CELEX: 62001CJ0332
EŽŪOGF
Sąskaitų apmokėjimas
1996-1999 finansiniai metai
Sprendimas 2001/557/EB
Medvilnė, alyvuogių aliejus, džiovintos vynuogės, aviena ir ožkiena

Graikijos Respublika pareikštu ieškiniu prašo panaikinti 2001 m. liepos 11 d. Komisijos sprendimą 2001/557/EB, panaikinantį
valstybių narių tam tikrų išlaidų Bendrijos finansavimą iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo lėšų (EŽŪOGF)
(OL L 200, p. 28, toliau – ginčijamas sprendimas), ta apimtimi, kuria jis taikomas ieškovei.

Ieškinio pagrindas

Išlaidų finansavimas iš EŽŪOGF
1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (OL L 94, p. 13)
su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1995 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1287/95 (OL L 125, p. 1, toliau
– Reglamentas Nr. 729/70), 1 straipsnio 2 dalies b punktas ir 3 straipsnio 1 dalis nustato, kad iš EŽŪOGF garantijų skyriaus
finansuojamos intervencinės priemonės, kuriomis siekiama stabilizuoti žemės ūkio rinkas ir kurių imamasi pagal žemės ūkio
rinkų bendrosios organizacijos sistemos Bendrijos taisykles.
Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punktas nustato:
„Komisija, <…>
<…>
c) nusprendžia dėl išlaidų, kurioms nebus skirtas Bendrijos finansavimas, nurodytas 2 ir 3 straipsniuose, kai ji nustato,
kad išlaidos buvo padarytos nesilaikant Bendrijos taisyklių.
Prieš priimant sprendimą atsisakyti finansuoti, Komisijos patikrinimų rezultatai ir suinteresuotos valstybės narės atsakymai
pateikiami raštu, po to abi šalys stengiasi susitarti dėl numatomų priemonių.
Jeigu nesusitariama, valstybė narė per ketverių mėnesių laikotarpį gali prašyti pradėti procedūrą, kurios metu būtų stengiamasi
suderinti šalių pozicijas, rezultatus apie tai pateikiant ataskaitoje, kuri išsiunčiama Komisijai nagrinėti, prieš jai priimant
sprendimą atsisakyti finansuoti.
Komisija įvertina atsisakomas skirti sumas, ypač atsižvelgdama į nustatyto nesilaikymo svarbą. Komisija atsižvelgia į pažeidimo
pobūdį ir rimtumą bei Bendrijos patirtus finansinius nuostolius.
Atsisakymas finansuoti negali apimti išlaidų, padarytų anksčiau nei prieš 24 mėnesius iki Komisijos rašytinio pranešimo suinteresuotai
valstybei narei apie šių patikrinimų rezultatus išsiuntimo. <…>“
Reglamento Nr. 729/70 9 straipsnio 1 dalis nustato:
„Valstybės narės suteikia Komisijai visą informaciją, reikalingą veiksmingam (EŽŪOGF) funkcionavimui, ir imasi visų tinkamų
priemonių, kad palengvintų priežiūrą, kurią Komisija laikys būtina Bendrijos finansavimo kontrolės sistemoje, įskaitant patikrinimus
vietoje.
Valstybės narės pateikia Komisijai savo įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatas dėl Bendrijos teisės aktų, susijusių su bendrąja
žemės ūkio politika, taikymo, kiek tie dokumentai gali turėti finansinių pasekmių EŽŪOGF.“
Pagal Reglamento Nr. 729/70 9 straipsnio 2 dalį pareigūnai, kuriuos Komisija paskyrė atlikti patikrinimus vietoje, privalo
turėti priėjimą prie finansinės apskaitos knygų ar kitų dokumentų, susijusių su EŽŪOGF lėšomis finansuojamomis išlaidomis.
