CELEX: 62005CJ0243
Muutoksenhaku
Hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteinen markkinajärjestely
Tomaattijalosteiden tuotantotuki
Tuen suuruuden laskentatapa
Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu
Varma vahinko

1       Valittajat vaativat valituksessaan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan osittain ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa
T-285/03, Agraz ym. vastaan komissio, 17.3.2005 antaman tuomion (Kok. 2005, s. II-1063; jäljempänä valituksenalainen tuomio),
jolla se hylkäsi niiden kanteen, jossa vaadittiin korvausta vahingosta, jonka väitettiin aiheutuneen niille tomaattijalosteiden
vähimmäishinnan ja tuen määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2000/2001 12.7.2000 annetussa komission asetuksessa (EY)
N:o 1519/2000 (EYVL L 174, s. 29) säädetyn, tuotantotuen määrää koskevan laskemistavan perusteella, siitä syystä, että väitetty
vahinko ei ollut varma ja että sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun edellytykset eivät täyttyneet.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Asetus N:o 2201/96
2       Hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 (EYVL
L 297, s. 29; jäljempänä perusasetus) 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tuotantotukijärjestelmää sovelletaan liitteessä I lueteltuihin tuotteisiin, jotka on valmistettu yhteisössä korjatuista hedelmistä
ja vihanneksista.
2.      Tuotantotukea myönnetään jalostajalle, joka on maksanut tuottajalle raaka-aineesta vähintään asetuksen (EY) N:o 2200/96 nojalla
hyväksyttyjen tai esihyväksyttyjen tuottajaorganisaatioiden ja jalostajien välillä tehtyjen sopimusten mukaista vähimmäishintaa
vastaavan hinnan.
– – ”
3       Perusasetuksen 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tuotantotuki ei saa olla suurempi kuin tuottajalle yhteisössä maksettavan vähimmäishinnan ja tärkeimmissä yhteisön ulkopuolisissa
tuottaja- ja viejämaissa maksetun raaka-aineen hinnan välinen erotus.
2.      Tuotantotuki vahvistetaan siten, että yhteisössä valmistettu tuote saadaan myydyksi 1 kohdassa säädetyt rajoitukset huomioon
ottaen. Tuen vahvistamisessa otetaan 5 artiklan mukaisesti huomioon erityisesti:
a)      yhteisössä maksettujen raaka-ainekustannusten ja tärkeimpien kilpailevien kolmansien maiden raaka-ainekustannusten välinen
erotus,
b)      edeltävälle markkinavuodelle vahvistettu tai ennen 10 kohdassa säädettyä mahdollista vähennystä laskettu tuki,
[ja]
c)      niiden tuotteiden osalta, joiden markkinoista on yhteisössä tuotetuilla tuotteilla huomattava markkinaosuus, ulkomaan kaupan
määrän ja tuotteiden hinnan kehitys, jos jälkimmäisen arviointiperusteen vuoksi tukea vähennetään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
5 artiklan soveltamista.
3.      Tuotantotuki vahvistetaan jalostetun tuotteen nettopainon perusteella. Käytetyn raaka-aineen ja jalostetun tuotteen nettopainon
välisen suhteen ilmaisevat kertoimet määritetään kiinteiksi. Ne päivitetään säännöllisesti saatujen tietojen perusteella.
– –
5.      Tärkeimpien kilpailevien kolmansien maiden raaka-aineen hinta määritetään sellaisten tuoretuotteiden kohdalla, joiden laatu
on verrattavissa jalostukseen käytettyjen tuotteiden laatuun, lähinnä tosiasiallisesti käytettyjen tilahintojen perusteella,
jotka painotetaan näiden kolmansien maiden maailmanmarkkinoille viemän lopputuotteiden määrän mukaan.
6.      Niiden tuotteiden osalta, joiden yhteisössä tapahtuvasta kulutuksesta yhteisön oma tuotanto on vähintään 50 prosenttia, tuonti-
ja vientihintojen ja -määrien kehitystä arvioidaan vertaamalla markkinointivuoden alkua edeltäneen kalenterivuoden tietoja
sitä edeltävän kalenterivuoden tietoihin.
7.      Tomaattijalosteiden osalta tuotantotuki lasketaan:
a)      CN-koodiin 2002 90 kuuluville tomaattitiivisteille
– –
9.      Komissio vahvistaa tuotantotuen – – ennen kunkin markkinointivuoden alkua. Komissio vahvistaa 3 kohdassa tarkoitetut kertoimet,
vähimmäislaatuvaatimukset ja muut tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt saman menettelyn mukaisesti.
