CELEX: 62008TJ0085
Közösségi védjegy
A Vektor-Lycopin közösségi szóvédjegy bejelentése
Feltétlen kizáró okok
A megkülönböztető képesség hiánya
Leíró jelleg
A 40/94/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja (jelenleg a 207/2009/EK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja)

A jogvita előzményei
2006. január 6‑án a felperes Exalation Ltd a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet
(HL 1994. L 11., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) (helyébe lépett a közösségi védjegyről szóló,
2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet [HL L 78., 1. o.]) alapján közösségi védjegybejelentést tett a Belső Piaci
Harmonizációs Hivatalnál (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).
A lajstromoztatni kívánt védjegy a Vektor‑Lycopin szómegjelölés volt.
A bejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított,
1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 5., 29. és 30. osztályba tartozó árukkal kapcsolatban tették, az egyes osztályoknak
megfelelő alábbi leírással:
–        5. osztály: „Gyógyszerészeti és állatgyógyászati készítmények; egészségügyi készítmények gyógyászati használatra; diétás anyagok
gyógyászati használatra; bébiételek”;
–        29. osztály: „Hús, hal‑, baromfi‑ és vadhús; húskivonatok; tartósított, szárított és főzött gyümölcsök és zöldségek; zselék,
lekvárok (dzsemek), kompótok; tojások, tej és tejtermékek; étkezési olajok és zsírok”;
–        30. osztály: „Kávé, tea, kakaó, cukor, rizs, tápióka; szágó, kávépótló szerek; lisztek és más gabonakészítmények; kenyér,
péksütemények és cukrászsütemények, fagylaltok; méz, melaszszirup; élesztő, élesztőporok; só, mustár; ecet, (fűszeres) mártások;
jég”.
2007. május 4‑i határozatával (a továbbiakban: az elbíráló határozata) az elbíráló a 40/94 rendelet 38. cikke (jelenleg a
207/2009 rendelet 37. cikke) értelmében elutasította a védjegy‑bejelentési kérelmet a fenti 3. pontban említett valamennyi
áru tekintetében, azon okból, hogy a Vektor‑Lycopin védjegy leíró jellegű, illetőleg és az Európai Közösség német és angol
nyelvű vásárlóközönsége szempontjából nem alkalmas a megkülönböztetésre, és a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b)
és c) pontja, valamint (2) bekezdése (jelenleg a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja, valamint (2) bekezdése)
értelmében nem részesülhet védjegyoltalomban.
2007. július 3‑án a felperes a 40/94 rendelet 57–62. cikke (jelenleg a 207/2009 rendelet 58–64. cikke) alapján fellebbezést
nyújtott be az elbíráló határozata ellen.
2007. december 17‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) az OHIM negyedik fellebbezési tanácsa elutasította
a fellebbezést, és helybenhagyta az elbíráló határozatát.
A megtámadott határozatban a fellebbezési tanács azt állapította meg, hogy a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és
c) pontja értelmében vett feltétlen kizáró okok megvalósulnak a Közösség német és angol nyelvű területein. Ezen, a 40/94 rendelet
7. cikkének (2) bekezdésével együtt alkalmazott rendelkezésekkel ellentétes a Vektor‑Lycopin védjegy lajstromozása.
Ami a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett feltétlen kizáró ok megvalósulását illeti, a fellebbezési
tanács megerősítette az elbíráló azon megfontolásait, amelyek szerint először is a német „Vektor” szót a géntechnikában olyan
dezoxiribonukleinsav-molekulákra (DNS) használják, amelyek idegen DNS gazdasejtbe való bejuttatására szolgálnak, valamint
másodszor a „vektor” szó az orvostudományban és a növényvédelem területén a betegségeket átvivő szervezetekre utal (a megtámadott
határozat 18. pontja).
A fellebbezési tanács ezenkívül helybenhagyta az elbíráló azon megállapításait, amelyek szerint a „Lycopin” (likopin) német
szó antioxidáns hatású karotint jelöl (a megtámadott határozat 18. pontja).
A fellebbezési tanács megjegyezte továbbá, hogy a „vektor” és „lycopin” alkotóelemek a német és az angol nyelv szabályainak
megfelelően kötőjellel kapcsolódnak össze (a megtámadott határozat 18. pontja).
