CELEX: 62004CJ0526
Statligt stöd
Artiklarna 87 EG och 88.3 EG
Skatt på direktförsäljning av läkemedel
Läkemedelslaboratorier är skattskyldiga men inte partihandlare
Förbud mot att genomföra en stödåtgärd som inte har anmälts
Möjlighet att grunda en begäran om återbetalning av en skatt på det förhållandet att en stödåtgärd är olaglig
Kompensation motsvarande vederlag för de allmännyttiga skyldigheter som åläggs partihandlare
Bevisbörda för överkompensering
Förfaranden föreskrivna i nationell rätt
Förbud mot att göra det i praktiken omöjligt eller orimligt svårt att erhålla återbetalning av skatten

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av EG‑fördragets bestämmelser om statligt stöd och särskilt artiklarna 87 EG
och 88.3 EG.
2       Begäran har framställts i ett förfarande som anhängiggjorts av Laboratoires Boiron SA (nedan kallat Boiron) i syfte att erhålla
återbetalning av de belopp som betalats in till Agence centrale des organismes de sécurité sociale (Centralbyrån för de sociala
trygghetsorganen, nedan kallad ACOSS) i form av skatt på direktförsäljning av läkemedel. Union de recouvrement des cotisations
de sécurité sociale et d’allocations familiales, Lyon (Förbundet för indrivning av avgifter för social trygghet och familjebidrag,
nedan kallat Urssaf), har senare trätt i stället för ACOSS med avseende på dess rättigheter och skyldigheter.

Den nationella lagstiftningen
3       Enligt artikel R. 5106‑5 i hälsovårdslagen (code de la santé publique) avses med begreppet partihandlare ”varje företag som
köper och lagrar andra läkemedel än sådana som är avsedda för experiment på människor, i syfte att bedriva partihandel av
läkemedlen i befintligt skick”.
4       I förordning av den 3 oktober 1962 om partihandlares skyldigheter avseende tillhandahållande av läkemedel till apotek (arrêté
ministériel relatif aux obligations des grossistes répartiteurs en ce qui concerne l'approvisionnement des officines en médicaments)
(JORF av den 12 oktober 1962, s. 9999), som var i kraft fram till i februari månad år 1998, stadgades bland annat följande:
”Artikel 1 – Varje företag som i parti säljer sådana läkemedel som avses i artikel R. 5115‑6 fjärde stycket i hälsovårdslagen
liksom dess filialer skall ständigt ha ett lager av specialiserade läkemedel som kan säkerställa månatliga leveranser till
apoteken inom den sektor som det skall förse med produkter och som tillhör deras vanliga kundkrets.
Detta läkemedelslager bör utgöra ett urval av specialiteter som innehåller minst två tredjedelar av antalet faktiskt tillhandahållna
specialiteter och dess värde skall motsvara den genomsnittliga månatliga omsättningen under föregående år.
Artikel 2 – Varje företag som i parti säljer läkemedel liksom dess filialer skall vara i stånd att säkerställa leverans av
varje specialitet som ingår i sortimentet till varje apotek som tillhör deras vanliga kundkrets och som ligger inom deras
distributionsområde och, inom tjugofyra timmar efter mottagandet av beställningen, varje specialitet som ingår i dess urval.
De bör övervaka sin tillförsel av specialiteter i syfte att undvika brist på lagret.”
5       Dessa bestämmelser ändrades bland annat genom dekret nr 98‑79 av den 11 februari 1998 om apoteksrörelse och om ändring av
hälsovårdslagen (décret nº 98-79 relatif aux établissements pharmaceutiques et modifiant le code de la santé publique) (JORF
av den 13 februari 1998, s. 2287).