10.      Tomaattijalosteiden kohdalla kokonaiskustannukset eivät saa ylittää minkään markkinointivuoden aikana sitä määrää, joka olisi
saavutettu, jos Ranskan ja Portugalin markkinointivuotta 1997/1998 koskevat tiivisteiden kiintiöt olisi vahvistettu seuraavasti:
–       Ranska:          224 323 tonnia,
–       Portugali: 670 451 tonnia.
Tämän vuoksi 9 kohdan mukaisesti tomaattitiivisteille ja niistä valmistetuille tuotteille vahvistettua tukea alennetaan 5,37
prosentilla. Markkinointivuoden jälkeen voidaan mahdollisesti maksaa täydennystä, jos Ranskan ja Portugalin lisättyä kiintiötä
ei ole täysin käytetty.”

Asetus N:o 1519/2000
4       Asetuksen N:o 1519/2000 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”[perusasetuksen] 4 artiklassa tarkoitettu tuotantotuki markkinointivuodeksi
2000/2001 vahvistetaan liitteessä II”. Tomaattitiivisteen, jonka kuiva-ainepitoisuus on vähintään 28 prosenttia mutta pienempi
kuin 30 prosenttia, tuotantotuen määräksi vahvistetaan 17,178 euroa 100:aa kiloa kohden.

Tosiseikat
5       Tosiseikat esitetään valituksenalaisessa tuomiossa seuraavasti:
”5      Komissio pyysi 4.2.2000 päivätyssä kirjeessä Kiinan viranomaisia täyttämään siihen liitetyn kysymyslomakkeen ja toimittamaan
sille niin pian kuin mahdollista tarpeelliset tiedot tukien vahvistamiseksi hedelmä- ja vihannesjalostealalla markkinointivuodeksi
2000/2001. Kyseiseen kirjeeseen ei vastattu.
6      Asetuksen N:o 1519/2000 antamisen seurauksena Espanjan, Ranskan, Kreikan, Italian ja Portugalin tomaattijalosteiden tuottajia
edustavat valtuuskunnat ja yhdistykset ilmoittivat komissiolle vastalauseensa ja väittivät, ettei myönnetyn tuen vahvistamisessa
otettu huomioon kiinalaisten tomaattien hintaa.
7      L’organisation européenne des industries de la conserve de tomates (jäljempänä OEICT) ja Associação Portuguesa dos Industriais
de Tomate osoittivat komissiolle useita myönnetyn tuen määrän muuttamista koskevia pyyntöjä. Yhdessä näistä pyynnöistä oli
mukana jäljennös sopimuksesta, joka sisälsi kiinalaiselle tuottajalle maksetun tuotteen hinnan.
8      Komissio ilmoitti 5.3.2001 päivätyllä kirjeellä, joka oli osoitettu Portugalin maatalousministerille, vastauksena sen tuen
määrän laskemisen muuttamista koskevaan pyyntöön, että tukien määrän vahvistaminen tomaattien jalostuksessa markkinointivuodeksi
2000/2001 toteutettiin noudattamalla tiukasti perusasetuksen 3 ja 4 artiklaa. Komissio vahvisti sitä paitsi vastaanottaneensa
13.12.2000 OEICT:n kirjeen, jossa sille välitettiin tieto Kiinassa tehdyn sopimuksen hinnasta, mutta se lisäsi, että sen oli
mahdotonta muuttaa päätöstään sellaisen yhdessä ainoassa sopimuksessa määrätyn hinnan perusteella, jota asianomaiset kansalliset
viranomaiset eivät olleet vahvistaneet.
9      Syyskuussa 2001 Espanjan diplomaattinen edustusto Pekingissä sai Kiinan viranomaisilta peräisin olevan todistuksen, joka osoitti
markkinointivuosina 1999 ja 2000 tuottajille maksetun tomaattien keskimääräisen hinnan Xinjangin maakunnassa, jonka tuotanto
on noin 88 prosenttia jalostettujen tomaattien kokonaistuotannosta Kiinassa. Portugalin maatalousministeri välitti kyseisen
asiakirjan komission vastuussa olevalle jäsenelle, Fischlerille, 9.11.2001 ja samoin teki OEICT 7.12.2001.
