CELEX: 62008TJ0472
Gemenskapsvarumärke
Invändningsförfarande
Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av figurmärket 61 A NOSSA ALEGRIA
Äldre gemenskapsordmärke CACHAÇA 51 och äldre nationella figurmärken Cachaça 51 och Pirassununga 51
Relativt registreringshinder
Risk för förväxling
Känneteckenslikhet
Artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 (nu artikel 8.1 b i förordning nr 207/2009)

Bakgrund till tvisten
Missiato Industria e Comercio Ltda ingav den 2 december 2003 en ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke till harmoniseringsbyrån
i enlighet med rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk
specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3), i dess ändrade lydelse (ersatt av rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009
om gemenskapsvarumärken (EUT L 78, s. 1)).
Det sökta varumärket utgörs av det nedan återgivna figurkännetecknet:
De varor som registreringsansökan avsåg omfattas av klass 33 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor
och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg, och motsvarar följande beskrivning:
”Alkoholhaltiga drycker (ej öl)”.
Denna ansökan offentliggjordes i
Bulletinen för gemenskapsvarumärken
nr 39/2004, den 27 september 2004.
Med stöd av artikel 42 i förordning nr 40/94 (nu artikel 41 i förordning nr 207/2009) invände sökanden, Companhia Muller de
Bebidas, den 27 december 2004 mot registreringen av det sökta varumärket för de varor som angavs i registreringsansökan. Invändningen
grundades bland annat på följande äldre rättigheter (nedan kallade de äldre varumärkena):
–        Det nedan återgivna portugisiska figurmärke beträffande vilket ansökan om registrering ingavs den 19 april 1991 och som registrerades
den 30 mars 1993 under nr 273105 för alkoholhaltiga drycker i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Det nedan återgivna portugisiska figurmärke beträffande vilket ansökan om registrering ingavs den 10 augusti 1998 och som
registrerades den 21 augusti 2001 under nr 331952 för alkoholhaltiga drycker i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Det nedan återgivna danska figurmärke beträffande vilket ansökan om registrering ingavs den 30 juni 1995 och som registrerades
den 10 november 1998 under referensnummer VR 199803649 för likör på sockerrörsbas i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Den nedan återgivna serie figurmärken i Förenade kungariket beträffande vilken ansökan om registrering ingavs den 11 oktober 2000
och som registrerades samma dag under nr 2248316 för alkoholhaltiga drycker på sockerrörsbas i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Det nedan återgivna spanska figurmärke som registrerades den 22 oktober 2001 under nr 2354943 för alkoholhaltiga drycker på
sockerrörsbas (ej öl) i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Det nedan återgivna österrikiska figurmärke beträffande vilket ansökan om registrering ingavs den 29 juni 1995 och som registrerades
den 18 december 1995 under nr 161564 för alkoholhaltiga drycker på bas av destillerade sockerrör i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Det nedan återgivna figurmärke som är välkänt i Portugal för alkoholhaltiga drycker i klass 33 i Niceöverenskommelsen:
–        Ordmärket CACHAÇA 51 som är välkänt i Portugal för alkoholhaltiga drycker i klass 33 i Niceöverenskommelsen.
Vid invändningsenheten hävdade sökanden att risk för förväxling mellan de motstående varumärkena förelåg i den mening som
avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 (nu artikel 8.1 b i förordning nr 207/2009). Sökanden stödde sig härvid även på
två varumärken som påstods vara välkända i Portugal i den mening som avses i artikel 8.2 c i förordning nr 40/94 (nu artikel 8.2 c
i förordning nr 207/2009).
Invändningsenheten avslog invändningen genom beslut av den 4 september 2007. Sökanden överklagade detta beslut till harmoniseringsbyrån
den 29 oktober 2007 i enlighet med artiklarna 57–62 i förordning nr 40/94 (nu artiklarna 58–64 i förordning nr 207/2009).
Första överklagandenämnden avslog överklagandet genom beslut av den 4 juli 2008 (nedan kallat det angripna beslutet). Överklagandenämnden
anslöt sig till de argument som invändningsenheten hade utvecklat och fann att skillnaderna mellan de motstående varumärkena
innebar att risk för förväxling inte förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94.

Parternas yrkanden
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
–        ogiltigförklara det angripna beslutet i den mån detta innebär fastställelse av invändningsenhetens beslut att bifalla registreringsansökan,
och
–        förplikta harmoniseringsbyrån att ersätta rättegångskostnaderna.
I skrivelse som inkom till tribunalens kansli den 10 mars 2010 återkallade sökanden sitt yrkande om ändring av det angripna
beslutet och om ogiltigförklaring av registreringen av det sökta varumärket.
Harmoniseringsbyrån har yrkat att tribunalen ska
–        ogilla talan, och
–        förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.

Huruvida handlingar som ingetts först vid tribunalen kan läggas till grund för prövningen i sak
Sökanden har, i bilagorna 9–11 till sin ansökan, bifogat handlingar som innehåller förklaringar under ed, till stöd för påståendet
att de äldre ord- och figurmärkena CACHAÇA 51 och Cachaça 51 är välkända i Portugal (se ovan punkt 5).
Harmoniseringsbyrån har hävdat att dessa handlingar skulle innebära att föremålet för tvisten vid överklagandenämnden ändrades.
Handlingarna i bilagorna 9–11 till ansökan, som getts in först vid tribunalen, kan inte beaktas. Talan vid tribunalen syftar
nämligen till att rätten ska pröva lagenligheten av överklagandenämndernas beslut, i den mening som avses i artikel 63 i förordning
nr 40/94 (nu artikel 65 i förordning nr 207/2009), och tribunalen ska därför inte bedöma de faktiska omständigheterna på nytt
mot bakgrund av handlingar som getts in först vid tribunalen. Ovannämnda handlingar ska således avvisas utan att det är nödvändigt
att bedöma deras bevisvärde (se, för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens dom av den 24 november 2005 i mål T‑346/04,
Sadas mot harmoniseringsbyrån – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE), REG 2005, s. II‑4891, punkt 19 och där angiven rättspraxis).

Prövning i sak
Till stöd för sin talan om ogiltigförklaring av det angripna beslutet har sökanden anfört en grund som sönderfaller i två
delar. Grundens första del avser åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 och den andra delgrunden avser åsidosättande
av artikel 52.1 a i förordning nr 40/94 (nu artikel 53.1 a i förordning nr 207/2009).
1.
Den andra delen av den grund som åberopats till stöd för ogiltigförklaringen av det angripna beslutet: Åsidosättande av artikel 52.1 a
i förordning nr 40/94
Harmoniseringsbyrån gjorde en riktig bedömning när den anmärkte att andra delen av den grund som åberopats till stöd för ogiltigförklaringen
av det angripna beslutet, vilken avser ett åsidosättande av artikel 52.1 a i förordning nr 40/94, inte har något föremål.
Denna bestämmelse innehåller nämligen en förteckning över relativa ogiltighetsgrunder för registrerade gemenskapsvarumärken.
Det sökta varumärket omfattas därför inte av denna bestämmelse.
Talan kan således inte prövas, såvitt avser den andra delen av den grund som åberopats till stöd för ogiltigförklaringen av
det angripna beslutet.
2.
Den första delen av den grund som åberopats till stöd för ogiltigförklaringen av det angripna beslutet: Åsidosättande av artikel 8.1 b
i förordning nr 40/94
Den första delen av den grund som åberopats till stöd för ogiltigförklaringen av det angripna beslutet avser ett åsidosättande
av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Sökanden har klandrat överklagandenämnden för att felaktigt ha slagit fast att skillnaderna
mellan de motstående kännetecknen var tillräckliga för att risk för förväxling inte skulle föreligga hos omsättningskretsen
inom de ifrågavarande områdena, inbegripet Portugal. Sökanden hade gjort gällande att de äldre ord- eller figurmärkena CACHAÇA
51 och Cachaça 51 var välkända i Portugal.

Parternas argument
Till stöd för den enda grundens första del avseende åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 har sökanden i huvudsak
anfört sju anmärkningar. Enligt dessa gjorde överklagandenämnden en felaktig tolkning av denna bestämmelse och av fast rättspraxis,
enligt vilken helhetsbedömningen av de motstående varumärkena ska göras mot bakgrund av varumärkenas särskiljande och dominerande
beståndsdelar. Överklagandenämndens bedömning är därför behäftad med flera fel.
I sin första anmärkning har sökanden gjort gällande att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att inte bedöma
risken för förväxling med avseende på den verkliga omsättningskretsen och i synnerhet genom att finna att omsättningskretsen
utgjordes av den stora allmänheten.
I den andra anmärkningen har sökanden i huvudsak hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna
att de dominerande och särskiljande beståndsdelarna i de äldre varumärkena utgjordes av cachaça och 51.
I den tredje anmärkningen har sökanden hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna att de
motstående varumärkena inte liknade varandra i visuellt hänseende.
I den fjärde anmärkningen har sökanden hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna att de
motstående varumärkena inte liknade varandra i fonetiskt hänseende.
