anfaegtede forordning ikke indeholder nogen tilstraekkelig begrundelse for, at der er sket en fravigelse af den i den naevnte bestemmelse fastsatte normale frist paa et aar. Sagsoegerne anfoerer naermere, at selv om fristen paa et aar ikke er ufravigelig, kan proceduren kun forlaenges med et rimeligt tidsrum herudover (Domstolens dom af 12.5.1989, sag 246/87, Continentale Produkten-Gesellschaft, Sml. s. 1151, praemis 8). Raadet har ikke i tilstraekkelig grad begrundet, hvorfor det var noedvendigt at udstraekke proceduren til 41 maaneder.
118 Raadet har gjort gaeldende, at fristen i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning nr. 2423/88 ikke er ufravigelig. Dette fremgaar allerede af bestemmelsens ordlyd, idet det i bestemmelsen hedder, at undersoegelsen "normalt" indstilles inden for en frist paa et aar. Raadet anfoerer, at en af grundene til, at naervaerende undersoegelse varede laengere end de tidligere undersoegelser, var, at Kommissionen i 1990 foretog en fornyet undersoegelse vedroerende spoergsmaalet om rentabiliteten af produktionen i Faellesskabet. Domstolen har herved i sin dom af 28. november 1989 (sag C-121/86, Epicheiriseon Metalleftikon Viomichanikon Kai Naftiliakon m.fl. mod Raadet, Sml. s. 3919, praemis 22 og 23) antaget, at en undersoegelse, der varede fire aar, ikke var udtryk for en tilsidesaettelse af artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning nr. 2423/88.
Rettens bemaerkninger
119 I henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 9, litra a), skal en undersoegelse "normalt [indstilles] inden for en frist paa et aar efter procedurens ivaerksaettelse". Det fremgaar af Domstolens praksis, at denne frist er vejledende og ikke ufravigelig (domme i sagerne Continentale Produkten-Gesellschaft, a.st., praemis 8, og Epicheiriseon Metalleftikon Viomichanikon Kai Naftiliakon m.fl. mod Raadet, a.st., praemis 22). Proceduren maa dog ikke forlaenges ud over et rimeligt tidsrum, der afhaenger af de saerlige forhold i den konkrete sag (domme i sagerne Continentale Produkten-Gesellschaft, a.st., praemis 8, og Epicheiriseon Metalleftikon Viomichanikon Kai Naftiliakon m.fl. mod Raadet, a.st., praemis 22).
120 Det bemaerkes, at den fornyede undersoegelse, der foerte til udstedelsen af den anfaegtede forordning, strakte sig over 41 maaneder, naermere bestemt perioden maj 1989 ° 28. september 1992. Det maa herefter undersoeges, hvorvidt proceduren efter omstaendighederne i sagen maa antages at vaere blevet forlaenget ud over et rimeligt tidsrum i den i Domstolens praksis forudsatte betydning.
121 Det bemaerkes herom, at Raadet i punkt 8 i betragtningerne til den anfaegtede forordning som begrundelse for det naevnte lange tidsrum henviste til den komplicerede karakter af de oplysninger, der skulle indsamles og analyseres, og til, at det for at afslutte undersoegelsen var noedvendigt at undersoege nye spoergsmaal, der dukkede op under proceduren, og som ikke kunne forudses paa tidspunktet for ivaerksaettelsen af denne. Under den skriftlige forhandling har Raadet vedroerende sidstnaevnte forhold naermere anfoert, at det i 1990 foretog en fornyet undersoegelse vedroerende spoergsmaalet om rentabiliteten af produktionen i Faellesskabet.