10      Komissio vastasi 31.1.2002 tälle viimeksi mainitulle järjestölle korostaen uudelleen tuen määrän vahvistamisen yhdenmukaisuutta
perusasetuksen 3 ja 4 artiklan kanssa. Koska komissio nojautui lisäksi seuraamusten puuttumiseen yhteisön tomaattiteollisuudessa,
joka sen mukaan oli saavuttanut ennätyksellisen jalostustason, se ei siten katsonut tarpeelliseksi ottaa asetusta N:o 1519/2000
uudelleen käsiteltäväksi.
11      Kokouksen, joka pidettiin 6.11.2002, ja niiden eri kirjeiden jälkeen, jotka kantajat osoittivat komissiolle, [ – – ](
) viimeksi mainittu ilmoitti 7.1.2003 päivätyssä kirjeessä, ettei sillä ollut mitään syytä korjata asetusta N:o 1519/2000.”

Oikeudenkäynti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
6       Valittajat nostivat 18.8.2003 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon jätetyllä kannekirjelmällä kanteen, jolla
vaadittiin, että komissio velvoitetaan korvaamaan niille vahinko, joka oli aiheutunut asetuksen N:o 1519/2000 antamisen johdosta.
7       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin huomautti, että sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun syntyminen edellyttää yhteisön
toimielimen moititun toiminnan lainvastaisuutta, sitä, että vahinko on tosiasiassa syntynyt, ja sitä, että väitettyjen lainvastaisen
toiminnan ja vahingon välillä on syy-yhteys, ja katsoi, että komissio oli toiminut lainvastaisesti.
8       Valituksenalaisen tuomion 54 kohdassa se näet katsoi yhtäältä, että ”komission toimimattomuudessa 4.2.2000 päivätyn kirjeen
lähettämisen jälkeen [oli] kysymys oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla huolenpitovelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteiden
riittävän ilmeisestä loukkaamisesta”.
9       Saman tuomion 61 kohdassa se on toisaalta katsonut, että ”siltä osin kuin asetuksen N:o 1519/2000 sisällössä ei lainkaan oteta
huomioon yhden tärkeimmän tuottaja- ja viejämaan, nimittäin Kiinan, raaka-aineen hintaa, kyseisessä asetuksessa rikotaan perusasetuksen
4 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja pakottavia edellytyksiä [ja että] tällainen lainvastaisuus, jossa on kysymys sellaisen
säännön, jonka tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeisestä rikkomisesta, voi synnyttää sen vahingollisten
seurausten johdosta yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun”.
10     Väitetyn vahingon osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi seuraavaa:
”70      On palautettava mieleen, että oikeuskäytännön mukaan (asia 51/81, De Franceschi v. neuvosto ja komissio, tuomio 27.1.1982,
Kok. 1982, s. 117, 9 kohta; yhdistetyt asiat 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 ja 5/81, Birra Wührer ym. v. neuvosto ja komissio,
tuomio 27.1.1982, Kok. 1982, s. 85, 9 kohta ja asia T-478/93, Wafer Zoo v. komissio, tuomio 18.5.1995, Kok. 1995, s. II-1479,
49 kohta) vahingon, jonka korvaamista vaaditaan, on oltava todellinen ja varma.
71      Kantajan on esitettävä yhteisöjen tuomioistuimille se näyttö, joka on tarpeen vahingon olemassaolon ja laajuuden toteamiseksi
(asia 26/74, Roquette Frères v. komissio, tuomio 21.5.1976, Kok. 1976, s. 677, 22–24 kohta; asia T-575/93, Koelman v. komissio,
tuomio 9.1.1996, Kok. 1996, s. II-1, 97 kohta ja asia T-184/95, Dorsch Consult v. neuvosto ja komissio, tuomio 28.4.1998,
Kok. 1998, s. II-667, 60 kohta).
72      Kantajat arvioivat heille aiheutuneen vahingon täsmälleen asetuksessa N:o 1519/2000 määrätyn tuen määrän ja sen tuen määrän,
joka olisi hyväksytty, jos komissio olisi ottanut huomioon kiinalaisen hinnan, välisen erotuksen suuruiseksi.