I den femte anmärkningen har sökanden hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna att de motstående
varumärkena inte liknade varandra i begreppsmässigt hänseende.
I den sjätte anmärkningen har sökanden i huvudsak påpekat att de ovannämnda felen inverkade på det angripna beslutet i den
mån överklagandenämnden, på grund av dessa fel, felaktigt slog fast att risk för förväxling inte förelåg hos omsättningskretsen.
I den sjunde anmärkningen anser sökanden slutligen att de handlingar som denne har ingett är tillräckliga för att styrka att
de äldre ord- eller figurmärkena CACHAÇA 51 och Cachaça 51 är välkända i Portugal eller åtminstone att de har hög särskiljningsförmåga
i det landet. Överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning när den fann att det varumärke som skulle styrkas vara välkänt
var talet 51 och att det inte hade styrkts att detta var välkänt.
Harmoniseringsbyrån har yrkat att talan ska ogillas, eftersom överklagandenämnden gjorde en riktig bedömning när den fann
att risk för förväxling i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 inte förelåg i förevarande mål.

Tribunalens bedömning
Enligt lydelsen i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 kan det sökta varumärket inte registreras efter invändning av innehavaren
av ett äldre varumärke, om det – på grund av att det är identiskt med eller liknar det äldre varumärket och de varor eller
tjänster som omfattas av varumärkena är identiska eller är av liknande slag – föreligger en risk att allmänheten förväxlar
dem inom det område där det äldre varumärket är skyddat, inbegripet risken för att varumärket associeras med det äldre varumärket.
Enligt fast rättspraxis föreligger risk för förväxling om det finns risk för att allmänheten kan tro att varorna eller tjänsterna
i fråga kommer från samma företag eller i förekommande fall från företag med ekonomiska band. Enligt samma rättspraxis ska
det vid prövningen av huruvida det föreligger risk för förväxling, utifrån den uppfattning som omsättningskretsen har av de
aktuella kännetecknen samt av de aktuella varorna eller tjänsterna, göras en helhetsbedömning mot bakgrund av samtliga relevanta
faktorer i det enskilda fallet, bland annat samspelet mellan känneteckenslikheten och likheten mellan de berörda varorna eller
tjänsterna (se förstainstansrättens dom av den 9 juli 2003 i mål T‑162/01, Laboratorios RTB mot harmoniseringsbyrån – Giorgio
Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), REG 2003, s. II‑2821, punkterna 30–33 och där angiven rättspraxis).
För att det ska föreligga risk för förväxling enligt artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 krävs såväl att de motstående varumärkena
är identiska eller liknar varandra som att de varor eller tjänster som avses är identiska eller av liknande slag. Det är fråga
om kumulativa villkor (se förstainstansrättens dom av den 22 januari 2009 i mål T‑316/07, Commercy mot harmoniseringsbyrån
– easyGroup IP Licensing (easyHotel), REG 2009, s. II‑43, punkt 42 och där angiven rättspraxis).
Grundens första del avseende åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 ska i förevarande mål prövas mot bakgrund
av de principer som angetts ovan i punkterna 28–30.
Omsättningskretsen
Enligt rättspraxis ska en normalt informerad och skäligen uppmärksam och medveten genomsnittskonsument av det ifrågavarande
varu- eller tjänsteslaget beaktas vid helhetsbedömningen av risken för förväxling. Det ska även beaktas att genomsnittskonsumentens
uppmärksamhet kan variera beroende på vilket varu- eller tjänsteslag det är fråga om (se förstainstansrättens dom av den 13 februari 2007
i mål T‑256/04, Mundipharma mot harmoniseringsbyrån – Altana Pharma (RESPICUR), REG 2007, s. II‑449, punkt 42 och där angiven
rättspraxis).
I punkt 20 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden att omsättningskretsen utgjordes av den stora allmänheten och
var sammansatt av genomsnittskonsumenter i Portugal, Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark som var normalt informerade,
skäligen uppmärksamma och medvetna.
Vad för det första gäller det territorium som ska beaktas vid bedömningen av risken för förväxling finner tribunalen, i likhet
med vad överklagandenämnden, utan att detta har bestritts, angav i punkt 20 i det angripna beslutet, att eftersom de äldre
varumärkena är nationella varumärken utgörs detta territorium av de medlemsstater i vilka de ovannämnda varumärkena åtnjuter
skydd, det vill säga Portugal, Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark.
Vad för det andra gäller de konsumenter som utgör omsättningskretsen har sökanden i sin första anmärkning gjort gällande att
det angripna beslutet är behäftat med fel, eftersom det inte är ”allmänheten i dess helhet” utan endast unga och medelålders
konsumenter som utgör de ifrågavarande konsumenterna. Sökandeföretaget har härvid anmärkt att det under förfarandet vid harmoniseringsbyrån
styrkte att det är den ovannämnda allmänheten, med undantag av barn och äldre, som konsumerar drycken cachaça.
I förevarande mål omfattas de varor som avses med det sökta varumärket och de äldre varumärkena av klass 33, som i Niceöverenskommelsens
mening omfattar ”alkoholhaltiga drycker (ej öl)”. De äldre varumärken som registrerats i Danmark, Förenade kungariket, Spanien
och Österrike har endast registrerats för ”likör på sockerrörsbas”, ”alkoholhaltiga drycker på bas av destillerade sockerrör”
eller ”alkoholhaltiga drycker på sockerrörsbas”.
Sökandeföretaget har visserligen anmärkt att det använder endast de äldre varumärkena för att saluföra ett särskilt slags
alkoholhaltiga drycker eller likörer som tillverkats i Brasilien på sockerrörsbas, nämligen cachaça och att det finns all
anledning att tro att Missiato Industria e Comercio kommer att saluföra cachaça under det sökta varumärket, eftersom det företaget
redan saluför detta slags varor under detta varumärke.
De rättigheter som skyddas eller kan skyddas av de motstående varumärkena omfattar samtliga varu- och tjänsteslag för vilka
dessa varumärken åtnjuter skydd och samtliga varuslag som anges i registreringsansökan. De affärsbeslut som innehavarna av
de motstående varumärkena fattar eller kan fatta utgör omständigheter som måste skiljas från de rättigheter som följer av
varumärkesrättigheterna. Dessa beslut beror nämligen endast på innehavarnas vilja och kan därför förändras. Så länge förteckningen
över de varor som avses med de motstående varumärkena inte ändras kan dessa omständigheter inte inverka på omsättningskretsen
på något sätt som ska beaktas vid bedömningen av om risk för förväxling föreligger i den mening som avses i artikel 8.1 b
i förordning nr 40/94 (se, för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens dom av den 13 april 2005 i mål T‑286/03, Gillette
mot harmoniseringsbyrån – Wilkinson Sword (RIGHT GUARD XTREME sport), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 33).
Med beaktande av att de varor med avseende på vilka de äldre varumärkena åtnjuter skydd och de varor som anges i varumärkesansökan
är gängse konsumentvaror (de är nämligen inte avsedda för specialister), gjorde överklagandenämnden en riktig bedömning när
den i punkt 20 i det angripna beslutet angav att omsättningskretsen utgörs av genomsnittskonsumenter i Portugal, Spanien,
Förenade kungariket, Österrike och Danmark som var normalt informerade, skäligen uppmärksamma och medvetna.
Alkoholhaltiga drycker, inbegripet alkoholhaltiga drycker på sockerrörsbas, säljs visserligen på restauranger och barer, bland
annat i form av cocktails såsom caipirinha, och vissa reklamkampanjer som avser dessa drycker riktar sig visserligen särskilt
till unga och medelålders konsumenter. Emellertid saluförs dessa varor vanligtvis generellt, och de säljs inte endast i specialbutiker
utan även i stormarknader, varför de är tillgängliga för den stora allmänheten (se, för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens
dom av den 14 december 2006 i de förenade målen T‑81/03, T‑82/03 och T‑103/03, Mast-Jägermeister mot harmoniseringsbyrån –
Licorera Zacapaneca (VENADO med ram m.fl.), REG 2006, s. II‑5409, punkt 82). Det följer för övrigt av handlingarna nr 1 och
2 som sökanden ingett vid harmoniseringsbyrån, och som nämndes i punkt 41 i det angripna beslutet, att varor som försetts
med de äldre portugisiska varumärkena saluförs i livsmedelsdetaljhandeln, bland annat i stormarknader.
Beträffande sökandens argument att överklagandenämnden inte uttryckligen angav i det angripna beslutet att omsättningskretsen
består uteslutande av vuxna konsumenter, är det tillräckligt att anmärka att med hänsyn till allmänintresset är det i allmänhet
förbjudet att sälja alkoholhaltiga drycker till barn och att omsättningskretsen för dessa varor därför redan på grund av bestämmelser
i lag är begränsad till vuxna. Det finns inte någon del av det angripna beslutet som ger anledning att tro att överklagandenämnden
underlät att beakta lagenliga begränsningar, i samband med genomsnittskonsumenternas ålder i samtliga medlemsstater med avseende
på vilka den bedömde huruvida risk för förväxling förelåg eller att dess bedömning påverkades.
