CELEX: 62009CJ0224
Begäran om förhandsavgörande
Direktiv 92/57/EEG
Minimikrav för säkerhet och hälsa på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser
Artikel 3
Skyldigheten att utse en samordnare för arbetsmiljöfrågor och att upprätta en arbetsmiljöplan

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av rådets direktiv 92/57/EEG av den 24 juni 1992 om minimikrav för säkerhet
och hälsa på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser (åttonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG)
(EGT L 245, s. 6, och rättelse i EGT L 41, 1993, s. 50; svensk specialutgåva, område 5, volym 5, s. 165).
Begäran har framställts i ett brottmål mot Martha Nussbaumer, som står åtalad för att ha åsidosatt de skyldigheter som åvilar
byggherren eller hans ställföreträdare när det gäller säkerheten på tillfälliga eller rörliga byggarbetsplatser.

Tillämpliga bestämmelser

Unionslagstiftningen
I artikel 3 i direktiv 92/57, med rubriken ”Utseende av samordnare – arbetsmiljöplan – förhandsanmälan”, föreskrivs följande:
”1.      Byggherren eller hans ställföreträdare skall utse en eller flera samordnare för arbetsmiljöfrågor … för varje byggarbetsplats
där mer än en entreprenör är verksam.
2.      Byggherren eller hans ställföreträdare skall se till att en arbetsmiljöplan upprättas enligt artikel 5 b innan byggarbetsplatsen
etableras.
Medlemsstaterna får, efter samråd med såväl arbetsgivare som arbetstagare, medge undantag från bestämmelserna i första stycket,
utom då det gäller byggnadsarbete
–        som innebär sådana särskilda risker som anges i förteckningen i bilaga 2, eller
–        för vilket det erfordras en förhandsanmälan enligt punkt 3 i denna artikel.
3.      Då det gäller byggarbetsplatser
–        på vilka arbetet beräknas pågå under längre tid än 30 arbetsdagar och där mer än 20 arbetstagare sysselsätts samtidigt, eller
–        på vilka arbetsvolymen beräknas överstiga 500 mandagar,
skall byggherren eller hans ställföreträdare, innan arbetet påbörjas, till de behöriga myndigheterna lämna en förhandsanmälan
enligt bilaga 3.
Förhandsanmälan skall finnas uppsatt väl synligt på byggarbetsplatsen och, då så är nödvändigt, uppdateras regelbundet.”
I artikel 5 i direktivet, med rubriken ”Projekterings- och planeringsstadiet: samordnarnas uppgifter”, föreskrivs följande:
”Den eller de samordnare för arbetsmiljöfrågor under projekterings- och planeringsstadiet som utsetts enligt artikel 3.1 skall
a)      samordna genomförandet av bestämmelserna i artikel 4,
b)      upprätta, eller låta upprätta, en arbetsmiljöplan i vilken de regler som skall gälla på byggarbetsplatsen anges. I den utsträckning
det behövs skall den verksamhet som skall bedrivas på platsen beaktas. I denna plan skall även ingå särskilda åtgärder för
arbete som tillhör en eller flera av kategorierna i bilaga 2,
c)      utarbeta en dokumentation som är anpassad till projektets art och som innehåller relevant information i arbetsmiljöfrågor
som skall beaktas vid de efterföljande arbetena.”
I artikel 6 i direktivet, med rubriken ”Genomförandeskedet: samordnarnas uppgifter”, föreskrivs följande:
”Den eller de samordnare för arbetsmiljöfrågor under genomförandeskedet som utsetts enligt artikel 3.1 skall
a)      samordna tillämpningen av de allmänna principerna för förebyggande av risker i arbetet
–        då tekniska eller organisatoriska frågor om planeringen av de olika arbetsmoment som skall utföras samtidigt eller efter varandra
avgörs,
–        vid beräkningen av tidsåtgången för sådana arbetsmoment,
b)      samordna tillämpningen av gällande bestämmelser för att säkerställa att arbetsgivare och egenföretagare, om detta är nödvändigt
för att skydda arbetstagarna,
–        tillämpar de principer som avses i artikel 8 systematiskt,
–        då så krävs, följer den arbetsmiljöplan som avses i artikel 5 b,
c)      genomföra, eller låta genomföra, alla anpassningar som kan komma att krävas av den arbetsmiljöplan som avses i artikel 5 b
och den dokumentation som avses i artikel 5 c med hänsyn till hur arbetet fortskrider och de eventuella förändringar som ägt
rum,
…”
I bilaga 2 till direktiv 92/57 finns en icke uttömmande förteckning över de arbeten med särskilda arbetsmiljörisker som avses
i artikel 3.2 andra stycket första strecksatsen i detta direktiv.