6       Genom artikel 12 i lag nr 97‑1164 av den 19 december 1997 om finansiering av socialförsäkringen för år 1998 (loi nº 97‑1164
de financement de la sécurité sociale pour 1998) (JORF av den 23 december 1997, s. 18635) – varigenom bland annat artikel
L. 245‑6‑1 infördes i socialförsäkringslagen (code de la sécurité sociale) – infördes en skatt på 2,5 procent på bruttoomsättningen
i Frankrike avseende läkemedelslaboratoriers försäljning i parti av farmaceutiska specialiteter till apotek med officiner,
pharmacies mutualistes (apotek som ägs av en société mutuelle, en ömsesidig försäkringsorganisation) och till apotek tillhörande
föreningar för hjälp till gruvarbetare. Denna skatt kallas skatt på direktförsäljning.
7       I artikel L. 245‑6‑4 i socialförsäkringslagen föreskrivs att skatten på direktförsäljning utgår till förmån för den franska
nationella sjukkassan för anställda (Caisse nationale d’assurance maladie des travailleurs salariés).
8       I avgörande nr 97‑393 av den 18 december 1997 (JORF av den 23 december 1997, s. 18649), angående en talan mot artikel 12 i
lag nr 97‑1164, påpekade Conseil constitutionnel (Frankrike) att skatten på direktförsäljning, som inte utgår för partihandlares
läkemedelsförsäljning, infördes för att bidra till finansieringen av den franska nationella sjukkassan (Caisse nationale d’assurance
maladie) och för att återupprätta balansen i villkoren för konkurrensen mellan distributionskedjorna för läkemedel. Dessa
villkor ansågs vara snedvridna på grund av att partihandlarna har allmännyttiga skyldigheter som inte åläggs läkemedelslaboratorierna.
9       Artikel L. 245-6-1 i socialförsäkringslagen har med verkan från och med den 1 januari 2003 upphävts genom artikel 16 i lag
nr 2002‑1487 av den 20 december 2002 om finansiering av socialförsäkringen för år 2003 (loi nº 2002‑1487 de financement de
la sécurité sociale pour 2003) (JORF av den 24 december 2002, s. 21482).

Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
10     Boiron är ett franskt bolag som tillverkar specialiserade homeopatiska läkemedel, och i Frankrike distribuerar bolaget dessa
läkemedel endast till apotek genom ett direktförsäljningssystem eller via partihandlare.
11     Med avseende på skatten på direktförsäljning för åren 1998 och 1999 deklarerade Boiron till ACOSS sin omsättning från direktförsäljningen
till apoteken, men inte omsättningen från försäljningen via partihandlare.
12     ACOSS ansåg att den sistnämnda försäljningen skulle inkluderas i den totala direktförsäljningen, som utgör beskattningsunderlaget
för skatten, och gjorde därför en ny skatteberäkning utifrån detta underlag.
13     Boiron betalade de begärda beloppen under bestridande av betalningsskyldighet. Bolaget begärde omprövning hos ACOSS styrelse.
I avsaknad av svar väckte Boiron talan vid Tribunal des affaires de sécurité sociale i Lyon och yrkade återbetalning av de
inbetalda beloppen.
14     Boiron gjorde till stöd för sin talan i huvudsak gällande att undantaget från skatten på direktförsäljning enligt artikel 87 EG
utgjorde ett olagligt statligt stöd till förmån för partihandlare.
15     I dom av den 3 juni 2000 biföll Tribunal des affaires de sécurité sociale Boirons talan och förpliktade ACOSS att återbetala
de belopp som Boiron hade betalat in.
16     ACOSS överklagade domen till Cour d’appel de Lyon, som först vilandeförklarade målet i väntan på domstolens dom av den 22 november 2001
i mål C‑53/00, Ferring (REG 2001, s. I‑9067), och sedan, genom dom av den 29 oktober 2002, upphävde domen i första instans.
17     Boiron överklagade domen och anförde fyra grunder till stöd för sin talan. Tolkningsfrågorna rör endast den första grunden,
som avser tolkningen av fördragets bestämmelser om statligt stöd.