A fellebbezési tanács egyetértett végül az elbíráló azon megállapításaival, amely szerint a bejelentett megjelölés egészében
véve a lajstromozás iránti kérelemben érintett árukat ténylegesen leíró jelentéssel bír. Étrend‑kiegészítőről van ugyanis
szó, amelynek hatóanyaga gyógyszerkészítmények, vagy gyógyászati használatra szolgáló diétás anyagok, illetve bébiételek,
valamint a fenti 3. pontban említett 29. és 30. osztályba tartozó összes élelmiszer összetevője is lehet (a megtámadott határozat
19–21. pontja).
Egyébiránt az érintett vásárlóközönség meghatározásához nemcsak a fogyasztókat, hanem a lajstromozás iránti kérelemben érintett
áruk gyártóit és kereskedőit is vizsgálni kell (a megtámadott határozat 23. pontja).

A felek kérelmei
A felperes keresetében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
–        helyezze hatályon kívül az elbíráló határozatát;
–        utasítsa az OHIM‑ot a bejelentett Vektor‑Lycopin védjegy lajstromozására;
–        az OHIM‑ot kötelezze a költségek viselésére.
Az OHIM azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a keresetet;
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A tárgyaláson a felperes kijelentette, hogy második és harmadik kereseti kérelmétől eláll, amint az a tárgyalásról készült
jegyzőkönyvben rögzítésre került.

A jogkérdésről
A megtámadott határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmének alátámasztására a felperes két jogalapra hivatkozik, az
első a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontján, a második a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) pontján
alapul. Elsőször az első jogalapot kell megvizsgálni.

A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjának megsértésén alapuló jogalapról
A felek érvei
Elsőként a felperes előadja, hogy a Vektor‑Lycopin megjelölés két olyan alkotóelemből áll, amelyeknek összekapcsolása szokatlan
és ismeretlen. A Vektor‑Lycopin megjelölés nem fordul elő sem a szótárakban, sem a beszélt, sem az írott nyelvben. Nem ismert,
és széles körben nem használt sem az orvostudományban, sem a biológiában, fizikában vagy matematikában. A Vektor‑Lycopin megjelölés
tehát neologizmus, és megfelel az ítélkezési gyakorlat azon követelményének, amely szerint két leíró kifejezés egymás mellé
helyezése nem leíró, amennyiben az összetétel szokatlan jellege miatt a szóban forgó megjelölés elég távoli képzetet kelt
az őt alkotó kifejezések jelentése által keltett képzettől, aminek eredményeként a kifejezés egészében véve több mint pusztán
az alkotóelemeinek összessége. A teljesen új Vektor‑Lycopin megjelölés ezért ismeretlen az orvostudományban, biológiában,
gyógyszerészetben vagy fizikában jártas vásárlóközönség, csakúgy mint a végső fogyasztó számára.
Másodszor a felperes azzal érvel, hogy a „vektor” alkotóelem nem egyértelmű. A fellebbezési tanács e szónak csak a géntechnikában
értelmezett jelentését vette figyelembe. Márpedig e szó más területeken, mint például a fizikában több eltérő jelentéssel
bír. Az a jelentéstani korlátozás, amelyet a fellebbezési tanács alkalmazott, bírálható, mivel ok nélkül előnytelen a felperes
számára. Ezenkívül a német „Vektor” szó géntechnikai jelentését a lajstromozás iránti kérelemben érintett áruknak sem a biológusokból,
fizikusokból, orvosokból, gyógyszerészekből, matematikusokból vagy más szakemberekből álló szakértő vásárlóközönsége, sem
pedig az átlagos végső fogyasztó nem ismeri. Így az érintett vásárlóközönség a Vektor‑Lycopin megjelölésből nem következtethet
arra, hogy az édesgyökér‑ és paradicsomkivonatból álló keveréket ír le. Állításai alátámasztására a felperes több közvélemény‑kutatás
eredményeinek a Törvényszék elé való terjesztését indítványozza.
