CELEX: 62009CJ0122
Námorná doprava
Námorná kabotáž
Nariadenie (EHS) č. 3577/92
Dočasné oslobodenie od uplatňovania tohto nariadenia
Povinnosť členských štátov neprijať pred uplynutím obdobia výnimky ustanovenia, ktoré by vážne ohrozovali uplatňovanie uvedeného nariadenia

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 10 ES, 49 ES a 249 ES, ako aj článkov 1, 2, 4 a článku 6
ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 3577/92 zo 7. decembra 1992, ktorým sa uplatňuje zásada slobody poskytovania služieb na námornú
dopravu v rámci členských štátov (námorná kabotáž) (Ú. v. ES L 364, s. 7, a korigendum Ú. v. ES L 187, 1998, s. 56; Mim. vyd.
06/002, s. 10).
Tento návrh bol podaný v rámci dvoch konaní medzi združením Enosi Efopliston Aktoploïas, ako aj štyrmi akciovými spoločnosťami
vykonávajúcimi kabotáž, ANEK, Minoïkes Grammes, N. E. Lésvou a Blue Star Ferries, a Ypourgos Emporikis Naftilías (ministerstvo
pre obchodné loďstvo), na jednej strane, a Ypourgos Aigaíou (ministerstvo pre Egejské more), na druhej strane, týkajúcich
sa platnosti dvoch nariadení prijatých uvedenými ministerstvami a podriaďujúcich námornú kabotáž určitým podmienkam.

Právny rámec

Právna úprava Únie
Podľa znenia článku 1 ods. 1 nariadenia č. 3577/92:
„Od 1. januára 1993 budú slobodu poskytovania námorných dopravných služieb v členskom štáte (námorná kabotáž) uplatňovať majitelia
lodí spoločenstva, ktorí majú svoje plavidlá registrované v členskom štáte a plávajúce pod vlajkou členského štátu za predpokladu,
že tieto plavidlá spĺňajú všetky podmienky pre vykonávanie kabotáže v tomto členskom štáte, vrátane plavidiel registrovaných
v Euros, pokiaľ je tento register schválený Radou.“
Článok 6 nariadenia č. 3577/92 stanovuje:
„1.      Z vykonávania tohto nariadenia budú dočasne vyňaté tieto námorné dopravné služby v Stredozemnom mori a pri pobreží Španielska,
Portugalska a Francúzska:
–        výletné plavby do 1. januára 1995,
–        preprava strategického tovaru (ropa, ropné výrobky, pitná voda) do 1. januára 1997,
–        prepravy plavidlami menšími než 650 brt, do 1. januára 1998,
–        pravidelné osobné a trajektové prepravy do 1. januára 1999.
2.      Ostrovná kabotáž v Stredozemnom mori [a kabotáž –
neoficiálny preklad
] týkajúca sa Kanárskych, Azorských ostrovov a Madeiry, [ako aj –
neoficiálny preklad
] Ceuty a Melilly, francúzskych ostrovov na atlantickom pobreží a francúzskych zámorských departementov bude dočasne vyňatá
z vykonávania tohto nariadenia do 1. januára 1999.
3.      Z dôvodov sociálnej a hospodárskej súdržnosti budú výnimky podľa odseku 2 rozšírené na Grécko do 1. januára 2004 pre pravidelné
osobné a trajektové prepravy, vykonávané plavidlami do 650 brt [prepravy, ako aj pre prepravy plavidlami menšími než 650 brt
–
neoficiálny preklad
].“

Vnútroštátna právna úprava
Zákon 2932/2001, s názvom „Sloboda poskytovania služieb v rámci námornej kabotáže a iné“ (FEK A’ 145/27.6.2001), vo svojom
článku 1 ods. 1 stanovuje:
„Od 1. novembra 2002 sa uplatňuje sloboda poskytovania služieb námornej dopravy, ktoré sú: a) vykonávané za odplatu majiteľom
lode členského štátu Európskeho spoločenstva (ES) alebo Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP) alebo Európskeho združenia
voľného obchodu (EZVO) s výnimkou Švajčiarska a b) uskutočňované medzi prístavmi situovanými na pevnine a ostrovmi alebo medzi
prístavmi situovanými na ostrovoch, osobnými alebo obchodnými loďami určenými na prepravu cestujúcich a prepravu vozidiel
v pravidelnej osobnej alebo trajektovej preprave, ako aj plavidlami s tonážou do 650 brutto ton…, ak sú tieto plavidlá registrované
v Grécku, alebo v inom členskom štáte ES, EHP alebo EZVO s výnimkou Švajčiarska a plavia sa pod vlajkou tohto štátu.“
Podľa znenia článku 3 ods. 1 zákona 2932/2001:
„Osobná alebo obchodná loď určená na prepravu cestujúcich a vozidiel sa prevádzkuje počas obdobia jedného roka, ktoré začína
1. novembra (pravidelná preprava).“

Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
Žalobcovia v konaní vo veci samej podali pred vnútroštátnym súdom dve žaloby. Prvá z týchto žalôb smeruje k zrušeniu vyhlášky
3332.3/1 ministerstva pre obchodné loďstvo z 19. októbra 2001 s názvom „Záruka na zabezpečenie správneho splnenia podmienok
na prevádzkovanie lode v pravidelnej preprave“ (FEK B’ 1448/22.10.2001) a druhá k zrušeniu medziministerskej vyhlášky 3332.3/3
ministerstva pre obchodné loďstvo a ministerstva pre Egejské more z 19. októbra 2001 s názvom „Stanovenie formy, obsahu a iných
prvkov a požadovaných dokumentov, ako aj podmienok týkajúcich sa ohlásenia o začatí prevádzkovania lode v pravidelnej preprave“
(FEK B’ 1448/22.10.2001).
Uvedení žalobcovia okrem iného uvádzajú, že relevantné ustanovenia zákona 2932/2001, na základe ktorého boli uvedené vyhlášky
prijaté, sú neplatné, pretože odporujú článku 49 ES, ako aj určitým ustanoveniam nariadenia č. 3577/92.
V konaní vo veci samej bol podaný prvý návrh na začatie prejudiciálneho konania, na ktorý bola daná odpoveď uznesením z 28. septembra
2006, Enosi Efopliston Aktoploïas a i. (C‑285/05). Prvou otázkou položenou v tejto veci chcel vnútroštátny súd v podstate
vedieť, či nariadenie č. 3577/92 mohlo udeľovať práva jednotlivcom pred 1. januárom 2004, hoci pre dotknutý druh kabotáže
bolo toto nariadenie v Grécku uplatniteľné až od tohto dátumu.
V rámci odpovede na túto otázku Súdny dvor v bodoch 17 až 19 už citovaného uznesenia Enosi Efopliston Aktoploïas a i. uviedol
toto:
„17      … pokiaľ dotknuté nariadenie poskytuje členskému štátu určitú lehotu na dosiahnutie súladu s povinnosťami, ktoré z neho vyplývajú,
jednotlivci sa nemôžu dovolávať tohto nariadenia pred uplynutím predmetnej lehoty (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. novembra
1992, Hansa Fleisch Ernst Mundt, C‑156/91, Zb. s. I‑5567, bod 20).
18      Pokiaľ ide o nariadenie č. 3577/92, z jeho článku 6 ods. 2 a 3 vyplýva, že kabotáž s gréckymi ostrovmi pre služby pravidelnej
osobnej a trajektovej prepravy, ako aj pre služby vykonávané plavidlami s tonážou do 650 brutto ton je vylúčená z uplatňovania
uvedeného nariadenia až do 1. januára 2004. Znenie tohto ustanovenia je také, že nepovoľuje odchýlky od uvedenej dočasnej
výnimky. Z toho vyplýva, že v tomto konkrétnom odvetví kabotáže nariadenie začalo vytvárať svoje účinky až od 1. januára 2004
a teda môže jednotlivcom udeľovať práva až od toho istého dátumu (pozri tiež v tomto zmysle rozsudok [zo 14. decembra 1971,]
Politi, [43/71, Zb. s. 1039], bod 10).
19      Tento výklad nemôže byť spochybňovaný, ak sa vychádza z odôvodnenia, ktoré Súdny dvor uviedol v bode 45 svojho rozsudku z 18. decembra
1997, Inter‑Environnement Wallonie (C‑129/96, Zb. s. I‑7411), v ktorom konštatoval, že hoci členské štáty nie sú povinné prijať
opatrenia pred uplynutím lehoty na prebratie, zo spojeného uplatnenia článku 10 druhého odseku ES a článku 249 tretieho odseku ES,
ako aj smernice Rady 91/156/EHS z 18. marca 1991, ktorou sa mení a dopĺňa smernica 75/442/EHS o odpadoch (Ú. v. ES L 78, s. 32;
Mim. vyd. 15/002, s. 3) vyplýva, že počas tejto lehoty sa musia zdržať prijímania ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť
výsledok stanovený touto smernicou. Totiž aj za predpokladu, že dočasná výnimka stanovená nariadením č. 3577/92 by mohla byť
stotožňovaná s lehotou na prebratie smernice, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania v žiadnom prípade nevyplýva, že
by sa vo veci samej Gréckej republike vytýkalo, že prijala predpisy, ktoré by vážne ohrozili uplatňovanie tohto nariadenia
po 1. januári 2004.“
Vzhľadom na bod 19 už citovaného uznesenia Enosi Efopliston Aktoploïas a i. sa vnútroštátny súd domnieva, že odpoveď na prvú