122 Hvad angaar den foerst angivne begrundelse bemaerkes, at faellesskabsinstitutionerne allerede i 1976 indledte undersoegelser vedroerende kuglelejesektoren (EFT 1976 C 268, s. 2). Der er derfor tale om en sektor, som institutionernes tjenestegrene har stor erfaring med, hvilket maa have lettet den i sagen omhandlede fornyede undersoegelse. Det bemaerkes endvidere, at forordning nr. 1739/85, der blev aendret ved den anfaegtede forordning, ligeledes blev udstedt efter en fornyet undersoegelse. Den 21. december 1984 udstedte Raadet saaledes forordning (EOEF) nr. 3669/84 om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af visse kuglelejer og koniske rullelejer med oprindelse i Japan (EFT L 340, s. 37), hvilket skete efter en fornyet undersoegelse vedroerende Kommissionens afgoerelse 81/406/EOEF af 4. juni 1981 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedroerende importen af kuglelejer og koniske rullelejer med oprindelse i Japan, Polen, Rumaenien og Sovjetunionen og om afslutning af denne procedure (EFT L 152, s. 44). Raadet indfoerte herefter en endelig antidumpingtold ved, den 24. juni 1985, at udstede forordning nr. 1739/85. Det bemaerkes, at den fornyede undersoegelse, der foerte til udstedelsen af forordning nr. 3669/84 af 21. december 1984, varede ti maaneder, selv om den angik flere produkter, naermere bestemt kuglelejer og koniske rullelejer med oprindelse i Japan, saaledes at undersoegelsen blev afsluttet inden for et meget kortere tidsrum end det, der gjaldt den fornyede undersoegelse, som foerte til udstedelsen af den anfaegtede forordning, der udelukkende angik kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm med oprindelse i Japan.
123 Retten finder under disse omstaendigheder, at det savner grundlag for Raadet at henvise til den komplicerede karakter af de oplysninger, der skulle indsamles og analyseres, som begrundelse for, at den i sagen omhandlede procedure varede mere end tre aar. Den fornyede undersoegelse vedroerende spoergsmaalet om rentabiliteten af produktionen i Faellesskabet findes heller i sig selv at kunne begrunde dette lange tidsrum.
124 Det maa herefter fastslaas, at Raadet ikke i tilstraekkelig grad har godtgjort, at den fornyede undersoegelse blev afsluttet inden for et rimeligt tidsrum. Der maa derfor ligeledes gives sagsoegerne medhold i anbringendet om, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 7, stk. 9, litra a).
125 Artikel 1 i den anfaegtede forordning boer herefter annulleres, for saa vidt bestemmelsen beroerer sagsoegerne, hvorved det hverken er fornoedent at tage stilling til sagsoegernes oevrige anbringender til stoette for deres annullationspaastande eller at traeffe bestemmelse om den bevisoptagelse, som Koyo Seiko i sag T-165/94 har fremsat begaering om.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
126 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom. Sagsoegte har tabt sagerne, og sagsoegerne har nedlagt paastand om, at sagsoegte tilpligtes at betale sagsomkostningerne, hvorfor der boer traeffes bestemmelse herom.
127 Hvad angaar intervenienterne i sag T-165/94 bemaerkes, at disse ikke har indgivet interventionsindlaeg. Naar henses til, at intervenienterne ikke har faaet medhold i deres paastande, boer de baere deres egne omkostninger. Hvad angaar intervenienten i sag T-163/94 har denne ved sin deltagelse i den skriftlige forhandling givet anledning til udgifter for sagsoegeren. Sagsoegeren har imidlertid ikke nedlagt paastand om, at intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med interventionen, og intervenienten har ikke faaet medhold i sine paastande, hvorefter sagsoegeren og intervenienten hver boer baere deres egne omkostninger i forbindelse med interventionen.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Tredje Udvidede Afdeling)
1) Artikel 1 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2849/92 af 28. september 1992 om aendring af den ved forordning (EOEF) nr. 1739/85 indfoerte endelige antidumpingtold paa importen af kuglelejer med stoerste udvendige diameter paa over 30 mm med oprindelse i Japan annulleres, for saa vidt sagsoegerne herved rammes af en antidumpingtold.
2) Raadet baerer sine egne omkostninger og betaler sagsoegernes omkostninger, bortset fra sagsoegerens omkostninger i sag T-163/94 i forbindelse med interventionen, som sagsoegeren selv baerer. Intervenienterne baerer hver deres egne omkostninger.