CELEX: 62003CJ0083
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Životné prostredie
Smernica 85/337/EHS
Posúdenie vplyvov projektov na životné prostredie
Výstavba jachtárskeho prístavu vo Fossacesii

1       Svojou žalobou Komisia Európskych spoločenstiev žiada, aby Súdny dvor určil, že Talianska republika si tým, že nedostatočne
preverila, či projekt výstavby jachtárskeho prístavu vo Fossacesii (Chieti), typ projektu uvedený v zozname v prílohe II smernice
Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES
L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248), je povahy, ktorá si vyžaduje začatie konania na posúdenie jeho vplyvov na životné
prostredie, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2 tejto smernice.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
2       Článok 2 ods. 1 smernice 85/337, v znení platnom v čase udalosti, znie:
„Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili že pred vydaním povolenia projekty, ktoré pravdepodobne majú
významné vplyvy na životné prostredie z dôvodov, okrem iného, ich charakteru, veľkosti alebo umiestnenia, budú posúdené z hľadiska
ich vplyvov.
Tieto projekty sú definované v článku 4.“
3       Článok 4 ods. 2 tejto smernice stanovuje:
„Typy projektov, uvedené v prílohe II, podliehajú posúdeniu podľa článkov 5 až 10, ak členské štáty usúdia, že si to vyžaduje
ich charakter.
Na tento účel členské štáty môžu, okrem iného, určiť ako predmet posúdenia určité druhy projektov alebo môžu stanoviť kritériá,
alebo prahové hodnoty, potrebné na určenie, ktoré typy projektov, uvedených v prílohe II, budú predmetom posúdenia podľa článkov
5 až 10.“
4       Bod 10 prílohy II smernice 85/337 nazvaný „Projekty infraštruktúry“ odkazuje na „jachtárske prístavy“.
5       Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206,
s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102) predpokladá vo svojej časti vytvorenie súvislej európskej ekologickej sústavy osobitných chránených
území pod názvom „Natura 2000“.
6       Táto sústava pozostávajúca z lokalít, v ktorých sa vyskytujú určité typy prirodzených biotopov a určitých druhov, musí zabezpečiť
udržanie a v prípade potreby obnovenie priaznivého stavu ochrany typov prirodzených biotopov a druhov pomocou vhodných opatrení
na ochranu. Aby sa táto sústava mohla vytvoriť, členské štáty musia na základe článku 4 smernice 92/43 navrhnúť lokality,
ktoré môžu byť identifikované ako lokality s európskym významom, potom označené ako osobitne chránené územia (všeobecne označené
ako „navrhovaná lokalita s európskym významom“, ďalej len „LsEV“).

Vnútroštátna právna úprava
7       Zo spisu vyplýva, že čo sa týka jachtárskych prístavov, talianska právna úprava preberajúca smernicu 85/337 rozlišuje medzi
tými, ktorých vodná plocha prekračuje 10 hektárov alebo ktorých prístavná plocha prekračuje 5 hektárov, alebo ktorých dĺžka
nábrežia je dlhšia ako 500 metrov, a tými, ktoré neprekračujú tieto prahové hodnoty. Iba prvé sú považované za prístavy, pri
ktorých sa automaticky povinne vyžaduje konanie na posúdenie upravené v tejto smernici. Druhé podliehajú skúmaniu
ad hoc
s cieľom zistiť, či je nevyhnutné začať toto konanie alebo nie.