1995 m. liepos 7 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1663/95, nustatantis išsamias taisykles dėl Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70
apibrėžtos EŽŪOGF garantijų skyriaus sąskaitų apmokėjimo tvarkos taikymo (OL L 158, p. 6), nustato,
inter alia,
įpareigojimus koordinavimo įstaigoms, veikiančioms kaip vienintelės valstybės narės atstovės Komisijoje. Šios įstaigos turi
pateikti Komisijai visapusišką su apskaita susijusią informaciją tokia forma, kuri leistų Komisijai vykdyti būtinus patikrinimus.
Reglamento Nr. 1663/95 priedas nustato išsamias instrukcijas dėl administracinių ir apskaitos sąlygų, kurių turi laikytis
valstybių narių mokėjimo agentūros, kad būtų užtikrinta veiksminga pagalbos paraiškų tinkamumo ir atitinkamų mokėjimų atitikimo
Bendrijos taisykles kontrolė.
Komisijos 1997 m. gruodžio 23 d. Dokumentas Nr. VI/5330/97 nustato rekomendacijas, kuriomis Komisija ketina vadovautis taikydama
finansines pataisas EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo procedūros metu. Pagal šias rekomendacijas, kai neteisėtų mokėjimų masto negalima
nustatyti, ir todėl neįmanoma įvertinti Bendrijos patirtų finansinių nuostolių, Komisija taiko fiksuotas finansines pataisas,
kurios įprastai sudaro 2, 5, 10 arba 25 % deklaruotų išlaidų, atsižvelgiant į nuostolių rizikos dydį.
Šiame dokumente taip pat aiškiai nustatoma, kad šios rekomendacijos atskiria dvi patikrinimų kategorijas:
–        „pagrindiniai patikrinimai, kurie apima fizinius ir administracinius patikrinimus, kuriuos reikia atlikti siekiant patikrinti
pagrindinius elementus, visų pirma paraiškos dalyko buvimą, kiekį ir kokybines sąlygas, įskaitant terminų laikymąsi, derliaus
nuėmimo reikalavimus, išlaikymo terminus ir t. t. Šie patikrinimai vykdomi vietoje bei atliekant kryžminius nepriklausomų
duomenų, pavyzdžiui, žemės registrų, patikrinimus.“
–        „papildomi patikrinimai yra administraciniai veiksmai, reikalingi tinkamam paraiškų nagrinėjimui, pavyzdžiui, patikrinimas,
ar jos buvo pateiktos laiku, pasikartojančių paraiškų dėl to paties dalyko identifikavimas, rizikos analizė, nuobaudų taikymas
ir tinkama procedūrų priežiūra.“
Šiuo klausimu Dokumentas Nr. VI/5330/97 nustato, kad:
„Kai vienas ar daugiau pagrindinių patikrinimų nėra atlikti arba atlikti per prastai arba per retai, ir dėl to jie yra neveiksmingi
nustatant paraiškų tinkamumą arba taisyklių pažeidimus, taikytina 10 % pataisa, kadangi pagrįstai gali būti padaryta išvada,
jog yra didelė grėsmė atsirasti rimtiems Fondo nuostoliams.
Kai visi pagrindiniai patikrinimai yra įvykdyti, tačiau nesilaikant teisės aktuose nustatyto jų skaičiaus, dažnumo ar išsamumo,
taikytina 5 % pataisa, kadangi pagrįstai gali būti padaryta išvada, kad šie patikrinimai nesuteikia reikiamos išmokų teisingumo
garantijos ir kad Fondui kyla reikšminga nuostolių atsiradimo grėsmė.
Valstybei narei tinkamai atlikus pagrindinius patikrinimus, tačiau iš viso neatlikus vieno ar daugiau papildomų patikrinimų,
taikytina 2 % pataisa, kadangi Fondui kyla mažiau reikšminga nuostolių atsiradimo grėsmė bei pažeidimas yra mažiau rimtas.