Harmadszor a felperes előadja, hogy ha a „vektor” alkotóelem leíró lenne, ahogyan azt a fellebbezési tanács állítja, az e
kifejezést tartalmazó egyetlen védjegy sem részesülhetne oltalomban. Márpedig számos, a „vektor” alkotóelemet tartalmazó közösségi,
nemzeti vagy nemzetközi védjegy létezik. A fellebbezési tanács álláspontja tehát a felperes szerint az összes, „vektor” szót
tartalmazó közösségi védjegynek a 40/94 rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja (jelenleg a 207/2009 rendelet 52. cikke
(1) bekezdésének a) pontja) alapján való törléséhez vezet.
Végül a felperes előadja, hogy mind a védjegybejelentése alátámasztására, mind a fellebbezési tanács előtti eljárás során
kifejtett érvelését teljes egészében fenntartja, és az a jelen keresetnek is szerves részét képezi.
Az OHIM a felperes minden érvét vitatja.
A Törvényszék álláspontja
A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében a megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, ha kizárólag
olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése,
értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak. Ezenkívül
ugyanezen rendelet 7. cikkének (2) bekezdése kimondja, hogy az (1) bekezdést akkor is alkalmazni kell, ha a kizáró ok csak
a Közösség egy részében áll fenn.
Azok a jelek és adatok ugyanis, amelyeket a forgalomban a lajstromozás iránti kérelemmel érintett áruk vagy szolgáltatások
jellemzőinek feltüntetésére használhatnak, a 40/94 rendelet értelmében önmagukban nem alkalmasak arra, hogy a védjegy származást
jelölő funkcióját betöltsék, kivéve ha a 40/94 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése (jelenleg a 207/2009 rendelet 7. cikkének
(3) bekezdése) alapján használat révén szereztek megkülönböztetőképességet (a Bíróság C‑191/01. P. sz., OHIM kontra Wrigley
ügyben 2003. október 23‑án hozott ítéletének [EBHT 2003., I‑12447. sz.] 30. pontja).
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja a közérdeket szolgálja, amely
megköveteli, hogy a védjegybejelentésben foglalt áruk vagy szolgáltatások jellemzőit leíró jeleket vagy megjelöléseket bárki
szabadon használhassa (a fenti 23. pontban hivatkozott OHIM kontra Wrigley ügyben hozott ítélet 31. pontja és a Törvényszék
T‑316/03. sz., Münchener Rückversicherungs‑Gesellschaft kontra OHIM [MunichFinancialServices] ügyben 2005. június 7‑én hozott
ítéletének [EBHT 2005., II‑1951. o.] 25. pontja).
A lajstromozásnak a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontján alapuló megtagadása indokoltságának nem feltétele,
hogy az adott védjegyet alkotó jeleket vagy megjelöléseket a bejelentés időpontjában ténylegesen használják a bejelentésben
felsorolt áruk vagy szolgáltatások, illetve jellemzőik leírására. Elegendő – mint ez a rendelkezés szövegéből is kitűnik –,
ha ezek a jelek vagy megjelölések alkalmasak az ilyen használatra. Meg kell tagadni valamely szómegjelölés lajstromozását
akkor is, ha annak legalább egyik lehetséges jelentése az érintett áruk vagy szolgáltatások egyik jellemzőjét jelöli meg (a
fenti 23. pontban hivatkozott OHIM kontra Wrigley ügyben hozott ítélet 32. pontja).
Következésképpen az OHIM‑nak a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében azt kell megvizsgálnia, hogy
a bejelentett védjegy az érdekeltek körében az érintett áruk vagy szolgáltatások jellemzőinek leírásárát jeleníti‑e meg jelenleg,
illetve ésszerűen feltételezhető‑e, hogy ez fog történni a jövőben. Amennyiben e vizsgálat alapján a fellebbezési tanács arra
következtetésre jut, hogy fennáll e helyzet, az említett rendelkezés alapján meg kell tagadni a védjegy lajstromozását (lásd
analógia útján a C‑363/99. sz. Koninklijke KPN Nederland ügyben 2004. február 12‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑1619. o.]
56. pontját).
