CELEX: 61994TJ0145
EKSF-traktaten
Konkurrence
Aftaler mellem virksomheder, vedtagelser inden for virksomheders organisationer og forskellige former for samordnet praksis
Fastsættelse af priser
Opdeling af markeder
Informationsudvekslingsordninger

Dommens præmisser
Sagens faktiske omstaendigheder
A - Indledende bemaerkninger
1 Naervaerende sag vedroerer en paastand om annullation af Kommissionens beslutning 94/215/EKSF af 16. februar 1994 om en procedure i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 vedroerende aftaler og forskellige former for samordnet praksis mellem europaeiske producenter af staalbjaelker (EFT L 116, s. 1, herefter »beslutningen«), hvorved den fastslog, at 17 europaeiske staalvirksomheder og en af deres faglige organisationer i strid med EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, havde deltaget i en raekke aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis vedroerende fastsaettelse af priser, opdeling af markeder og udveksling af fortrolige oplysninger om Faellesskabets marked for staalbjaelker, og paalagde 14 virksomheder inden for denne sektor boeder for de mellem den 1. juli 1988 og den 31. december 1990 begaaede overtraedelser.
2 Ifoelge beslutningen er Unimetál - Société française des aciers longs SA (herefter »Unimétal«) den stoerste producent af lange produkter i den franske Usinor Sacilor-koncern, hvori selskabet indgaar som et 100%-ejet datterselskab. I 1990 beloeb Unimétal's omsaetning sig til 6,896 mia. FRF, heraf 1,164 mia. FRF, svarende til 168 mio. ECU, fra salget af staalbjaelker i Faellesskabet. Usinor Sacilor SA (herefter »Usinor Sacilor«) er et statsejet holdingselskab, der forener de fleste af Frankrigs staalproducerende virksomheder, og den naeststoerste staalproducent i verden. I 1990 havde selskabet en konsolideret omsaetning paa 96 053 mio. FRF.
[...]
D - Beslutningen
3 Beslutningen, som blev modtaget af sagsoegeren den 3. marts 1994, ledsaget af en skrivelse fra Van Miert af 28. februar 1994 (herefter »skrivelsen«), indeholder foelgende konklusion:
»Artikel 1
Foelgende virksomheder har, i den udstraekning, der er beskrevet i denne beslutning, deltaget i de under deres respektive navne anfoerte former for praksis, der har hindret, begraenset eller fordrejet den normale konkurrence paa det faelles marked. Hvor der idoemmes boeder, er overtraedelsens varighed angivet i maaneder, dog ikke for saa vidt angaar harmoniseringen af tillaeg, hvor virksomhedernes deltagelse er angivet med et 'X'.
[...]
Unimétal
a) Udveksling af fortrolige oplysninger gennem Poutrelles-udvalget (30)
b) Prisfastsaettelse i Poutrelles-udvalget(30)
c) Fastsaettelse af priser paa det italienske marked(6)
d) Fastsaettelse af priser paa det danske marked(16)
e) Markedsdeling, 'Traverso-systemet'(3 + 3) f) Markedsdeling, Frankrig(3)
g) Markedsdeling, Italien(3)
h) Harmonisering af tillaeg(x)
i) Fastsaettelse af priser paa det franske marked
[...]
Artikel 4
For de i artikel 1 angivne overtraedelser, som fandt sted efter den 30. juni 1988 (31.12.1989 (2) for Aristrain's og Ensidesa's vedkommende), paalaegges foelgende boeder
[...]
Unimétal SA      12 300 000 ECU
[...]
Artikel 6
Denne beslutning er rettet til:
[...]
- Unimétal
[...]«
[...]
Hovedpaastanden om annullation af beslutningen
[...]
A - Tilsidesaettelsen af sagsoegerens ret til kontradiktion
Begraensningen af adgangen til Kommissionens sagsakt
[...] Rettens bemaerkninger
[...]
