CELEX: 61991CJ0218
Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende
ydelser til børn, der har mistet en eller begge forældre

1 Ved kendelse af 4. juli 1991 indgaaet til Domstolen den 21. august 1991 har Bayerisches Landessozialgericht i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 78 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som kodificeret i Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst i en sag mellem Miriam Gobbis (herefter benaevnt "sagsoegeren") og Landesversicherungsanstalt Schwaben (herefter benaevnt "sagsoegte") om stoerrelsen af en tillaegsydelse, der er blevet tilkendt sagsoegeren.
3 Sagsoegeren er datter af den den 9. november 1984 afdoede arbejdstager, Sergio Gobbis, der havde tilbagelagt forsikringsperioder baade i Forbundsrepublikken Tyskland og i Italien. Saa laenge hun boede i Tyskland, udbetalte sagsoegte en pension til boern, der har mistet deres foraeldre eller en af dem, til sagsoegeren. Efter at sagsoegeren var vendt tilbage til Italien, blev udbetalingen af denne pension indstillet med den begrundelse, at det fra nu af paahvilede den kompetente italienske sikringsinstitution at udrede denne ydelse.
4 Efter den relevante italienske lovgivning har et barn af en afdoed arbejdstager krav paa en pension svarende til 20% af den pension, afdoede havde krav paa ved doedsfaldet. En afdoed arbejdstagers efterlevende aegtefaelle modtager efter reglerne en pension paa 60% af den pension, som afdoede havde krav paa ved doedsfaldet. Denne efterladtepension maa dog ikke vaere lavere end et i italiensk lovgivning foreskrevet mindstebeloeb. Er efterladtepensionen lavere end dette, forhoejes pensionen til mindstebeloebet, hvilket sker uafhaengigt af, om der er et barn, og om dette barn i givet fald har mistet sine foraeldre eller en af dem. Saafremt den afdoede arbejdstagers barn bor hos den efterlevende aegtefaelle, bliver pensionen til barnet samt efterladtepensionen (der i givet fald er forhoejet til det omtalte mindstebeloeb) ydet under ét til den efterlevende aegtefaelle; denne samlede ydelse vil herefter blive benaevnt "den samlede efterladtepension". I henhold til italiensk lov modtager enhver, som har forsoergerpligt over for et barn, uden hensyntagen til, om dette er barn af en afdoed arbejdstager, desuden et familietillaeg, indtil det fylder 18 aar.
5 Efter at sagsoegeren var vendt tilbage til Italien, udbetalte Istituto nazionale della previdenza sociale (den italienske socialsikringsinstitution, herefter benaevnt "INPS") sagsoegerens mor et samlet beloeb, der bestod af pension til den efterlevende aegtefaelle og pension til den afdoede arbejdstagers barn samt et familietillaeg. Da det samlede beloeb for efterladtepension og pensionen til den afdoede arbejdstagers barn ikke naaede op paa det lovbestemte mindstebeloeb, blev sagsoegerens mors samlede efterladtepension forhoejet til den lovbestemte mindstepension. Da sagsoegeren fyldte 18 aar, bortfaldt familietillaegget. De beloeb, der ydedes i efterladtepension og pension til den afdoede arbejdstagers barn, forblev dog uaendrede.
6 Ved afgoerelse af 12. september 1989 bestemte sagsoegte, at der til sagsoegeren skulle udbetales et beloeb af samme stoerrelse som forskellen mellem den pension til afdoedes barn, der beregnedes efter tysk lov, og de samlede ydelser til boern af afdoede arbejdstagere, som INPS ifoelge sagsoegtes beregninger skyldte barnet. Efter sagsoegtes opfattelse var disse ydelser lig med summen af familietillaegget og 25% af det samlede beloeb bestaaende af efterladtepension og pension til den afdoede arbejdstagers barn, der ydedes til sagsoegerens mor.
7 Ifoelge sagsoegeren udgjorde familietillaegget ikke en bestanddel af pensionen til boern af afdoede arbejdstagere, men det maa vaere en selvstaendig ydelse, som generelt udbetales til boernene uden hensyntagen til, om de er boern af afdoede arbejdstagere; hun har ved den forelaeggende ret gjort gaeldende, at dette familietillaeg ikke maa tages i betragtning af sagsoegte ved beregningen af den tillaegsydelse, sagsoegte skal udrede.
8 Den forelaeggende ret har i oevrigt udtrykt tvivl om, hvorvidt 25% af den samlede efterladtepension, der er udbetalt til sagsoegerens mor og opfoert som en ydelse i henhold til italiensk lov boern af afdoede arbejdstagere, skal traekkes fra, eftersom moderens pension ville vaere af samme stoerrelse, hvis hun ikke havde haft et barn med den afdoede arbejdstager. Selv hvis en del af denne samlede efterladtepension efter forhoejelsen til den lovbestemte mindstepension skulle betragtes som en ydelse til boern af afdoede arbejdstagere, opstaar der ifoelge retten det spoergsmaal, om denne andel er lig med 25% af mindstepensionen, 20% af den afdoede forsikredes pension uden hensyntagen til forhoejelsen, eller et helt andet beloeb.