<…>
Tačiau kai kontrolės sistemos iš viso nebuvo arba ji buvo labai neveiksminga bei matyti dažnų pažeidimų ir nerūpestingumo
požymių kovojant su neteisėta arba apgaulinga veikla, taikytina 25 % pataisa, kadangi gali būti pagrįstai manoma, kad galimybė
nebaudžiamai pateikti nepriimtinas paraiškas sukels EŽŪOGF labai didelius nuostolius.“

Medvilnės sektorius
1989 m. gegužės 3 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1201/89, nustatančio išsamias pagalbos medvilnės sektoriui schemos įgyvendinimo
taisykles (OL L 123, 1989, p. 23), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1996 m. liepos 23 d. Komisijos reglamentu (EB)
Nr. 1437/96 (OL L 184, 1996, p. 29, toliau – Reglamentas Nr. 1201/89), 8 straipsnio 1 dalis nustato:
„Visi medvilnės augintojai iki suinteresuotos valstybės narės nustatytos datos ir ne vėliau kaip iki liepos 1 d., išskyrus
nenugalimos jėgos atvejus, išsiunčia metinę pasėlių plotų deklaraciją.
Tačiau Graikijos atveju 1996 m. liepos 1 d. data pakeičiama į 1996 m. rugpjūčio 1 d.“
Reglamento Nr. 1201/89 12 straipsnio 1 dalies a punktas nustato:
„Valstybės narės gamintojos paskirta agentūra, remdamasi ne mažiau kaip 5 % deklaracijų atsitiktiniais patikrinimais vietoje,
patikrina <…> pasėlių plotų deklaracijų tikslumą.“

Alyvuogių aliejaus sektorius
1975 m. sausio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 154/75 dėl alyvuogių auginimo registro sudarymo alyvuogių aliejų gaminančiose
valstybėse narėse (OL L 19, 1975, p. 1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1980 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentu
(EEB) Nr. 3453/80 (OL L 360, 1980, p. 15, toliau – Reglamentas Nr. 154/75), 1 straipsnio 1 dalis iš alyvuogių aliejų gaminančių
valstybės narių reikalauja sudaryti alyvuogių auginimo registrą, kuriame būtų įrašyti visi jų teritorijoje esantys alyvuoges
auginantys ūkiai.
Reglamento Nr. 154/75 1 straipsnio 2 dalis nustato, kad registre apie kiekvieną ūkį nurodoma ši informacija:
–        visas alyvmedžiais apsodintas plotas ir jį sudarančių sklypų kadastro duomenys,
–        bendras alyvmedžių skaičius,
–        kiekvieno sklypo savininko pavardė,
–        specializuotų ir mišrių alyvuogių auginimo plotų santykis,
–        alyvmedžių suskirstymas pagal rūšis,
–        taikoma auginimo sistema,
–        medžių amžius ir auginimo bei gamybos padėtis,
–        laistomų medžių skaičius.
Pagal šią nuostatą alyvuogių auginimo registras Graikijoje turėjo būti įsteigtas iki 1988 m. spalio 31 d.
1984 m. liepos 17 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2261/84, nustatančio bendrąsias pagalbos alyvuogių aliejaus gamybai ir pagalbos
alyvuogių aliejaus gamintojų organizacijoms suteikimo taisykles (OL L 208, 1984, p. 3), 16 straipsnio 1 dalis reikalauja,
kad kiekviena valstybė narė sudarytų ir nuolat atnaujintų kompiuterizuotas bylas, kuriose būtų kaupiami duomenys apie alyvuogių
auginimą ir alyvuogių aliejaus gamybą.
1984 m. spalio 31 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3061/84, nustatančio išsamias pagalbos alyvuogių aliejaus gamybai suteikimo
taisykles (OL L 288, 1984, p. 52), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1989 m. sausio 17 d. Komisijos reglamentu Nr. 98/89
(OL L 14, 1989, p. 14, toliau – Reglamentas Nr. 3061/84), 11 straipsnio 1 dalis nustato, kad valstybės narės gamintojos turi
nurodyti kompiuterinėse bylose pagrindinius alyvuogių auginimo registro duomenis, kai tik šie duomenys tampa prieinami.
Pagal Reglamento Nr. 3061/84 11 straipsnio 2 dalį kompiuterizuotos bylos turi būti užvestos iki 1990 m. spalio 31 d.