Tribunalen kan därför inte godta sökandens första anmärkning avseende att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning
med avseende på definitionen av omsättningskretsen i punkt 20 i det angripna beslutet.
Varuslagslikheten
Vid bedömningen av varu- eller tjänsteslagslikheten ska, enligt fast rättspraxis, samtliga relevanta faktorer som är kännetecknande
för förhållandet mellan varorna eller tjänsterna beaktas, särskilt deras art, avsedda ändamål och användningsområde samt huruvida
de konkurrerar med eller kompletterar varandra. Även andra faktorer kan beaktas, som exempelvis de aktuella varornas distributionskanaler
(se förstainstansrättens dom av den 11 juli 2007 i mål T‑443/05, El Corte Inglés mot harmoniseringsbyrån – Bolaños Sabri (PiraÑAM
diseño original Juan Bolaños), REG 2007, s. II‑2579, punkt 37 och där angiven rättspraxis).
Då de varor med avseende på vilka det äldre varumärket åtnjuter skydd inbegriper de varor som anges i varumärkesansökan, ska
dessa varor anses vara identiska (domen i det ovan i punkt 14 nämnda målet ARTHUR ET FELICIE, punkt 34 och där angiven rättspraxis).
Sökanden har inte bestritt överklagandenämndens bedömning, i punkterna 22 och 36 i det angripna beslutet, att de varor med
avseende på vilka det äldre varumärket åtnjuter skydd är identiska med de varor som anges i varumärkesansökan, eftersom de
sistnämnda ”inbegriper (eller inbegrips i) de varor för vilka de äldre varumärkena åtnjuter skydd”. Överklagandenämndens bedömning
bör slås fast i enlighet med den rättspraxis som anges ovan i punkt 44.
Känneteckenslikheten
–       Särskiljande och dominerande beståndsdelar
Helhetsbedömningen av risken för förväxling ska, vad gäller de motstående kännetecknens visuella, fonetiska eller begreppsmässiga
likhet, grunda sig på det helhetsintryck som dessa åstadkommer med hänsyn bland annat till deras särskiljande och dominerande
beståndsdelar. Den uppfattning som genomsnittskonsumenten av de ifrågavarande varorna och tjänsterna har av varumärkena är
av avgörande betydelse vid helhetsbedömningen av risken för förväxling. Genomsnittskonsumenten uppfattar vanligtvis ett varumärke
som en helhet och ägnar sig inte åt att undersöka varumärkets olika detaljer (se domstolens dom av den 12 juni 2007 i mål C‑334/05
P, harmoniseringsbyrån mot Shaker, REG 2007, s. I‑4529, punkt 35 och där angiven rättspraxis).
För att fastställa särskiljningsförmågan hos en beståndsdel i ett varumärke, ska det göras en bedömning av huruvida beståndsdelen
lämpar sig som identifikationsmedel för att fastställa att de varor med avseende på vilka varumärket har registrerats kommer
från ett visst företag och således för att särskilja dessa varor från andra företags. Vid denna bedömning ska hänsyn bland
annat tas till beståndsdelens inneboende egenskaper mot bakgrund av frågan huruvida den är beskrivande med avseende på de
varor för vilka varumärket har registrerats (se förstainstansrättens dom av den 13 juni 2006 i mål T‑153/03, Inex mot harmoniseringsbyrån
– Wiseman (återgivningen av en kohud), REG 2006, s. II‑1677, punkt 35 och där angiven rättspraxis, och av den 13 december 2007
i mål T‑242/06, Cabrera Sánchez mot harmoniseringsbyrån – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano) ej publicerad
i rättsfallssamlingen, punkt 51).
Bedömningen av likheten mellan två varumärken kan inte avse endast en beståndsdel i ett sammansatt varumärke, vilken jämförs
med ett annat varumärke. Jämförelsen ska tvärtom göras genom att de aktuella varumärkena, betraktade vart och ett för sig,
undersöks i sin helhet. Detta utesluter emellertid inte att omsättningskretsens minnesbild av det helhetsintryck som ett sammansatt
varumärke ger under vissa förhållanden kan domineras av en eller flera av varumärkets beståndsdelar (se domen i det ovan i
punkt 46 nämnda målet harmoniseringsbyrån mot Shaker, punkt 41 och där angiven rättspraxis). Det är endast när alla andra
beståndsdelar i varumärket är försumbara som bedömningen av likheten kan grunda sig enbart på den dominerande beståndsdelen
(domen i det ovan i punkt 46 nämnda målet harmoniseringsbyrån mot Shaker, punkt 42, och dom av den 20 september 2007 i mål C‑193/06
P, Nestlé mot harmoniseringsbyrån, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 42). Detta kan vara fallet bland annat när denna
beståndsdel i sig kan dominera omsättningskretsens minnesbild av varumärket på ett sådant sätt att övriga beståndsdelar är
försumbara för helhetsintrycket (domen i det ovannämnda målet Nestlé mot harmoniseringsbyrån, punkt 43). Domstolen har preciserat
att den omständigheten att en beståndsdel inte är försumbar inte innebär att den är dominerande, på samma sätt som att den
omständigheten att en beståndsdel inte är dominerande inte innebär att den är försumbar (domen i det ovannämnda målet Nestlé
mot harmoniseringsbyrån, punkt 44).
När vissa beståndsdelar i ett varumärke har beskrivande karaktär för de varor och tjänster med avseende på vilka varumärket
är skyddat eller för de varor och tjänster som avses i registreringsansökan, kan dessa beståndsdelar endast tillerkännas låg
eller mycket låg särskiljningsförmåga (se, för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens dom av den 12 september 2007
i mål T‑363/04, Koipe mot harmoniseringsbyrån – Aceites del Sur (La Española), REG 2007, s. II‑3355, punkt 92, och domen i
det ovan i punkt 47 nämnda målet el charcutero artesano, punkt 52 och där angiven rättspraxis). Särskiljningsförmåga kan oftast
tillerkännas endast på grund av att dessa beståndsdelar kombineras med andra beståndsdelar i varumärket. På grund av att de
har låg eller mycket låg särskiljningsförmåga, anser omsättningskretsen i allmänhet inte att beskrivande beståndsdelar i ett
varumärke är dominerande för helhetsintrycket av varumärket, utom när de på grund av sin placering eller storlek är sådana
att de kan göra intryck på omsättningskretsen som får en minnesbild av dem (se, för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens
dom i det ovan i punkt 47 nämnda målet el charcutero artesano, punkt 53 och där angiven rättspraxis, och av den 12 november 2008
i mål T‑7/04, Shaker mot harmoniseringsbyrån – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker), REG 2008,
s. II‑3085, punkt 44 och där angiven rättspraxis). Detta betyder emellertid inte att de beskrivande beståndsdelarna i ett
varumärke med nödvändighet är försumbara för helhetsintrycket av varumärket. Det ska härvid undersökas om andra beståndsdelar
i varumärket i sig kan dominera omsättningskretsens minnesbild av detta (se ovan punkt 48).
Det finns inte några hinder mot att kontrollera huruvida visuell likhet föreligger mellan ett ordmärke och ett figurmärke,
eftersom båda dessa slag av varumärken har en grafisk form som gör visuella intryck möjliga (se förstainstansrättens dom av
den 4 maj 2005 i mål T‑359/02, Chum mot harmoniseringsbyrån – Star TV (STAR TV), REG 2005, s. II‑1515, punkt 43 och där angiven
rättspraxis).
I punkt 24 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden att den dominerande beståndsdelen i det äldre portugisiska ordmärket
var ordet cachaça, eftersom det var placerat först och eftersom den första delen av ett kännetecken enligt rättspraxis vanligtvis
gör större intryck på konsumenten än den avslutande delen.
I punkt 25 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden att de dominerande beståndsdelarna i de äldre figurmärkena utgjordes
av det centralt placerade figurelement som består av talet 51 i vitt inom en cirkel som är till hälften införd i ett brett
band som löper över kännetecknet från den ena sidan till den andra, samt av det ord som är inskrivet ovanför detta figurelement.
Detta ord utgörs av ordet cachaça utom i den portugisiska registreringen nr 273105, där det utgörs av ordet pirassununga.
Att dessa beståndsdelar har dominerande karaktär följer av deras placering och av att de är större än de övriga beståndsdelarna
i de ifrågavarande varumärkena.
I punkterna 26 och 27 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden att ordet cachaça var en särskiljande beståndsdel i
de varumärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark, eftersom konsumenterna i dessa länder
anser att det ordet är ett fantasiord. Inom dessa områden utgör det ovannämnda ordet dessutom den mest särskiljande beståndsdelen
i de ifrågavarande kännetecknen, eftersom det i egenskap av ordelement gör större intryck på konsumenten än det figurelement
som åtföljer det. Omsättningskretsen har nämligen inte benägenhet att analysera kännetecknen och har lättare att hänvisa till
ett kännetecken med hjälp av dess ordelement. Vidare är den ursprungliga särskiljningsförmågan hos tal begränsad, eftersom
dessa ”i allmänhet syftar på kvantitet, tidsperioder, en beställning och så vidare av en vara och konsumenterna därför inte
är vana vid att se dem som varumärken”. Dessutom används tvåsiffriga tal vanligtvis för att ange vissa egenskaper hos alkoholhaltiga
drycker, såsom alkoholstyrka i volymprocent eller den nödvändiga mognadstiden.
