CELEX: 62003CJ0404
Ohtlikud ained või valmistised
Pliid sisaldavad sikatiivid
Turustamise keeld
Direktiivid 76/769/EMÜ ja 94/60/EÜ

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise
kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega (EÜT L 262, lk 201), muudetud
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiiviga 94/60/EÜ (EÜT L 365, lk 1, edaspidi „direktiiv 76/769”),
I lisa punkti 31 alapunkti e tõlgendamist.
Taotlus on esitatud O. Dupuy ja H. Rouvre’i vastu algatatud kriminaalasjas teatud kõrge pliisisaldusega toodete turustamise
küsimuses.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusnormid
Direktiivi 76/769 esimese põhjenduse kohaselt peab „ohtlike ainete ja valmististe turustamist käsitlevate eeskirjade eesmärk
[…] olema avalikkuse, eriti selliseid aineid ja valmistisi kasutavate inimeste kaitse”.
Sama direktiivi artikli 1 lõigetes 1 ja 3 on sätestatud:
„1.      Käesolev direktiiv käsitleb lisas loetletud ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piiramist ühenduse liikmesriikides,
ilma et see piiraks muude asjakohaste ühenduse sätete kohaldamist.
[…]
3.      Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)      ained – looduslikus olekus või tootmismenetluse teel saadud keemilised elemendid ja keemilised ühendid;
b)      valmistised – kahe või rohkema aine segud või lahused.”
Direktiivi 76/769/EMÜ I lisa punkt 31 (direktiiviga 94/60 tehtud täiendus) sisaldab nende ainete turustamise piiranguid järgmises
sõnastuses:
„Aine, ainerühma või valmistise nimetus

Piirangu tingimused
31. Direktiivi 67/548/EMÜ I lisas loetletud ained, mis on liigitatud 1. kategooria reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria
reproduktiivtoksilisteks aineteks ning märgistatud riskilausega R60: „Võib halvendada viljakust” ja/või R61: „Võib kahjustada
sündimata last” ning mis on loetletud järgmiselt:
1. kategooria reproduktiivtoksilised ained vt liite loend 5
2. kategooria reproduktiivtoksilised ained vt liite loend 6

Ei tohi kasutada ainetes ega valmististes, mida turustatakse müügiks elanikkonnale, individuaalses kontsentratsioonis, mis
on sama või suurem kui:
–        kas direktiivi 67/548/EMÜ I lisas näidatud kontsentratsioon, või
–        kontsentratsioon, mis on näidatud direktiivi 88/379/EMÜ I lisa VI tabeli punktis 6, kui kontsentratsioonipiir direktiivi 67/548/EMÜ
I lisas puudub.
[…]
Erandina ei kohaldata seda sätet:
[…]
e) direktiiviga 88/379/EMÜ hõlmatud kunstnikuvärvide suhtes.”
Komisjoni 26. veebruari 1997. aasta direktiiviga 97/10/EÜ, millega kolmandat korda kohandatakse tehnika arengule I lisa nõukogu
direktiivis 76/769 (EÜT L 68, lk 24), muutus direktiivi 76/769 I lisa punkti 31 alapunkt e punkti 31 alapunktiks d, kuid selle
sõnastus jäi samaks.
Nõukogu 7. juuni 1988. aasta direktiiv 88/379/EMÜ ohtlike preparaatide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate
liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 187, lk 14) on tunnistatud kehtetuks ja asendatud Euroopa
Parlamendi ja nõukogu 31. mai 1999. aasta direktiiviga 1999/45/EÜ (EÜT L 200, lk 1).
Viimatinimetatud direktiivi artiklis 2 on määratletud mitmed mõisted, nimelt „ained” ja „preparaadid” lõikes 1, samuti „ohtlikud”
lõikes 2. Ühtki määratlust ei ole siiski antud mõiste „kunstnikuvärvid” sisu avamiseks.

