CELEX: 62003CJ0372
Liikmesriigi kohustuse rikkumine
Direktiiv 91/439/EMÜ
Juhiluba
Minimaalne nõutav vanus teatavate sõidukite juhtimiseks
Võimalus juhtida erineva kategooria sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti
Juhiloa kohustuslik registreerimine ja vahetamine

Euroopa Ühenduste Komisjon palub Euroopa Kohtule esitatud hagiavalduses tuvastada, et võttes vastu ja hoides jõus juhtimisõigust
käsitleva 18. augusti 1998. aasta määruse isikute lubamisest liiklusesse (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Strassenverkehr)
§ 6 lõike 3 punkti 6 ja lõike 4, § 10 lõike 2 esimese lause, § 29 lõiked 1 ja 3 ning § 47 lõike 2 (Fahrerlaubnis-Verordnung,
BGBl
. 1998 I, lk 2214, edaspidi „FeV”), on Saksamaa Liitvabariik rikkunud nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ
juhilubade kohta (EÜT L 237, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 317), muudetud nõukogu 23. juuli 1996. aasta direktiiviga 96/47/EÜ
(EÜT L 235, lk 1; ELT eriväljaanne 07/02, lk 467, edaspidi „direktiiv 91/439”), artikli 1 lõikest 2, artiklist 3, artikli 5
lõike 2 punktist b, artikli 6 lõike 1 punkti b esimesest ja kolmandast taandest ja artikli 8 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusnormid
Direktiivi 91/439 kolmas kuni viies põhjendus on sõnastatud järgmiselt:
„direktiiviga 80/1263/EMÜ kehtestatud siseriikliku juhiloa ühenduse mudelit tuleks kohandada, et võtta muu hulgas arvesse
sõidukite kategooriate ja alamkategooriate ühtlustamist ning muuta juhiload arusaadavamaks nii ühenduses kui sellest väljaspool;
liiklusohutust arvesse võttes tuleks ette näha juhilubade väljastamise miinimumnõuded;
direktiivi 80/1263/EMÜ artiklis 3 sätestatakse, et selles artiklis nimetatud sõidukikategooriate üldistamist ühenduses ettenägevad
lõppsätted ning juhilubade kehtivuse tingimused tuleks vastu võtta erandi kohaldamise võimaluseta”.
Direktiivi 91/439 artiklis 1 on sätestatud:
„1.      Liikmesriigid võtavad kasutusele I lisas või Ia lisas kirjeldatud ühenduse mudelil põhineva siseriikliku juhiloa vastavalt
käesoleva direktiivi sätetele.
2.      Liikmesriikide väljastatud juhilubasid tunnustatakse vastastikku.
3.      Kui kehtiva siseriikliku juhiloa omanik asub elama muus kui juhiloa väljastanud liikmesriigis, kohaldab vastuvõttev liikmesriik
tema suhtes juhiloa kehtivusaja jooksul oma siseriiklikke eeskirju, meditsiinilist järelevalvet ja maksukorraldust ning võib
loale kanda asjaajamiseks möödapääsmatuid andmeid.”
Sama direktiivi artikli 3 lõikes 1 on loetletud erinevad sõidukite kategooriad, mille juhtimiseks võib juhiloa väljastada.
Need kategooriad on järgmised:
–        A kategooria: külghaagisega või külghaagiseta mootorrattad;
–        B kategooria: mootorveokid, mille lubatud täismass ei ületa 3500 kg ning B kategooria sadulveduki ja haagise kombinatsioonid,
mille lubatud täismass ei ületa 3500 kg;
–        B + E kategooria: B kategooria sadulveduki ja haagise kombinatsioon, mis ei kuulu B kategooriasse;
–        C kategooria: muud kui D kategooria mootorveokid, mille lubatud täismass on üle 3500 kg;
–        C + E kategooria: sõidukikombinatsioonid, mille sadulveduk kuulub C kategooriasse ja mille haagise lubatud täismass on üle
750 kg;
–        D kategooria: reisijateveoks ettenähtud mootorveokid, millel on lisaks juhiistmele rohkem kui kaheksa istekohta;
–        D + E kategooria: sõidukikombinatsioonid, mille sadulveduk kuulub D kategooriasse ja mille haagise lubatud täismass on üle
750 kg.