I punkterna 26–28 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden för övrigt att orden cachaça och pirassununga saknade särskiljningsförmåga
i Portugal. Genomsnittskonsumenten i Portugal uppfattar dessa ord som beskrivande för det slags vara som avses med de motstående
varumärkena, respektive för en ”plats i Brasilien” som motsvarar tillverkningsorten.
I punkterna 28 och 29 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden att den mest särskiljande dominerande beståndsdelen
i de varumärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark var beståndsdelen cachaça. Med hänsyn
till den beskrivande innebörd orden cachaça och pirassununga har för portugisiska konsumenter och till att särskiljningsförmågan
hos tvåsiffriga tal är begränsad med avseende på alkoholhaltiga drycker, ligger särskiljningsförmågan hos de äldre portugisiska
ord- och figurmärkena i kombinationen av ”deras beståndsdelar” eller i deras ”mest dominerande beståndsdelar”, nämligen cachaça 51
och Pirassununga 51.
I den andra anmärkningen har sökanden i huvudsak hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna
att beståndsdelen cachaça var en dominerande och särskiljande beståndsdel i de äldre varumärkena. Ordet cachaça saknar ursprunglig
särskiljningsförmåga på grund av att det har beskrivande karaktär och detta gäller både beträffande portugisiska konsumenter
och konsumenter i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark. Risken för förväxling bör bedömas endast med avseende
på beståndsdelarna 51 och 61 när de associeras eller kan associeras med cachaça.
Tribunalen ska därför övergå till jämförelsen mellan de motstående varumärkena genom att identifiera eventuella dominerande
och försumbara beståndsdelar, först i vart och ett av de äldre varumärkena och därefter i det sökta varumärket.
Det äldre portugisiska varumärket utgörs av en kombination av två beståndsdelar, varav den första är ordet cachaça och den
andra 51.
Det har inte bestritts att den portugisiske genomsnittskonsumenten uppfattar ordet cachaça som ett ordelement som är rent
beskrivande för en alkoholhaltig dryck, nämligen en spritdryck på sockerrörsbas.
Talet 51 framstår som ett arbiträrt sifferelement i det äldre portugisiska ordmärket. I punkt 27 i det angripna beslutet ansåg
överklagandenämnden visserligen att den ursprungliga särskiljningsförmågan hos tal, i synnerhet tvåsiffriga tal, är begränsad,
eftersom dessa vanligtvis används för att ange vissa egenskaper hos varor, bland annat hos alkoholhaltiga drycker och konsumenterna
inte är vana vid att uppfatta dem som varumärken. Överklagandenämnden underlät emellertid att beakta att omsättningskretsen,
såsom sökanden har anfört, inte omedelbart kan uppfatta talet 51 som beskrivande för en viss egenskap hos den ifrågavarande
varan, eftersom det i det äldre portugisiska ordmärket inte är förbundet med någon av de enheter som vanligtvis används för
att mäta en viss egenskap hos alkoholhaltiga drycker, såsom alkoholstyrkan i volymprocent, volymen eller den nödvändiga mognadstiden.
Harmoniseringsbyrån har i sin svarsinlaga för övrigt anfört att ”det värde som talen [51 och 61] syftar på är okänt”.
Det är visserligen riktigt att överklagandenämnden i punkt 24 i det angripna beslutet betecknade ordet cachaça som den dominerande
beståndsdelen i det äldre portugisiska ordmärket och i punkterna 26–28 i samma beslut angav att detta ord saknade ursprunglig
särskiljningsförmåga i Portugal, där det uppfattades som beskrivande för det slags vara som avses. I punkterna 28 och 29 i
det angripna beslutet fann överklagandenämnden inte desto mindre att beståndsdelen 51 inte var försumbar för helhetsintrycket
av detta varumärke, eftersom detta varumärkes särskiljningsförmåga ligger i kombinationen av beståndsdelarna cachaça och 51.
Det kan därför inte göras gällande att överklagandenämnden underlät att beakta beståndsdelen 51 i det äldre portugisiska ordmärket,
vid bedömningen av huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Överklagandenämnden
kan inte heller klandras för att i samband med denna bedömning även ha beaktat beståndsdelen cachaça. Genomsnittskonsumenten
i Portugal uppfattar visserligen denna beståndsdel som beskrivande för det ifrågavarande slaget av vara, men i det äldre portugisiska
ordmärket bibehåller denna beståndsdel ändå en självständig karaktär i förhållande till beståndsdelen 51 samt en viss kvarstående
särskiljningsförmåga som följer av att den kombinerats med beståndsdelen 51 och av att den såsom den första delen av det äldre
portugisiska ordmärket normalt gör större intryck på konsumenten i visuellt och fonetiskt hänseende än den avslutande delen
(se, för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens dom av den 17 mars 2004 i de förenade målen T‑183/02 och T‑184/02,
El Corte Inglés mot harmoniseringsbyrån – González Cabello et Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR), REG 2004, s. II‑965,
punkterna 81 och 83).
Härav följer att överklagandenämnden i fråga om det äldre portugisiska ordmärket inte gjorde en felaktig bedömning genom att
beakta beståndsdelarna cachaça och 51 när den bedömde huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b
i förordning nr 40/94.
De äldre figurmärkena är bildade genom att flera ord- och figurelement har kombinerats.
Det har inte bestritts att de beståndsdelar som bildar dessa varumärken, förutom beståndsdelen cachaça eller pirassununga
och beståndsdelen 51 i vitt inom en cirkel som är till hälften införd i ett brett band som löper över kännetecknet från den
ena sidan till den andra, är försumbara för helhetsintrycket av varumärkena och därför kan bortses från vid bedömningen av
huruvida risk för förväxling föreligger i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94.
Beträffande de äldre portugisiska figurmärkena har det inte bestritts att genomsnittskonsumenten i Portugal uppfattar orden
cachaça och pirassununga som rent beskrivande för det slags vara som avses med de ifrågavarande varumärkena, nämligen en spritdryck
på sockerrörsbas och tillverkningsorten som är en ort i Brasilien.
Av samma skäl som anges ovan i punkt 60, måste talet 51 anses vara en arbiträr beståndsdel i de äldre portugisiska figurmärkena.
I punkterna 25 och 29 i det angripna beslutet konstaterade överklagandenämnden att helhetsintrycket av varumärkena dominerades
av beståndsdelarna cachaça eller pirassununga och 51 samt att varumärkenas särskiljningsförmåga låg i kombinationen av dessa
beståndsdelar.
Det kan därför inte med framgång hävdas att överklagandenämnden underlät att beakta beståndsdelen 51 i vitt inom en cirkel
som är till hälften införd i ett brett band som löper över kännetecknet från den ena sidan till den andra, vilken återfinns
i de äldre portugisiska figurmärkena, vid bedömningen av huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b
i förordning nr 40/94. Överklagandenämnden kan för övrigt inte klandras för att i samband med den sistnämnda bedömningen ha
beaktat beståndsdelen cachaça eller pirassununga. Genomsnittskonsumenten i Portugal uppfattar visserligen denna beståndsdel
som beskrivande för det ifrågavarande slaget av vara eller för tillverkningsorten, men i de äldre portugisiska figurmärkena
bibehåller denna beståndsdel ändå en självständig karaktär i förhållande till beståndsdelen 51 samt en viss kvarstående särskiljningsförmåga
som följer av att den kombinerats med beståndsdelen 51 och av att ordet cachaça eller pirassununga har placerats på en plats
i kännetecknen som åtminstone motsvarar placeringen för beståndsdelen 51. Beståndsdelen cachaça eller pirassununga kan därför
inte, även om detta gäller endast i visuellt hänseende, anses vara försumbar i förhållande till den sistnämnda beståndsdelen.
Härav följer att överklagandenämnden, i fråga om de äldre portugisiska figurmärkena, inte gjorde en felaktig bedömning genom
att beakta såväl beståndsdelen cachaça eller pirassununga som beståndsdelen 51 i vitt inom en cirkel som är till hälften införd
i ett brett band som löper över kännetecknet från den ena sidan till den andra och intrycket av att dessa kombinerats, när
den bedömde huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94.
Överklagandenämnden konstaterade i punkterna 27 och 29 i det angripna beslutet att cachaça var den dominerande och mest särskiljande
beståndsdelen i de äldre varumärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark, med hänsyn till
att denna beståndsdel hade ordkaraktär och var fantasifull för konsumenterna i dessa länder samt med hänsyn till att särskiljningsförmågan
hos tvåsiffriga tal är begränsad med avseende på alkoholhaltiga drycker. Längre fram i det angripna beslutet fann överklagandenämnden
emellertid inte att beståndsdelen 51 var försumbar för helhetsintrycket av de ovannämnda varumärkena, utan beaktade vederbörligen
denna beståndsdel vid bedömningen av huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning
nr 40/94. Bland annat angav överklagandenämnden i punkt 31 i det angripna beslutet att ”konsumenterna i Spanien, Danmark,
Förenade kungariket och Österrike i fonetiskt hänseende hänvisar till de äldre varumärkena genom att kalla dem cachaça eller
cachaça 51, eftersom det är fråga om två dominerande och särskiljande beståndsdelar”.
