CELEX: 62009CJ0464
Apelācija
Valsts atbalsts
Pamatnostādnes valsts atbalsta sniegšanai lauksaimniecībā
4.2.5 punkts
Iesala tirgus
Normālu noieta tirgu trūkums
Atbalsta pasākums, kas atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu

Deufil
/Komisija, nenozīmē, ka Komisijai nebija jāpiemēro Pamatnostādņu 4.2.5. punkts. Proti, no šī punkta izriet, ka attiecībā uz
lauksaimniecības produktu pārstrādes nozari atbalsta pasākums, kas ietver pat nelielu ražošanas palielinājumu, saskaņā ar
šīs saimniecības nozares īpašībām un lauksaimniecības politikas ierobežojumiem tiek uzskatīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu.
Līdz ar to pārsūdzētais spriedums nav balstīts uz piemērojamo noteikumu, kurus ir interpretējusi Tiesa iepriekš minētajā spriedumā
lietā
Deufil
/Komisija, kļūdainu vērtējumu.
Visbeidzot, attiecībā uz apgalvoto pretrunu pārsūdzētā sprieduma pamatojumā, kas minēta apelācijas sūdzības pirmā pamata trešajā
daļā, ir jānorāda, ka, pretēji apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvotajam, Pirmās instances tiesa pēc tam, kad pārsūdzētā
sprieduma 170.–172. punktā tā atsaucās uz Komisijas pienākumu ievērot Pamatnostādņu noteikumus, izvērtēja apstrīdēto lēmumu,
ņemot vērā primāro tiesību normas.
Proti, tā konstatēja, ka apstrīdētais lēmums, kas pieņemts, pamatojoties uz Pamatnostādņu 4.2.5. punktu, nebija pretrunā atbilstošajiem
Līguma noteikumiem. Līdz ar to Pirmās instances tiesa, nepieļaujot pretrunu pamatojumā, nosprieda, ka šajā lēmumā, kas atbilst
Pamatnostādnēm, netika izdarīta atkāpe no Līguma tiesību normu labas piemērošanas.
Tā kā pārsūdzētā sprieduma pamatojums nav pretrunīgs, arī pirmā pamata trešā daļa nav pamatota.
No iepriekš minētā izriet, ka pirmais pamats, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzījis savas apelācijas sūdzības atbalstam,
ir jānoraida kopumā.

Par otro pamatu, kas attiecas uz tiesvedības prettiesiskumu tādēļ, ka argumenti, ko bija izvirzījis prasītājs, tika kļūdaini
izprasti un neprecīzi izklāstīti
Lietas dalībnieku argumenti
Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 168. punktā Pirmās instances tiesa ir nepareizi norādījusi,
ka prasītājs savos apsvērumos par pieteikumu par iestāšanos lietā ir skaidri paziņojis, ka neapstrīd nedz Pamatnostādņu saistošo
spēku, nedz to saderību ar Līguma noteikumiem. Tieši otrādi, šajā procesuālajā rakstā tas esot apgalvojis, ka Pamatnostādnes
neatbilst EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkta prasībām, ja tās tiek interpretētas tādējādi, ka Komisijai nav pienākuma
līdzsvarot atbalsta ietekmi. Šajā ziņā tas esot apgalvojis, ka, “stingri un tieši piemērojot savu Pamatnostādņu noteikumus,
Komisija ir skaidri pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas, kas tai piešķirtas EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā,
ņemot vērā Kopienas tiesu judikatūrā sniegto interpretāciju”.
Apelācijas sūdzības iesniedzējs no minētā secina, ka šāda tiesvedības prettiesiskuma dēļ tika aizskartas tā intereses, jo
Pirmās instances tiesai esot bijis jāizvērtē tā argumenti, lai nonāktu pie secinājuma, ka Komisijai EKL 87. panta 3. punkta
c) apakšpunkts bija jāpiemēro tieši.
Komisija vispirms norāda, ka otrais pamats, pat ja tas būtu pamatots, nevar ietekmēt Pirmās instances tiesas argumentāciju
vai tās formulētos secinājumus. Proti, Pirmās instances tiesa esot izvērtējusi jautājumu par to, vai EKL 87. panta 3. punkta
c) apakšpunkta tiešas piemērošanas dēļ Komisijai būtu pienākums veikt analīzi, kas atšķirtos no tās, kura veikta apstrīdētajā
lēmumā, pamatojoties uz Pamatnostādņu 4.2.5. punktu.
Pēc būtības Komisija piebilst, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs bija skaidri paziņojis – kā tas izriet no pārsūdzētā sprieduma
–, ka tas neapstrīd, ka, pieņemdama savas Pamatnostādnes, Komisija ierobežoja savu rīcības brīvību.
Tiesas vērtējums
Šajā ziņā ir jānorāda, ka pārsūdzētā sprieduma 168. punktā Pirmās instances tiesa patiešām konstatēja, ka prasītājs savos
apsvērumos par pieteikumu par iestāšanos lietā ir skaidri paziņojis, ka neapstrīd nedz Pamatnostādņu saistošo spēku, nedz
to saderību ar EK līguma noteikumiem.
Tomēr pārsūdzētā sprieduma 169.–177. punktā Pirmās instances tiesa izvērtēja, vai apstrīdētais lēmums atbilst Pamatnostādnēm
un vai ar to nav pārkāpts EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunkts. Citiem vārdiem sakot, tā pārbaudīja, vai apstrīdētais lēmums,
kurā tika izslēgta
Holland Malt
piešķirtā atbalsta saderība ar kopēju tirgu, tikai pamatojoties uz attiecīgā tirgus īpašībām, bija pretrunā gan Pamatnostādnēm,
gan šai Līguma tiesību normai.
Apelācijas sūdzības iesniedzējs tātad nevar pamatoti apgalvot, ka Pirmās instances tiesa nav atbildējusi uz tā argumentu,
saskaņā ar kuru Komisija, pamatodamās uz savām Pamatnostādnēm, nav pareizi piemērojusi minēto Līguma tiesību normu.
Līdz ar to otrais pamats nav pamatots un ir jānoraida.
No iepriekš minētā izriet, ka neviens no pamatiem, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirzījis savas apelācijas sūdzības
pamatojumam, nevar tikt apstiprināts, un līdz ar to apelācijas sūdzība ir jānoraida kopumā.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz tā paša Reglamenta 118. pantu,
lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks,
kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest
Holland Malt
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tam spriedums ir nelabvēlīgs, tad
Holland Malt
ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
apelācijas sūdzību noraidīt;
2)
Holland Malt BV
atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – angļu.