4 For saa vidt angaar anbringendet om, at Kommissionen afslog at give sagsoegeren et ikke-fortroligt sammendrag af en raekke dokumenter, der var klassificeret som undtaget fra aktindsigt, efter at den i foerste omgang havde tilbudt at goere det, bemaerkes, at sagsoegerens anmodning vedroerte saa godt som samtlige dokumenter med denne klassificering (dvs. flere hundrede dokumenter, og ikke ca. 20 dokumenter, saaledes som sagsoegeren anfoerer i sine skriftlige indlaeg), hvorved selskabet som eneste begrundelse angav, at det »oenskede at godtgoere, at det ikke havde deltaget i visse af de paatalte former for praksis«. Retten finder, at Kommissionen med foeje afslog at imoedekomme en saadan anmodning, hvis begrundelse er formuleret saa generelt, at det svarer til, at der ikke er givet en begrundelse.
5 Det maa endvidere fastslaas, at disse dokumenter ikke er blevet gjort gaeldende over for sagsoegeren og ikke indeholdt noget, der taler til sagsoegerens fordel, hvilket sagsoegeren i oevrigt ikke har bestridt efter at have faaet aktindsigt under sagen for Retten i medfoer af kendelsen af 19. juni 1996.
6 Retten finder, at sagsoegeren under disse omstaendigheder ikke har godtgjort, at selskabet ikke under den administrative procedure fik adgang til at udtale sig om de dokumenter, der blev gjort gaeldende over for sagsoegeren i meddelelsen af klagepunkter.
[...]
Den subsidiaere paastand om annullation af boeden eller i det mindste nedsaettelse af dens beloeb
[...]
Forhoejelsen af boeden, som Usinor Sacilor er paalagt for sin adfaerd
7 Det fremgaar af de detaljerede forklaringer, som Kommissionen har afgivet under sagen, at boeden, som er paalagt sagsoegeren for harmoniseringen af tillaeg, er blevet forhoejet med 10% for at tage hensyn til den omstaendighed, at sagsoegerens moderselskab, Usinor Sacilor, havde foreslaaet denne harmonisering.
8 Det maa fastslaas, at denne skaerpende omstaendighed overhovedet ikke er omtalt i beslutningen, og at den for foerste gang blev naevnt i sagsoegtes svar af 19. januar 1998 paa Rettens skriftlige spoergsmaal. Beslutningen er foelgelig behaeftet med en fuldstaendig mangel paa begrundelse paa dette punkt.
9 Heraf foelger, at beslutningens artikel 4 skal annulleres, i det omfang den paalaegger sagsoegeren en forhoejet boede som sanktion for den rolle, som Usinor Sacilor spillede som initiativtager til harmoniseringen af tillaeggene.
10 Det fremgaar i oevrigt af de detaljerede forklaringer, der er givet af sagsoegte under sagens behandling, at boeden, som blev paalagt sagsoegeren for udvekslingen af fortrolige oplysninger, blev forhoejet med 10% med den begrundelse, at Usinor Sacilor havde varetaget sekretariatsfunktionen for Poutrelles-udvalget, hvilket sagsoegeren i oevrigt ikke har bestridt.
11 Naar henses til de anfoerte bemaerkninger i beslutningens betragtning 321, hvori Kommissionen udtaler, at »ved beregningen af de boeder, der paalaegges Unimétal, tages der hensyn til den adfaerd, der er udvist af moderselskabet, som stillede administrativ bistand til raadighed for Poutrelles-udvalget«, kan beslutningen ikke anses for behaeftet med en manglende begrundelse paa dette punkt. Disse bemaerkninger gjorde det muligt for sagsoegeren at forstaa, at Kommissionen gjorde selskabet ansvarligt for moderselskabets adfaerd, som bestod i, at dette ved at varetage sekretariatsfunktionen fremmede begaaelsen af de overtraedelser, der fandt sted inden for Poutrelles-udvalget, og at selskabets boede blev forhoejet af denne grund. I staevningen har sagsoegeren i oevrigt bestridt denne ansvarspaalaeggelse og den naevnte forhoejelse af boeden under paaberaabelse af en raekke materielle argumenter (jf. praemis 561 og 562 ovenfor).