Siseriiklikud õigusnormid
Ohtlike ainete kasutamist käsitlevad õigusnormid sisalduvad 7. augusti 1997. aasta ministrite määruses ohtlikke aineid sisaldavate
toodete turustamise ja kasutamise piiramise kohta (
Journal officiel de la République française
, edaspidi „
JORF
”, 17.8.1997, lk 12218). Selle määruse artiklis 1, muudetud 13. oktoobri 1998. aasta ministrite määrusega ohtlike ainete ja
valmististe turustamise ja kasutamise piiramise kohta (
JORF
, 6.11.1998, lk 16772), on sätestatud:
„Kantserogeenseid, mutageenseid ja reproduktiivtoksilisi aineid ja valmistisi käsitlevad erisätted
a) Kohaldamisala:
Järgmiste ainete ja valmististe elanikkonnale turustamine ja import on keelatud:
–        1. või 2. kategooria kantserogeenide hulka liigitatud ained, mis on loetletud käesoleva määruse I lisas;
–        1. või 2. kategooria mutageenide hulka liigitatud ained, mis on loetletud käesoleva määruse II lisas;
–        1. või 2. kategooria reproduktiivtoksiliste ainete hulka liigitatud ained, mis on loetletud käesoleva määruse III lisas;
–        valmistised, mis sisaldavad üht või mitut eespool nimetatud kantserogeenset ja/või mutageenset ja/või reproduktiivtoksilist
ainet individuaalses kontsentratsioonis, mis on sama või suurem kui 20. aprilli 1994. aasta määruse […] I lisas näidatud kontsentratsioon
või 21. veebruari 1990. aasta määruse […] VI tabelis määratud kontsentratsioon, kui kontsentratsioonipiir 20. aprilli 1994. aasta
määruses […] puudub.
Elanikkonnale turustamise ja impordi keeld ei hõlma erialaseks kasutamiseks mõeldud tooteid.
[…]
Ilma et see piiraks ohtlike ainete ja valmististe märgistamist käsitlevate muude sätete kohaldamist, peab eespool nimetatud
ainete ja valmististe pakendil olema loetav ja kustutamatu märge:
„ainult erialastele kasutajatele […]”.
b) Erand:
Elanikkonnale turustamise ja impordi keeldu ei kohaldata lõpptarbijale mõeldud järgmistele valmistoodetele:
[…]
5º      kunstnikuvärvid.”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
O. Dupuy ja H. Rouvre, kes on põhikohtuasjas süüdistatavad, on vastavalt äriühingu Colart International (edaspidi „COLART”),
asukoht Mans (Prantsusmaa), juhataja ning haldus- ja finantsdirektor.
Nord’i, Oise’i ja Sarthe’i departemangude Directions Départementales de la Concurrence, de la Consommation et de la Répression
des Fraudes (departemangu konkurentsi-, tarbijakaitse- ja pettustevastased ametid, edaspidi „DDCCRF”) ametnikud tegid 23. novembri
1999. aasta, 3., 29. ja 30. märtsi 2000. aasta ning 19. aprilli 2000. aasta uurimiste tulemusena kindlaks, et kolm COLARTi
poolt valmistatavat toodet nimetuste all „Siccatif de Courtrai blanc”, „Siccatif de Courtrai brun” ja „Huile Noire” valmistati
ja turustati elanikkonnale, kuigi pliisisaldus nõudis nende liigitamist reproduktiivtoksiliste valmististe hulka.
DDCCRF hinnangul ei saa need kolm toodet mingil juhul olla mõeldud müügiks elanikkonnale ja neid tuleb turustada ainult erialastele
kasutajatele.
Põhikohtuasjas on süüdistatavatele pandud süüks mitte ainult seda, et nad kõnealuseid tooteid elanikkonnale turustasid, vaid
ka seda, et nad petsid oma teatud kliente, kuna pakkusid neid tooteid toodetena, mille müük elanikkonnale iseteeninduse korras
on keelatud, kuigi keelatud oli nende turustamine üldse.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et põhikohtuasjas süüdistatavad ei vaidlusta asjaomaste valmististe pliisisaldust ega nende liigitamist
reproduktiivtoksiliste valmististe hulka, kuid väidavad, et rikkumisi, milles neid süüdistatakse, ei ole toime pandud, sest
kuigi vastab tõele, et nende toodete müük elanikkonnale iseteeninduse korras on keelatud, on 7. augusti 1997. aasta ministrite
määruse artiklis 1 ette nähtud erand „kunstnikuvärvide” jaoks, mida võib elanikkonnale müüa, arvestades Code de la santé publique’is
(rahvatervise seadustik) sätestatud teatud turustamispiiranguid.
Süüdistatavad lisavad, et kõnealuses määruses sätestatud erandiga on siseriiklikku õigusesse üle võetud asjakohased Euroopa
direktiivid, eelkõige direktiivi 76/769 I lisa.
Süüdistatavad väidavad, et vaidlusaluseid sikatiive tuleb käsitleda direktiiviga 76/769 „kunstnikuvärvide” jaoks ette nähtud
erandi alla kuuluvatena. Nad selgitavad, et kui kunstnikud värve kasutavad, tuleb neisse tingimata segada sikatiive, mis on
seega koostisosa ja mitte eraldi käsitletav lisaaine.
Riiklik süüdistaja ei vaidlusta asjaolu, et vaidlusaluseid tooteid tuleb nende kasutamiseks värvidega segada, kuid leiab siiski,
et kohaldatavaid sätteid tuleb tõlgendada kitsalt ja et sikatiivid ei kuulu värvide hulka, vaid on lisaained.
Neil asjaoludel otsustas Tribunal de grande instance du Mans menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse
küsimuse:
„Kas ohtlike ainete või valmististe turustamist piiravate ühenduse õigusnormide ja eelkõige direktiivide 76/769 ja 94/60 […]
sätetega on keelatud turustada müügiks elanikkonnale sikatiive, mis sisaldavad reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid,
või on nimetatud toodetele lubatud kohaldada „kunstnikuvärvide” jaoks ette nähtud erandit?”

Eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada, kas reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid
sisaldavaid sikatiive võib liigitada „kunstnikuvärvide” hulka, mis kuuluvad direktiivi 76/769 kohaldamisalasse ja järelikult
sellest tuleneva erandi alla, mis puudutab reproduktiivtoksiliste toodete elanikkonnale turustamise keeldu.

Euroopa Kohtule esitatud märkused
Komisjon toob esmalt esile, et erandis esinev mõiste „kunstnikuvärvid” tuleb avada selliselt, et see hõlmab kunstnike poolt
kasutatavad valmistised, millel juba on värvi olemuslikud tunnused, eelkõige värvimisvõime. On mõeldav, et kunstnik ise lisab
midagi neile valmististele, kui lisand ei puuduta värvi olemuslikke tunnuseid. Komisjon väidab seega, et „kunstnikuvärvid”
direktiivi 76/769 I lisa punkti 31 mõttes tähendavad valmistisi, mis juba sisaldavad pigmenteerivat aineosa, mis annab värvile
selle olemusliku tunnuse.
Komisjoni hinnangul on sikatiivid valmistised, mis sisaldavad metalliühendeid, mida lisatakse hapniku värvikihti imendumise
käivitamiseks, kiirendamiseks ja võimendamiseks või kõvastumist takistavate tegurite pärssimiseks. Sikatiive kasutatakse peamiselt
õlivärvides, mille kuivamisaega nad lühendavad, kiirendades õli oksüdeerumisprotsessi. Sikatiivi valik ja kasutatud kontsentratsioon
on olulised pildi värvikihi parema säilivuse seisukohalt.
Komisjon leiab, et sikatiivid ei anna kunstniku kasutatud värvile värvimisvõimet ning maalimisel neid alati ei kasutata. Siiski
võivad need olla hädavajalikud teatud värvide puhul, mis sisaldavad vähe kuivamisaineid.
Arvestades neid märkusi ja lähtudes erandite kitsa tõlgendamise põhimõttest leiab komisjon, et sikatiivid on lisaained, mida
ei saa võrdsustada „kunstnikuvärvidega” ja millele ei saa seega kohaldada värvide jaoks kehtestatud erandit, ning et need
on mõeldud ainult erialastele kasutajatele.
Prantsuse valitsus leiab, et direktiivi 76/769 alusel „kunstnikuvärvidele” kohaldatav säte on erand ja vastavalt Euroopa Kohtu
praktikale tuleb erandit kitsalt tõlgendada. Sellist tõlgendamist nõuab ka rahvatervise kaitse eesmärk, mida direktiiv 76/769
eelkõige järgib. Kuna selles direktiivis täiendavad viited puuduvad, võib erandit kohaldada ainult „kunstnikuvärvidele”, laiendamata
erandit toodetele, mille abil neid värve saab kasutada.