Konanie pred podaním žaloby
8       Po tom, čo sa na ňu obrátili združenia na ochranu životného prostredia, Komisia požiadala talianske orgány o informácie o výstavbe
jachtárskeho prístavu vo Fossacesii, v regióne Abruzzy (ďalej len „Región“). Táto výstavba bola totiž povolená bez toho, aby
bola podrobená posúdeniu jeho vplyvu na životné prostredie, ako aj skúmaniu s cieľom zistiť, či je alebo nie je potrebné uskutočniť
toto posúdenie.
9       Z informácií poskytnutých talianskymi orgánmi v odpovedi vyplýva, že v prejednávanej veci ide o jachtársky prístav, ktorý
má 391 miest a celkovú rozlohu 59 825 m
, je vybavený najmä 398 miestami na parkovanie, rôznymi službami a obchodným centrom. Komisia zdôrazňuje, že táto výstavba
je v zmysle smernice 92/43 umiestnená úplne vo vnútri LsEV nazvanej „Lecceta litoranea di Torino di Sangro e foce fiume Sangro“,
ktorá je jednou z najlepšie zachovaných prímorských abruzzských lokalít.
10     Komisia tvrdí, že konečné stavebné povolenie bolo vydané Regiónom 9. júna 1999. Podľa údajov talianskych orgánov Región potvrdil
regionálnym dekrétom č. 14/2000 z 27. januára 2000, že nie je potrebné, aby projekt podliehal konaniu na posúdenie jeho vplyvov
na životné prostredie, pretože neprekračuje limity určené talianskymi právnymi predpismi, pri ktorých sa toto konanie vykonáva
automaticky. Región vydal tento posudok po tom, čo výbor pre regionálnu spoluprácu na posudzovanie vplyvov na životné prostredie
(ďalej len „výbor pre regionálnu spoluprácu“) vydal po preskúmaní povahy projektu priaznivé stanovisko týkajúce sa posúdenia
vplyvov na životné prostredie, stanovisko č. 2/92 z 21. januára 2000, poukazujúce na to, že toto posúdenie nie je potrebné.
11     Keďže ju vysvetlenia Talianskej republiky nepresvedčili, Komisia listom z 29. októbra 2001 zaslala Talianskej republike výzvu
na predloženie pripomienok k rozhodnutiu vzťahujúcemu sa na nepodrobenie sa projektu danému posúdeniu.
12     Keďže nedostala zo strany talianskych orgánov odpoveď, Komisia im zaslala 27. júna 2002 odôvodnené stanovisko, v ktorom ich
vyzvala na splnenie povinnosti v lehote dvoch mesiacov.
13     Keďže tieto orgány neodpovedali, Komisia sa rozhodla obrátiť sa na Súdny dvor s dotknutou žalobou.

O žalobe

Argumentácia účastníkov konania
14     Komisia tvrdí, že príslušné orgány nedostatočne preverili v súlade s vnútroštátnou právnou úpravou preberajúcou smernicu 85/337,
či výstavba jachtárskeho prístavu vo Fossacesii vyžaduje posúdenie jej vplyvov na životné prostredie. Neprítomnosť alebo nedostatočné
odôvodnenie ich záporného hodnotenia v tomto prípade, ako aj skutočnosť, že bolo prijaté po vydaní stavebného povolenia, vedie
Komisiu k domnienke, že článok 4 ods. 2 smernice 85/337 nebol uplatnený správne.
15     Talianska vláda potvrdzuje nedostatočné odôvodnenie priaznivého stanoviska vydaného výborom pre regionálnu spoluprácu 21. januára
2000, ako aj regionálneho dekrétu z 27. januára 2000 stanovujúceho, že nie je potrebné konanie na posúdenie vplyvov projektu
na životné prostredie. Potvrdzuje aj, že tieto akty boli prijaté po vydaní stavebného povolenia.
16     Dovoláva sa však neskoršieho priaznivého podrobného stanoviska výboru pre regionálnu spoluprácu skladajúceho sa z návrhov,
ktoré majú za cieľ najmä kompenzovať určité účinky už vykonaných prác. Uvádza, že súčasne Región upozornil, že ak by sa konanie
na posudzovanie vplyvov projektu na životné prostredie nakoniec ukončilo zamietavým spôsobom, bolo by treba preskúmať možnosť
navrátenia do pôvodného stavu. Talianska vláda dodáva, že pri akomkoľvek výsledku konania na posúdenie bude potrebné prijať
opatrenia týkajúce sa LsEV, aby sa ochránilo alebo obnovilo to, čo bolo stratené v oblasti jachtárskeho prístavu.
17     Talianska vláda však tvrdí, že posudzovanie vplyvov projektu jachtárskeho prístavu na životné prostredie by nebolo potrebné,
keby nešlo o posúdenie vplyvov na LsEV „Lecceta litoranea di Torino di Sangro e foce fiume Sangro“. Toto posúdenie by malo
byť vykonané
a posteriori
v rámci druhého stanoviska výboru pre regionálny spoluprácu.