–       Ami felperes által előterjesztett bizonyítási indítványokat illeti
A felperes több közvélemény‑kutatás Törvényszék elé való terjesztését indítványozza azon érvei alátámasztására, amelyek vitatják
azt, hogy az érintett vásárlóközönség ismeri egyrészt a „Vektor” német szó, másrészt a „Vektor‑Lycopin” kifejezés fellebbezési
tanács által elfogadott jelentését.
Emlékeztetni kell arra, hogy valamely uniós jogi aktus jogszerűségét az aktus meghozatalának időpontjában fennálló ténybeli
és jogi adatok függvényében kell elbírálni. Ezért a fellebbezési tanács határozatának jogszerűsége a Törvényszék előtt új
tényekre való hivatkozással csak abban az esetben vitatható, ha bizonyítják, hogy a fellebbezési tanácsnak az illető ügyben
bármilyen határozat meghozatala előtt e tényeket hivatalból figyelembe kellett vennie. A 40/94 rendelet 74. cikkének (2) bekezdése
(jelenleg a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése) értelmében ugyanis az OHIM figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket
vagy bizonyítékokat, amelyeket az érintett felek nem kellő időben terjesztettek elő. Következésképpen a Törvényszék a hatályon
kívül helyezés iránti eljárás keretében nem veheti figyelembe azon tényeket, amelyekről az OHIM nem szerezhetett tudomást
az igazgatási eljárás keretében (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑222/02. sz., HERON Robotunits kontra OHIM [ROBOTUNITS]
ügyben 2003. november 26‑án hozott ítéletének [EBHT 2003., II‑4995. o.] 50. és 51. pontját, és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlatot).
A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy azon közvélemény‑kutatásokat, amelyeket a felperes a Törvényszék elé kíván terjeszteni,
az igazgatási eljárás során nem terjesztették sem az elbíráló, sem a fellebbezési tanács elé. A felperes egyébként nem állítja,
hogy e kutatások rendelkezésre álltak a megtámadott határozat elfogadásának időpontjában. Márpedig feltételezve akár, hogy
e kutatások eredményei elérhetőek voltak ezen időpontban, azok nem olyan közismert tények, amelyeket az OHIM‑nak hivatalból
figyelembe kellett volna vennie, vagyis amelyeket bárki ismerhet, illetve amelyek legalább általánosan hozzáférhető forrásokból
megismerhetők (a Törvényszék T‑185/02. sz., Ruiz‑Picasso és társai kontra OHIM – DaimlerChrysler [PICARO] ügyben 2004. június
22‑én hozott ítéletének [EBHT 2004., II‑1739. o.] 29. pontja és a T‑318/03. sz., Atomic Austria kontra OHIM – Fabricas Agrupadas
de Muñecas de Onil [ATOMIC BLITZ] ügyben 2005. április 20‑án hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑1319. o.] 35. pontja). Következésképpen
bármekkora is legyen azok bizonyító ereje, a felperes nem vitathatja a megtámadott határozat jogszerűségét olyan bizonyítékok
alapján, amelyeket először a Törvényszék előtt kíván előterjeszteni.
Ennélfogva a felperes bizonyítási indítványait el kell utasítani.
–       Ami azon hivatkozást illeti, amelyet a felperes a védjegybejelentésében, és a fellebbezési tanács előtti eljárás során kifejtett
érvelésre tett
A felperes keresetében megjegyzi, hogy a védjegybejelentés benyújtásakor és a fellebbezési tanács előtti eljárás során kifejtett
érvelését teljes egészében fenntartja, és az a jelen keresetnek is szerves részét képezi.
A Bíróság alapokmányának 21. cikke és a Törvényszék eljárási szabályzatának 44. cikke 1. §‑ának c) pontja értelmében, amely
e szabályzat 130. cikke 1. §‑ának és a 132. cikke 1. §‑ának megfelelően a szellemi tulajdonjogokkal kapcsolatos eljárásokban
is alkalmazandó, a keresetlevélnek tartalmaznia kell a felhozott jogalapok rövid ismertetését.
