CELEX: 61994CJ0063
Fri rörlighet för varor
Förbud mot försäljning med synnerligen låg vinstmarginal

Domskäl
1 Tribunal de commerce i Mons har genom beslut av den 21 januari 1994, vilket har inkommit till domstolen den 15 februari samma år, med stöd av artikel 177 i EG-fördraget begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande angående tolkningen av artikel 30 i EEG-fördraget, numera EG-fördraget.
2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan "le groupement national des négociants en pommes de terre de Belgique" (de belgiska potatishandlarnas riksförbund, nedan kallat "Belgapom") och aktiebolagen ITM Belgium SA (nedan kallat "ITM") och Vocarex SA angående det sistnämnda bolagets potatisförsäljning med synnerligen låg vinstmarginal.
3 För Belgiens del föreskrivs i artikel 40 första och tredje stycket i lagen av den 14 juli 1991 om affärssed att:
"En näringsidkare får varken erbjuda eller försälja en vara till underpris.
Med försäljning till underpris avses försäljning till ett pris som understiger anskaffnings- eller återanskaffningskostnaden.
Med försäljning till underpris likställs försäljning som, med beaktande av anskaffnings- eller återanskaffningskostnaden och fasta kostnader, endast medger en synnerligen låg vinstmarginal."
4 Vocarex är ett självständigt handelsföretag som är knutet till Intermarchégruppen genom ett franchiseavtal. I Belgien leds Intermarchégruppen av ITM. Under september månad 1993 köpte Vocarex, efter ett uppslag från ITM, potatis av sorten "bintje" à 27 belgiska franc per 25-kilos säck som det sedan sålde vidare till priset 29 franc per säck. Det pris som andra företag tillämpade vid samma tidpunkt var i allmänhet 89 franc per 25-kilos säck.
5 Belgapom väckte talan vid tribunal de commerce de Mons mot ITM och Vocarex och yrkade att försäljningen skulle bringas att upphöra. Bolagen yrkade att talan skulle ogillas och hävdade att artikel 40 i den aktuella lagen stred mot artikel 30 i fördraget.
6 Då den ansåg att det för att döma i saken krävdes en tolkning av gemenskapsrätten, beslutade den nationella domstolen att förklara målet vilande och begära att domstolen skulle meddela ett förhandsavgörande beträffande följande fråga:
"I vilken utsträckning är artikel 40 i lagen av den 14 juli 1991 och särskilt artikelns tredje och fjärde stycken, i allmän lydelse, förenlig med artikel 30 i EEG-fördraget, när en försäljning som sker till ett pris överstigande anskaffningskostnaden men med synnerligen låg vinstmarginal i dessa lagrum likställs med försäljning till underpris?"
7 Det är med hänsyn till formuleringen ovan nödvändigt att erinra om att domstolen enligt fast rättspraxis saknar behörighet att avgöra frågan om en viss nationell rättsregel strider mot gemenskapsrätten. Domstolen kan emellertid tillhandahålla den nationella domstolen alla tolkningsdata som krävs för att bedöma förenlighetsfrågan vid avgörande av det nationella målet (se i sistnämnda hänseende domen av den 14 juli 1994, Rustica semences, C-438/92, Rec. s. I-3519, punkt 10).
8 För att besvara den nationella domstolens fråga bör först avgöras om artikel 30 i fördraget är tillämplig i fall där en medlemsstat genom lagstiftning förbjuder försäljning med synnerligen låg vinstmarginal.
9 Av en fast rättspraxis framgår att varje åtgärd som, direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, kan hindra handeln mellan medlemsstaterna utgör en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion (dom av den 11 juli 1974, Dassonville, 8/74, Rec. s. 837, punkt 5).
10 Domstolen konstaterar att lagstiftning av det slag som ifrågasätts i målet vid den nationella domstolen, vilken innebär förbud för försäljning med synnerligen låg vinstmarginal, inte har till syfte att reglera handeln med varor mellan medlemsstater.
11 Det är riktigt att ett förbud av det aktuella slaget - i den mån det fråntar företagen rätten att använda sig av en viss marknadsföringsmetod - kan begränsa försäljningsvolymerna och följaktligen även försäljningen av produkter härrörande från andra medlemsstater. Det finns emellertid anledning att fråga sig om en sådan tänkbar effekt är tillräcklig för att förbudet skall kunna betecknas som en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ importrestriktion, i den mening som avses i artikel 30 i fördraget.
12 Det bör härvid erinras om att nationella bestämmelser som begränsar eller förbjuder vissa försäljningsmetoder och som tillämpas på produkter från andra medlemsstater, inte är ägnat att direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, hindra handeln mellan medlemsstaterna på sätt som avses i ovannämnd dom i Dassonvillemålet, under förutsättning att bestämmelserna är tillämpliga på alla företag som är verksamma i medlemsstaten i fråga och under den vidare förutsättningen att bestämmelserna rättsligt och faktiskt påverkar saluföring av inhemska produkter och produkter från andra medlemsstater på samma sätt. En tillämpning av sådana bestämmelser på försäljning av produkter från annan medlemsstat, som svarar mot krav som uppställs i den staten, är således - under ovan angivna förutsättningar - inte ägnad att hindra produkternas tillgång till marknaden eller vara mer betungande för dessa produkter än för motsvarande nationella produkter. Sådana bestämmelser faller därmed utanför tillämpningsområdet för artikel 30 i fördraget (se domen av den 24 november 1993, Keck och Mithouard, C-267/91 och C-268/91, Rec. s. I-6097, punkterna 16-17, domen av den 15 december 1993, Hünermund m.fl., C-292/92, Rec. s. I-6787, punkt 21, och domen av den 9 februari 1995, Leclerc, C-412/93, ännu ej publicerad i Rättsfallssamlingen, punkt 21).
13 Vad gäller en sådan bestämmelse som har ifrågasatts i målet vid den nationella domstolen, kan det konstateras att förbudet mot försäljning med synnerligen låg vinstmarginal innebär ett förbud mot viss försäljningsmetod.
14 Den aktuella bestämmelsen, som utan att göra åtskillnad på produkter tillämpas på alla företag inom den berörda branschen, påverkar inte saluföringen av produkter från andra medlemsstater på annat sätt än vad som gäller för nationella produkter.
15 Frågan bör därmed besvaras enligt följande: Artikel 30 i fördraget skall tolkas på så sätt att den inte är tillämplig i fall där en medlemsstat genom lagstiftning förbjuder försäljning med synnerligen låg vinstmarginal.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
16 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, vilken har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(sjätte avdelningen)
- angående den fråga som genom beslut av den 21 januari 1994 förts vidare av tribunal de commerce i Mons - följande dom:
Artikel 30 i EG-fördraget skall tolkas på så sätt att den inte är tillämplig i fall där en medlemsstat genom lagstiftning förbjuder försäljning med synnerligen låg vinstmarginal.