Det kan därför inte med framgång göras gällande att överklagandenämnden underlät att beakta beståndsdelen 51 i vitt inom en
cirkel som är till hälften införd i ett brett band som löper över kännetecknet från den ena sidan till den andra i de äldre
varumärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark, vid bedömningen av huruvida risk för förväxling
förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Överklagandenämnden kan för övrigt inte klandras för
att i samband med den sistnämnda bedömningen även ha beaktat beståndsdelen cachaça. Även om det såsom sökanden har hävdat
kan antas att omsättningskretsen i Spanien, Danmark, Förenade kungariket och Österrike, eller en betydande del av den, uppfattar
denna beståndsdel som en generisk term eller ett ord som är nödvändigt för att ange det slags vara som avses med de ifrågavarande
varumärkena, bibehåller denna beståndsdel ändå en självständig karaktär i vart och ett av dessa varumärken i förhållande till
beståndsdelen 51 samt en viss kvarstående särskiljningsförmåga som följer av att den kombinerats med beståndsdelen 51 och
av att ordet cachaça har placerats på en plats i kännetecknet som åtminstone motsvarar placeringen för beståndsdelen 51. Beståndsdelen
cachaça kan därför inte, även om detta gäller endast i visuellt hänseende, anses vara försumbar i förhållande till den sistnämnda
beståndsdelen.
Sökanden saknar således grund för att hävda att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning i fråga om de äldre varumärken
som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark genom att beakta såväl beståndsdelen cachaça som beståndsdelen
51 i vitt inom en cirkel som är till hälften införd i ett brett band som löper över kännetecknet från den ena sidan till den
andra och intrycket av att dessa kombinerats, när den bedömde huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses
i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94.
Av vad anförts följer att sökanden saknar grund för att hävda att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att
med avseende på samtliga äldre varumärken beakta såväl beståndsdelen cachaça eller pirassununga som beståndsdelen 51 när den
bedömde huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Sökandens andra
anmärkning kan därför inte godtas.
Överklagandenämnden konstaterade i punkt 30 i det angripna beslutet att den särskiljande och dominerande beståndsdelen i det
sökta varumärket utgjordes av det centrala siffer- och figurelementet 61, med hänsyn framför allt till att dess centrala placering
understrukits med två sockerrörsväxter som ramar in det på ömse sidor och, vidare, till att övriga beståndsdelar uppfattas
som dekorativa och sekundära, antingen för att de är beskrivande (tunnan och de båda sockerrörsväxterna) eller för att de
är små (uttrycket a nossa alegria på bandet uppfattas som en dekorativ teckenförklaring). Det framgår emellertid av det angripna
beslutet att överklagandenämnden inte ansåg att de figurelement som utgörs av tunnan och de båda sockerrörsväxterna samt det
ordelement som utgörs av uttrycket a nossa alegria var försumbara för helhetsintrycket av detta varumärke. Vid bedömningen
av huruvida fonetisk likhet förelåg mellan de motstående varumärkena angav överklagandenämnden nämligen, i punkt 31 i det
angripna beslutet, att ”möjligheten [inte kunde] uteslutas att [det sökta varumärket] kallades [a nossa alegria], eftersom
… detta är det enda ordelementet i kännetecknet”. I punkt 34 i det angripna beslutet beaktade överklagandenämnden, vid bedömningen
av huruvida likhet i begreppsmässigt hänseende förelåg mellan de motstående varumärkena, på samma sätt den omständigheten
att ”talet 61 i det sökta varumärket avser en tunna, som är en beståndsdel som inte förekommer i något av de äldre varumärkena”.
Sökanden har i förevarande förfarande gjort gällande att bedömningen av huruvida risk för förväxling föreligger i den mening
som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 ska göras med avseende endast på beståndsdelen 61 som är dominerande för helhetsintrycket
av det sökta varumärket. Harmoniseringsbyrån har å sin sida yrkat att talan ska ogillas och anser att både beståndsdelen 61
och de figurelement som utgörs av tunnan och de båda sockerrörsväxterna samt det ordelement som utgörs av uttrycket a nossa
alegria, vilka inte är försumbara för helhetsintrycket av det sökta varumärket, ska beaktas vid bedömningen.
Överklagandenämnden kan inte klandras för att ha beaktat uttrycket a nossa alegria i det sökta varumärket vid bedömningen
av huruvida risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Detta uttryck, som är
det enda i det sökta varumärket, har betydelse för att uttala detta varumärke och kan därför inte anses vara försumbart för
helhetsintrycket av detta. Överklagandenämnden gjorde på samma sätt en riktig bedömning när den beaktade vissa figurelement
i det sökta varumärket, såsom teckningen av en tunna. Även om de i hög grad för tankarna till alkoholhaltiga drycker på sockerrörsbas
som kan lagras på ekfat och därmed har mycket låg särskiljningsförmåga med avseende på sådana varor, bibehåller tunnan och
de båda sockerrörsväxterna en självständig karaktär i det sökta varumärket samt en viss kvarstående särskiljningsförmåga,
som följer av att de kombinerats med beståndsdelen 61 och av att de har placerats på en plats i det ovannämnda varumärket
som åtminstone motsvarar placeringen för beståndsdelen 61. Överklagandenämnden har därför gjort en riktig bedömning när den
i förevarande mål har gjort gällande att dessa beståndsdelar inte kan anses vara försumbara i förhållande till den sistnämnda
beståndsdelen, åtminstone inte i visuellt hänseende.
Med beaktande av vad ovan anförts och den rättspraxis som angetts ovan i punkt 46, ska bedömningen av likheten mellan det
äldre portugisiska ordmärket och det sökta varumärket göras mot bakgrund av helhetsintrycket av kombinationen av beståndsdelen
cachaça följd av beståndsdelen 51, å ena sidan, och helhetsintrycket av kombinationen av den centralt placerade beståndsdelen
61 i vitt, beståndsdelar som består av teckningen av en tunna inramad av två sockerrörsväxter på ömse sidor och den beståndsdel
som utgörs av uttrycket a nossa alegria, å andra sidan. Beträffande förhållandet mellan de äldre figurmärkena och det sökta
varumärket ska samma bedömning göras på grundval av helhetsintrycket av kombinationen av beståndsdelen cachaça eller pirassununga
och beståndsdelen 51 i vitt inom en cirkel som är till hälften införd i ett brett band som löper över kännetecknet från den
ena sidan till den andra, å ena sidan, och helhetsintrycket av kombinationen av den centralt placerade beståndsdelen 61 i
vitt, de beståndsdelar som består av teckningen av en tunna inramad av två sockerrörsväxter på ömse sidor och den beståndsdel
som utgörs av uttrycket a nossa alegria, å den andra sidan.
–       Den visuella likheten
Beträffande den visuella likheten mellan de motstående varumärkena fann överklagandenämnden i punkterna 32 och 33 i det angripna
beslutet att dessa överensstämde endast avseende bilden av siffran 1. Relativa visuella likheter mellan siffrorna 5 och 6,
som skrivits med ett ganska vanligt typsnitt, kunde inte beaktas med hänsyn till att omsättningskretsen är van vid att se
siffror och vanligtvis urskiljer detaljer som skiljer sig åt. Att bilden av siffran 1 överensstämmer i de motstående varumärkena
är, med beaktande av att de är av olika beskaffenhet och har olika struktur och uppbyggnad, inte tillräckligt för att dessa
ska åstadkomma helhetsintryck som liknar varandra.
I den tredje anmärkningen har sökanden hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna att de
motstående varumärkena inte gav liknande intryck i visuellt hänseende. Beståndsdelarna 51 och 61 liknar varandra i visuellt
hänseende, eftersom de innehåller två siffror, varav den ena är identisk, eftersom de har jämförbar längd, eftersom båda har
skrivits i vitt mot svart bakgrund i en cirkelform och eftersom siffrorna 5 och 6 företer stora grafiska likheter. Genom ordelementen
i det sökta varumärket, som skrivits på portugisiska, antyds dessutom att de varor som avses med detta varumärke kommer från
ett portugisisktalande land, vilket ökar risken för förväxling.
Harmoniseringsbyrån har i huvudsak anfört att den tredje anmärkningen inte kan godtas. Harmoniseringsbyrån har hävdat att
de motstående varumärkena till sin helhet är olika i visuellt hänseende. Även talen 51 och 61 skiljer sig åt i visuellt hänseende
med hänsyn till att siffrorna 5 och 6 har olika form.