Den nationella lagstiftningen
Direktiv 92/57 har införlivats med italiensk rätt genom lagstiftningsdekret nr 494 av den 14 augusti 1996 (ordinarie tillägg
till GURI nr 223 av den 23 september 1996), ändrat genom lagstiftningsdekreten nr 528 av den 19 november 1999 (GURI nr 13
av den 18 januari 2000, s. 20) och nr 276 av den 10 september 2003 (ordinarie tillägg till GURI nr 235 av den 9 oktober 2003)
(nedan kallat lagstiftningsdekret nr 494/96).
Lagstiftningsdekret nr 494/96 har upphävts genom lagstiftningsdekret nr 81 av den 9 april 2008 (ordinarie tillägg till GURI
nr 101 av den 30 april 2008) (nedan kallat lagstiftningsdekret nr 81/08). I artikel 90 i sistnämnda lagstiftningsdekret, vilken
återfinns i kapitel IV om tillfälliga och rörliga byggarbetsplatser, föreskrivs de skyldigheter som åvilar byggherren eller
hans ställföreträdare när det gäller samordnare för arbetsmiljöfrågor på dessa byggarbetsplatser.
Artikel 90 i lagstiftningsdekret nr 81/08 har följande lydelse:
”1.      Under projekterings- och planeringsstadiet, och särskilt då tekniska frågor avgörs, under genomförandet av byggprojektet och
vid organiseringen av arbetet på byggarbetsplatsen ska byggherren eller hans ställföreträdare iaktta de skyddsåtgärder och
de allmänna skyddsprinciper som avses i artikel 15. För att kunna planera på ett sådant sätt att olika arbetsmoment, som måste
utföras samtidigt eller efter varandra, kan genomföras under säkra förhållanden ska byggherren eller hans ställföreträdare
vid projekteringen beräkna tidsåtgången för dessa arbetsmoment.
2.      Byggherren eller hans ställföreträdare ska under projekterings- och planeringsstadiet granska de dokument som avses i artikel 91.1 a
och b.
3.      Då flera entreprenörer samtidigt eller efter varandra är verksamma på samma byggarbetsplats ska byggherren, även om byggherren
är en av de entreprenörer som ska utföra arbete på arbetsplatsen, eller hans ställföreträdare, så snart vederbörande har anförtrotts
projekteringen, utse en samordnare för projektering och planering.
4.      I det fall som avses i punkt 3 ska byggherren eller hans ställföreträdare, innan vederbörande har anförtrotts arbetena, utse
en samordnare för genomförandet av arbetena. Samordnaren ska uppfylla de krav som ställs i artikel 98.
5.      Bestämmelsen i punkt 4 ska även tillämpas i de fall då arbetena ursprungligen har anförtrotts en enda entreprenör men genomförandet
härav därefter, helt eller delvis, anförtros en eller flera entreprenörer.
…
11.      I fall av privata entreprenadarbeten ska bestämmelsen i punkt 3 inte tillämpas på arbeten för vilka det inte krävs bygglov.
Bestämmelserna i artikel 92.2 är dock tillämpliga även för sådana arbeten.”
I artikel 91 i lagstiftningsdekret nr 81/08 definieras de skyldigheter som åvilar samordnaren för projektering och planering.
I denna bestämmelse ställs i huvudsak krav på upprättande av en arbetsmiljöplan.
I artikel 92.2 i samma lagstiftningsdekret behandlas de skyldigheter som åvilar samordnaren för genomförandet av arbetena.
Denna artikel har följande lydelse:
”I de fall som avses i artikel 90.5 ska samordnaren för genomförandet av arbetena inte bara utföra de arbetsuppgifter som
avses i punkt 1, utan även upprätta en arbetsmiljöplan och sammanställa den dokumentation som avses i artikel 91.1 a och b.”

Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Den 20 juni 2008 utförde inspektörer från Arbetsmiljöinspektionen i den självstyrande provinsen Bolzano en inspektion av arbetena
på en byggarbetsplats i kommunen Merano. Byggarbetena bestod i takarbeten på ett bostadshus med en höjd av ca 6–8 meter. Byggherre
var Martha Nussbaumer. Det takräcke som monterades längs kanten på taket, den lyftkran som användes för att hissa upp material
och arbetsstyrkan tillhandahölls av tre olika entreprenörer, som samtidigt var verksamma på byggarbetsplatsen. Bygglov krävdes
inte enligt gällande italiensk lagstiftning. Däremot hade en anmälan om att verksamheten påbörjats skickats till nämnda kommun.