Kooskõlas direktiivi 91/439 artikli 3 lõikega 2 võib A, B, B + E, C, C + E, D ja D + E kategooria raames väljastada erijuhiloa
järgmiste alamkategooriate sõidukite juhtimiseks:
–        A1: kerged mootorrattad, mille töömaht ei ületa 125 cm3 ja mille võimsus on kuni 11 kW;
–        C1: muud kui D kategooria mootorveokid, mille lubatud täismass on üle 3500 kg, kuid mitte rohkem kui 7500 kg;
–        C1 + E: sõidukikombinatsioon, mille sadulveduk kuulub C1 alamkategooriasse ja mille haagise lubatud täismass ületab 750 kg,
kui sellise kombinatsiooni lubatud täismass ei ületa 12 000 kg ja kui haagise lubatud täismass ei ületa sadulveduki tühimassi;
–        D1: reisijateveoks ettenähtud mootorveokid, millel on lisaks juhiistmele rohkem kui kaheksa, kuid mitte rohkem kui 16 istekohta;
–        D1 + E: sõidukikombinatsioonid, mille sadulveduk kuulub D1 alamkategooriasse ja mille haagise lubatud täismass on üle 750
kg, kui sellise kombinatsiooni lubatud täismass ei ületa 12 000 kg ja kui haagise lubatud täismass ei ületa sadulveduki tühimassi
ning kui haagist ei kasutata inimeste veoks.
Direktiivi 91/439 artikli 5 lõikes 1 on sätestatud:
„1.      Juhiluba väljastatakse järgmistel tingimustel:
a)      C ja D kategooria juhiluba väljastatakse ainult nendele sõidukijuhtidele, kellel on juba õigus juhtida B kategooria sõidukeid;
b)      B + E, C + E ja D + E kategooria juhiluba väljastatakse ainult nendele sõidukijuhtidele, kellel on juba õigus juhtida vastavalt
B, C ja D kategooria sõidukeid.”
Nimetatud direktiivi artiklis 6 on sätestatud:
„Juhiloa väljastamisel kohaldatakse järgmisi vanusepiiranguid:
a)      16 aastat:
–        A1 alamkategooria puhul,
–        B1 alamkategooria puhul;
b)      18 aastat:
–        A kategooria puhul; selliste mootorrataste juhtimiseks, mille võimsus ületab 25 kW või mille võimsuse/kaalu suhe ületab 0,16
kW/kg (või külghaagisega mootorrataste juhtimiseks, mille võimsuse/kaalu suhe ületab 0,16 kW/kg) nõutakse siiski lihtsamate
mootorrataste juhtimise kogemust vähemalt kahe aasta jooksul A kategooria juhiloa alusel; eelneva kogemuse nõudest võib loobuda,
kui juhiloa taotleja on vähemalt 21-aastane ning sooritab spetsiifilise oskuste ja käitumise eksami,
–        B ja B + E kategooria puhul,
–        C ja C + E kategooria ning C1 ja C1 + E alamkategooria puhul, ilma et see piiraks teatavate autotranspordiga seotud sotsiaalõigusnormide
ühtlustamist käsitleva nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 3820/85 [(EÜT L 370, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01,
lk 319)] sätteid selliste sõidukite juhtimise kohta;
c)      21 aastat:
–      D ja D + E kategooria ning D1 ja D1 + E alamkategooria puhul, ilma et see piiraks määruse (EMÜ) nr 3820/85 sätteid selliste
sõidukite juhtimise kohta.
2.      Liikmesriigid võivad teha erandeid A, B ja B + E kategooria jaoks ettenähtud vanusepiirangutest ja väljastada sellised juhiload
juba 17-aastastele, välja arvatud lõike 1 punkti b esimese taande viimases lauses A kategooria jaoks ettenähtud sätete puhul.
3.      Liikmesriigid võivad keelduda alla 18-aastastele väljastatud juhilubade kehtivuse tunnustamisest oma territooriumil.”
Sama direktiivi artikli 8 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.      Kui ühe liikmesriigi väljastatud kehtiva siseriikliku juhiloa omanik on oma alalise elukoha sisse seadnud teises liikmesriigis,
võib ta taotleda juhiloa vahetamist samaväärse juhiloa vastu; luba vahetav liikmesriik peab vajaduse korral kontrollima esitatud
juhiloa kehtivust.