De beståndsdelar som är mest särskiljande för helhetsintrycket av det sökta varumärket är beståndsdelen 61 och de dekorativa
figurelement som utgörs av tunnan och de båda sockerrörsväxterna. Beståndsdelen a nossa alegria, som sökanden har hänvisat
till, gör bara ett mycket svagt visuellt intryck med hänsyn till att den är liten, har en underordnad placering i kännetecknet
och ett alldagligt grafiskt utseende. I de äldre varumärkena domineras det visuella helhetsintrycket av beståndsdelarna cachaça
eller pirassununga och 51 och i det äldre portugisiska ordmärket kan detta helhetsintryck, beroende på den grafiska utformningen
av detta, domineras av dessa beståndsdelar. I de äldre figurmärkena domineras det visuella helhetsintrycket av det dekorativa
figurelement som utgörs av ett brett band som löper över kännetecknet från den ena sidan till den andra.
De motstående varumärkena skiljer sig åt i visuellt hänseende genom ordelementen a nossa alegria, cachaça och pirassununga
samt i förekommande fall genom de dekorativa figurelementen som är återgivna på ett enkelt och relativt alldagligt sätt. Däremot
överensstämmer dessa varumärken i visuellt hänseende genom bilden av ett tvåsiffrigt tal, varav den ena siffran, siffran 1,
är identisk. Visserligen skiljer sig vissa detaljer i den grafiska utformningen av siffrorna 5 och 6 från varandra, men dessa
skillnader är mindre uttalade än skillnaderna mellan dessa och andra siffror. I de motstående kännetecknen återges dessutom
de tvåsiffriga talen, nämligen 51 i de äldre figurmärkena och 61 i det sökta varumärket, på liknande sätt med stora skrivtecken
som är centralt placerade i vit färg som kontrasterar mot en mörk bakgrund. Dessutom är formen på denna bakgrund relativt
likartad i de båda kännetecknen, nämligen rund i de äldre figurmärkena och oval motsvarande tunnans kontur i det sökta varumärket.
Den visuella likheten mellan de motstående varumärkena förefaller visserligen vara liten med avseende på det visuella helhetsintrycket
av dessa varumärken, men den är tillräckligt märkbar för att hela omsättningskretsen ska uppfatta den. Överklagandenämnden
gjorde således en felaktig bedömning när den slog fast att de motstående varumärkena inte liknade varandra i visuellt hänseende
och därmed ska sökandens tredje anmärkning godtas.
–       Den fonetiska likheten
Beträffande den fonetiska likheten mellan de motstående varumärkena fann överklagandenämnden i punkt 31 i det angripna beslutet
att de äldre varumärkena kallades cachaça, cachaça 51 respektive pirassununga 51 och att det sökta varumärket skulle komma
att kallas 61, men att det inte kunde uteslutas att det skulle komma att kallas a nossa alegria. Den omständigheten att siffran
1 ensam uttalas på samma sätt är otillräcklig för att de motstående varumärkena ska anses likna varandra i fonetiskt hänseende.
I den fjärde anmärkningen har sökanden hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna att de
motstående varumärkena inte gav ett mycket liknande intryck i fonetiskt hänseende. Med hänsyn till att omsättningskretsen
är van vid att i barer och restauranger göra muntliga beställningar av den vara som avses med de äldre varumärkena och till
att Missiato Industria e Comercio använder och även i framtiden kan använda det inledande ordet cachaça för att identifiera
sina varor, kommer de motstående varumärkena att beställas under namnen cachaça 51 och cachaça 61. Den fonetiska likheten
mellan varumärkena är störst på de språk, såsom spanska och portugisiska, på vilka siffrorna 5 och 6 uttalas med samma inledande
och avslutande bokstäver (s respektive enta). Portugisiska och spanska konsumenter uttalar talen 51 och 61 på nästan samma
sätt; sin-cu-enta y um respektive se-senta y um beträffande de portugisiska konsumenterna och sin-cuenta e uno respektive
se-senta e uno beträffande de spanska konsumenterna. Skillnaden mellan kännetecknen vilar, med avseende på de spanska och
portugisiska konsumenterna, endast på att bokstäverna incu respektive ess finns i mitten av talen, såsom omsättningskretsen
uttalar dessa. Den fonetiska skillnaden mellan vissa beståndsdelar i de motstående varumärkena har mindre betydelse med hänsyn
till att dessa beståndsdelar har en dekorativ eller beskrivande funktion i de ifrågavarande kännetecknen.
Harmoniseringsbyrån har i huvudsak anfört att den fjärde anmärkningen inte kan godtas. De fonetiska skillnaderna mellan de
motstående varumärkena är hörbara även om endast talen 51 och 61 i dessa varumärken beaktas. I Spanien går de fonetiska skillnaderna
mellan cincuenta y uno och sesenta y uno inte obemärkt förbi. Skillnaderna är ännu tydligare på engelska mellan fifty one
och sixty one, på tyska mellan einundfünfzig och einundsechzig och på danska mellan enoghalvtreds och enogtres. På dessa språk
uttalas inledningen av orden 50 och 60 på helt olika sätt. I Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark blir de fonetiska
skillnaderna mellan de motstående varumärkena ännu tydligare om ordet cachaça beaktas, eftersom omsättningskretsen inte uppfattar
innebörden av det ordet, samt om uttrycket a nossa alegria beaktas med avseende på Spanien, eftersom omsättningskretsen kan
förstå innebörden av det uttrycket. Den fonetiska likheten mellan de motstående varumärkena är på sin höjd liten eller ytterst
liten i Spanien och den är ännu mindre i Förenade kungariket, Österrike och Danmark. I Portugal är den fonetiska likheten
mellan de motstående varumärkena liten eller ytterst liten, eftersom de fonetiska skillnaderna mellan sincuenta y um och sesenta
y um inte går obemärkt förbi och eftersom det kan förmodas att uttrycket a nossa alegria uttalas.
Det är mest troligt att omsättningskretsen hänvisar till de motstående varumärkena genom att uttala den kombination som utgörs
av de ordelement i varumärkena, vilka inte är försumbara för helhetsintrycket av dem. De äldre varumärkena kallas därför cachaça
51 eller pirassununga 51, och det sökta varumärket kommer att kallas 61 eller möjligen 61 a nossa alegria.
De motstående varumärkena skiljer sig åt i fonetiskt hänseende genom ordelementen a nossa alegria, cachaça och pirassununga.
Dessa varumärken överensstämmer däremot delvis med avseende på uttalet av sifferelementet. Det ska inledningsvis konstateras
att på samtliga berörda språk uttrycker de ord som motsvarar talen 51 och 61 ett tillägg av en enhet till talen 50 och 60.
De fonem som uttrycker detta tillägg till tiotalen uttalas på vart och ett av de berörda språken tydligt och på samma sätt
i orden 51 och 61. På tyska och danska uttalas de fonem som motsvaras av einund respektive enog i orden einundfünfzig och
einundsechzig respektive enoghalvtreds och enogtres dessutom först. I motsats till vad sökanden har hävdat skiljer sig de
motstående varumärkena emellertid i fonetiskt hänseende genom uttalet av de fonem som motsvarar tiotalen 50 och 60. På spanska
och portugisiska är skillnaderna avsevärda mellan uttalet av de fonem som motsvarar å ena sidan cinquenta och sessenta och
å andra sidan cincuenta och sesenta. Dessa skillnader går inte obemärkt förbi omsättningskretsen. I motsats till vad sökanden
har hävdat överensstämmer inte ens de fonem som motsvarar bokstäverna c och s i Portugal och i största delen av Spanien med
varandra i de ifrågavarande orden. Harmoniseringsbyrån har anfört att dessa skillnader än ännu mer hörbara på engelska (fifty
och sixty), tyska (fünfzig och sechzig) och danska (halvtreds och tres). På dessa språk uttalas inledningen av talen 50 och
60 på helt olika sätt.
Härav följer att den fonetiska likheten mellan de motstående varumärkena, även om den är liten med avseende på det fonetiska
helhetsintrycket av dessa varumärken, är tillräckligt märkbar för att hela omsättningskretsen ska uppfatta den. Överklagandenämnden
gjorde således en felaktig bedömning när den slog fast att de motstående varumärkena inte liknade varandra i fonetiskt hänseende,
och därmed ska sökandens fjärde anmärkning godtas.
–       Den begreppsmässiga likheten
Överklagandenämnden angav i punkt 34 i det angripna beslutet att begreppsmässig likhet mellan de motstående varumärkena inte
i något fall kan bygga på annat än det tvåsiffriga talet i vart och ett av dessa. Eftersom dessa tal är helt olika på grund
av sina absoluta ursprungliga värden, som i sig är olika, och eftersom talet 61 i det sökta varumärket avser en tunna, är
de motstående varumärkena olika i begreppsmässigt hänseende.
I den femte anmärkningen har sökanden hävdat att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning genom att finna att de motstående
varumärkena inte liknade varandra i begreppsmässigt hänseende. Den särskiljande beståndsdelen i dessa varumärken utgörs av
ett tvåsiffrigt tal, varav den andra siffran är identisk. Denna beståndsdel associeras med samma slags vara, nämligen en spritdryck
på sockerrörsbas som tillverkats i Brasilien, och med ordelement på portugisiska. Dessutom föregås de ifrågavarande talen
av ordet cachaça eller kan föregås av det ordet. I begreppsmässigt hänseende skiljer sig de motstående varumärkena därför
inte avsevärt från varandra.