12 Vedroerende det sidstnaevnte forhold skal det i foerste raekke bemaerkes, at der ikke er nogen modsigelse mellem beslutningens betragtning 321 og 285. Saaledes haevder Kommissionen paa ingen maade i beslutningens betragtning 285, at Usinor Sacilor's deltagelse i aktiviteterne i Eurofer/Skandinavien-gruppen, som selskabet varetog sekretariatsfunktionen for, ikke udgjorde en medvirken til en overtraedelse af traktatens artikel 65, stk. 1. Kommissionen angiver i det hoejeste, at dette bidrag ikke var tilstraekkeligt »vaesentligt og individuelt« til at begrunde, at der blev vedtaget en saerskilt beslutning ved siden af den, der var rettet til selskabets datterselskab Unimétal. I oevrigt maa beslutningens betragtning 321 laeses i lyset af betragtning 319, hvori det anfoeres, at i de tilfaelde, hvor mere end én virksomhed fra en koncern har deltaget i overtraedelserne, rettes denne beslutning til produktionsvirksomheden, da det er produktionsvirksomhederne, der har mest at vinde fra et forudgaaende kendskab til priser og maengder. I beslutningens betragtning 321 anvendes dette princip konkret paa Unimétal, der angives at vaere det Usinor Sacilor-datterselskab, der producerer bjaelker, samtidig med at det praeciseres, at ved beregningen af de boeder, der paalaegges Unimétal, tages der hensyn til den adfaerd, der er udvist af moderselskabet, som stillede administrativ bistand til raadighed for Poutrelles-udvalget.
13 Det skal under alle omstaendigheder bemaerkes, at beslutningens betragtning 285 udelukkende vedroerer aktiviteterne i Eurofer/Skandinavien-gruppen og foelgelig alene omhandler overtraedelsen vedroerende fastsaettelse af priser paa det danske marked, mens beslutningens betragtning 321 omhandler aktiviteterne i Poutrelles-udvalget. Det fremgaar herved af de af Kommissionen afgivne forklaringer under sagens behandling, at forhoejelsen af Unimétal's boede med 10% som foelge af skaerpende omstaendigheder begrundet med Usinor Sacilor's adfaerd kun vedroerer den del af boeden, der blev paalagt paa grund af udvekslingen af fortrolige oplysninger inden for Poutrelles-udvalget.
14 Hvad angaar spoergsmaalet om lovligheden af den saaledes foretagne ansvarspaalaeggelse skal det foerst bemaerkes, at ligesom forbuddet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1, er forbuddet i EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, navnlig rettet til »virksomheder«. Det fremgaar af Rettes praksis (jf. dommen i sagen Shell mod Kommissionen, praemis 311), at begrebet virksomhed i EF-traktatens artikel 85's forstand skal forstaas saaledes, at det betegner en oekonomisk enhed bestaaende af menneskelige, materielle og immaterielle ressourcer, der forfoelger et oekonomisk maal paa lang sigt, og som kan medvirke ved overtraedelser af bestemmelsen (jf. ogsaa Domstolens dom af 12.7.1984, sag 170/83, Hydrotherm, Sml. s. 2999, praemis 11, og Rettens dom af 12.1.1995, sag T-102/92, Viho mod Kommissionen, Sml. II, s. 17, praemis 50, stadfaestet ved Domstolens dom af 24.10.1996, sag C-73/95 P, Viho mod Kommissionen, Sml. I, s. 5457, praemis 15-18). Retten finder, at det samme gaelder vedroerende EKSF-traktatens artikel 65.
15 I naervaerende sag maa Usinor Sacilor og dettes 100%-ejede datterselskab Unimétal anses for at udgoere en og samme virksomhed i den sidstnaevnte bestemmelses forstand.
16 Endvidere bemaerkes, at det foelger af Domstolens praksis, at naar henses til enheden i den oekonomiske gruppe, som et moderselskab og dettes datterselskab udgoer, kan datterselskabernes adfaerd under visse omstaendigheder henfoeres til moderselskabet, navnlig naar datterselskabet paa trods af sin status som selvstaendig juridisk person ikke frit bestemmer sin adfaerd paa markedet, men i det vaesentlige foelger instrukser fra moderselskabet (jf. dommen i sagen ICI mod Kommissionen, praemis 132-135). Det fremgaar ligeledes af Rettens praksis, at et selskab, der er ansvarligt for samordningen af en gruppe selskabers adfaerd, kan blive draget til ansvar for de overtraedelser, der begaas af selskaberne i gruppen, selv om disse ikke er datterselskabet i ordets juridiske forstand (jf. dommen i sagen Shell mod Kommissionen, praemis 312-315).