2.      Kui kriminaalõiguse ja politsei tegevust käsitlevate õigusaktide territoriaalsuse põhimõttest ei tulene teisiti, võib teises
liikmesriigis väljastatud juhiloa omaniku alalise elukoha liikmesriik tema suhtes kohaldada sõidukijuhtimise õiguse piiramist,
peatamist, äravõtmist või tühistamist käsitlevaid siseriiklikke sätteid ja vajaduse korral selleks juhiloa vahetada.”
Määruse nr 3820/85 artiklis 5 on sätestatud:
„1.      Kaubaveoga hõivatud juhi vanuse alampiir on järgmine:
a)      sõidukite, kaasa arvatud asjaomaselt täishaagiste või poolhaagiste puhul, mille lubatud täismass ei ületa 7,5 tonni – 18 aastat;
b)      muude sõidukite puhul:
–        21 aastat
või
–        18 aastat, tingimusel et kõnealusel isikul on ühes liikmesriigis tunnustatud kutseoskuse tunnistus, mis kinnitab, et ta on
läbi teinud kaupade autoveo sõidukijuhi kursused, mis vastavad ühenduse eeskirjadele autoveol töötavate juhtide koolituse
miinimumtaseme kohta.
[…].
5.      Sõiduki paiknemiskohast 50 km raadiuse piires, sealhulgas kohalikud halduspiirkonnad, mille keskused jäävad nimetatud raadiuse
sisse, toimuvate vedude korral võivad liikmesriigid vähendada kaasjuhi vanuse alampiiri 16 aastale tingimusel, et see toimub
kutseõppe huvides ega lähe vastuollu siseriiklike tööhõivealaste seadustega.”

Siseriiklikud õigusnormid
FeV § 6 lõikes 2 on sätestatud A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks vanuse alampiiri 25 aastat.
Kooskõlas FeV § 6 lõike 3 punktiga 6 võivad C1 + E ja D kategooria juhilubade omanikud juhtida sõidukeid kategoorias D + E.
Sama paragrahvi lõike 4 kohaselt võivad C1, C1 + E, C ja C + E kategooria sõidukite juhilubade omanikud juhtida D kategooria
sõidukeid, et teostada Saksamaa territooriumil ilma reisijateta sõite nimetatud sõidukite tehnilise seisu kontrollimiseks
või nende üleviimise tagamiseks ühest kohast teise.
FeV § 9 on sätestatud, et C1 kategooria sõidukite juhiloa võib väljastada üksnes isikule, kellel sel hetkel on juba B kategooria
juhiluba või kes täidab sellise juhiloa saamiseks vajalikud tingimused. Viimasel juhul võib C1 kategooria sõidukite juhiloa
väljastada kõige varem B kategooria sõidukite juhiloa väljastamise ajal.
FeV § 10 lõikes 2 on sätestatud, et kutselise autojuhi õppe raames on vanuse alampiir B, C1 või C1 + E kategooria sõidukite
juhilubade puhul 17 aastat, samas aga C ja C + E kategooria sõidukite puhul on vanuse alampiir 18 aastat. Olukorras, kus selline
luba tuleb väljastada kandidaadile, kes ei ole veel 18-aastane, tuleb tema füüsilisi ja vaimseid võimeid tõendada arstlik-psühholoogilise
aruandega. Kuni juhiloa omaniku 18-aastaseks saamiseni kehtib talle väljastatud juhiluba üksnes tema kutseõppe raames toimuvatel
sõitudel.
Kooskõlas FeV § 29 lõigetega 1 ja 2 on muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik välja antud juhilubade omanikud kohustatud
trahvi ähvardusel registreerima oma juhiloa Saksa ametiasutustes, kui nad on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal ja
on juhiloa omanikud vähem kui kaks aastat.
FeV § 29 lõige 3 ja § 47 lõige 2 kohustavad muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik välja antud juhiloa omanikke, kes
on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal, vahetama oma juhiloa Saksa juhiloa vastu, et sinna märgitaks teatavad andmed,
ennekõike nimetatud juhiloa kehtivuse kohta viimases liikmesriigis, kui see kehtivus on lühem kui juhiloa väljaandnud liikmesriigis.