73      Ensinnäkin on korostettava, että kiinalaiset hinnat, joihin kantajat nojautuvat, ovat hintoja, jotka ne saivat Espanjan diplomaattisen
edustuston välityksellä Pekingissä. Kysymys on tuottajille maksetusta tomaattien keskimääräisestä hinnasta Xinjangin maakunnassa,
jonka tuotanto kantajien mukaan on noin 88 prosenttia jalostettujen tomaattien tuotannosta Kiinassa. Komissio on kiistänyt
nämä luvut siltä osin, että ne sen mukaan edustavat alhaista keskiarvoa. Lisäksi komissio ei kyennyt arvioimaan, olivatko
ne yhdenmukaiset perusasetuksen säännösten kanssa. Kuitenkin monitahoisen taloudellisen tilanteen arvioinnissa sen harkintavaltaa
sovelletaan myös perustietojen vahvistamiseen (ks. vastaavasti asia 138/79, Roquette v. neuvosto, tuomio 29.10.1980, Kok.
1980, s. 3333, Kok. Ep. V, s. 411, 25 kohta).
74      Koska perusasetuksessa myönnetään komissiolle tietty harkintavalta tuen määrän vahvistamisessa, on nimittäin mahdotonta varmuudella
määritellä se vaikutus, joka kiinalaisille tomaattien tuottajille maksetun hinnan huomioon ottamisella olisi ollut tuen määrälle.
Perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ei säädetä, että tuotantotuen täytyy vastata yhteisössä tuottajalle maksetun vähimmäishinnan
ja tärkeimpien yhteisön ulkopuolisten tuottajamaiden raaka-aineen hinnan välistä erotusta. Siinä tyydytään määräämään tuen
yläraja.
75      Tältä osin on todettava, että se seikka, että komissio saattoi ennen vahvistaa tuen määrän sille tasolle, joka heijasti täsmälleen
yhteisössä tuottajalle maksetun vähimmäishinnan ja tärkeimpien yhteisön ulkopuolisten tuottaja- ja viejämaiden raaka-aineen
hinnan välistä erotusta, ei lainkaan velvoittanut sitä säilyttämään tukea tällä tasolla. Olisi jopa perusasetuksen sanamuodon
ja tarkoituksen vastaista, että komissio ei ottaisi huomioon kansainvälisen markkinatilanteen kehittymistä ja tekisi tällä
yhteisössä valmistetun tuotteen myynnin mahdollisesti vaikeammaksi.
76      Kantajat eivät siten voi vedota sellaista enimmäistukea koskevaan oikeuteen, joka vastaa yhteisössä tuottajalle maksetun vähimmäishinnan
ja tärkeimpien yhteisön ulkopuolisten tuottajamaiden raaka-aineen hinnan, jossa on ensin otettu huomioon kiinalainen hinta,
välistä erotusta.
77      Näin ollen kantajien laskema ja kannekirjelmän liitteen A.27 taulukossa yksityiskohtaisesti esitetty vahinko ei ole luonteeltaan
varma.”
11     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että kaikki sopimussuhteen ulkopuolisen yhteisön vastuun syntymisen edellytykset
eivät täyttyneet, ja hylkäsi kanteen.

Asianosaisten vaatimukset ja oikeudenkäynti yhteisöjen tuomioistuimessa
12     Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
–       kumoaa osittain valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä katsottiin, että vahinko ei ollut varma, ja kanne hylättiin,
ja ratkaistessaan asian uudestaan
–       ensisijaisesti toteaa, että komission sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymisen edellytykset täyttyvät asiassa, velvoittaa
komission maksamaan jokaiselle valittajalle tuotantotuen jäännöksen lisättynä korolla, jonka määrän yhteisöjen tuomioistuin
vahvistaa, 12.7.2000 lukien – tai toissijaisesti 13.7.2000 tai sen sijasta 16.7.2000 lukien – tosiasialliseen maksupäivään
saakka ja velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa niiden oikeudenkäyntikulut
mukaan lukien
–       toissijaisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee niille maksettavat korvaukset
kuultuaan niitä uudestaan ja velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut – niiden oikeudenkäyntikulut mukaan lukien
– muutoksenhakumenettelyssä ja oikeudenkäynnissä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
13     Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–       jättää valituksen osittain tutkimatta ja joka tapauksessa hylkää sen perusteettomana
–       velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
14     Yhtiöt Carmine Tagliamonte & C. Srl, Cbcotti Srl, Cirio del Monte Italia SpA, Fratelli Longobardi Srl, G3 Srl, La Regina del
Pomodoro Srl, La Regina di San Marzano di Antonio, Felice e Luigi Romano Snc, Lodato Gennaro & C. SpA, Pelati Sud di De Stefano
Catello Sas, Prodakta SA, Rispoli Luigi & C. Srl, Saviano Pasquale Srl, Sevath SA, Silaro Conserve Srl ja Transformaciones
Agrícolas de Badajoz SA, jotka luopuivat valituksestaan, poistettiin rekisteristä asian C-243/05 P osalta yhteisöjen tuomioistuimen
presidentin 19.10.2005 antamalla määräyksellä, ja nämä yhtiöt velvoitettiin vastaamaan tekemäänsä valitusta koskevista oikeudenkäyntikuluista.