Ezen ismertetésnek magából a keresetlevél szövegből kell kitűnnie, és kellően világosnak és pontosnak kell lennie, hogy lehetővé
tegye az alperes számára védekezésének előkészítését, és a Törvényszék számára a keresetről való határozathozatalt, adott
esetben további információ nélkül (a C‑189/02. P., C‑202/02. P., C‑205/02. P–C‑208/02. P. és C‑213/02. P. sz., Dansk Rørindustri
és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 2005. június 28‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑5425. o.] 94. és 100. pontja,
és a C‑214/05. P. sz., Rossi kontra OHIM ügyben 2006. július 18‑án hozott ítélet [EBHT 2006., I‑7057. o.] 37. pontja).
A Törvényszék ezenkívül kimondta, hogy bár a keresetlevél szövegét a mellékelt okiratok egyes részeire hivatkozással alá lehet
támasztani, a más iratokra történő általános hivatkozás nem pótolhatja a keresetlevélben a lényeges elemek hiányát (lásd a
Törvényszék T‑169/03. sz., Sergio Rossi kontra OHIM – Sissi Rossi [SISSI ROSSI] ügyben 2005. március 1‑jén hozott ítéletének
[EBHT 2005., II‑685. o.] 30. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Következésképpen a felperes által az OHIM elé terjesztett iratokra hivatkozó keresetlevél elfogadhatatlan abban a részében,
amelyben a bennük foglalt általános hivatkozás nem köthető a keresetlevélben foglalt jogalapokhoz és az ott kifejtett érvekhez
(lásd ebben az értelemben a fenti 34. pontban hivatkozott SISSI ROSSI ügyben hozott ítélet 31. pontját).
–       Ami az érintett vásárlóközönség meghatározását illeti
A megtámadott határozatban a fellebbezési tanács megállapította, hogy az érintett vásárlóközönség magában foglalja a gyógyszerészeti,
állatgyógyászati és diétás készítményeket, a bébiételeket és a fenti 3. pontban említett egyéb élelmiszereket gyártók és fogyasztók
összességét, vagyis egyszerre egyes szakembereket és a széles vásárlóközönséget. E meghatározást, amelyet nem vitatott sem
a felperes, sem az OHIM, helyben kell hagyni.
Meg kell tehát vizsgálni azt a kérdést, hogy a felperes az általa felhozott érvekkel tudja‑e bizonyítani, hogy a Vektor‑Lycopin
megjelölés a fenti 36. pontban meghatározott érintett vásárlóközönség körében nem az érintett áruk jellemzőinek leírásárát
jeleníti meg jelenleg, illetve ésszerűen nem feltételezhető, hogy ez fog történni a jövőben (lásd a fenti 25. és 26. pontot).
–       Ami a „Lycopin” szó leíró jellegének felperes általi vitatását illeti
A megtámadott határozat 18. pontjában a fellebbezési tanács megállapította, hogy a felperes nem terjesztett elő olyan bizonyítékot,
amely cáfolná az elbíráló azon megállapításait, amelyek szerint a „lycopin” alkotóelem antioxidáns hatású karotint jelöl.
A felperes első alkalommal a tárgyaláson vitatta a fellebbezési tanács azon értékelését, amely szerint a „lycopin” szó leíró
jelleget mutat. Anélkül, hogy vizsgálni kellene annak lehetőségét, hogy előadható‑e ilyen érv az eljárás e szakaszában, meg
kell állapítani, hogy a felperes nem fejtette ki részletesen az állításait. Különösen nem adott elő egyetlen olyan érvet sem,
amely megcáfolná a „lycopin” szónak a fellebbezési tanács által elfogadott jelentését. Ilyen körülmények között meg kell állapítani,
hogy a felperesnek nem sikerült megcáfolnia a „lycopin” szónak az elbíráló és a fellebbezési tanács által adott jelentését.
Márpedig először is e technikai kifejezés olyan étrend‑kiegészítőt jelöl, amelyet az érintett vásárlóközönség egy része, nevezetesen
a diétás, gyógyszerészeti és állatgyógyászati áruk előállításában szakértelemmel rendelkezők szükségszerűen ismernek.
Másodszor a fellebbezési tanács a megtámadott határozatban alátámasztotta, hogy a „lycopin” szó jelentése a lajstromozás iránti
kérelemben említett összes áru fogyasztói számára hozzáférhető. A „lycopin” szó jelentése ugyanis szerepel a szótárakban és
az internetes oldalakon. Így valószínű, hogy a fenti 3. pontban említett összes áru fogyasztóinak egy része az e szó által
jelölt hatóanyagot is ismeri.