Inom ramen för inspektionen uppkom frågan om huruvida en samordnare för arbetsmiljöfrågor skulle ha utsetts i det aktuella
fallet, såväl för projekterings- och planeringsstadiet som för genomförandeskedet, enligt vad som framgår inte bara av artikel 3.1
i direktiv 92/57, utan även av artikel 3 i lagstiftningsdekret nr 494/96, trots att det enligt artikel 90.11 i lagstiftningsdekret
nr 81/08 inte krävs att en sådan samordnare utses.
I detta hänseende konstaterade den hänskjutande domstolen att en samordnare för projektering och planering och en samordnare
för genomförandet av arbetena enligt artikel 90.3 och 90.4 i lagstiftningsdekret nr 81/08 ska utses, då flera entreprenörer
är verksamma på samma byggarbetsplats. Enligt artikel 90.11 ska emellertid bestämmelserna i punkt 3 i samma artikel inte tillämpas
på privata entreprenadarbeten för vilka det inte krävs bygglov. Enligt den hänskjutande domstolen har den nationella lagstiftaren,
med utgångspunkt i antagandet att en arbetsplats för privata entreprenadarbeten är av mindre betydelse och därmed utan risker,
dock inte beaktat det faktum att även arbeten som inte kräver bygglov kan vara komplicerade och farliga och att det därmed
kan finnas behov av att en samordnare för projektering och planering utses även i detta fall. Eftersom det i punkt 4 i artikel 90
hänvisas till punkt 3 i samma artikel är byggherren inte heller skyldig att utse en samordnare för genomförandet av arbetena.
Den hänskjutande domstolen är därför tveksam till om de undantag från skyldigheten att utse samordnare som föreskrivs i italiensk
rätt är förenliga med bestämmelserna i artikel 3.1 i direktiv 92/57.
Mot denna bakgrund beslutade Tribunale di Bolzano att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen.
”1)      Strider det mot artikel 3 i direktiv [92/57] att tillämpa bestämmelserna i lagstiftningsdekret [nr 81/08], i synnerhet artikel 90.11,
i den utsträckning som dessa bestämmelser innebär att byggarbetsplatser där flera entreprenörer är verksamma undantas från
den skyldighet som åvilar byggherren eller hans ställföreträdare att utse en samordnare för projektering och planering enligt
artikel 90.3 i nämnda lagstiftningsdekret, när det är fråga om privata entreprenadarbeten, för vilka det inte krävs bygglov,
utan att det görs någon bedömning av arbetenas art eller de särskilda risker som anges i bilaga 2 till direktivet?
2)      Strider bestämmelserna i lagstiftningsdekret [nr 81/08], i synnerhet artikel 90.11, mot artikel 3 i direktiv [92/57] med avseende
på skyldigheten för byggherren eller hans ställföreträdare att i samtliga fall utse en samordnare under genomförandeskedet,
oavsett vilken typ av arbeten det rör sig om, och således även då det är fråga om privata entreprenadarbeten, för vilka det
inte krävs bygglov, men som kan innebära sådana risker som anges i bilaga 2 till direktivet?
3)      Bestämmelsen i artikel 90.11 i lagstiftningsdekret [nr 81/08] innebär att – såvitt gäller privata entreprenadarbeten, för
vilka det inte krävs bygglov – samordnaren för genomförandet av arbetena är skyldig att upprätta en arbetsmiljöplan endast
i det fallet att andra entreprenörer, utöver den entreprenör som ursprungligen anförtrotts arbetena, i efterhand har anlitats.
Strider denna bestämmelse mot artikel 3 i direktiv 92/57, i vilken det för samtliga fall föreskrivs en skyldighet att utse
en samordnare under genomförandeskedet, oavsett vilken typ av arbeten det rör sig om, och enligt vilken det inte är möjligt
att medge undantag från skyldigheten att upprätta en arbetsmiljöplan då det är fråga om arbeten som innebär sådana särskilda
risker som anges i förteckningen i bilaga 2 till direktivet?”