17 Naar henses til det grundlaeggende begreb vedroerende oekonomisk enhed, som denne retspraksis er baseret paa, finder Retten, at denne praksis kan anvendes paa den omvendte situation, saaledes som den foreligger under omstaendighederne i naervaerende sag.
18 Eftersom Usinor Sacilor ved sin administrative funktion som sekretariat gjorde det lettere at begaa de overtraedelser, der fandt sted inden for Poutrelles-udvalget, kunne Kommissionen med foeje tage hensyn til denne bistand ved fastlaeggelsen af den paagaeldende virksomheds praecise deltagelse og rolle i de omtvistede former for praksis.
19 I oevrigt kunne Kommissionen med foeje paalaegge datterselskabet Unimétal ansvaret for Usinor Sacilor's adfaerd - og ikke omvendt - eftersom det fremgaar, at sagsoegeren under de i sagen foreliggende saerlige omstaendigheder som det datterselskab, der er ansvarligt for produktionen af staalbjaelker inden for Usinor Sacilor-koncernen, er hovedgerningsmanden til de begaaede overtraedelse og den, der har haft stoerst fordel af dem, mens moderselskabet begraensede sig til en underordnet rolle med ydelse af administrativ bistand. Det maa herved bemaerkes, at sagsoegeren i sine skriftlige indlaeg har understreget, at Usinor Sacilor ikke havde nogen beslutningsbefoejelse og ingen adgang til at tage initiativer i forbindelse med selskabets varetagelse af de administrative sekretariatsfunktioner for Poutrelles-udvalget.
20 Det foelger af det ovenfor anfoerte, at sagsoegerens argumenter vedroerende forhoejelsen af boeden under henvisning til den administrative bistand, som Usinor Sacilor ydede til Poutrelles-udvalgets virksomhed, maa forkastes som ubegrundede.
[...]
Rettens udoevelse af sin proevelsesret
21 Det bemaerkes, at Retten allerede har annulleret beslutningens artikel 1, for saa vidt som det heri fastslaas, at sagsoegeren har deltaget i en aftale om opdeling af det italienske marked (jf. praemis 403 ovenfor). Boeden, som Kommissionen har paalagt for denne overtraedelse, er blevet opgjort til 70 600 ECU.
22 Der maa i oevrigt af de ovenfor i praemis 422 (3) anfoerte grunde ses bort fra perioden mellem den 1. juli og den 31. december 1988 ved beregningen af boeden for overtraedelsen vedroerende fastsaettelse af priser paa det danske marked, hvilket for sagsoegerens vedkommende indebaerer en nedsaettelse af boeden med 16 800 ECU efter den af Kommissionen anvendte metode.
23 Retten har ogsaa annulleret forhoejelsen af den boede, sagsoegeren blev paalagt, fordi selskabets adfaerd angiveligt havde karakter af recidiv, hvilket Kommissionen talmaessigt har opgjort til et beloeb paa 3 074 200 ECU, af de ovenfor anfoerte grunde (praemis 581 ff.) (4).
24 Retten har ligeledes annulleret forhoejelsen af den boede, sagsoegeren blev paalagt under henvisning til den rolle, Usinor Sacilor spillede som initiativtager i forbindelse med harmoniseringen af tillaeg (praemis 595 ovenfor). Denne forhoejelse har Kommissionen talmaessigt opgjort til et beloeb paa 84 000 ECU.
25 Af de grunde, der er anfoert ovenfor (praemis 615-621) (5), finder Retten endelig, at det samlede beloeb af den boede, der er paalagt for aftalerne og den samordnede praksis vedroerende fastsaettelse af priser, skal nedsaettes med 15%, fordi Kommissionen i et vist omfang har overvurderet de konkurrencebegraensende virkninger af de konstaterede overtraedelser. Under hensyn til den allerede naevnte nedsaettelse for saa vidt angaar aftalerne om priser paa det danske marked udgoer denne nedsaettelse 777 800 ECU ifoelge den af Kommissionen anvendte beregningsmetode.