Valitus

Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
15     Valittajat esittävät valituksensa tueksi neljä valitusperustetta. Ensimmäinen valitusperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen
vahingon luonnehdinnassa. Toinen koskee kontradiktorisen periaatteen ja kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista.
Kolmas koskee valittajien vaatimusten ottamista huomioon vääristyneellä tavalla. Neljäs koskee sitä, että ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin ei ole tunnustanut omaa täyttä tuomiovaltaansa, ja sitä, että sillä on ratkaisupakko, sekä oikeussuojan epäämistä.
16     Ensimmäinen valitusperuste jakautuu kahteen osaan. Ensimmäinen näistä koskee sitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
ei ole huomioinut yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytäntöä eikä jäsenvaltioiden kansallisissa oikeusjärjestyksissä tunnustettuja
periaatteita sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun alalla, koska se on tulkinnut virheellisesti varman vahingon käsitettä sekä
sekoittanut vahingon luonteen määrittämisen ja sen täsmällisen määrän laskemisen. Toinen osa perustuu siihen seikkaan, että
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole huomioinut komission menettelyn lainvastaisuutta koskevien toteamustensa seurauksia
valittajien vahingonkorvauksen saamista koskevan oikeuden kannalta.
17     Ensimmäisen valitusperusteen ensimmäisessä osassa valittajat väittävät, että sen perusteella, että komissiolla on harkintavalta
tuotantotuen määrän vahvistamisessa, ei ole mahdollista katsoa, että väitetty vahinko ei ole varma. Vahinko voi antaa aiheen
vahingonkorvaukseen, kunhan se on riittävän varmasti ennakoitavissa ja arvioitavissa riippumatta siitä, että sen suuruutta
ei vielä ole määritetty. Tässä asiassa väitetty vahinko on kaiken lisäksi rajattu ja arvioitu täsmällisesti. Jäljelle jäävä
epävarmuus koskee ainoastaan vahingon suuruuden määrittämistä. Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella ei ollut käytettävissään
tämän määrän laskemisessa tarvittavia tietoja, sen olisi valittajien mukaan pitänyt määrätä selvittämis- tai prosessinjohtotoimista
tai antaa välituomio.
18     Valittajat toteavat, että vaikka oikeuden tai oikeutetun intressin tosiasiallisen loukkauksen puuttuessa todellista ja varmaa
vahinkoa ei tosin ole, tällaisesta vahingosta on sitä vastoin kyse, kun väitetty vahinko johtuu, kuten tässä asiassa, siitä,
että moitteenalaisen toimielimen virheellisen menettelyn vuoksi oikeuden, jonka olemassaolo on vahvistettu, käyttö estyy.
19     Valittajat väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnilla loukataan varman vahingon käsitettä koskevia,
kansallisissa oikeusjärjestyksissä hyväksyttyjä periaatteita.
20     Komission vastineessaan esittämien niiden perustelujen osalta, joiden mukaan valittajat eivät ole osoittaneet väitetyn vahingon
tosiasiallisuutta, koska nämä eivät ole osoittaneet, että asetuksessa N:o 1519/2000 vahvistetun tuen määrällä ei olisi ollut
mahdollista saavuttaa tuotantotuen myöntämiselle asetettua tavoitetta eli yhteisön tuotannon menekkiä, valittajat väittävät,
että nämä perustelut ovat uusia, ja niinpä ne on jätettävä tutkimatta.
21     Missään tapauksessa mainittu tavoite ei voi olla ainoa huomioon otettava seikka sen uhalla, että jätetään perusteettomasti
huomioimatta mikä tahansa vahinko siitä hetkestä lähtien, jolloin yhteisön tuotanto on myyty kokonaan, vaikka komission vahvistaman
vähimmäishinnan ja pääasiallisissa kolmansissa maissa maksettavan hinnan erotuksen huomioon ottamiseksi jalostajille myönnetyn
tuen määrä oli vahvistettu alemmalle kuin sille tasolle, jonka katsotaan seuraavan asian kannalta merkityksellisten säännösten
soveltamisesta.