Harmoniseringsbyrån har i huvudsak anfört att den fjärde anmärkningen inte kan godtas. Byrån har invänt att de motstående
varumärkena skiljer sig avsevärt från varandra i begreppsmässigt hänseende. Eftersom det värde som talen 51 och 61 syftar
på är okänt, kan dessa tal svårligen bidra till någon begreppsmässig likhet eller skillnad mellan de motstående varumärkena.
Figurelementet i det sökta varumärket, nämligen tunnan inramad av två sockerrörsväxter, har däremot ett rikt innehåll i begreppsmässigt
hänseende. Detta gäller så mycket mer som det inte framgår av handlingarna i ärendet att många aktörer använder sig av detta
slags grafiska beståndsdelar, i vilken stiliserad form det vara må, vid saluföring av alkoholhaltiga drycker. Figurelementet
i det sökta varumärket bidrar således till att skilja de motstående varumärkena åt i begreppsmässigt hänseende. Genom uttrycket
a nossa alegria tillfogas en beståndsdel som åstadkommer begreppsmässiga skillnader mellan de motstående varumärkena, i synnerhet
i Spanien. Den språkliga innebörden av detta uttryck kan läggas på minnet. Detta gäller så mycket mer som det är den enda
beståndsdel i det sökta varumärket som har en klar språklig innebörd. Genom uttrycket a nossa alegria samt orden cachaça och
pirassununga tillfogas ytterligare beståndsdelar som åstadkommer begreppsmässiga skillnader i Portugal.
Den beståndsdel som är mest särskiljande för helhetsintrycket av det sökta varumärket är beståndsdelen 61, på grund av att
den är arbiträr i förhållande till det ifrågavarande varuslaget. De dekorativa figurelement som utgörs av tunnan och de båda
sockerrörsväxterna samt uttrycket a nossa alegria har i sig endast låg särskiljningsförmåga i begreppsmässigt hänseende, eftersom
de i hög grad för tankarna till det ifrågavarande varuslaget, ursprungsorten (ett portugisiskspråkigt land) eller vissa av
varans egenskaper. Dessa figurelement tjänar således endast till att ge omsättningskretsen associationer till ett varuslag,
dess ursprung, dess egenskaper och de mest särskiljande beståndsdelarna i det sökta varumärket. I de äldre varumärkena är
beståndsdelen 51 den mest särskiljande på grund av att den är fritt utformad i förhållande till det ifrågavarande varuslaget
(se ovan punkterna 60 och 67). Genom det dekorativa figurelement som utgörs av ett brett band som löper över kännetecknet
från den ena sidan till den andra i de äldre figurmärkena betonas i begreppsmässigt hänseende associationen mellan talet 51
och det varuslag som avses med dessa varumärken. Denna beståndsdel framstår därför som underordnad för helhetsintrycket i
begreppsmässigt hänseende av dessa varumärken. Beståndsdelarna cachaça och pirassununga i de äldre portugisiska varumärkena
har endast låg särskiljningsförmåga i begreppsmässigt hänseende, eftersom de i hög grad för tankarna till det ifrågavarande
varuslaget eller tillverkningsorten. Dessa beståndsdelar tjänar därför endast till att ge omsättningskretsen associationer
till ett varuslag, dess tillverkningsort och de mest särskiljande beståndsdelarna i de ifrågavarande varumärkena. Även om
det, såsom överklagandenämnden fann i punkt 26 i det angripna beslutet, kan antas att den största delen av omsättningskretsen
i Spanien, Danmark, Förenade kungariket och Österrike anser att ordet cachaça är ett fantasiord, vilket sökanden har bestritt
(se ovan punkt 72), kan beståndsdelen cachaça tillsammans med beståndsdelen 51 anses utgöra en av de mest särskiljande beståndsdelarna
i de äldre figurmärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark.
De motstående varumärkena skiljer sig åt i begreppsmässigt hänseende genom ordelementen a nossa alegria, cachaça och pirassununga
samt i förekommande fall genom de dekorativa figurelementen. Däremot överensstämmer dessa varumärken delvis i fråga om sifferelementen
51 och 61. Det föreligger knappast något tvivel om att omsättningskretsen omedelbart uppfattar dessa beståndsdelar som tal
som gör det möjligt att uppskatta och jämföra kvantiteter eller storleksförhållanden eller att ordna dessa beståndsdelar i
nummerordning. Av skäl som angetts ovan i punkt 60 kan det under de omständigheter som föreligger i målet inte anses att omsättningskretsen
omedelbart uppfattar att de ifrågavarande talen avser vissa tydligt definierade egenskaper hos det varuslag som avses med
de motstående varumärkena, såsom alkoholstyrka i volymprocent, volym eller den nödvändiga mognadstiden. Härav följer att omsättningskretsen
uppfattar talen som begrepp i sig utan att kunna ge dem någon konkret, tydlig och bestämd betydelse i förhållande till de
ifrågavarande varorna, vilket harmoniseringsbyrån har medgett (se ovan punkterna 60 och 93).
Som tal betraktade företer beståndsdelarna 51 och 61 vissa likheter i begreppsmässigt hänseende. Båda är nämligen naturliga
tal, udda tvåsiffriga tal, varav den andra siffran, det vill säga siffran 1 för ental, är identisk. De ifrågavarande talen
skiljer sig däremot från varandra genom siffran för tiotalen, det vill säga 5 i de äldre varumärkena och 6 i det sökta varumärket.
Den begreppsmässiga skillnad mellan de motstående varumärkena som följer av att siffrorna för tiotal är olika mildras av att
i den stigande ordningen tiotal kommer talet 50, som motsvarar fem tiotal, omedelbart under talet 60, som motsvarar sex tiotal
och att värdet 50 därför uppfattas som relativt näraliggande värdet 60.
Den grad av begreppsmässig likhet som föreligger mellan å ena sidan de äldre figurmärken som registrerats i Spanien, Förenade
kungariket, Österrike och Danmark samt å andra sidan det sökta varumärket, och som beror på beståndsdelarna 51 och 61, mildras
emellertid något om den största delen av omsättningskretsen i dessa länder, såsom harmoniseringsbyrån har anfört, verkligen
uppfattar beståndsdelen cachaça som ett fantasiord och om denna beståndsdel därmed tillsammans med talet 51 utgör en av de
mest särskiljande beståndsdelarna i de äldre figurmärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark.
Med beaktande av vad ovan anförts följer att begreppsmässig likhet föreligger mellan de äldre portugisiska varumärkena och
det sökta varumärket samt att denna kan anses vara medelstor. Den begreppsmässiga likhet som föreligger mellan å ena sidan
de äldre figurmärken som registrerats i Spanien, Förenade kungariket, Österrike och Danmark samt å andra sidan det sökta varumärket
ska enligt de antaganden som gjorts anses vara medelstor till liten. Överklagandenämnden gjorde således en felaktig bedömning
när den slog fast att de motstående varumärkena inte liknade varandra i begreppsmässigt hänseende och därmed ska sökandens
femte anmärkning godtas.
Risken för förväxling
Vid helhetsbedömningen av risken för förväxling föreligger ett visst samspel mellan de faktorer som beaktas, däribland varumärkeslikheten
och varu- eller tjänsteslagslikheten (se ovan punkt 29). Låg varu- eller tjänsteslagslikhet kan således kompenseras av hög
varumärkeslikhet och omvänt (domstolens dom av den 29 september 1998 i mål C‑39/97, Canon, REG 1998, s. I‑5507, punkt 17,
av den 22 juni 1999 i mål C‑342/97, Lloyd Schuhfabrik Meyer, REG 1999, s. I‑3819, punkt 19, och förstainstansrättens dom i
det ovan i punkt 40 nämnda målet VENADO med ram m.fl., punkt 74).
I samband med helhetsbedömningen av risken för förväxling ska det erinras om att genomsnittskonsumenten av varor av det ifrågavarande
varuslaget enligt rättspraxis sällan har möjlighet att göra en direkt jämförelse mellan de olika varumärkena utan måste förlita
sig på en oklar minnesbild av varumärkena (domen i det ovan i punkt 99 nämnda målet Lloyd Schuhfabrik Meyer, punkt 26).
De motstående kännetecknens visuella, fonetiska och begreppsmässiga särdrag väger inte alltid lika tungt i samband med denna
helhetsbedömning. En bedömning ska göras av de objektiva förhållanden under vilka varumärkena kan förekomma på marknaden (se,
för ett motsvarande synsätt, förstainstansrättens dom av den 3 juli 2003 i mål T‑129/01, Alejandro mot harmoniseringsbyrån
– Anheuser-Busch (BUDMEN), REG 2003, s. II‑2251, punkt 57, och av den 6 oktober 2004 i de förenade målen T‑117/03–T‑119/03
och T‑171/03, New Look mot harmoniseringsbyrån – Naulover (NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE och NLCollection), REG 2004, s. II‑3471,
punkt 49).