26 Saafremt Kommissionens metode anvendes, maatte sagsoegerens boede saaledes nedsaettes med 4 023 400 ECU.
27 Naar Retten fastsaetter en boede som led i udoevelsen af sin fulde proevelsesret, er der i sagens natur ikke tale om en praecis matematisk operation. I oevrigt er Retten ikke bundet af Kommissionens beregninger, men skal foretage sin egen vurdering under hensyntagen til alle sagens omstaendigheder.
28 Retten finder, at Kommissionens generelle fremgangsmaade ved fastsaettelsen af boedernes niveau (praemis 548 ff. ovenfor) (6) er velbegrundet under hensyn til sagens omstaendigheder. De overtraedelser, der bestaar i fastsaettelse af priserne og opdeling af markeder, og som udtrykkeligt er forbudt efter traktatens artikel 65, stk. 1, maa nemlig betragtes som saerlig alvorlige, eftersom de indebaerer et direkte indgreb i de vaesentlige konkurrenceparametre paa det paagaeldende marked. Endvidere har systemerne for udveksling af fortrolige oplysninger, som er lagt sagsoegeren til last, haft et lignende formaal som en opdeling af markederne paa grundlag af de traditionelle handelsstroemme. Alle de overtraedelser, der er taget i betragtning med henblik paa boeden, blev begaaet efter kriseordningens ophoer, efter at virksomhederne havde modtaget behoerige advarsler. Som det er fastslaaet af Retten, var det generelle formaal med de i sagen omhandlede aftaler og former for praksis netop at hindre eller forstyrre den tilbagevenden til den normale konkurrence, som var foelgen af den aabenbare kriseperiodes ophoer. Virksomhederne var endvidere bekendt med disse foranstaltningers ulovlige karakter og skjulte dem bevidst for Kommissionen.
29 Under hensyn til det anfoerte i det hele, samt henset til, at Raadets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedroerende indfoerelsen af euroen (EFT L 162, s. 1) finder anvendelse fra den 1. januar 1999, skal boedens beloeb fastsaettes til 8 300 000 EUR.
[...]
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Anden Udvidede Afdeling)
1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 94/215/EKSF af 16. februar 1994 om en procedure i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 vedroerende aftaler og forskellige former for samordnet praksis mellem europaeiske producenter af staalbjaelker annulleres, for saa vidt som sagsoegeren heri beskyldes for at have deltaget i en aftale om opdeling af det italienske marked i en periode paa tre maaneder.
2) Den boede, der er paalagt sagsoegeren ved artikel 4 i beslutning 94/215/EKSF, fastsaettes til et beloeb paa 8 300 000 EURO.
3) I oevrigt frifindes Kommissionen.
4) Sagsoegeren baerer sine egne sagsomkostninger samt halvdelen af Kommissionens omkostninger. Kommissionen baerer halvdelen af sine egne omkostninger.
(1) - Der gengives kun de praemisser i naervaerende dom, som Retten finder det relevant at offentliggoere. De oevrige praemisser er i det vaesentlige identiske med eller ligner praemisserne i Rettens dom af 11.3.1999, sag T-141/94, Thyssen mod Kommissionen, Sml. II, s. 347, med undtagelse af praemis 413-422, som ikke har noget modstykke i naervaerende dom. Endvidere er de overtraedelser af traktatens artikel 65, stk. 1, som sagsoegeren kritiseres for paa visse nationale markeder, ikke identiske med dem, der er gjort gaeldende over for sagsoegeren i sagen Thyssen mod Kommissionen. I naervaerende sag er den delvise annullation af beslutningens artikel 1 i det vaesentlige begrundet med, at der savnes bevis for sagsoegerens deltagelse i den overtraedelse, der omhandles i punkt 1 i domskonklusionen i naervaerende dom.
(2) - Denne dato angives i den franske og den spanske version af beslutningen. Den tyske og engelske version angiver datoen 31.12.1988.
(3) - Jf. dommen i sagen Thyssen mod Kommissionen, praemis 451.
(4) - Jf. dommen i sagen Thyssen mod Kommissionen, praemis 614 ff.
(5) - Jf. dommen i sagen Thyssen mod Kommissionen, praemis 640 ff.
(6) - Jf. dommen i sagen Thyssen mod Kommissionen, praemis 577 ff.