Džiovintų vynuogių sektorius
1990 m. spalio 9 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2911/90, nustatančio išsamias pagalbos tam tikrų džiovinti skirtų vynuogių
veislių auginimui taisykles (OL L 278, 1990, p. 35), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. spalio 13 d. Komisijos
reglamentu (EB) Nr. 2475/94 (OL L 264, 1994, p. 6) ir 1995 m. lapkričio 9 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2614/95 (OL L 268,
1995, p. 7, toliau – Reglamentas Nr. 2911/90), 3 straipsnyje nustatyta informacija ir duomenys, kurie turi būti nurodomi auginimo
deklaracijose.
Reglamento Nr. 2911/90 3 straipsnio 1 dalis nustato:
„Ateinančių prekybos metų auginimo deklaracijos turi būti pateiktos <...> einamaisiais metais ne vėliau kaip iki balandžio
30 d.
<…>“
Šio reglamento 3 straipsnio 2 dalis patikslina:
„Auginimo deklaracijose nurodoma ši minimali informacija:
a)      pareiškėjo pavardė, vardas ir adresas;
b)      vynuogynų užimami plotai (hektarais ir arais), naudojami aptariamo (-ų) produkto (-ų) gamybai, taip pat žemės registro arba
lygiavertė nuoroda, pripažinta atsakingos už plotų patikrinimą įstaigos;
c)      auginamų vynuogių rūšis ir,
Sultana
veislės atveju, informacija, ar vynuogynas užkrėstas filoksera, arba per pastaruosius penkerius metus buvo persodintas;
d)      gamintojo deklaracija, kad joks aptariamas plotas ar jame nuimtas derlius nėra nurodomi paraiškoje paramai gauti pagal kitas
sistemas, ypač numatytas Reglamente (EEB) Nr. 797/85;
e)      numatomas derlius;
f)      sklypo statusas ir tipas.“
Reglamento Nr. 2911/90 6 straipsnis apibūdina patikrinimus, kuriuos valstybės narės turi įvykdyti. Šio straipsnio 2 dalies
pirmoji pastraipa nustato:
„Valstybės narės vykdo patikrinimus vietoje pagal 3 punktą, apimantį pateiktų deklaracijų reprezentatyvią dalį kiekvienoje
kompetentingoje administracinėje įstaigoje. Ši dalis negali būti mažesnė kaip 10 % ir turi būti padidinta mažiausiai iki 15 %,
kai nustatytas reikšmingas neteisingų deklaracijų skaičius.“
1997 m. liepos 25 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1456/97, nustatantis pagalbos vynuogių, skirtų tam tikrų veislių džiovintų
vynuogių gamybai, auginimui dydį 1997–1998 prekybos metais (OL L 199, p. 4), nustato mažiausią derliaus kiekį, kurio nepasiekus
pagalbos išmokos nemokamos. Šio reglamento 1 straipsnio 3 dalis nustato, kad valstybės narės imasi visų būtinų priemonių,
reikalingų patikrinti šį mažiausią derliaus kiekį.
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo (OL L 179, 1999, p. 1) 16 straipsnyje
nurodoma informacija, kuri pateikiama gamybos potencialo inventoriniame sąraše. Šio straipsnio 2 dalyje nurodoma, kad valstybė
narė gali numatyti, jog inventorinis sąrašas būtų sudaromas regionų pagrindu. Tačiau tokiu atveju visi regionų inventoriniai
sąrašai turi būti sudaryti ne vėliau kaip iki 2001 m. gruodžio 31 d.
1999 m. liepos 22 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1621/1999, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/96 taikymo
taisykles dėl pagalbos vynuogių, skirtų tam tikrų veislių džiovintų vynuogių gamybai, auginimui (OL L 192, 1999, p. 21), kuris
nuo 1999–2000 prekybos metų pakeitė Reglamentą (EEB) Nr. 2911/90, 2 straipsnio 3 dalis nustato:
„Pagalbos sistemai administruoti sukuriama kompiuterinė raidinė skaitmeninė duomenų bazė, vadinama „duomenų baze“, kurioje
laikoma 4 straipsnyje ir 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta informacija. Naudojama Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3508/92 4 straipsnyje
nurodyta sklypų raidinės skaitmeninės identifikacijos integruotoji sistema, kai reikia, įtraukiant į ją vynuogių auginimo
plotus, kurie numatyti šioje pagalbos schemoje“.
