CELEX: 62008FJ0016
Viešoji tarnyba
Pareigūnai

Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Kandidato skundas dėl sprendimo skirti nuopelnų balus
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa, 43 straipsnis ir 90 straipsnio 2 dalis)
Administracijai tenkanti pareiga pateikti motyvus pažeidžiama, jeigu Paskyrimų tarnybos sprendimo dėl nuopelnų balų skyrimo
motyvai pateikiami tik priimant eksplicitinį sprendimą atmesti atitinkamo asmens skundą pasibaigus Pareigūnų tarnybos nuostatų
90 straipsnio 2 dalyje nustatytam keturių mėnesių terminui ir tik po to, kai suinteresuotasis asmuo pareiškė ieškinį dėl implicitinio
sprendimo atmesti skundą.
Šios išvados nepaneigia argumentai, kad nebūtina motyvuoti sprendimo dėl balų skyrimo, nes jis buvo priimtas atitinkamam asmeniui
žinomomis aplinkybėmis, todėl pradiniai motyvai jam buvo žinomi. Iš tikrųjų kasmetinis nuopelnų balų skyrimas reiškia, kad
administracija kasmet priima naują sprendimą dėl nuopelnų balų skyrimo, kuris turi būti grindžiamas tik atitinkamo pareigūno
darbu referenciniu laikotarpiu. Be to, aplinkybė, kad suinteresuotojo asmens pateikto skundo turinys įrodo, jog šis suprato
vertinimo sistemą, nereiškia, kad jis galėjo žinoti priežastis, lėmusias sprendimo dėl balų skyrimo priėmimą.
Tokios motyvavimo stokos nepaneigia ir teismų praktika, pagal kurią sprendimo nereikia panaikinti, jeigu pavėluotai pateikiami
apskritai pagrįsto sprendimo motyvai, nes jį panaikinus administracija galėtų priimti tik tokį naują sprendimą, kurio motyvai
būtų identiški, todėl ieškovas iš to negautų jokios naudos. Iš tikrųjų, kai ieškovas ginčija administracijos sprendimo pagrįstumą,
negalima atmesti galimybės, kad atgaline data panaikinus minėtą sprendimą ir po naujo nagrinėjimo jo atžvilgiu bus priimtas
kitoks sprendimas.
(žr. 25 ir 29–34 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1981 m. lapkričio 26 d. Sprendimo
Michel prieš Parlamentą
, 195/80, Rink. p. 2861, 22 punktas; 1990 m. vasario 7 d. Sprendimo
Culin prieš Komisiją
, C‑343/87, Rink. p. I‑225, 15 punktas; 2004 m. rugsėjo 23 d. Sprendimo
Hectors prieš Parlamentą
, C‑150/03 P, Rink. p. I‑8691, 50 punktas.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1992 m. vasario 12 d. Sprendimo
Volger prieš Parlamentą
, T‑52/90, Rink. p. II‑121, 40 ir 41 punktai; 2000 m. sausio 26 d. Sprendimas
Gouloussis prieš Komisiją
, T‑86/98, Rink. VT p. I‑A‑5 ir II‑23; 2002 m. vasario 20 d. Sprendimo
Roman Parra prieš Komisiją
, T‑117/01, Rink. VT p. I‑A‑27 ir II‑121, 32 punktas; 2004 m. liepos 6 d. Sprendimo
Huygens prieš Komisiją
, T‑281/01, Rink. VT p. I‑A‑203 ir II‑903, 109 punktas; 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo
Casini prieš Komisiją
, T‑132/03, Rink. VT p. I‑A‑253 ir II‑1169, 31 punktas ir jame nurodyta teismo praktika.
Tarnautojų teismo praktika: 2008 m. spalio 8 d. Sprendimo
Barbin prieš Parlamentą
, F‑81/07, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000, 28 punktas.