Kohtueelne menetlus
Kuna komisjon leidis, et direktiivi 91/439 teatavate sätete ülevõtmine Saksa õigusesse ei olnud nimetatud direktiiviga kooskõlas,
saatis ta 10. juunil 1997 märgukirja, milles palus Saksamaa Liitvabariigil esitada kahe kuu jooksul oma märkused.
Kuna komisjon leidis, et talle 1998. aasta augusti jooksul edastatud muudatused nimetatud õigusnormidesse ei olnud Saksamaa
Liitvabariigile ette heidetud liikmesriigi kohustuste rikkumist lõpetanud, saatis ta sellele liikmesriigile 18. juulil 2001
täiendava märgukirja, kutsudes teda kahe kuu jooksul oma märkusi esitama.
Komisjon pidas Saksamaa ametiasutuste märkusi kõnealusele viimasele kirjale väheveenvaks ning esitas 21. märtsil 2002 põhjendatud
arvamuse, milles palus Saksamaa Liitvabariigil võtta kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest vajalikke meetmeid direktiivist 91/439
tulenevate kohustuste täitmiseks.
Saksamaa ametiasutused vastasid 10. juuni 2002. aasta kirjas komisjonile, et nende arvates on teatavad komisjoni esitatud
etteheited põhjendamatud ja et teisi etteheiteid võetakse arvesse lähima aja jooksul FeV‑sse muudatusi tehes.
Kuna komisjon ei jäänud selle vastusega rahule, esitas ta käesoleva hagi.

Hagi
Komisjon esitab oma hagi toetuseks kuus väidet, mis käsitlevad ühest küljest A kategooria raskete mootorrataste ja teisest
küljest C1 ning C1 + E alamkategooria sõidukite juhtimisõiguse saamise vanuse alampiiri, võimalust juhtida muu kategooria
sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti, ning muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik välja antud juhilubade
registreerimist ning vahetamist.

Väide, mis käsitleb vanuse alampiiri A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks
Poolte argumendid
Selle väitega heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette, et ta rikkus direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b esimest
taanet, mille kohaselt on A kategooria sõidukite juhiloa saamiseks vanuse alampiir 21 aastat. Seevastu aga FeV § 6 lõike 2
teise lause kohaselt on selliste sõidukite juhtimisõiguse vahetuks saamiseks vanuse alampiir 25 aastat. Komisjon märgib, et
direktiivi 91/439 artiklis 6 on sätestatud ühtne vanuse alampiir, mida liikmesriigid ei tohi vähendada ega suurendada, kuna
selle sätte eesmärk on harmoniseerida erinevate sõidukite juhtimisõiguse saamise teatavad tingimused. Asjaolu, et liikmesriigid
võivad mitte anda vahetult A kategooria sõidukite juhtimisõigust, ei muuda järeldust, et vanuse alampiir selle juhtimisõiguse
saamiseks ei või ületada 21 aastat.
Sellega seoses märgib Saksamaa valitsus esiteks, et direktiiv 91/439 võimaldab liikmesriikidel lubada või mitte lubada vahetult
saada raskete mootorrataste juhtimisõigust. Kuna liikmesriigid võivad keelduda sellisest vahetust juhtimisõiguse andmisest,
ei ole neil mingeid takistusi kehtestada direktiivis sätestatuga võrreldes kõrgemat vanuse alampiiri.
Seejärel väidab see valitsus, et direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b esimeses taandes esinev sõna „vähemalt” ei jäta
mingitki kahtlust, et liikmesriigid võivad nõuda A kategooria sõidukite juhtimisõiguse vahetuks saamiseks kõrgemat vanust.
Kui seadusandja oleks soovinud vanuse alampiiriks üksnes 21 aastat, oleks see sõna üleliigne.
Lõpuks väidab Saksamaa valitsus, et A kategooria sõidukite juhtimisõiguse vahetu saamise vanuse alampiiri tõstmine on toimunud
liiklusohutuse kaalutlustel. Lisaks pakkus komisjon ise uue „juhiloa” direktiivi ettevalmistavate tööde [KOM(2003) 621 lõplik,
21. oktoober 2003] käigus välja idee tõsta asjaomane vanuse alampiir 24 aastani, et liiklusohutuse nõudeid paremini järgida.