Euroopa Kohtu vastus
Direktiivi 76/769 I lisa punktist 31 nähtub, et „[d]irektiivi 67/548/EMÜ I lisas loetletud aine[i]d, mis on liigitatud 1. kategooria
reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks”, ei tohi kasutada ainetes ega valmististes,
mida turustatakse müügiks elanikkonnale, kui need ületavad teatud kontsentratsioonipiire.
Samast punktist ilmneb ühtlasi, et erandi tõttu ei kohaldata seda keeldu direktiiviga 88/379/EMÜ hõlmatud „kunstnikuvärvide”
suhtes.
Viimatinimetatud direktiiv ega selle asemele vastuvõetud direktiiv 1999/45 ei täpsusta siiski „kunstnikuvärvide” mõiste sisu.
Neil asjaoludel tuleb esmalt määratleda olemuslik tunnus, mille esinemisel aine või valmistis on värv. Nagu komisjon õigustatult
märkis, tuleb mõistet „kunstnikuvärvid” tõlgendada selliselt, et see hõlmab kunstnike poolt kasutatavad valmistised, millel
juba on värvi olemuslikud tunnused, eelkõige värvimisvõime.
Sikatiividele, mis ei sisalda pigmenteerivaid aineosi ega evi mingeid värvivaid omadusi ja mille ainus otstarve on õli oksüdeerumisprotsessi
kiirendamine, ei saa omistada „kunstnikuvärvide” omadusi direktiivi 76/769 I lisa punkti 31 mõttes. Selles lisas ette nähtud
erand hõlmab ainult valmistisi, mis juba sisaldavad pigmenteerivaid aineosi, mis on värvi olemuslikuks tunnuseks.
Järgnevalt tuleb rõhutada, et kõnealune erand on erandiks üldise keelu suhtes, mis ei luba müüa elanikkonnale „1. kategooria
reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks” liigitatud tooteid.
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et direktiiviga 76/769 taotletavast rahvatervise kaitse eesmärgist lähtudes tuleb selle
direktiiviga „1. kategooria reproduktiivtoksilisteks või 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks” liigitatud toodete
suhtes kehtestatud keeldu tõlgendada laialt ja erandit, mille direktiiv näeb ette „kunstnikuvärvide” jaoks, tuleb tõlgendada
kitsendavalt (vt selle kohta 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C­286/02: Bellio F.lli, kohtulahendite kogumikus veel
avaldamata, punkt 46).
Kuna direktiivi 76/769 I lisa punktis 31 sätestatud erandite hulgas ei ole sikatiive eraldi mainitud ja direktiivis puuduvad
täiendavad täpsustused, saab erandit kohaldada ainult toodetele, mis mahuvad mõiste „kunstnikuvärvid” alla, laiendamata erandit
toodetele, millel ei ole värvivaid omadusi või mille otstarve on vaid sellise värvi kasutamise võimaldamine.
Erandi ulatuse kitsast tõlgendamist kinnitab direktiivi 76/769 peamine eesmärk, mis on sätestatud direktiivi esimeses põhjenduses.
Kuna selleks eesmärgiks on avalikkuse, eelkõige ohtlikke aineid ja valmistisi kasutavate inimeste kaitse, siis tuleb direktiivi
76/769 rakendamisel juhinduda üldisest põhimõttest, mille kohaselt hõlmab keeld kõiki tervisele kahjuliku mõjuga tooteid,
kaldudes sellest põhimõttest kõrvale ainult direktiivis eraldi ette nähtud erandite puhul.
Neil asjaoludel tuleb esitatud küsimusele vastata, et ohtlike ainete või valmististe turustamist piiravate ühenduse õigusnormide
ja eelkõige direktiivi 76/769 sätetega on keelatud turustada müügiks elanikkonnale sikatiive, mis sisaldavad reproduktiivtoksilisteks
liigitatud pliiühendeid.

Kohtukulud
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamise kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:
Ohtlike ainete või valmististe turustamist piiravate ühenduse õigusnormide ja eelkõige nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi
76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise
ja kasutamise piirangutega, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiiviga 94/60/EÜ, sätetega
on keelatud turustada müügiks elanikkonnale sikatiive, mis sisaldavad reproduktiivtoksilisteks liigitatud pliiühendeid.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: prantsuse.