22     Komissio kiistää, että valituksenalaisessa tuomiossa olisi oikeudellinen virhe.
23     Se väittää, että kun otetaan huomioon sillä asiassa oleva harkintavalta, valittajien väittämää vahinkoa ei voida luonnehtia
varmaksi. Mikään seikka ei kaiken lisäksi antanut tuolloin aihetta olettaa, että komissio ei aikonut käyttää tätä harkintavaltaa.
Erityisesti se ei ollut koskaan antanut mitään vakuutusta, joka olisi omiaan synnyttämään jalostajille perustellun luottamuksen
sen osalta, että se huomioisi Kiinan hinnat vahvistaessaan tuen markkinointivuodeksi 2000/2001.
24     Komissio väittää lisäksi, että kantajien esittämä väite, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole arvioinut
niille aiheutuneiden vahinkojen määrää eikä toteuttanut asian selvittämistoimia tältä osin, perustuu todellisen vahingon olemassaoloon
liittyvään valitusperusteeseen, joka on uusi ja on sen vuoksi jätettävä tutkimatta.
25     Joka tapauksessa väitetyn vahingon tosiasiallisuuden osoittamiseksi valittajien olisi komission mielestä pitänyt osoittaa,
että tuen tavoitetta, jona on mahdollistaa yhteisön tuotteiden menekki, ei ole otettu huomioon. Valittajat eivät ole koskaan
osoittaneet eivätkä edes väittäneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että komission vahvistaman tuen määrä ei olisi
mahdollistanut tämän tavoitteen saavuttamista.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
26     Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa, että yhteisö on EY 288 artiklan toisen kohdan mukaisesti vastuussa vahingosta ainoastaan,
jos seuraavat edellytykset täyttyvät: toimielinten moitittu toiminta on lainvastaista, vahinko on tosiasiassa syntynyt ja
toimielimen toiminnan ja väitetyn vahingon välillä on syy-yhteys (ks. mm. em. asia Birra Wührer ym. v. neuvosto ja komissio,
tuomion 9 kohta ja asia C‑295/03 P, Alessandrini ym. v. komissio, tuomio 30.6.2005, Kok. 2005, s. I‑5673, 61 kohta).
27     Vahinkoon liittyvällä toisella edellytyksellä vaaditaan, että vahinko, josta korvausta vaaditaan, on todellinen ja varma (ks.
vastaavasti em. asia De Franceschi v. neuvosto ja komissio, tuomion 9 kohta ja asia Birra Wührer ym. v. neuvosto ja komissio,
tuomion 9 kohta), mikä valittajan on todistettava (ks. em. asia Roquette Frères v. komissio, tuomion 24 kohta ja asia C-362/95 P,
Blackspur DIY ym. v. neuvosto ja komissio, tuomio 16.9.1997, Kok. 1997, s. I-4775, 31 kohta).
28     Tässä asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että valittajien väittämä vahinko ei ole varma.
29     Se on katsonut yhtäältä, että perusasetuksessa komissiolle myönnetty harkintavalta tuotantotuen määrän vahvistamisessa estää
määrittämästä varmuudella vaikutusta, joka kiinalaisille tomaattien tuottajille maksetun hinnan huomioon ottamisella olisi
ollut tuen määrään. Toisaalta se on todennut, että komissio kiisti niiden Kiinan hintoihin liittyvien tietojen edustavuuden,
joihin valittajat vetosivat vahinkonsa arvioimiseksi.
30     Tältä osin on todettava, että se, että yhteisön toimielimellä on laaja harkintavalta kyseessä olevassa asiassa, ei sellaisenaan
voi johtaa siihen, että tämän toimielimen lainvastaisesta menettelystä johtuvan väitetyn vahingon varmuus kielletään.
31     Jos väitettäisiin päinvastaista, poistettaisiin kaikki vahingonkorvauskanteista koituva hyöty yhteisen markkinajärjestelyn
kaltaisissa asioissa, joissa toimielimillä on laaja harkintavalta niiden käyttäessä lainsäädäntö- ja päätösvaltaansa, kun
otetaan huomioon etenkin näihin asioihin erottamattomasti liittyvät pelipanokset ja taloudelliset valinnat.
32     Lisäksi se, että tunnustetaan moitteenalaisen toimielimen laaja harkintavalta, ei estä tietyissä tapauksissa sitä, että yhteisöjen
tuomioistuin toteaa korvattavan vahingon olemassaolon (ks. esim. asia 74/74, CNTA v. komissio, tuomio 14.5.1975, Kok. 1975,
s. 533 ja asia 238/78, Ireks-Arkady v. neuvosto ja komissio, tuomio 4.10.1979, Kok. 1979, s. 2955).