Euroopa Kohtu hinnang
Kuigi komisjonil on õigus, väites, et direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande ja lõike 2 tõlgendamisest
tuleneb, et sellega on vastuolus olukord, kui liikmesriigid annavad noorematele kui 21-aastastele vahetult A kategooria raskete
mootorrataste juhtimisõiguse, ei tule neid sätteid siiski mõista nii, et nad keelavad liikmesriigil kehtestada selle kategooria
sõidukite juhiloa saamiseks kõrgema vanuse alampiiri.
Direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b esimeses taandes on sätestatud, et liikmesriikidel on õigus anda vahetult selline
juhiluba vähemalt 21-aastastele kandidaatidele, ning kaugel sellest, et piirata otseselt liikmesriikide õigust kehtestada
kõrgem vanuse alampiir, tähendab nimetatud säte kaudselt hoopis seda, et need liikmesriigid võivad kehtestada ka kõrgema vanuse
alampiiri kui 21 aastat.
Kuna käesolevas asjas ei ole vaidlust selles, et direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b esimeses taandes märgitud vanuse
alampiirist kõrgema alampiiri kehtestamine selliste mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks aitab kaasa liiklusohutuse
parandamisele, mis direktiivi preambuli kohaselt on direktiivi üks peamisi eesmärke, siis ei ole selline kõrgema alampiiri
kehtestamine nimetatud sättega vastuolus niivõrd, kuivõrd proportsionaalsuse põhimõtet on järgitud.
Seda järeldust ei õõnesta asjaolu, et direktiivi 91/439 artikli 6 lõikes 2 esinevad erandid näevad ette üksnes võimaluse kehtestada
vajaduse korral madalam vanuse alampiir kui see, mis on erinevat liiki sõidukite juhtimiseks põhimõtteliselt ette nähtud,
kuna vanuse alampiiri kehtestamise loogikast järeldub, et sellest alampiirist tehtaval erandil on mõte üksnes siis, kui alampiiri
rikutakse madalama vanusepiiri kehtestamisega, mitte aga olukorras, kus liikmesriik kehtestab kõrgema vanusepiiri.
Neid kaalutlusi silmas pidades tuleb järeldada, et vastupidi komisjoni väidetele ei ole direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1
punkti b esimese taande viimase lausega põhimõtteliselt vastuolus see, kui liikmesriik kehtestab kõrgema vanuse alampiiri,
kui selle sättega A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks on kehtestatud.
Neis tingimustes tuleb järeldada, et komisjoni poolt oma hagi toetuseks esitatud esimene väide ei ole põhjendatud ja tuleb
seega tagasi lükata.

Väide, mis käsitleb vanuse alampiiri C1 ja C1 + E kategooria sõidukite juhtimisõiguse saamiseks
Poolte argumendid
Selle väitega heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette, et ta rikkus direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b kolmandat
taanet ja määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b teist taanet. Nende kahe artikli koostoimes tõlgendamisest ilmneb,
et liikmesriik ei saa kehtivalt väljastada C1 või C1 + E kategooria sõidukite juhilubasid alla 18-aastastele kandidaatidele.
FeV § 10 lõike 2 esimese lause kohaselt aga väljastatakse Saksamaal selliseid juhilube 17-aastastele juhtidele. Sellega seoses
täpsustab komisjon, et nimetatud ühenduse sätetega ei ole vastuolus see, et veel mitte 18-aastane isik alustab kutselise sõidukijuhi
koolitusega või omandab sõidukogemuse instruktori abiga sõidutundides.
Selle väite osas väidab Saksamaa valitsus esiteks, et vastupidi komisjoni väidetele tuleb Saksamaal enne C1 kategooria sõidukite
juhiloa saamist omandada B kategooria sõidukite juhiluba.
Seejärel märgib valitsus, et direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkt b ja määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkt b lubavad
18-aastaseks saanud juhil, kes on hõivatud maanteeveoga, juhtida kuni 7,5‑tonnise lubatud täismassiga sõidukeid tingimusel,
et tal on kutseoskuse tunnistus. Seda õigust saab rakendada vaid siis, kui juhiluba väljastati nimetatud juhile 18-aastaselt.
Kuna teatud sõidukogemus on samuti vajalik, peab kindlasti olema võimalik omandada see juhiluba enne selle vanuse saavutamist.