Harmadszor a gyógyszerészeti, állatgyógyászati, diétás és gyógyászati célra szolgáló egészségügyi készítmények azon fogyasztói,
akik nem ismerik a „lycopin” szó jelentését, gyakran kérnek tanácsot az érintett vásárlóközönség hozzáértő részétől, vagyis
orvosoktól, gyógyszerészektől, táplálkozási tanácsadóktól és a szóban forgó áruk más kereskedőitől. Ezért az áruk felíróitól
kapott tanácsok útján vagy a különböző médiumok által közvetített információk segítségével a „lycopin” szó jelentésének ismerete
az érintett vásárlóközönség legkevésbé tájékozott részéhez is eljuthat.
Meg kell tehát állapítani, hogy az érintett vásárlóközönség ismeri a „lycopin” szó jelentését, vagy legalábbis ésszerűen lehet
arra számítani, hogy az érintett vásárlóközönség a jövőben megszerzi ezen ismeretet (lásd a fenti 25. és 26. pontot).
Emlékeztetni kell arra is, hogy a védjegybejelentésben érintett áruk összességét érintően egyáltalán nem zárható ki, hogy
likopint adtak hozzá gyártásuk során. Márpedig mivel a felperes nem korlátozta a védjegybejelentését a likopint nem tartalmazó
árukra, valamint az olyan árukra, amelyek nem is tartalmazhatják azt, meg kell állapítani, hogy az érintett vásárlóközönség
számára fennáll, vagy ésszerűen feltételezhető, hogy a jövőben fenn fog állni a kellően közvetlen és konkrét kapcsolat a „lycopin”
alkotóelem és a fenti 3. pontban említett áruk összetétele között (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑458/05. sz., Tegometall
International kontra OHIM – Wuppermann [TEK] 2007. november 20‑i ítéletének [EBHT 2007., II‑4721. o.] 94. pontját és az ott
hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Következésképpen a fellebbezési tanács nem követett el hibát, amikor megállapította, hogy a lajstromoztatni kívánt védjegyet
alkotó „lycopin” alkotóelem leíró jellegű a fenti 3. pontban említett áruk vonatkozásában.
–       Ami a felperesnek a „vektor” alkotóelem többértelműségén alapuló érvét illeti
A megtámadott határozat 18. pontjában a fellebbezési tanács – hivatkozva azon szótárrészletre, amelyet az OHIM nyújtott be
a válaszbeadványának mellékletében – megjegyezte, hogy a géntechnikában, a biológiában, az orvostudományban és a növényvédelemben
a „vektor” alkotóelem valamely vegyület, anyag vagy betegség átvivőanyagát jelenti.
Anélkül hogy vitatná a fellebbezési tanács által elfogadott jelentést, a felperes előadja, hogy a matematikában és a fizikában
a német „Vektor” szónak más jelentései is vannak.
Márpedig ahhoz, hogy a szóban forgó megjelölés lajstromozása lehetetlenné váljon elegendő az, hogy a védjegybejelentéssel
érintett megjelölés legalább egy jelentésében leíró jellegű legyen. A szómegjelölés lajstromozását ugyanis a 40/94 rendelet
7. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében meg kell tagadni, ha a szómegjelölés lehetséges jelentései közül legalább egy
az érintett áruk és szolgáltatások egyik jellemzőjét jelöli (a fenti 23. pontban hivatkozott OHIM kontra Wrigley ítélet 32. pontja).
Meg kell állapítani, hogy a lajstromoztatni kívánt megjelölésben a „vektor” alkotóelem a „lycopin” alkotóelemhez társul, amely
– amint azt a fellebbezési tanács helyesen megállapította – olyan anyagot jelöl, amely a fenti 3. pontban említett áruk összetevőit
alkothatja (lásd a fenti 44. pontot). Következésképpen a „vektor” alkotóelem a fellebbezési tanács által elfogadott jelentése
az érintett vásárlóközönség képzeletében a védjegybejelentésben foglalt áruk olyan tulajdonságát fogja megjeleníteni, amely
az áruk alkotórészét képező anyag vagy hatóanyag átvivőképességét jelenti.