Posúdenie Súdnym dvorom
18     Účelom smernice 85/337 je, ako je uvedené v jej piatom odôvodnení, zaviesť hlavné zásady posudzovania vplyvov na životné prostredie
s cieľom doplniť a koordinovať konania na povolenie prípravy verejných a súkromných projektov, ktoré by mohli mať veľký vplyv
na životné prostredie.
19     Pri určitých typoch projektov článok 4 ods. 2 smernice 85/337 necháva členským štátom priestor na voľnú úvahu pri určení,
či povaha projektu vyžaduje, aby podliehal posúdeniu vplyvov na životné prostredie. Miera voľnej úvahy je však obmedzená povinnosťou
týchto členských štátov vyjadrenou v článku 2 ods. 1 tejto smernice podrobiť tomuto posúdeniu projekty, ktoré by mohli mať
významný vplyv na životné prostredie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 24. októbra 1996, Kraaijeveld a i., C‑72/95, Zb. s. I‑5403,
bod 50).
20     Berúc však do úvahy použitie možností uvedených v druhom pododseku článku 4 ods. 2 smernice 85/337, členský štát určí všeobecné
pravidlá potrebné na posúdenie, ktoré projekty zahrnuté v tomto článku 4 ods. 2 budú predmetom predbežného posúdenia ich vplyvov
na životné prostredie pred tým, ako budú povolené, porušenie týchto pravidiel prináša nevyhnutne nedodržanie spoločných ustanovení
článku 2 ods. 1 a článku 4 ods. 2 smernice 85/337.
21     V prejednávanej veci je nesporné, že Región povolil výstavbu jachtárskeho prístavu vo Fossacesii pred uskutočnením predbežného
posúdenia
ad hoc
požadovaných talianskymi právnymi predpismi, ktorých cieľom je preskúmať potrebu posúdenia vplyvov tohto projektu na životné
prostredie. Teda bez toho, aby bolo potrebné vyjadrovať sa k požiadavkám na odôvodnenie rozhodnutia, ktoré by rozhodlo priaznivo
alebo nepriaznivo o potrebe tohto posúdenia, treba uviesť, že ustanovenia článku 4 ods. 2 smernice 85/337, ktoré treba čítať
v spojení s článkom 2 ods. 1 tejto smernice, neboli Regiónom dodržané.
22     Ak je pravdou, že porušenie práva Spoločenstva v prejednávanej veci má súčasne za následok porušenie vnútroštátneho práva
prijatého na prebratie práva Spoločenstva členským štátom, na ktorého území k porušeniu došlo, a že prostriedky vnútroštátneho
práva mohli veľmi pravdepodobne umožniť toto porušenie konštatovať, uvedené porušenie verejným orgánom členského štátu predstavuje
takisto nesplnenie povinnosti dotknutého štátu podľa článku 226 ES.
23     Z predchádzajúceho vyplýva, že Talianska republika si tým, že Región nedostatočne preveril, či projekt výstavby jachtárskeho
prístavu vo Fossacesii, typ projektu uvedený na zozname v prílohe II smernice 85/337, je povahy, ktorá si vyžaduje začatie
konania na posúdenie jej vplyvov na životné prostredie, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2
tejto smernice.

O trovách
24     Podľa článku 69 odsek 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Taliansku republiku na náhradu trov konania a Talianska
republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Talianska republika si tým, že región Abruzzy nedostatočne preveril, či projekt výstavby jachtárskeho prístavu vo Fossacesii
(Chieti), typ projektu uvedený na zozname v prílohe II smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých
verejných a súkromných projektov na životné prostredie, je povahy, ktorá si vyžaduje začatie konania na posúdenie jej vplyvov
na životné prostredie, nesplnila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 4 ods. 2 tejto smernice.
2.
Talianska republika je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: taliančina.