Graden av fonetisk likhet mellan två varumärken har mindre betydelse i fråga om varor som saluförs på ett sådant sätt att
omsättningskretsen vid köpet vanligtvis får en visuell uppfattning av det varumärke som varorna omfattas av (förstainstansrättens
dom av den 14 oktober 2003 i mål T‑292/01, Phillips-Van Heusen mot harmoniseringsbyrån – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel
(BASS), REG 2003, s. II‑4335, punkt 55, och av den 28 juni 2005 i mål T‑301/03, Canali Ireland mot harmoniseringsbyrån – Canal
Jean (CANAL JEAN CO. NEW YORK), REG 2005, s. II‑2479, punkt 55).
Överklagandenämndens slutsats i det angripna beslutet, att risk för förväxling mellan de motstående varumärkena inte förelåg,
grundades på den omständigheten att dessa till sin helhet var olika, i visuellt, fonetiskt och begreppsmässigt hänseende.
Såsom tribunalen har konstaterat ovan i punkterna 84, 90 och 98, är det angripna beslutet behäftat med fel, eftersom det innehåller
slutsatsen att de motstående varumärkena inte liknar varandra i visuellt, fonetiskt och begreppsmässigt hänseende. De ifrågavarande
konsumenterna får nämligen visuella och fonetiska intryck av de motstående varumärkena som liknar varandra i liten mån och
intryck som liknar varandra i medelstor eller liten mån i begreppsmässigt hänseende.
I den sjätte anmärkningen har sökanden i huvudsak påpekat att dessa fel inverkade på det angripna beslutet, i den mån de ledde
till att överklagandenämnden felaktigt slog fast att risk för förväxling inte förelåg hos omsättningskretsen. Unga och medelålders
konsumenter som vanligtvis konsumerar cocktails i barer, restauranger eller hemma kommer ihåg den fonetiska likheten mellan
beståndsdelarna 61 och 51 som föregås av ordet cachaça och figurelementet i det sökta varumärket utgör inte en del av den
oklara minnesbild av varumärkena som dessa förlitar sig på. Även om omsättningskretsen har möjlighet att skilja de motstående
varumärkena åt, innebär de likheter som föreligger mellan dem i visuellt, fonetiskt och begreppsmässigt hänseende att omsättningskretsen
kan tro att de varor som avses med dessa varumärken kommer från samma företag.
Även om det fonetiska intrycket av varumärken för drycker, såsom harmoniseringsbyrån har angett, ibland har tillmätts övervägande
betydelse (förstainstansrättens dom av den 15 januari 2003 i mål T‑99/01, Mystery Drinks mot harmoniseringsbyrån – Karlsberg
Brauerei (MYSTERY), REG 2003, s. II‑43, punkt 48), kan detta inte komma i fråga i förevarande mål. Såsom angetts ovan i punkt 40
saluförs dessa varor vanligtvis generellt, och de säljs inte endast i specialbutiker utan även i stormarknader. Sökanden har
dessutom gjort gällande, och harmoniseringsbyrån inte har bestritt, att när de alkoholhaltiga drycker eller likörer på sockerrörsbas
som avses med de motstående varumärkena konsumeras i barer och restauranger, sker detta i allmänhet som ingrediens i cocktails,
såsom caipirinha. Detta innebär att dessa drycker vanligen beställs muntligen under namnen för dessa cocktails och inte under
dryckernas egen beteckning
.
Under dessa förhållanden ska det fonetiska intrycket av de motstående varumärkena tillmätas endast en underordnad betydelse
för helhetsintrycket av dessa varumärken. Intrycken i visuellt och begreppsmässigt hänseende är däremot övervägande för detta
helhetsintryck.
Det är väsentligt att beakta att de motstående varumärkena i visuellt och begreppsmässigt hänseende vilar på en association
mellan alkoholhaltiga drycker eller likörer på sockerrörsbas och, särskilt i fråga om de äldre portugisiska varumärkena för
cachaça, ett bestämt tal, nämligen 51 i de äldre varumärkena och 61 i det sökta varumärket, som inte omedelbart erinrar omsättningskretsen
om en viss egenskap hos det ifrågavarande varuslaget. Detta tal är i båda de motstående varumärkena ett naturligt tal och
ett udda tvåsiffrigt tal, varav den andra siffran, det vill säga siffran för ental, utgörs av siffran 1. De visuella och begreppsmässiga
skillnader mellan de motstående varumärkena som följer av de grafiska skillnaderna och skillnaderna avseende värde mellan
talen 50 och 60 mildras av att den grafiska utformningen av siffran 5 är mer lik den grafiska utformningen av siffran 6 än
den grafiska utformningen av andra siffror och omvänt. Skillnaderna mildras vidare av att talet 50 kommer omedelbart under
talet 60 i den stigande ordningen tiotal, och omsättningskretsen, som är normalt informerad och skäligen uppmärksam och medveten,
uppfattar därför värdet av dessa tal som relativt näraliggande.
De äldre varumärkena och det sökta varumärket har eller, i fråga om det äldre portugisiska ordmärket, kan ha, det gemensamt
i visuellt hänseende att de ingående talen återges med stora, enkla skrivtecken som är centralt placerade i vit färg som kontrasterar
mot en mörk bakgrund.
Figurelementen i de motstående figurmärkena har inte något bestämt begreppsmässigt innehåll och framstår för portugisiska
konsumenter, på samma sätt som ordelementen cachaça, pirassununga och a nossa alegria, i visuellt hänseende som beståndsdelar
som är avsedda att förstärka intrycket av sifferelementet, det vill säga talet 51 eller 61, tillsammans med det ifrågavarande
varuslaget, det vill säga alkoholhaltiga drycker eller likörer på sockerrörsbas som tillverkats i ett portugisisktalande land,
i förevarande fall Brasilien. Dessutom överensstämmer vissa av figurelementen i de motstående figurmärkena, särskilt den runda
eller ovala formen som motsvarar tunnans kontur och som har försetts med talen 51 i de äldre figurmärkena respektive 61 i
det sökta varumärket. Dessa figurelement kan, på samma sätt som ordelementen för den portugisiska allmänheten, inte i sig
vara tillräckligt särskiljande för de äldre figurmärkena och det sökta varumärket, för att risk för förväxling inte ska föreligga
i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94.
De fonetiska skillnaderna mellan de motstående varumärkena är visserligen märkbara, men av de skäl som angetts ovan i punkterna 106
och 107 framstår de som relativt underordnade i förevarande mål.
Även om omsättningskretsen skulle ha förmåga att uppfatta vissa skillnader mellan de motstående varumärkena, föreligger det
med beaktande av vad ovan anförts och med hänsyn till att de varor som avses med de ovannämnda varumärkena är identiska, en
verklig risk för att omsättningskretsen skulle sätta dessa varumärken i samband med varandra. Dessa skillnader framstår i
förevarande mål inte som tillräckliga för att omsättningskretsen, eller åtminstone genomsnittligt uppmärksamma portugisiska
genomsnittskonsumenter av alkoholhaltiga drycker, som måste förlita sig på en oklar minnesbild av helhetsintrycket av dessa
varumärken, inte ska tro att de varor som avses med dessa varumärken kommer från samma företag eller från företag med ekonomiska
band.
Överklagandenämnden gjorde således en felaktig bedömning när den slog fast att risk för förväxling mellan de motstående varumärkena
inte förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Därmed ska sökandens sjätte anmärkning godtas.
Talan ska därför bifallas på den åberopade grunden, vilken avser åsidosättande av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94, och
det saknas anledning att pröva sökandens sjunde anmärkning avseende oriktig bedömning av bevisningen för att de äldre ord-
och figurmärkena CACHAÇA 51 och Cachaça 51 är välkända i Portugal eller åtminstone att de har hög särskiljningsförmåga i det
landet. Det angripna beslutet ska därmed ogiltigförklaras.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 87.2 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Sökanden har yrkat att harmoniseringsbyrån ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom harmoniseringsbyrån
har tappat målet, ska sökandens yrkande bifallas.
Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (andra avdelningen)
följande:
1)
Det beslut som fattats av första överklagandenämnden vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster
och modeller) (harmoniseringsbyrån) den 4 juli 2008 (ärende R 1687/2007-1) ogiltigförklaras.
2)
Harmoniseringsbyrån ska ersätta rättegångskostnaderna.
Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 3 september 2010.
Underskrifter
Innehållsförteckning
Bakgrund till tvisten
Parternas yrkanden
Huruvida handlingar som ingetts först vid tribunalen kan läggas till grund för prövningen i sak
Prövning i sak
1. Den enda grundens andra del: åsidosättande av artikel 52.1 a i förordning nr 40/94
2. Den första delgrunden i den enda grunden avseende ogiltigförklaring av det angripna beslutet: åsidosättande av artikel 8.1 b
i förordning nr 40/94
Parternas argument
Förstainstansrättens bedömning
Omsättningskretsen
Varuslagslikheten
Känneteckenslikheten
– Särskiljande och dominerande beståndsdelar
– Den visuella likheten
– Den fonetiska likheten
– Den begreppsmässiga likheten
Risken för förväxling
Rättegångskostnader
*
Rättegångsspråk: engelska.