Következésképpen a fellebbezési tanács által elfogadott jelentésében a német „Vektor” szó a fenti 3. pontban említett árukat
leíró jelleget mutat, és ilyen körülmények között a felperes nem érvelhet hasznosan azzal, hogy ugyanezen szó más jelentéseket
is kaphat bizonyos olyan különleges területeken, mint a matematika vagy a fizika.
–       A felperes azon érvét illetően, amely szerint a Vektor‑Lycopin megjelölés elég távoli képzetet kelt az őt alkotó szavak jelentése
által keltett képzettől
A fentiekből következik, hogy a „vektor” és a „lycopin” alkotóelem a védjegybejelentésben érintett árukat leíró jelleget mutat
(lásd a fenti 45. és 50. pontot).
A felperes ugyanakkor előadja, hogy a „vektor” és „lycopin” szóból álló Vektor‑Lycopin megjelölés szokatlan és ismeretlen,
mivel e megjelölés nem fordul elő sem a szótárakban, sem a beszélt, sem az írott nyelvben. A felperes szerint a Vektor‑Lycopin
megjelölés elég távoli képzetet kelt az őt alkotó kifejezések jelentése által keltett képzettől, aminek eredményeként a kifejezés
egészében véve több, mint pusztán az alkotóelemeinek összessége.
Az állandó ítélkezési gyakorlatból ugyanis következik, hogy két leíró szó egymás mellé helyezése akkor nem leíró jellegű,
ha a kombináció szokatlan jellege miatt a szóban forgó megjelölés által keltett benyomás kellően távol esik attól, amit az
alkotóelemek egyszerű egybeírása kelt, és így e megjelölés összességében többletértelmet hordoz a nevezett alkotóelemek összességéhez
képest. E tekintetben többek között jelentősége van a szóban forgó kifejezés megfelelő lexikai és nyelvtani szabályokra tekintettel
történő vizsgálatának (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑207/06. sz., Europig kontra OHIM [EUROPIG] ügyben 2007. június
14‑én hozott ítéletének [EBHT 2007., II‑1961. o.] 29. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; lásd analógia
útján a fenti 26. pontban hivatkozott Koninklijke KPN Nederland ügyben hivatkozott ítélet 98. és 100. pontját).
Azon megjelölésben, amelynek lajstromozását a jelen ügyben kérik, a „vektor” és a „lycopin” szavakat kötőjel kapcsolja össze.
A szavak ilyen összetétele – ahogy azt a fellebbezési tanács megjegyzi, és a felperes nem vitatja – a német és az angol nyelvben
is szokásos.
Ráadásul valamely megjelölés leíró jellegének értékelése szempontjából közömbös, hogy a megjelölés szerepel‑e a szótárakban,
vagy sem (lásd a Törvényszék T‑405/04. sz., Borco‑Marken‑Import Matthiesen kontra OHIM [Caipi] ügyben 2007. október 23‑án
hozott ítéletének [az EBHT‑ban nem tették közzé] 42. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Ezért meg kell állapítani, hogy az érintett vásárlóközönség számára a védjegybejelentésben érintett élelmiszerekhez, diétás,
egészségügyi, állatorvosi és gyógyszerészeti árukhoz kapcsolódó Vektor‑Lycopin összetétel ezen áruk azon tulajdonságát idézi
fel, hogy azok a likopin átvivői. Az érintett vásárlóközönség ugyanis, amikor a lajstromoztatni kívánt megjelölés és a védjegybejelentésben
érintett áruk összekapcsolásával szembesül, azt fogja gondolni, hogy a szóban forgó áruk likopint tartalmaznak, és hogy ezen
áruk fogyasztóinak lehetővé teszi ezen anyag bevitelét.
Következésképpen, anélkül hogy határozni kellene azon vitatott kérdésről, hogy az érintett vásárlóközönség képes‑e megérteni
azt, hogy a Vektor‑Lycopin megjelölés a felperes által gyártott, paradicsom‑ és édesgyökérkivonat‑alapú étrend‑kiegészítőt
jelöl, meg kell állapítani, hogy a „vektor” és „lycopin” szavak összetétele úgy, ahogy az a Vektor‑Lycopin megjelölésben történik,
az érintett vásárlóközönség képzeletében a fenti 3. pontban említett áruk tulajdonságait jelöli meg.