18     Cour de cassation fann att Cour d’appel de Lyon hade avgjort målet till Boirons nackdel till följd av att den, på grundval
av domstolens dom av den 20 september 2001 i mål C‑390/98, Banks (REG 2001, s. I‑6117), punkt 80 och där angiven rättspraxis,
ansåg att den som är skyldig att utge en obligatorisk skatt eller avgift inte kan undgå sin betalningsskyldighet genom att
ett undantag som är riktat till andra personer anses vara statligt stöd. Denna rättspraxis bekräftades genom dom av den 13 juni 2002
i de förenade målen C‑430/99 och C‑431/99, Sea-Land Service och Nedlloyd Lijnen (REG 2002, s. I‑5235), punkt 47.
19     Den hänskjutande domstolen påpekade att domstolen i andra domar har ansett det möjligt att pröva talan om återbetalning av
skatter eller avgifter som har tagits ut utan att anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3 EG har fullgjorts.
20     Cour de cassation ansåg att detta ställningstagande antingen endast framgår implicit av dessa domar, även när det har framställts
en invändning om rättegångshinder (se domen i det ovannämnda målet Ferring), eller så har domarna rört stödsystem där de skatter
eller avgifter som skall återbetalas har tagits ut just för att finansiera det omtvistade stödet (dom av den 21 oktober 2003
i de förenade målen C‑261/01 och C‑262/01, Van Calster m.fl., REG 2003, s. I‑12249, och av den 20 november 2003 i mål C‑126/01,
GEMO, REG 2003, s. I‑13769).
21     Den nationella domstolen erinrade vidare om att domstolen i domen i det ovannämnda målet Ferring fann att skatten på direktförsäljning,
på grund av att den enbart belastar läkemedelslaboratoriers direktförsäljning av läkemedel, utgör statligt stöd till partihandlare
endast om den förmån som partihandlare får genom att inte vara skattskyldiga för nämnda skatt överstiger de merkostnader som
de har för att fullgöra allmännyttiga skyldigheter som åligger dem enligt den nationella lagstiftningen.
22     Cour de cassation påpekade att domstolen i dom av den 24 juli 2003 i mål C‑280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg
(REG 2003, s. I‑7747), fastställde att för att offentligt stöd skall anses utgöra ersättning som motsvarar ett vederlag för
tjänster som det mottagande företaget har tillhandahållit för att fullgöra allmän trafikplikt ankommer det på den nationella
domstolen att kontrollera att följande villkor är uppfyllda (nedan kallade Altmarkvillkoren):
–       För det första skall det mottagande företaget faktiskt ha ålagts skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, och
dessa skyldigheter skall vara klart definierade.
–       För det andra skall de kriterier på grundval av vilka ersättningen beräknas vara fastställda i förväg på ett objektivt och
öppet sätt.
–       För det tredje får ersättningen inte överstiga vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit
i samband med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits
och till en rimlig vinst på grundval av fullgörandet av dessa skyldigheter.
–       För det fjärde skall, när det företag som ges ansvaret för att tillhandahålla de allmännyttiga tjänsterna inte har valts ut
efter ett offentligt upphandlingsförfarande, storleken av den nödvändiga ersättningen ha fastställts på grundval av en undersökning
av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag som är utrustat på ett lämpligt sätt för att fullgöra den allmänna
trafikplikt som ålagts det skulle ha åsamkats vid fullgörandet av trafikplikten, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid
skulle ha erhållits och till en rimlig vinst på grund av fullgörandet av trafikplikten.
23     Den nationella domstolen konstaterade först och främst att Altmarkvillkoren avser uppgifter som den ekonomiska aktör som gör
gällande att stödet är olagligt – och som står utanför det rättsförhållande som råder mellan stödmottagaren eller den som
har blivit föremål för undantag och staten eller det organ som staten har inrättat eller utsett för att förvalta stödet –
inte nödvändigtvis kan få tillgång till utan att väcka talan mot stödmottagaren vid domstol.