Reglamento Nr. 1621/1999 13 straipsnio 1 dalis nustato:
„Valstybės narės privalo įsteigti 2 straipsnio 4 dalyje nurodytą duomenų bazę prieš prasidedant 2002–2003 prekybos metams.
1999–2000, 2000–2001 ir 2001–2002 prekybos metais registravimo duomenų bazėje prievolė keičiama prievole iki 1999 m. rugsėjo
1 d. pateikti paraišką dėl registracijos duomenų bazėje pagal 4 straipsnio 2 dalies nuostatas; plotų nuorodos ir sklypų identifikacija
turi atitikti žemės registro nuorodas ar kitokią identifikaciją, kurias už patikrinimus tose zonose atsakinga institucija
pripažįsta tinkamomis.“

Avienos ir ožkienos sektorius
1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, išdėstančio išsamias tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotos
valdymo ir kontrolės sistemos taikymo taisykles (OL L 391, 1992, p. 36), 5 straipsnio 1 dalis nustato:
„Nepažeidžiant reikalavimų, susijusių su pagal individualias programas teikiama pagalba, pagalbos „gyvulininkystei“ paraiškoje
nurodoma visa būtina informacija, ir ypač:
–        ūkininko tapatybė,
<...>
–        kiekvienos veislės gyvulių, už kuriuos prašoma skirti pagalbą, skaičius,
–        prireikus pareiškėjo pasižadėjimas laikyti šiuos gyvulius savo valdoje visą išlaikymo laikotarpį ir informacija apie vietą
ar vietas, kur gyvuliai bus laikomi, prireikus įskaitant susijusį laiko tarpą (-us) ir raguočių identifikacinius numerius;
kai per šį laikotarpį pasikeičia vieta, ūkininkas privalo raštiškai apie tai informuoti atsakingas institucijas,
–        prireikus individuali riba arba didžiausias gyvulių išauginimas,
<...>
–        ūkininko pareiškimas, kad jis žino reikalavimus, susijusius su šios paramos taikymu.
<...>“
To paties reglamento 6 straipsnis nustato:
„1. Administraciniai patikrinimai ir patikrinimai vietoje atliekami taip, kad užtikrintų pagalbos ir priemokų skyrimo sąlygų
laikymosi veiksmingą kontrolę.
<...>
3. Patikrinimas vietoje apima reikšmingą paraiškų dalį. Ši dalis turi apimti mažiausiai:
–        10 % pagalbos „gyvulininkystei“ paraiškų arba pareiškimų dalyvauti,
<…>
4. Atsakinga institucija atrenka paraiškas patikrinimui vietoje remdamasi rizikos analize ir reprezentatyviąja pateiktų pagalbos
paraiškų dalimi. Rizikos analizė atsižvelgia į:
–        pagalbos sumą,
–        sklypų skaičių bei plotą arba gyvulių skaičių, kuriems yra prašoma pagalbos,
–        pasikeitimus nuo praėjusių metų,
–        praėjusių metų patikrinimais gautus duomenis,
–        kitus rodiklius, kuriuos apibrėžia valstybės narės.
<…>“
Pagal Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 5 dalį:
„Jeigu dėl gamtinių aplinkybių ūkininkas negali vykdyti savo įsipareigojimo išlaikyti gyvulius, už kuriuos prašoma priemokos,
visą privalomą išlaikymo laikotarpį jis turi teisę į priemoką už tuo laikotarpiu faktiškai laikytų gyvulių skaičių, jeigu
jis apie tai raštiškai informavo atsakingą instituciją per 10 darbo dienų nuo gyvulių sumažėjimo nustatymo.“
Šio Reglamento 12 straipsnis nustato:
„Po kiekvieno oficialaus patikrinimo turi būti parengiama ataskaita, kurioje visų pirma nurodoma apsilankymo priežastys, dalyvaujantys
asmenys, aplankytų sklypų skaičius, apmatuotų sklypų skaičius, naudoti matavimo metodai, nustatytas kiekvienos rūšies gyvulių
skaičius ir prireikus jų identifikacinis numeris.