A fellebbezési tanács tehát helyesen állapította meg, hogy a Vektor‑Lycopin védjegy kizárólag olyan szavakból áll, amelyek
a kereskedelemben a fenti 3. pontban említett áruk jellemzőinek megjelölésére szolgálhatnak, és a 40/94 rendelet 7. cikke
(1) bekezdésének c) pontja értelmében meg kell tagadni a lajstromozását.
–       Ami „vektor” vagy „vector” szavakat tartalmazó védjegyek lajstromozásán alapuló felperesi érvet illeti
A felperes, anélkül hogy a legcsekélyebb meggyőző bizonyítékot előadta volna állításai alátámasztására, a számos, „vektor”
szót tartalmazó közösségi, nemzeti és nemzetközi védjegy lajstromozására próbál hivatkozni. A tárgyalás során a felperes a
Vector‑Lycopin megjelölés közösségi védjegyként való lajstromozására is utalt.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a közösségi védjegy lajstromozhatóságát csak a vonatkozó közösségi szabályozás
alapján lehet megítélni, úgy, ahogy azt az uniós bíróság értelmezi. Következésképpen az a körülményt, hogy a lajstromozási
kérelemben szereplő védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló védjegyeket akár a hasonló szabályokat tartalmazó jogrendszerekben
lajstromoztak, legfeljebb tájékoztató jelleggel lehet figyelembe venni, de nem kötelezi sem az OHIM‑ot, sem az uniós bíróságot
(lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑24/00. sz., Sunrider kontra OHIM [VITALITE] ügyben 2001. január 31‑én hozott ítéletének
[EBHT 2001., II‑449. o.] 33. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, valamint a T‑16/02. sz., Audi kontra OHIM
[TDI] ügyben 2003. december 3‑án hozott ítéletének [EBHT 2003., II‑5167. o.] 40. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlatot).
Következésképpen még ha a felperesnek a „vektor” szót tartalmazó védjegyek közösségi, nemzeti és nemzetközi lajstromozásán,
és a Vektor‑Lycopin védjegy fennállásán alapuló érve megfelelő is, az hatástalan, és el kell utasítani.
Ráadásul a fellebbezési tanács határozatainak jogszerűsége csak a vonatkozó szabályozás, és nem a döntéshozatali gyakorlata
alapján ítélhető meg (a Törvényszék T‑106/00. sz., Streamserve kontra OHIM [STREAMSERVE] ügyben 2002. február 27‑én hozott
ítéletének [EBHT 2002., II‑723. o.] 66. pontja).
Így a felperes semmi esetre sem állíthatja megalapozottan azt, hogy a jelen ügyben a Vektor‑Lycopin védjegy lajstromozását
érintően a fellebbezési tanács által elfogadott határozat Törvényszék általi helybenhagyása az állítólagos korábbi közösségi
védjegyek törléséhez vezet.
Mindezekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a fellebbezési tanács nem követett el hibát, amikor a lajstromozás elbíráló
általi megtagadását megerősítette a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján.

A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésén alapuló jogalapról
A 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének megfogalmazásából kitűnik, hogy ahhoz, hogy a szóban forgó megjelölés közösségi
védjegyként ne legyen lajstromozható, elegendő, hogy az e rendelkezésben felsorolt feltétlen kizáró okok egyike fennálljon
(a Bíróság C‑104/00. sz., DKV kontra OHIM ügyben 2002. szeptember 19‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑7561. o.] 29. pontja).
Ennek következtében a kereset egészét el kell utasítani, anélkül hogy határozni kellene a 40/94 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének
b) pontján alapuló második jogalapról.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján az Elsőfokú Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére,
ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a felperes pervesztes lett, az OHIM kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (harmadik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A keresetet elutasítja.
2)
Az Exalation Ltd‑t kötelezi a költségek viselésére.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Kihirdetve Luxembourgban, a 2010. július 9‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.