Lõpuks väidab sama valitsus, et FeV § 10 lõike 2 alusel väljastatud juhiluba nooremale kui 18-aastasele juhile ei ole täielikult
kehtiv C1 kategooria sõidukite juhtimiseks, kuna selle kehtivus on piiratud kutseõppe raames toimuvate sõitudega ja selle
väljastamine on allutatud kahele tingimusele – loa omanik järgib seda õpet ja on edukalt läbinud arstliku ja psühholoogilise
kontrolli.
Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb meenutada, et direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b kolmandas taandes on sätestatud, et C1 ja C1 + E kategooria
sõidukite juhiloa saamiseks on vanuse alampiir 18 aastat.
Sama vanuse alampiir on määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b teise taande kohaselt kehtestatud ka kaubaveoga hõivatud
juhtidele.
Nagu kohtujurist õigusega oma ettepaneku punktis 41 on märkinud, ei ole direktiivis 91/439 ega ka määruses nr 3820/85 sätestatud
võimalust sellest vanuse alampiirist erandit teha.
Ühest küljest ei mainita C1 ja C1 + E kategooria sõidukeid direktiivi 91/439 artikli 6 lõikes 2, milles kehtestatakse ammendavalt
sõidukite kategooriad, mille juhtimiseks võib erandina üldreeglist juhilube väljastada 17-aastastele kandidaatidele.
Teisest küljest ei saa asjaolu, et määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b teise taandega ei ole keelatud see, et 18-aastaseks
veel mitte saanud isik võib maanteekaubaveo koolituse raames omandada sõidukogemuse, tõlgendada nii, et selle sättega lubatakse
liikmesriikidel väljastada sellisele isikule nimetatud kategooria sõidukite juhiluba.
Sellise juhiloa saamiseks vajaliku sõidukogemuse võib saada õpetaja järelevalve all ja juuresolekul ning see ei tähenda mingil
juhul, et asjaomasele kandidaadile väljastatakse luba juhtida ilma tema väljaõppe eest vastutava isiku juuresolekuta C1 või
C1 + E kategooria sõidukeid.
Käesolevas asjas nähtub Saksamaa valitsuse vastusena Euroopa Kohtu poolt esitatud kirjalikele küsimustele antud selgitustest,
et FeV § 10 lõike 2 esimese lause alusel võivad 17-aastased isikud omandada loa, mis võimaldab neil Saksamaa territooriumil
ja kutselise autojuhi väljaõppe raames juhtida C1 ja C1 + E kategooria sõidukeid ilma nende väljaõppe eest vastutava isiku
juuresolekuta.
Ühtlasi ilmneb nii nimetatud selgitustest kui ka komisjoni poolt edastatud andmetest, et nimetatud juhiluba, mis sisaldab
küll andmeid selle kasutuse piirangutest, ei tule nende piirangute lõppedes, st juhiloa omaniku 18-aastaseks saades, ümber
vahetada teise juhiloa vastu.
Sellest järeldub, et FeV § 10 lõike 2 esimene lause on vastuolus direktiivi 91/439 artikli 6 lõike 1 punkti b kolmanda taande
ning määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b teise taandega.
Neis tingimustes tuleb sedastada, et komisjoni poolt oma hagi toetuseks esitatud teine väide on põhjendatud.

Kolmas kuni kuues väide
Poolte argumendid
Komisjoni kolmanda väite kohaselt rikub FeV § 6 lõike 3 punkt 6 direktiivi 91/439 artikli 5 lõike 2 punkti b, kuna FeV sättega
nähakse ette, et C1 + E ja D kategooria sõidukite juhilubade omanikud võivad juhtida ka D + E kategooria sõidukeid.
Komisjon heidab oma neljandas väites Saksamaa Liitvabariigile ette seda, et lubades FeV § 6 lõike 4 alusel C1, C1 + E, C ja
C + E kategooria sõidukite juhilubade omanikel juhtida D kategooria sõidukeid, et teostada Saksamaa territooriumil ilma reisijateta
sõite nimetatud sõidukite tehnilise seisu kontrollimiseks või nende üleviimise tagamiseks ühest kohast teise, on see liikmesriik
rikkunud direktiivi 91/439 artiklit 3.