Ūkininkas ar jo atstovas gali pasirašyti ataskaitoje. Jis gali arba tiktai patvirtinti savo dalyvavimą patikrinime, arba taip
pat pridėti savo pastabas.“
1993 m. rugsėjo 30 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2700/93 dėl išsamių taisyklių, reglamentuojančių priemokų avienos ir
ožkienos gamintojams taikymą (OL L 245, 1993, p. 99), su daliniais pakeitimais, padarytais 1994 m. vasario 8 d. Komisijos
reglamentu (EB) Nr. 279/94 (OL L 37, 1994, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 2700/93), 1 straipsnio 3 dalies pirmoji ir antroji
pastraipos nustato:
„Laikymo laikotarpis, kurio metu gamintojas įsipareigoja savo ūkyje laikyti <...> tokį avių ir (arba) ožkų skaičių, koks yra
nurodytas paraiškoje priemokai gauti, yra 100 dienų skaičiuojant nuo paskutinės šio straipsnio 2 dalyje nurodyto paraiškų
pateikimo laikotarpio dienos.
Prieš apgyvendinant laikymo laikotarpiui garduose, visas avis ir (arba) ožkas arba jų dalį, už kurias prašoma priemokos, reikia
identifikuoti. <...>“
Reglamento Nr. 2700/93 4 straipsnis nustato:
„1. Patikrinimai vietoje atliekami remiantis Reglamento (EEB) Nr. 3887/92 6 straipsnio nuostatomis, o nuolatinis galvijų judėjimo
registravimas turi atitikti (1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos) Direktyvos 92/102/EEB (dėl gyvūnų identifikavimo ir registravimo,
OL L 355, 1992, p. 32) 4 straipsnyje nustatytas taisykles.
Tačiau 1994 prekybos metams, jeigu kuri nors valstybė narė dar neįdiegė pirmoje pastraipoje minėtos registravimo sistemos,
ji gali diegti tokią sistemą, kuri leistų nuolat ir aiškiai parodyti tikrąją galvijų padėtį. <...>
<...>
2. Kiekvienais prekybos metais valstybės narės sudaro avių augintojų, prekiaujančių avių pienu ir jo produktais, sąrašą. <...>“
Pagal Reglamento Nr. 2700/93 9 straipsnio antrąją pastraipą šis reglamentas pradedamas taikyti nuo 1994 prekybos metų.

Faktai ir procedūra
Priežastys, dėl kurių ginčijamajame sprendime nurodytos operacijos laikomos neteisėtomis, yra nurodytos 2001 m. birželio 19 d.
Komisijos suvestinėje ataskaitoje Nr. AGRI/17537‑01‑FR‑FINAL (toliau – suvestinė ataskaita).
Medvilnės sektoriuje Komisija nustatė, kad 1995–1996 prekybos metais Serrai ir Drama prefektūrose (administraciniai regionai)
nebuvo atlikti deklaruotų medvilnės pasėlių plotų patikrinimai vietoje, nors Reglamento Nr. 1201/89 12 straipsnio 1 dalis
reikalauja, kad tokie patikrinimai apimtų ne mažiau kaip 5 % pasėlių plotų deklaracijų. Komisija taip pat nustatė, kad laikotarpiu
nuo 1996 m. gruodžio iki 1997 m. kovo mėn. pasėlių plotų patikrinimai buvo atlikti pavėluotai. Todėl visų šių klaidų atžvilgiu
ji pritaikė fiksuotą 10 % pataisą atitinkančią 4 163 259 550 GRD.