otázku položenú vo veci C‑285/05 by mohla byť odlišná, ak by boli kumulatívne splnené dve nasledujúce podmienky, a to a) Súdny
dvor by zastával názor, že počas obdobia výnimky z uplatňovania nariadenia č. 3577/92 udelenej Helénskej republike až do 1. januára
2004 by sa grécky zákonodarca mal zdržať prijímania ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť úplné a účinné uplatňovanie tohto
nariadenia v Grécku od 1. januára 2004, a b) Súdny dvor by zastával názor, že také ustanovenia, ako sú grécke ustanovenia
predchádzajúce 1. januáru 2004, ktoré sú relevantné pre rozhodovanie v konaniach vo veci samej, by vážne ohrozovali úplné
a účinné uplatňovanie uvedeného nariadenia v Grécku od 1. januára 2004.
Zastávajúc názor, že rozhodnutie sporov, ktoré prejednáva, si vyžaduje dodatočný výklad článkov 10 ES, 49 ES a 249 ES, ako
aj určitých ustanovení nariadenia č. 3577/92, Symvoulio tis Epikrateias (Štátna rada) rozhodol prerušiť konanie a položil
Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Vzhľadom na článok 10 druhý odsek ES a článok 249 druhý odsek ES:
a)      Bol grécky zákonodarca povinný počas obdobia výnimky z uplatňovania nariadenia č. 3577/92…, ktorú článok 6 ods. 3 tohto nariadenia
stanovil pre [Helénsku republiku] až do 1. januára 2004, zdržať sa prijímania ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť úplné
a účinné uplatňovanie nariadenia č. 3577/92 v Grécku od 1. januára 2004?
b)      Sú jednotlivci oprávnení opierať sa o toto nariadenie na účely spochybnenia platnosti ustanovení prijatých zákonodarcom Grécka
pred 1. januárom 2004, ak by posledné uvedené vnútroštátne ustanovenia vážne ohrozovali úplné a účinné uplatňovanie tohto
nariadenia v Grécku od 1. januára 2004?
2.      V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: je z dôvodu, že grécky zákonodarca prijal pred 1. januárom 2004 ustanovenia, ktoré
majú podrobný a trvalý charakter a ktoré nestanovujú ukončenie ich uplatňovania k 1. januáru 2004 a sú v rozpore s ustanoveniami
nariadenia č. 3577/92, vážne ohrozené úplné uplatňovanie nariadenia č. 3577/92 v Grécku od 1. januára 2004?
3.      V prípade kladnej odpovede na prvú a druhú prejudiciálnu otázku, umožňujú články 1, 2 a 4 nariadenia č. 3577/92 prijatie vnútroštátnych
predpisov, podľa ktorých môžu majitelia lodí poskytovať služby námornej kabotáže len na osobitných prevádzkových trasách určovaných
každoročne príslušným vnútroštátnym orgánom, a až po získaní predchádzajúceho administratívneho povolenia udeľovaného v rámci
systému povolení s týmito charakteristikami:
a)      vzťahuje sa bez výnimky na všetky prevádzkové trasy, ktoré obsluhujú ostrovy;
b)      umožňuje vnútroštátnym orgánom schváliť žiadosť o udelenie povolenia na prevádzkovanie služby po vykonaní jednostrannej zmeny
v rámci výkonu svojej voľnej úvahy a bez predchádzajúceho definovania použitého kritéria prvkov žiadosti, ktoré sa týkajú
frekvencie a doby prerušenia služby, ako aj cenníka cestovného?
4.      V prípade kladnej odpovede na prvú a druhú prejudiciálnu otázku, predstavuje vnútroštátna právna úprava, ktorá ustanovuje,
že majiteľ lode, ktorému orgány verejnej moci udelili povolenie na prevádzku lode na určenej trase (buď po tom, čo bola žiadosť
podaná na tento účel schválená bez zmeny, alebo po jej zmene v určitých bodoch, so súhlasom majiteľa lode), je v zásade povinný
obsluhovať konkrétnu prevádzkovú trasu nepretržite po celú dobu ročného prevádzkového obdobia, a že na zabezpečenie splnenia
tejto povinnosti, musí predtým, než začne s plavebnými činnosťami, predložiť záruku na sumu, ktorá môže úplne alebo čiastočne
prepadnúť, ak dotknutá povinnosť nebude splnená alebo ak bude splnená neúplne, obmedzenie slobody poskytovať služby, ktoré
je neprípustné v zmysle článku 49 ES?“