24     Cour de cassation erinrade sedan om att det framgår av domstolens fasta rättspraxis att varje bevisregel som innebär att det
i praktiken blir omöjligt eller orimligt svårt att erhålla återbetalning av avgifter som har tagits ut i strid med gemenskapsrätten
är oförenlig med densamma (se bland annat dom av den 9 november 1983 i mål 199/82, San Giorgio, REG 1983, s. 3595, punkt 14,
svensk specialutgåva, volym 7, s. 389, och av den 9 februari 1999 i mål C‑343/96, Dilexport, REG 1999, s. I‑579, punkt 48).
25     Den nationella domstolen påpekade slutligen att nationella bevisbörderegler kan medföra att en ekonomisk aktör som till stöd
för sin talan om återbetalning gör gällande att den ifrågavarande åtgärden utgör statligt stöd är skyldig att bevisa att Altmarkvillkoren
inte är uppfyllda. Avsaknaden av den bevisning som är nödvändig för att hans yrkande skall kunna bifallas kan vara det enda
som hindrar honom från att styrka att åtgärden utgör statligt stöd.
26     Cour de cassation beslutade under dessa omständigheter att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till
domstolen:
”1)      Skall gemenskapsrätten tolkas så, att ett läkemedelslaboratorium som är skattskyldigt för en skatt såsom den som avses i artikel 12
i lag nr 97‑1164 av den 19 december 1997 om finansiering av socialförsäkringen för år 1998 kan grunda en begäran om återbetalning
av erlagd skatt på det förhållandet att partihandlarnas befrielse från skattskyldighet för denna skatt utgör statligt stöd?
2)      Om svaret på den första frågan är jakande och möjligheten att erhålla återbetalning enbart beror på de uppgifter som den som
har begärt återbetalning har inkommit med, skall gemenskapsrätten då tolkas så att nationella bestämmelser som innebär att
en begäran om återbetalning, som har ingetts till den behöriga myndigheten med åberopande av att den skattebefrielse som partihandlare
åtnjuter utgör ett statligt stöd som inte har anmälts till Europeiska gemenskapernas kommission, endast kan bifallas under
förutsättning att den som har begärt återbetalning kan bevisa att de fördelar som mottagarna har åtnjutit överstiger de merkostnader
de har haft för att fullgöra de allmännyttiga skyldigheter som åligger dem enligt den nationella lagstiftningen, eller att
de villkor som EG‑domstolen har fastställt i domen av den 24 juli 2003 [Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg] inte
är uppfyllda, utgör bevisregler som medför att det i praktiken blir omöjligt eller orimligt svårt att erhålla återbetalning
av en obligatorisk skatt såsom den som avses i artikel 245‑6‑1 i socialförsäkringslagen?”

Prövning av tolkningsfrågorna

Den första frågan
27     Det framgår av domen i det ovannämnda målet Ferring att artikel 87 EG skall tolkas så, att en sådan åtgärd som skatten på
direktförsäljning, på grund av att den enbart belastar läkemedelslaboratoriers direktförsäljning av läkemedel, utgör ett statligt
stöd till partihandlare endast om skatten medför en överkompensering till förmån för de sistnämnda, det vill säga om den förmån
som partihandlare får genom att inte vara skattskyldiga till skatt på direktförsäljning av läkemedel överstiger de merkostnader
som de har för att fullgöra allmännyttiga skyldigheter som åligger dem enligt den nationella lagstiftningen.
28     Boiron, ett läkemedelslaboratorium som är skattskyldigt för skatten på direktförsäljning, har i det nu aktuella fallet gjort
gällande att befrielsen från skattskyldighet för partihandlare innebär en överkompensering till förmån för dessa och således
i sig utgör ett olagligt stöd till dessa. Boiron har med stöd härav begärt återbetalning av de belopp som den har betalat
i skatt på direktförsäljning för åren 1998 och 1999.