Alyvuogių aliejaus sektoriuje Graikijoje įvykdytas auditas atskleidė įvairius trūkumus patikrinimų sistemoje, iš kurių didžiausias
buvo alyvuogių auginimo registro ir kompiuterinės duomenų bazės nebuvimas. Po to, kai 1999 m. Graikijos valdžios institucijos
pateikė informaciją apie padarytus pagerinimus, 1999 m. rugsėjo 23 d. Briuselyje vykusiame dvišaliame susitikime Komisijos
tarnybos paskelbė, kad nors jos ir džiaugiasi šiais pagerinimais, jų nepakanka nustatytiems trūkumams ištaisyti. Todėl Komisija
1997 ir 1998 finansiniams metams (atitinkantiems 1995–1996 ir 1996–1997 prekybos metus) pritaikė 5 % deklaruotų išlaidų finansinę
pataisą, atitinkančią 17 308 535 972 GRD.
Džiovintų vynuogių sektoriuje po patikrinimo 1998 m. Heraklion prefektūroje, Komisija nustatė tris pažeidimų tipus: pirma,
pažeidimai, susiję su dirbamais plotais ir vynuogių veislių tinkamumu Bendrijos pagalbai gauti; antra, pažeidimai, susiję
su mažiausiu derliaus kiekiu ir vynuogių veislės tinkamumu, ir galiausiai pažeidimai, susiję su kontrolės sistemos įdiegimu
ir taikymu. Pirmųjų dviejų pažeidimų atžvilgiu Komisija pritaikė deklaruotoms išlaidoms 5 % finansines pataisas 1997, 1998
ir 1999 finansiniams metams Heraklion prefektūrai. Dėl trečiojo tipo pažeidimų 2 % pataisa buvo pritaikyta išlaidoms tais
pačiais finansiniais metais visos Graikijos mastu. Šių pataisų bendra suma yra 3 144 838 970 GRD.
Avienos ir ožkienos sektoriuje po dviejų 1997 ir 1998 m. įvykdytų auditų Komisija manė, kad Graikijoje taikoma priemokų avienos
ir ožkienos gamintojams kontrolės sistema neatitinka Bendrijos teisės aktų ir turi įvairių trūkumų, pavyzdžiui, gyvulių judėjimo
registro nebuvimas, labai reti patikrinimai vietoje tam tikrose prefektūrose, nepatikima patikrinimų statistika, prastos kokybės
patikrinimų ataskaitos, duomenų apdorojimo vėlavimai, rizikos analizės principo netaikymas, nepranešimas apie laikymo vietą,
gyvulių neženklinimas ir tik žodinis pranešimas apie nuostolius. Tuo pagrindu 1995, 1996 ir 1997 m. deklaruotų išlaidų atžvilgiu
Komisija Rethymnon (Kreta) prefektūrai pritaikė 25 % pataisą, kadangi ten visiškai nebuvo atliekami patikrinimai, 10 % pataisą
tam tikroms kitoms prefektūroms ir 5 % pataisą likusiai Graikijos daliai. Šių pataisų bendra suma lygi 11 863 933 000 GRD.
Ginčijamu sprendimu Komisija nusprendė sumažinti Bendrijos finansavimą šio sprendimo 35–38 punktuose nurodytomis sumomis,
remdamasi tuo, kad nebuvo laikomasi Bendrijos teisės reikalavimų.
Šiuo ieškiniu Graikijos Respublika prašo Teisingumo Teismo panaikinti arba pakeisti ginčijamą sprendimą ta apimtimi, kuria
juo šiai valstybei narei taikomos minėtos finansinės pataisos.
Komisija prašo Teisingumo Teismo atmesti ieškinį ir priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.

Pataisa, susijusi su pagalba medvilnės gamybai

Šalių argumentai
Graikijos vyriausybė tvirtina, kad Komisija klysta aiškindama Reglamento Nr. 1201/89 12 straipsnio 1 dalies a punktą, kadangi
jis reikalauja patikrinti 5 % medvilnės pasėlių plotų deklaracijų ne kiekvienos prefektūros, bet nacionaliniu mastu, kaip
tai buvo padaryta Graikijoje. Nors šis reglamentas reikalauja, kad patikrinimų pagrindu turi būti įmanoma įvertinti pasėlių
plotų deklaracijų patikimumą ir tikslumą remiantis reprezentacine dalimi, niekur nenurodytas reikalavimas laikyti prefektūrą
atraminiu administraciniu vienetu.