O prejudiciálnych otázkach

O druhej otázke
Svojou druhou otázkou, ktorú je potrebné skúmať v prvom rade, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či za predpokladu, že grécky
zákonodarca bol počas obdobia výnimky z uplatňovania nariadenia č. 3577/92 povinný zdržať sa v Grécku prijímania ustanovení,
ktoré by mohli vážne ohroziť úplné a účinné uplatňovanie tohto nariadenia od 1. januára 2004, dátumu, ku ktorému uvedené obdobie
výnimky uplynulo, je toto úplné a účinné uplatňovanie vážne ohrozené z dôvodu, že grécky zákonodarca prijal pred 1. januárom
2004 ustanovenia odporujúce uvedenému nariadeniu, ktoré majú podrobný a trvalý charakter a ktoré nestanovujú ukončenie ich
uplatňovania od 1. januára 2004.
Žalobcovia v konaní vo veci samej zastávajú názor, že na túto otázku je potrebné odpovedať kladne, zatiaľ čo grécka vláda
a Európska komisia v podstate navrhujú odpovedať záporne.
V tejto súvislosti treba poznamenať, že samotná skutočnosť, že členský štát prijal v roku 2001 právnu úpravu, ako je zákon
2932/2001, za predpokladu, že táto právna úprava nie je v súlade s nariadením č. 3577/92, nemôže byť sama osebe považovaná
za vážne ohrozujúcu uplatňovanie tohto nariadenia po ukončení obdobia dočasnej výnimky, stanoveného na 1. január 2004 bez
ohľadu na podrobný charakter tejto právnej úpravy. Takáto skutočnosť totiž sama osebe nemôže brániť, aby sa uvedené nariadenie
úplne uplatňovalo po ukončení obdobia dočasnej výnimky.
Je to tak rovnako, pokiaľ ide o skutočnosť, že právna úprava, ako je zákon 2932/2001 má trvalý charakter. Ako správne poznamenáva
grécka vláda a Komisia, nič nebráni tomu, aby táto právna úprava bola zrušená pred koncom obdobia dočasnej výnimky.
V dôsledku toho treba na druhú položenú otázku odpovedať, že za predpokladu, že grécky zákonodarca bol počas obdobia výnimky
z uplatňovania nariadenia č. 3577/92 povinný zdržať sa v Grécku prijímania ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť úplné
a účinné uplatňovanie uvedeného nariadenia od 1. januára 2004, dátumu, ku ktorému uvedené obdobie výnimky uplynulo, toto úplné
a účinné uplatňovanie nie je vážne ohrozené skutočnosťou, že grécky zákonodarca prijal v roku 2001 ustanovenia odporujúce
uvedenému nariadeniu, ktoré majú podrobný a trvalý charakter a ktoré nestanovujú ukončenie ich uplatňovania od 1. januára
2004.

O prvej, tretej a štvrtej otázke
Vzhľadom na odpoveď na druhú otázku nie je potrebné odpovedať na prvú otázku. Okrem toho, keďže tretia a štvrtá otázka boli
položené pre prípad, že odpoveď na prvé dve otázky bude kladná, nie je tiež potrebné odpovedať na tieto otázky.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
Za predpokladu, že grécky zákonodarca bol počas obdobia výnimky z uplatňovania nariadenia Rady (EHS) č. 3577/92 zo 7. decembra
1992, ktorým sa uplatňuje zásada slobody poskytovania služieb na námornú dopravu v rámci členských štátov (námorná kabotáž),
povinný zdržať sa v Grécku prijímania ustanovení, ktoré by mohli vážne ohroziť úplné a účinné uplatňovanie uvedeného nariadenia
od 1. januára 2004, dátumu, ku ktorému uvedené obdobie výnimky uplynulo, toto úplné a účinné uplatňovanie nie je vážne ohrozené
skutočnosťou, že grécky zákonodarca prijal v roku 2001 ustanovenia odporujúce uvedenému nariadeniu, ktoré majú podrobný a trvalý
charakter a ktoré nestanovujú ukončenie ich uplatňovania od 1. januára 2004.
Podpisy
*
Jazyk konania: gréčtina.