29     Det skall härvid erinras om att en stödåtgärd, i den mening som avses i artikel 87.1 EG, vilken genomförs utan att de skyldigheter
som avses i artikel 88.3 EG har fullgjorts, är olaglig. Det ankommer på de nationella domstolarna att säkerställa de enskildas
rättigheter om de nationella myndigheterna har överträtt förbudet mot genomförande av stödåtgärder, genom att dra alla konsekvenser
i enlighet med deras nationella rätt, vad gäller såväl giltigheten av de rättsakter varigenom de ifrågavarande stödåtgärderna
genomfördes och återbetalningen av beviljade finansiella stöd (se bland annat dom av den 27 oktober 2005 i de förenade målen C‑266/04–C-270/04,
C-276/04 och C-321/04–C‑325/04, Distribution Casino France m.fl., REG 2005, s. I‑9481, punkt 30 och där angiven rättspraxis).
30     Domstolen har visserligen i flera mål fastställt att en skattskyldig person inte kan undandra sig betalningsskyldighet eller
erhålla återbetalning av erlagd skatt genom att göra gällande att en skattebefrielse som är riktad till andra företag utgör
ett statligt stöd (se bland annat domarna i de ovannämnda målen Banks, punkt 80, och Distribution Casino France m.fl., punkterna 42
och 44, samt dom av den 15 juni 2006 i de förenade målen C‑393/04 och C‑41/05, Air Liquide, REG 2006, s. I‑0000, punkt 43).
31     De nationella åtgärder som var i fråga i de mål som gav upphov till de i den föregående punkten nämnda domarna skiljde sig
emellertid väsentligen från skatten på direktförsäljning.
32     I de ovannämnda målen var det nämligen fråga om undantag av vissa aktörer från skattskyldighet för en skatt med allmän giltighet,
och det påstods att undantaget i sig utgjorde ett statligt stöd.
33     I det nu aktuella fallet är det däremot inte fråga om ett sådant skattesystem, utan om en skatt för vilken endast en av två
kategorier konkurrerande aktörer är skattskyldig, närmare bestämt läkemedelslaboratorierna.
34     Vid sådan asymmetrisk skattskyldighet är det påstådda stödet en följd av att en viss kategori ekonomiska aktörer med vilken
den skattskyldiga kategorin står i direkt konkurrensförhållande, i detta fall partihandlarna, inte är skattskyldig för skatten.
35     I det nu aktuella fallet har det framgått att befrielsen från skattskyldighet dessutom är ett avsiktligt mål eller till och
med det huvudsakliga målet med skatten på direktförsäljning.
36     I punkt 19 i domen i det ovannämnda målet Ferring påpekade domstolen att det i Frankrike finns två direkt konkurrerande distributionskedjor
för läkemedel, den ena i form av partihandlare, den andra i form av läkemedelslaboratorier som idkar direktförsäljning. I
samma punkt påpekade domstolen dessutom att skatten på direktförsäljning bland annat har till syfte att återupprätta balansen
i villkoren för konkurrensen mellan de båda distributionskedjorna för läkemedel, vilka enligt den franske lagstiftarens mening
är snedvridna på grund av de allmännyttiga skyldigheter som endast åläggs partihandlare. Domstolen tillade slutligen att den
ökning av direktförsäljningen som hade noterats under åren omedelbart före det att den nämnda skatten infördes genom lag nr 97‑1164
inte bara avbröts efter detta, utan att tendensen till och med blev den motsatta, då partihandlarna återtog marknadsandelar.
37     Om det visas att befrielsen från skattskyldigheten för skatt på direktförsäljning medför en överkompensering till förmån för
partihandlarna, eftersom den fördel som partihandlarna erhåller genom att inte vara skattskyldiga överstiger de merkostnader
som de har haft för att fullgöra de allmännyttiga skyldigheter som åligger dem, är åläggandet av skattskyldighet för läkemedelslaboratorium
som Boiron att betrakta som en rättsakt varigenom en stödåtgärd genomförs.
