CELEX: 62004TJ0385
Virkamiehet
Henkilöstö
Kumoamiskanne
Vahingonkorvauskanne
Ylennys

1.
Virkamiehet – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Komission käyttöön ottama ylennysjärjestelmä – Ylennyskierroksen saattaminen
päätökseen toimenpiteellä, jossa on päätös ylennetyistä virkamiehistä laaditusta luettelosta ja päätös virkamiehille myönnettyjen
pisteiden vahvistamisesta – Itsenäiset päätökset, jotka voivat olla erillisten kanteiden tai yhden kanteen kohteena
(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta sekä 90 ja 91 artikla)
2.
Oikeudenkäyntimenettely – Kannekirjelmä – Oikeudenkäynnin kohde – Muuttaminen oikeudenkäynnin aikana
(Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohta; henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artikla)
3.
Virkamiehet – Ylennys – Ansioiden vertailu – Yksityiskohtaiset säännöt – Ansioiden määrällinen arviointi pisteiden myöntämistä
varten
(Henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohta)
1.
Komission sisäisillä säännöksillä käyttöön otetun ylennysjärjestelmän yhteydessä, jossa ylennysmenettely päätetään luonteeltaan
monitahoisella toimenpiteellä, johon kuuluu kaksi erillistä nimittävän viranomaisen päätöstä, joista yhdessä vahvistetaan
ylennetyistä virkamiehistä laadittu luettelo ja toisessa vahvistetaan niiden pisteiden kokonaismäärä, jolle edellä mainittu
ensimmäinen päätös perustuu, tämä pisteiden kokonaismäärän vahvistamista koskeva päätös on itsenäinen toimi, joka voi sellaisenaan
olla valituksen ja tarvittaessa muutoksenhaun kohteena henkilöstösäännöissä säädettyjen oikeussuojakeinojen puitteissa.
Näin ollen virkamies, joka on jäänyt ylentämättä sen vuoksi, että hänelle myönnettiin väitteen mukaan perusteettomasti pistemäärä,
joka ei riittänyt siihen, että virkamies olisi saavuttanut ylentämiskynnyksen, voi kohdistaa kanteensa samanaikaisesti nimittävän
viranomaisen päätökseen, jolla vahvistettiin pisteiden kokonaismäärä, ja päätökseen, jolla vahvistettiin ylennetyistä virkamiehistä
laadittu luettelo.
Sitä vastoin päätös, jolla kantajalle myönnettiin etusijapisteet, ja päätös, jolla hänet jätettiin merkitsemättä ansioituneiden
virkamiesten luetteloon, sekä luettelo sellaisenaan ovat valmistelevia toimia, jotka eivät voi olla itsenäisen kumoamiskanteen
kohteena. Niiden lainmukaisuus voidaan kuitenkin asettaa kyseenalaiseksi lopullisesta päätöksestä nostetun kanteen yhteydessä.
(ks. 69–72 kohta)
Viittaukset: asia T‑134/02, Tejada Fernández v. komissio, 9.4.2003 (Kok. H., s. I‑A‑125 ja II‑609, 18 kohta) ja asia T‑311/04,
Buendía Sierra v. komissio, 19.10.2006 (Kok., s. II‑4137, 90, 93 ja 96–98 kohta).
2.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohtaa, jonka nojalla asian käsittelyn kuluessa saadaan
vedota uuteen perusteeseen jos se perustuu käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudellisiin seikkoihin,
voidaan tietyissä tapauksissa soveltaa vaatimuksiin tehtyihin muutoksiin. Prosessiekonomian vaatimuksen mukaisesti kun riidanalainen
toimi korvataan oikeudenkäynnin kuluessa toimella, jonka kohde on sama, tämä viimeksi mainittu on uusi seikka, jonka johdosta
kantajat saavat mukauttaa vaatimuksiaan ja perusteitaan. Henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklasta kuitenkin seuraa, että kanne,
joka koskee virkamiehelle vastaista toimea, joka on nimittävän viranomaisen päätös, otetaan tutkittavaksi vain jos asianomainen
on ennalta tehnyt kyseiselle viranomaiselle valituksen ja jos tämä valitus on hylätty nimenomaisesti tai implisiittisesti.
(ks. 76–78 kohta)
Viittaukset: asia T‑161/00, Tsarnavas v. komissio, 6.7.2001 (Kok. H., s. I‑A‑155 ja II‑721, 26–28 kohta) ja asia T‑55/03,
Brendel v. komissio, 26.10.2004 (Kok. H., s. I‑A‑311 ja II‑1437, 50 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
3.
Hallinnolla on laaja harkintavalta niiden ansioiden arvioimista varten, jotka on henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisesti
otettava huomioon ylentämispäätöksen yhteydessä ja näin ollen myös sellaisen päätöksen yhteydessä, joka koskee etusijapisteiden
myöntämistä ylennysjärjestelmässä, jossa tällainen arviointi tehdään numeerisesti, ja yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan
on rajoituttava koskemaan vain sitä, onko hallinto pysyttäytynyt sellaisissa rajoissa, joita ei voida arvostella, ja onko
se pidättynyt käyttämästä harkintavaltaansa ilmeisen väärin, kun otetaan huomioon keinot ja perusteet, joita hallinto on voinut
arvioinnissaan käyttää.
(ks. 131 kohta)
Viittaukset: asia T‑261/04, Crespinet v. komissio, 3.5.2007 (58 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).