33     Näin ollen on tutkittava, oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella, kun otetaan huomioon esillä olevan asian erityiset
olosuhteet (ks. vastaavasti asia C‑237/98 P, Dorsch Consult v. neuvosto ja komissio, tuomio 15.6.2000, Kok. 2000, s. I-4549,
25 kohta), oikeus katsoa, että komissiolla perusasetuksen nojalla tuotantotuen määrän vahvistamisen osalta oleva laaja harkintavalta
voi estää sen, että valittajien väitetyn vahingon varmuus tunnustetaan.
34     Tältä osin on todettava, että tämä harkintavalta, samoin kuin komission varaumat valittajien esittämien Kiinan hintojen edustavuudesta,
oli tosin omiaan estämään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta määrittämästä varmasti sen täsmällistä vaikutusta, että
komissio jätti lainvastaisesti huomioimatta Kiinan hinnat kyseisen tuen määrässä.
35     Lisäksi, kun otetaan huomioon mainittu harkintavalta, ei ole varmaa, että valittajilla on oikeus täsmälleen siihen määrään,
joksi ne olivat arvioineet vahinkonsa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, eli, kuten valituksenalaisen tuomion 72 kohdassa
on todettu, määrään, joka vastaa ”täsmälleen asetuksessa N:o 1519/2000 määrätyn tuen määrän ja sen määrän, joka olisi maksettu,
jos komissio olisi ottanut huomioon kiinalaisen hinnan, välistä erotusta”.
36     Tällaisten seikkojen perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi kuitenkin ainoastaan todeta sen, että vahingon,
johon on vedottu, laajuus on epävarma, mutta ei sitä, ettei edes tämän vahingon olemassaolo ole varmaa.
37     On näet riidatonta, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 50 kohdassa todennut, että Kiinan
oli tuen vahvistamishetkellä katsottava olevan yksi tärkeimmistä yhteisön tuotannon kanssa kilpailevista kolmansista maista.
38     Lisäksi se, että komissio jätti lainvastaisesti huomioimatta Kiinan hinnat, johti huomattavasti korkeammaksi arvioituun tärkeimmissä
tomaattia tuottavissa ja vievissä kolmansissa maissa maksettavaan hintaan kuin mihin olisi päädytty, jos mainitut hinnat olisi
otettu huomioon. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on itse valituksenalaisen tuomion 67 kohdassa todennut, että tämä huomioon
ottaminen olisi voinut aiheuttaa tärkeimpien tuottaja- ja viejämaiden raaka-aineen arvioidun hinnan ”huomattavan” alenemisen.
39     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa valittajat pyrkivät osoittamaan, että kun otetaan huomioon nämä seikat, tuotantotuen
määrä olisi ilman komission lainvastaista menettelyä välttämättä vahvistettu korkeammalle tasolle kuin asetuksessa N:o 1519/2000
on säädetty.
40     Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 32 kohdassa todennut, komission oli näissä olosuhteissa voidakseen kiistää sen,
että tuen korottaminen valittajien väittämällä tavalla oli varmaa, näytettävä toteen, että tuen säilyttäminen täsmälleen asetuksessa
N:o 1519/2000 vahvistetulla tasolla oli yhdenmukainen perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan oikean soveltamisen kanssa. Tällaista
arviointia ei selvästi ole tehty, koska komissio on tyytynyt esittämään, että sillä oli harkintavaltaa asiassa, kuten valituksenalaisen
tuomion 67 kohdasta ilmenee.
41     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen tämän tuomion 29 kohdassa toistettujen seikkojen perusteella tehnyt oikeudellisen
virheen katsoessaan, että väitetty vahinko ei ollut varma.
42     Lisäksi vaikka oletettaisiin, kuten komissio on yhteisöjen tuomioistuimen suullisessa käsittelyssä esittänyt, että perusasetuksen
4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu, kansainvälisen kaupan kehitykseen liittyvän kaltainen tekijä olisi voinut antaa
aihetta erilaiseen arviointiin Kiinan hintojen huomioon ottamista koskevassa laskennassa, on todettava, kun otetaan huomioon
tämän tuomion 37–40 kohdassa todettu, että valittajat olisivat välttämättä paremmassa asemassa, jos komissio ei olisi lainvastaisesti
jättänyt huomioimatta Kiinan hintoja tuotantotuen määrän vahvistamisessa. Vahingon, johon valittajat ovat vedonneet, olemassaolo
ei siis suinkaan ole hypoteettinen tai pelkästään mahdollinen, vaan kiistämätön. Huolimatta siitä, että sen täsmällinen määrä
on epävarma, tämä vahinko on lisäksi taloudellisesti arvioitavissa.