38     I ett sådant fall ankommer det på den nationella domstolen, såsom domstolen har påpekat i punkt 29 ovan, att dra alla konsekvenser
i enlighet med den nationella rätten vad gäller giltigheten av en sådan rättsakt.
39     Den åtgärd som i det aktuella fallet påstås utgöra statligt stöd är skatten på direktförsäljning som sådan, och inte ett från
skatten avskiljbart undantag.
40     I ett sådant fall finns det anledning att medge en ekonomisk aktör som Boiron rätten att grunda en begäran om återbetalning
av erlagd skatt på direktförsäljning på det förhållandet att skatten är olaglig på grund av att den utgör en stödåtgärd.
41     Detta innebär inte att den nationella domstolen låter antalet mottagare av stödet öka. En sådan återbetalning, för det fall
att sådan skall ske, utgör i stället en särskilt lämplig åtgärd för att minska det antal ekonomiska aktörer som lider skada
av den åtgärd som anses utgöra stöd, och följaktligen för att begränsa stödets konkurrensbegränsande verkan.
42     Den nationella domstolen och de parter som har avgett yttrande vid domstolen önskar få klarhet i huruvida en rätt att grunda
en begäran om återbetalning av skatt på direktförsäljning som anses utgöra statligt stöd på det förhållandet att denna skatt
är olaglig är förenlig med de principer som ligger till grund för domstolens rättspraxis beträffande skatteliknande avgifter,
vilken inleddes med domen i det ovannämnda målet Van Calster m.fl. och har utvecklats i senare domar.
43     Av denna rättspraxis framgår det att när en stödåtgärd vars finansieringsmetod utgör en del av stödåtgärden har genomförts
utan att anmälningsskyldigheten har fullgjorts är de nationella domstolarna i princip skyldiga att besluta om återbetalning
av avgifter som särskilt tagits ut för att finansiera stödet (domen i det ovannämnda målet Van Calster m.fl., punkt 54).
44     Domstolen har i detta avseende fastställt att det, för att en skatt skall anses utgöra en del av en stödåtgärd, krävs att
det föreligger ett tvingande samband mellan skatten och stödet enligt relevanta nationella bestämmelser, i den meningen att
skatteintäkten uteslutande används för att finansiera stödet (se bland annat domen i det ovannämnda målet Air Liquide, punkt 46
och där angiven rättspraxis).
45     Såvitt avser skatten på direktförsäljning är den speciell på så sätt att skatten och den påstådda stödåtgärden utgör två oskiljbara
delar av en och samma skatteåtgärd. I ett sådant fall är sambandet mellan skatten och stödet ännu närmare än i fallet med
en skatteliknande avgift, såsom den som behandlades i domen i det ovannämnda målet Van Calster m.fl.
46     Att bevilja en ekonomisk operatör som Boiron rätten att grunda en begäran om återbetalning av belopp som betalats i form av
skatt på direktförsäljning på det förhållandet att denna skatt är olaglig är därför förenligt med de principer som ligger
till grund för domstolens rättspraxis om skatteliknande avgifter, vilken inleddes med domen i det ovannämnda målet Van Calster m.fl.
och har utvecklats i senare domar.
47     Det skall tilläggas att en sådan återbetalning under alla omständigheter endast kan beviljas under förutsättning att det visas
dels att nämnda belopp, eller åtminstone den del av beloppen beträffande vilken återbetalning har begärts, utgör en överkompensering
till förmån för partihandlare och följaktligen i denna utsträckning medför en ekonomisk fördel för partihandlarna, dels att
även de övriga villkoren i artikel 87.1 EG för att en åtgärd skall anses utgöra statligt stöd är uppfyllda.
48     Med hänsyn till det ovan anförda skall den första tolkningsfrågan besvaras så, att gemenskapsrätten skall tolkas så att ett
läkemedelslaboratorium som är skattskyldigt för en skatt såsom den som avses i artikel 12 i lag nr 97‑1164 har rätt att grunda
en begäran om återbetalning av den del av de inbetalda skattebeloppen som motsvarar den ekonomiska fördel som partihandlarna
orättmätigt har erhållit på det förhållandet att partihandlarnas befrielse från skattskyldigheten för denna skatt utgör statligt
stöd.