Prövning av tolkningsfrågorna
Det ankommer inte på domstolen att, i ett förfarande enligt artikel 267 FEUF, avgöra om nationella rättsregler är förenliga
med unionsrätten eller tolka nationella lagar eller andra författningar. Den är emellertid behörig att tillhandahålla den
hänskjutande domstolen alla sådana uppgifter om unionsrättens tolkning som denna kan behöva för att pröva huruvida dessa bestämmelser
är förenliga med unionsrätten och för att därmed kunna döma i det mål som är anhängigt vid den (se, bland annat, dom av den
15 december 1993 i mål C‑292/92, Hünermund m.fl., REG 1993, s. I‑6787, punkt 8, svensk specialutgåva, volym 14, s. I‑467,
och av den 27 november 2001 i de förenade målen C‑285/99 och C‑286/99, Lombardini och Mantovani, REG 2001, s. I‑9233, punkt 27).
Under dessa omständigheter ska den hänskjutande domstolen anses ha ställt tolkningsfrågorna, vilka ska prövas i ett sammanhang,
för att få klarhet i huruvida artikel 3 i direktiv 92/57 ska tolkas så att den utgör hinder mot nationella bestämmelser, som
dels undantar byggarbetsplatser där det utförs privata entreprenadarbeten, för vilka det inte krävs bygglov och där flera
entreprenörer är verksamma, från den skyldighet som åvilar byggherren eller hans ställföreträdare att utse en samordnare såväl
för projektering och planering som för genomförandet av arbetena, dels innebär att samordnaren är skyldig att upprätta en
arbetsmiljöplan för en byggarbetsplats där det utförs privata entreprenadarbeten, för vilka det inte krävs bygglov, endast
när flera entreprenörer anlitas.
Domstolen har redan uttalat sig om artikel 3 i direktiv 92/57 i sin dom av den 25 juli 2008 i mål C‑504/06, kommissionen mot
Italien.
I punkt 28 i nämnda dom konstaterade domstolen att artikel 3 i direktiv 92/57 består av tre numrerade punkter som innehåller
tre klart åtskilda rättsregler, vilka avser utseende av samordnare, arbetsmiljöplan och förhandsanmälan för arbeten av viss
omfattning. Skillnaden mellan de tre punkterna framgår för övrigt av själva rubriken till denna artikel, det vill säga ”Samordnare
– Arbetsmiljöplan – Förhandsanmälan”. Enligt denna systematik behandlas frågan om utseende av samordnare endast i punkt 1
i denna artikel, medan punkt 2 i samma artikel innehåller bestämmelser om arbetsmiljöplan.
Mot bakgrund av ovanstående konstaterade domstolen, i punkt 30 i domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Italien, att
det undantag som framgår av artikel 3.2 andra stycket i direktivet endast kan avse den omedelbart föregående bestämmelsen,
nämligen bestämmelsen om upprättande av arbetsmiljöplan.
Såsom domstolen slog fast i punkt 35 i domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Italien, har artikel 3.1 i direktiv 92/57
en klar och precis ordalydelse, enligt vilken det entydigt föreskrivs en skyldighet att utse en samordnare för arbetsmiljöfrågor
för alla byggarbetsplatser där flera entreprenörer är verksamma, och medger inga undantag från skyldigheten att utse samordnare.
En samordnare för arbetsmiljöfrågor ska således alltid utses för en byggarbetsplats där flera entreprenörer är verksamma,
oberoende av om bygglov krävs för arbetena och om arbetena på byggarbetsplatsen innebär särskilda risker.
När det gäller den tidpunkt då en samordnare för arbetsmiljöfrågor ska utses framgår det av artiklarna 5 och 6 i direktiv 92/57
att denne ska utses under projekterings- och planeringsstadiet eller, i vart fall, före genomförandet av arbetena.
Mot bakgrund härav kan det – när det gäller den första delen av tolkningsfrågorna, såsom de omformulerats i punkt 18 i denna
dom – konstateras att en samordnare för arbetsmiljöfrågor enligt artikel 3.1 i direktiv 92/57 alltid ska utses för byggarbetsplatser
där flera entreprenörer är verksamma och att detta ska ske under projekterings- och planeringsstadiet eller, i vart fall,
före genomförandet av arbetena.
När det gäller villkoren för upprättande av den arbetsmiljöplan som avses i andra delen av tolkningsfrågorna, såsom de omformulerats,
framgår dessa, av de skäl som anförts i punkterna 20 och 21 i denna dom, uteslutande av artikel 3.2 i direktiv 92/57.