9 Under disse omstaendigheder har den forelaeggende retsinstans udsat sagen og anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse vedroerende foelgende spoergsmaal:
"Skal faellesskabsretten fortolkes saaledes, at den tyske pensionsforsikringsinstitution ved ydelse af forskelsbeloebet mellem den pension til boern af afdoede arbejdstagere, som skal ydes efter henholdsvis italiensk og tysk ret,
a) ogsaa maa tage hensyn til en andel af den (samlede) italienske efterladtepension, der henfoeres til barnet af en afdoed arbejdstager, saafremt der ydes enken og barnet en mindsteefterladtepension, som ogsaa uden hensyntagen til barnet ville skulle betales til enken alene? Skal der i bekraeftende fald ogsaa ved beregningen af den andel, der henfoeres til barnet af en afdoed arbejdstager, tages hensyn til forhoejelsen af den samlede efterladtepension til mindstepensionen, og i givet fald i hvilket omfang?
b) maa tage hensyn til det familietillaeg (assegno familiare), som ydes efter italiensk ret?"
10 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb og de til Domstolen indgivne skriftlige indlaeg henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
11 Med henblik paa besvarelsen af den forelaeggende rets spoergsmaal bemaerkes, at ydelser til boern af en afdoed arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, som har vaeret omfattet af lovgivningen i flere medlemsstater, i henhold til artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i) i forordning nr. 1408/71 skal udredes "efter lovgivningen i den af disse stater, paa hvis omraade barnet er bosat, saafremt der dér er erhvervet ret til en af de i stk. 1 naevnte ydelser i medfoer af denne stats lovgivning ...".
12 I henhold til Domstolens faste praksis (jf. senest dom af 19.3.1992, sag C-188/90, Doriguzzi-Zordanin, Sml. I, s. 2039, praemis 14) skal ydelser til et barn af en afdoed vandrende arbejdstager beregnes saaledes, at er det i bopaelsmedlemsstaten faktisk oppebaarne ydelsesbeloeb lavere end det ydelsesbeloeb, der ville komme til udbetaling, saafremt alene lovgivningen i en anden medlemsstat fandt anvendelse, har det paagaeldende barn, der har mistet en eller begge foraeldre, fra den kompetente institution i den paagaeldende anden medlemsstat ret til tillaegsydelser svarende til forskellen mellem de to beloeb.
13 Det foelger af denne retspraksis, at et barn af en vandrende arbejdstager, der er afgaaet ved doeden, ikke kan miste en ret til hoejere ydelser, der bestaar i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvor barnet er bosat. Der tilkommer dog ikke et saadant barn rettigheder, der gaar videre end dem, som vedkommende ville kunne paaberaabe sig efter lovgivningen i denne anden medlemsstat, saafremt han eller hun var bosat paa dennes omraade. En forudsaetning herfor er, at institutionen i den sidstnaevnte medlemsstat kan nedsaette de ydelser, som den skal udbetale, med et beloeb svarende til samtlige de ydelser, der i bopaelsmedlemsstaten udbetales med henblik paa at bidrage til det paagaeldende barns underhold, uanset disse ydelsers art eller benaevnelse (Doriguzzi-Zordanin-dommen, jf. ovenfor, praemis 15).
14 Desuden bemaerkes, at ydelser til boern af afdoede arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende i henhold til artikel 78, stk 1, i forordning nr. 1408/71 er "boernetilskud og i givet fald supplerende eller saerlige tilskud til boern, der har mistet begge foraeldre eller en af dem, samt pensioner eller renter til saadanne boern, med undtagelse af renter, der ydes de naevnte boern i henhold til forsikringen mod arbejdsulykker og erhvervssygdomme".
15 I betragtning af, at der er betydelige forskelle mellem medlemsstaternes bistandsordninger for boern, der har mistet begge foraeldre eller en af dem, og med henblik paa at undgaa vilkaarlige forskelle, alt efter, hvilken national regel der finder anvendelse, har Domstolen fastslaaet, at begrebet ydelse til boern, der har mistet begge foraeldre eller en af dem, jf. artikel 78, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, skal fortolkes saaledes, at det omfatter enhver form for ydelse, der efter den paagaeldende nationale ordning skal bidrage til saadanne boerns underhold, uanset ydelsernes art og benaevnelse (Doriguzzi-Zordanin-dommen, jf. ovenfor, praemis 16).