Den andra frågan
49     I målet vid den nationella domstolen har ett läkemedelslaboratorium som är skattskyldigt för skatten på direktförsäljning
– vilken enligt vad som har framgått inte har anmälts enligt artikel 88.3 EG – grundat sin begäran om återbetalning av erlagd
skatt på det förhållandet att denna skatt är olaglig med hänvisning till att den befrielse från skattskyldighet för nämnda
skatt som gäller för partihandlare, vilka är direkta konkurrenter till nämnda laboratorium, utgör statligt stöd.
50     Den nationella domstolen vill mot denna bakgrund få klarhet i huruvida det är förenligt med effektivitetsprincipen att tillämpa
nationella bevisbörderegler enligt vilka det ankommer på en ekonomisk aktör som har begärt återbetalning av belopp som har
betalats i form av skatt på direktförsäljning att visa att den befrielse från skattskyldighet som partihandlare åtnjuter medför
en överkompensering till förmån för de sistnämnda, på grund av att åtminstone ett av de fyra Altmarkvillkoren inte är uppfyllt,
och att befrielsen i sig således utgör en sådan ekonomisk fördel som avses i artikel 87.1 EG.
51     I avsaknad av gemenskapsrättsliga föreskrifter på området, såsom är fallet i målet vid den nationella domstolen, skall det
i varje medlemsstats rättsordning anges vilka domstolar som är behöriga och vilka förfaranden för att väcka talan som är avsedda
att tillvarata rättigheter som för enskilda följer av gemenskapsrättens direkta effekt. Dessa förfaranden får emellertid varken
vara mindre förmånliga än dem som avser liknande talan som grundas på nationell rätt (likvärdighetsprincipen) eller göra det
i praktiken omöjligt eller orimligt svårt att utöva rättigheter som följer av gemenskapsrätten (effektivitetsprincipen) (se
bland annat dom av den 10 april 2003 i mål C‑276/01, Steffensen, REG 2003, s. I‑3735, punkt 60 och där angiven rättspraxis).
52     Den nationella domstolen har i detta avseende påpekat att även om bevisbördan för att det föreligger en överkompensering till
förmån för partihandlare – och således för att åtminstone ett av Altmarkvillkoren inte är uppfyllt – enligt tillämplig nationell
rätt i princip åvilar den ekonomiska aktör som till stöd för sin begäran om återbetalning av den ifrågavarande skatten åberopar
att det föreligger ett statligt stöd, har domstolen enligt nationell rätt en långtgående befogenhet att ex officio besluta
om varje rättsenlig åtgärd för bevisupptagning.
53     Den nationella domstolen har vidare påpekat att utövandet av denna befogenhet endast är fakultativt och att avsaknaden av
den bevisning som är nödvändig för att den ekonomiske aktörens yrkande skall kunna bifallas kan vara det enda som hindrar
vederbörande från att styrka att skatten på direktförsäljning utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 88.3 EG,
eftersom Altmarkvillkoren avser uppgifter som aktören inte nödvändigtvis kan få tillgång till utan att väcka talan mot stödmottagaren
vid domstol.
54     Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales (Urssaf), Lyon, har dessutom påpekat
att den nationella domstolen förfogar över möjligheten att begära att en part eller tredje man skall förete en rättsakt eller
annan handling.
55     Om den nationella domstolen finner att det är omöjligt eller orimligt svårt för ett läkemedelslaboratorium såsom Boiron att
fullgöra sin bevisbörda för att det föreligger en överkompensering till förmån för partihandlarna, och således för att skatten
på direktförsäljning utgör statligt stöd, särskilt på grund av att bevisningen avser uppgifter som ett sådant laboratorium
omöjligen kan förfoga över, är domstolen därför enligt effektivitetsprincipen skyldig att använda sig av samtliga processrättsliga
medel som står till dess förfogande enligt den nationella rätten, bland vilka förekommer möjligheten att förordna om nödvändiga
åtgärder för bevisupptagning, såsom att förelägga en part eller tredje man att förete en rättsakt eller annan handling.