43     Edellä esitettyä arviointia ei voida horjuttaa komission perusteluilla, jotka koskevat sitä, että yhteisön tuotannon menekkivaikeuksia
ei ole esiintynyt kyseisen markkinointivuoden aikana.
44     Ei ole tarpeen lausua näiden perustelujen tutkittavaksi ottamisesta, ja on todettava, että tuotantotukijärjestelmään, joka
on otettu käyttöön perusasetuksella jalostajien hyväksi ja jolla korvataan yhteisön tuottajille maksetun vähimmäishinnan ja
kolmansissa maissa maksetun keskihinnan erotus, liittyy mainitun asetuksen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 soveltamista
koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesjalostealan tuotantotukijärjestelmän osalta 19.3.1997 annetun
komission asetuksen (EY) N:o 504/97 (EYVL L 78, s. 14) nojalla järjestelmä, joka perustuu ennen istutusaikaa jalostajien ja
tuottajien välillä tehtäviin esisopimuksiin, joiden tarkoituksena on varmistaa tuotettujen ja jalostettujen määrien vastaavuus
ja näin ollen estää tuotannon huomattavasta laajentamisesta johtuvat menekkivaikeudet (ks. perusasetuksen johdanto-osan viides
perustelukappale ja asetuksen N:o 504/97 seitsemäs perustelukappale).
45     Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 39 kohdassa todennut, jalostajia kannustetaan siten sitoutumaan esisopimuksin
myymään jalosteteollisuuden todellisten tarpeiden mukaan rajoitettua yhteisön tuotantoa vastineena tuesta, jonka tarkoituksena
on korvata perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdassa todettuja pakottavia arviointiperusteita noudattaen kokonaan tai osittain
kaupallinen riski, joka liittyy tomaattien ostamiseen yhteisöstä kolmansien maiden tuottajien hintoja korkeampaan hintaan.
46     Näin ollen sillä, että tällä suunnitellun hallinnoinnin järjestelmällä on voitu varmistaa yhteisön tuotannon menekki kyseisen
markkinointivuoden aikana, ei voida sivuuttaa sitä valittajille aiheutunutta kaupallista vahinkoa, joka on aiheutunut siitä,
että tuen taso on vahvistettu kyseisen markkinointivuoden osalta riittämättömälle tasolle, koska komissio ei tässä tapauksessa
ole perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan vastaisesti huomioinut Kiinan hintoja.
47     Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että ensimmäinen valitusperuste on perusteltu, eikä sen toista osaa ole tarpeen
tutkia.
48     Yhteisöjen tuomioistuimen on siis kumottava valituksenalainen tuomio siltä osin kuin siinä hylätään tämän valituksen valittajien
kanne sillä perusteella, että väitetty vahinko ei ollut varma, ja näin ollen siltä osin kuin siinä velvoitetaan valittajat
vastaamaan viidestä kuudesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja komissio vastaamaan omien kulujensa lisäksi kuudesosasta
mainittujen valittajien oikeudenkäyntikuluja, eikä valituksen muita valitusperusteita ole tarpeen tutkia.

Asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen
49     Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan yhteisöjen tuomioistuin voi silloin, kun ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen päätös todetaan mitättömäksi, joko itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen,
tai palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi.
50     Koska tässä asiassa valittajille aiheutuneen vahingon täsmällisen määrän määrittäminen edellyttää monimutkaista tosiseikkojen
arviointia, asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee vahingonkorvauksen määrän.
51     Koska asia palautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, tämän muutoksenhakumenettelyn oikeudenkäyntikuluista on päätettävä
myöhemmin.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-285/03, Agraz ym. vastaan komissio, 17.3.2005 antama
tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään tämän valituksen valittajien kanne sillä perusteella, että väitetty vahinko
ei ollut varma, ja näin ollen siltä osin kuin siinä velvoitetaan valittajat vastaamaan viidestä kuudesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan
ja komissio vastaamaan omien kulujensa lisäksi kuudesosasta mainittujen valittajien oikeudenkäyntikuluja.
2)
Asia palautetaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
3)
Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.
Käännöstä on korjattu.