16 Foelgelig maa stoerrelsen af tillaegsydelserne til boern, der har mistet en eller begge deres foraeldre, fastsaettes ved at sammenholde samtlige de i bopaelsmedlemsstaten faktisk udbetalte ydelser, der er bestemt til at bidrage til det paagaeldende barns underhold, med samtlige de ydelser bestemt til at bidrage til dets underhold, som barnet ville have ret til, saafremt det var bosat i den paagaeldende anden medlemsstat. (Doriguzzi-Zordanin-dommen, jf. ovenfor, praemis 17).
17 Det foelger heraf, at alle de ydelser, der allerede rent faktisk er udbetalt i bopaelsmedlemsstaten til barnets underhold ° uden hensyntagen til deres art eller benaevnelse og den kompetente institution ° skal tages i betragtning ved beregningen af tillaegget til de ydelser, der i den anden medlemsstat er bestemt til barnets underhold, som barnet ville have krav paa, hvis det boede i den anden medlemsstat.
18 Om det foerste led i det praejudicielle spoergsmaal bemaerkes, at et barn af en afdoed arbejdstager i henhold til den relevante italienske lovgivning har ret til en pension svarende til paa 20% af den pension, arbejdstageren ville have haft ret til ved doedsfaldet. Denne del af den samlede efterladtepension til barnets mor skal saaledes betragtes som en ydelse til boern, der har mistet deres foraeldre eller en af dem, i henhold til artikel 78, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, og skal foelgelig tages i betragtning af den tyske sikringsinstitution ved beregningen af det skyldige tillaeg i henhold til forordningens artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i).
19 Det skal derimod fremhaeves, at den forhoejelse, der er foreskrevet i den relevante italienske lovgivning for at bringe efterladtepensionen op paa den lovbestemte mindstepension, udbetales til arbejdstagerens efterlevende aegtefaelle uden hensyntagen til, om der er boern, som forsoerges, og om der er tale om boern, som har mistet deres foraeldre eller en af dem. Det foelger heraf, at forhoejelsen ikke udgoer en ydelse bestemt til barnets underhold ifoelge artikel 78, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, og at den foelgelig ikke skal tages i betragtning af den tyske institution ved beregningen af det skyldige tillaeg i henhold til artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i).
20 Om det andet led i det praejudicielle spoergsmaal skal det bemaerkes, at det familietillaeg, der er truffet bestemmelse om i den relevante italienske lovgivning, er et boernetilskud i henhold til artikel 78, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, idet det beregnes udelukkende paa grundlag af ydelsesmodtagerens underholdsberettigede boerns antal og alder og derfor er specielt bestemt til underhold af boern, som har mistet deres foraeldre eller en af dem. Under disse omstaendigheder skal der tages hensyn til naevnte familietillaeg ved beregningen af, hvad den paagaeldende tyske sikringsinstitution skal yde i henhold til artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), i forordning nr. 1408/71.
21 Under hensyn til de ovenstaaende betragtninger skal det spoergsmaal, som Bayerisches Landessozialgericht har forelagt, besvares saaledes, at artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes saaledes, at den kompetente institution ved beregningen af et i henhold til bestemmelsen skyldigt tillaeg skal tage hensyn til familietillaegget og den andel af den samlede efterladtepension til den vandrende arbejdstagers efterlevende aegtefaelle, som efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor barnet har bopael, er bestemt til dets underhold. Derimod skal institutionen ved denne beregning ikke tage hensyn til den i henhold til bopaelsstatens lovgivning foreskrevne forhoejelse af efterladtepensionen til den i medlemsstaten gaeldende mindstepension, for saa vidt som den vandrende arbejdstagers efterlevende aegtefaelle har krav paa forhoejelsen uafhaengigt af, om der er boern, som skal forsoerges, og om disse i givet fald har mistet deres foraeldre eller en af dem.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 De udgifter, der er afholdt af den tyske, den italienske og den portugisiske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Bayerisches Landessozialgericht ved kendelse af 4. juli 1991, for ret:
Artikel 78, stk. 2, litra b), nr. i), i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som kodificeret i Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, skal fortolkes saaledes, at den kompetente institution ved beregningen af et i henhold til bestemmelsen skyldigt tillaeg skal tage hensyn til familietillaegget og den andel af den samlede efterladtepension til den vandrende arbejdstagers efterlevende aegtefaelle, som efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor barnet har bopael, er bestemt til dets underhold. Derimod skal institutionen ved denne beregning ikke tage hensyn til den i bopaelsmedlemsstatens lovgivning foreskrevne forhoejelse af efterladtepensionen til den i medlemsstaten gaeldende mindstepension, for saa vidt som den vandrende arbejdstagers efterlevende aegtefaelle har krav paa forhoejelsen uafhaengigt af, om der er boern, der skal forsoerges, og om disse i givet fald har mistet deres foraeldre eller en af dem.