56     Med hänsyn till det ovan anförda skall den andra tolkningsfrågan besvaras så att gemenskapsrätten inte hindrar tillämpningen
av nationella bestämmelser enligt vilka återbetalning av en obligatorisk skatt såsom den som föreskrivs i artikel 12 i lag
nr 97‑1164 endast kan erhållas, under förutsättning att den som har begärt återbetalningen bevisar att den fördel som partihandlare
får genom att inte vara skattskyldiga för skatt på direktförsäljning av läkemedel överstiger de merkostnader som de har för
att fullgöra de allmännyttiga skyldigheter som åligger dem enligt den nationella lagstiftningen och, särskilt, att åtminstone
ett av de fyra Altmarkvillkoren inte är uppfyllt.
57     Om den nationella domstolen finner att det är omöjligt eller orimligt svårt för ett läkemedelslaboratorium som Boiron att
fullgöra sin bevisbörda för att det föreligger en överkompensering till förmån för partihandlarna, och således för att skatten
på direktförsäljning utgör statligt stöd, särskilt på grund av att bevisningen avser uppgifter som ett sådant laboratorium
omöjligen kan förfoga över, är domstolen därför enligt effektivitetsprincipen skyldig att använda sig av samtliga processrättsliga
medel som står till dess förfogande enligt den nationella rätten, bland vilka förekommer möjligheten att förordna om nödvändiga
åtgärder för bevisupptagning, såsom att förelägga en part eller tredje man att förete en rättsakt eller annan handling.

Rättegångskostnader
58     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:
1)
Gemenskapsrätten skall tolkas så att ett läkemedelslaboratorium som är skattskyldigt för en skatt såsom den som avses i artikel 12
i lag nr 97‑1164 av den 19 december 1997 om finansiering av socialförsäkringen för år 1998 har rätt att grunda en begäran
om återbetalning av den del av de inbetalda skattebeloppen som motsvarar den ekonomiska fördel som partihandlarna orättmätigt
har erhållit på det förhållandet att partihandlarnas befrielse från skattskyldigheten för denna skatt utgör statligt stöd.
2)
Gemenskapsrätten hindrar inte tillämpningen av nationella bestämmelser enligt vilka återbetalning av en obligatorisk skatt
såsom den som föreskrivs i artikel 12 i nämnda lag nr 97‑1164 endast kan erhållas under förutsättning att den som har begärt
återbetalningen bevisar att den fördel som partihandlare får genom att inte vara skattskyldiga för skatt på direktförsäljning
av läkemedel överstiger de merkostnader som de har för att fullgöra de allmännyttiga skyldigheter som åligger dem enligt den
nationella lagstiftningen och, särskilt, att åtminstone ett av de villkor som anges i dom av den 24 juli 2003 i mål C‑280/00,
Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg inte är uppfyllt.
Om den nationella domstolen finner att det är omöjligt eller orimligt svårt för ett läkemedelslaboratorium som Boiron att
fullgöra sin bevisbörda för att det föreligger en överkompensering till förmån för partihandlarna, och således för att skatten
på direktförsäljning utgör statligt stöd, särskilt på grund av att bevisningen avser uppgifter som ett sådant laboratorium
omöjligen kan förfoga över, är domstolen därför enligt effektivitetsprincipen skyldig att använda sig av samtliga processrättsliga
medel som står till dess förfogande enligt den nationella rätten, bland vilka förekommer möjligheten att förordna om nödvändiga
åtgärder för bevisupptagning, såsom att förelägga en part eller tredje man att förete en rättsakt eller annan handling.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: franska.