Komisjoni viies väide käsitleb direktiivi 91/439 artikli 1 lõikes 2 väljendatud juhilubade vastastikuse tunnustamise põhimõtte
rikkumist, kuna FeV § 29 lõikes 1 kohustatakse muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik vähem kui kaks aastat tagasi välja
antud juhilubade omanikke, kes on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal, trahvi ähvardusel registreerima oma juhiluba
pädevates ametiasutustes 185 päeva jooksul alates elukoha sisseseadmisest.
Kuuendas väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette seda, et kohustades FeV § 29 lõike 3 ja § 47 lõike 2 alusel
muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik välja antud juhilubade omanikke, kes on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal,
vahetama see juhiluba Saksa juhiloa vastu, on see liikmesriik rikkunud direktiivi 91/439 artiklit 1 lõiget 2 ja artikli 8
lõiget 2. Sellise vahetamise eesmärk olevat võimaldada Saksamaa ametiasutustel kirjutada nimetatud juhiloale ennekõike selle
kehtivus Saksamaal, kui see kehtivus on lühem kui juhiloa väljaandnud liikmesriigis, või märkus sätete kohta, mis käsitlevad
katseiseloomuga juhtimisõigust.
Nende nelja väite osas nõustub Saksamaa Liitvabariik, et komisjoni poolt välja toodud FeV sätted ei taga direktiivi 91/439
korrektset ülevõtmist siseriiklikku õigusesse. Ta väidab siiski, et muudatusmäärus (dritte Verordnung zur Änderung der FeV
und anderer straßenverkehrsrechtlicher Vorschriften), millega need puudused kõrvaldati, võeti vastu 9. augustil 2004 (
BGBl
. 2004 I, lk 2092) ja jõustus 1. veebruaril 2005.
Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumine tuvastada olukorra alusel,
mis valitses liikmesriigis põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpus, ning hilisemaid muudatusi Euroopa Kohus arvesse ei
võta (vt eelkõige 30. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑103/00: komisjon
v.
Kreeka, EKL 2002, lk I‑1147, punkt 23, ning 30. mai 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑323/01: komisjon
v.
Itaalia, EKL 2002, lk I‑4711, punkt 8).
Käesolevas asjas ei ole vaidlust selles, et 21. märtsi 2002. aasta põhjendatud arvamuses esitatud tähtajaks ei olnud vastu
võetud direktiivi 91/439 artikli 1 lõike 2, artikli 3, artikli 5 lõike 2 punkti b ja artikli 8 lõike 2 korrektseks ülevõtmiseks
vajalikke meetmeid.
Neis tingimustes tuleb komisjoni poolt oma hagi toetuseks esitatud kolmas kuni kuues väide lugeda põhjendatuks.
Järelikult tuleb ühest küljest tuvastada, et võttes vastu ja hoides jõus FeV § 6 lõike 3 punkti 6 ja lõike 4, § 10 lõike 2
esimese lause, § 29 lõiked 1 ja 3 ning § 47 lõike 2, on Saksamaa Liitvabariik rikkunud direktiivi 91/439 artikli 1 lõikest 2,
artiklist 3, artikli 5 lõike 2 punktist b, artikli 6 lõike 1 punkti b kolmandast taandest ja artikli 8 lõikest 2 tulenevaid
kohustusi, ja teisest küljest jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Saksamaa Liitvabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
temalt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Võttes vastu ja hoides jõus 18. augusti 1998. aasta määruse isikute lubamisest liiklusesse (Verordnung über die Zulassung
von Personen zum Strassenverkehr) § 6 lõike 3 punkti 6 ja lõike 4, § 10 lõike 2 esimese lause, § 29 lõiked 1 ja 3 ning § 47
lõike 2, on Saksamaa Liitvabariik rikkunud nõukogu 29. juuli 1991. aasta juhilubasid käsitleva direktiivi 91/439/EMÜ, muudetud
nõukogu 23. juuli 1996. aasta direktiiviga 96/47/EÜ, artikli 1 lõikest 2, artiklist 3, artikli 5 lõike 2 punktist b, artikli 6
lõike 1 punkti b kolmandast taandest ja artikli 8 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.
2.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3.
Mõista kohtukulud välja Saksamaa Liitvabariigilt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.