I motsats till vad som gäller för artikel 3.1 i direktiv 92/57, där det inte medges några undantag, får medlemsstaterna, enligt
artikel 3.2 andra stycket, efter samråd med såväl arbetsgivare som arbetstagare, medge undantag från skyldigheten enligt första
stycket att upprätta en arbetsmiljöplan, utom då det gäller byggnadsarbete som innebär sådana särskilda risker som anges i
förteckningen i bilaga 2 eller för vilket en förhandsanmälan erfordras enligt punkt 3 i samma artikel.
Härav följer att skyldigheten att, innan byggarbetsplatsen etableras, upprätta en arbetsmiljöplan enligt artikel 3.2 i direktiv 92/57
ska förstås på så sätt att den gäller för alla byggarbetsplatser där det utförs byggarbete som innebär sådana särskilda risker
som anges i förteckningen i bilaga 2 till detta direktiv eller för vilket en förhandsanmälan erfordras, oavsett hur många
entreprenörer som är verksamma på byggarbetsplatsen.
Nämnda artikel utgör därmed hinder för nationella bestämmelser som stadgar att skyldigheten för samordnaren för genomförandet
av arbetena att upprätta en arbetsmiljöplan för en arbetsplats där det utförs privata entreprenadarbeten, för vilka det inte
krävs bygglov, endast gäller för det fall att flera entreprenörer anlitas, och enligt vilka det för denna skyldighet saknar
betydelse huruvida det föreligger sådana risker som anges i bilaga 2 till direktiv 92/57.
För att ge den hänskjutande domstolen ett uttömmande svar ska det nämnas att ett direktiv, enligt domstolens fasta praxis,
inte i sig kan medföra skyldigheter för en enskild och att en bestämmelse i ett direktiv inte som sådan kan åberopas gentemot
denne (se dom av den 12 december 1996 i de förenade målen C‑74/95 och C‑129/95, X, REG 1996, s. I‑6609, punkterna 23–25, och
av den 3 maj 2005 i de förenade målen C‑387/02, C‑391/02 och C‑403/02, Berlusconi m.fl., REG 2005, s. I‑3565, punkterna 73
och 74).
Mot denna bakgrund ska tolkningsfrågorna besvaras enligt följande. Artikel 3 i direktiv 92/57 ska tolkas så, att
–        punkt 1 i nämnda artikel utgör hinder mot nationella bestämmelser som undantar byggarbetsplatser där det utförs privata entreprenadarbeten,
för vilka det inte krävs bygglov och där flera entreprenörer är verksamma, från den skyldighet som åvilar byggherren eller
hans ställföreträdare att utse en samordnare för arbetsmiljöfrågor under projekterings- och planeringsstadiet eller, i vart
fall, före genomförandet av arbetena, och
–        punkt 2 i samma artikel utgör hinder för nationella bestämmelser som stadgar att skyldigheten för samordnaren för genomförandet
av arbetena att upprätta en arbetsmiljöplan, för en arbetsplats där det utförs privata entreprenadarbeten, för vilka det inte
krävs bygglov, endast gäller för det fall att flera entreprenörer anlitas, och enligt vilka det för denna skyldighet saknar
betydelse huruvida det föreligger sådana risker som anges i bilaga 2 till nämnda direktiv.

Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttranden till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande:
Artikel 3 i rådets direktiv 92/57/EEG av den 24 juni 1992 om minimikrav för säkerhet och hälsa på tillfälliga eller rörliga
byggarbetsplatser (åttonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) ska tolkas så att
–
punkt 1 i nämnda artikel utgör hinder mot nationella bestämmelser som undantar byggarbetsplatser där det utförs privata entreprenadarbeten,
för vilka det inte krävs bygglov och där flera entreprenörer är verksamma, från den skyldighet som åvilar byggherren eller
hans ställföreträdare att utse en samordnare för arbetsmiljöfrågor under projekterings- och planeringsstadiet eller, i vart
fall, före genomförandet av arbetena, och
–
punkt 2 i samma artikel utgör hinder för nationella bestämmelser som stadgar att skyldigheten för samordnaren för genomförandet
av arbetena att upprätta en arbetsmiljöplan, för en arbetsplats där det utförs privata entreprenadarbeten, för vilka det inte
krävs bygglov, endast gäller för det fall att flera entreprenörer anlitas, och enligt vilka det för denna skyldighet saknar
betydelse huruvida det föreligger sådana risker som anges i bilaga 2 till nämnda direktiv.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: italienska.