Komisija teigia, kad patikrinimų reprezentatyvumas turi būti įvertintas atsižvelgiant į kiekvieną administracinį regioną,
kuriame auginama medvilnė, kadangi patikrinimais siekiama užtikrinti deklaracijų tikslumą. Todėl, jeigu patikrinimai nebuvo
iš viso vykdomi tam tikruose labai derlinguose regionuose, šios deklaracijos bus vertinamos atsargiai. Graikijos Respublikos
neginčijamas patikrinimų neatlikimas dviejose nagrinėjamose prefektūrose kelia didelę grėsmę Bendrijos ištekliams.
Graikijos vyriausybė dėl kritikos, kad ji pavėlavo atlikti patikrinimus, teigia, kad Reglamentas Nr. 1201/89 nenustato jokių
terminų patikrinimams vietoje atlikti, dėl kurių nesilaikymo būtų taikomos finansinės pataisos. Patikrinimai gali būti atlikti
ne tik iki lapkričio, tačiau taip pat iki kitų metų, einančių po derliaus nuėmimo, kovo arba balandžio mėnesių, jeigu medvilnės
stiebai tebėra žemėje. Be to, šiuo atveju buvo vėluojama dėl nenugalimos jėgos, o būtent – streikų.
Komisija teigia, kad patikrinimai turėjo būti atlikti iki derliaus nuėmimo, t. y. vėliausiai spalio mėnesį. Ji papildo, kad
negalima remtis nenugalimos jėgos aplinkybe, jeigu apie streiką buvo pranešta iš anksto.

Teisingumo Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 1201/89 12 straipsnio 1 dalies a punktas nustato, kad paskirtoji agentūra turi atlikti „ne mažiau kaip 5 %
deklaracijų atsitiktinius patikrinimus vietoje“.
Reikalaujant atlikti patikrinimus ne mažiau kaip 5 % deklaracijų atžvilgiu, šia nuostata siekiama užtikrinti, kad šie patikrinimai
būtų reprezentatyvūs. Ši nuostata nepatikslina, ar Graikijoje šie 5 % turi būti nustatomi kiekvienos prefektūros, ar didesnių
administracinių regionų atžvilgiu. Kita vertus, pagal šią nuostatą šie patikrinimai turi būti „atsitiktiniai“.
Iš Teisingumo Teismui pateiktų įrodymų aišku, kad per 1995–1996 prekybos metus Graikijos valdžios institucijos Serrai prefektūroje
atrinko 1 101 iš 10 874 pateiktų deklaracijų, o Drama prefektūroje – 325 iš 3 222 pateiktų deklaracijų. Tačiau nėra ginčijama,
kad per šiuos prekybos metus nė vienoje iš šių prefektūrų nebuvo atlikti patikrinimai vietoje.
Taigi šiose prefektūrose nebuvo įvykdyti atsitiktinai patikrinimai, kaip to reikalauja Reglamento Nr. 1201/89 12 straipsnio
1 dalies a punktas.
Dėl Graikijos vyriausybės argumento, kad patikrinimų neatlikimas šiose dviejose prefektūrose 1995–1996 prekybos metais buvo
pavienis įvykis, susijęs su personalo trūkumu, reikia pažymėti, kad valstybės narės valdžios institucijos turi įgyvendinti
patikimą ir veiksmingą priežiūros sistemą, organizuotą tokiu būdu, kad būtų išvengta spragų (žr. šiuo klausimu 2003 m. sausio
9 d. Sprendimo
Graikija prieš Komisiją
, C‑157/00
,
Rink. p. I‑153, 18 punktą).
Dėl Komisijos išvados, kad medvilnės pasėlių plotų patikrinimai 1996–1997 prekybos metais buvo įvykdyti pavėluotai, reikia
pažymėti, kad suinteresuota valstybė narė turi pateikti išsamiausius ir visapusiškus įrodymus, kad ji patikrinimus įvykdė
ir atitinkamai kad Komisijos teiginiai yra netikslūs (minėto sprendimo
Graikija prieš Komisiją
17 punktas).
Iš Teisingumo Teismui pateiktos informacijos aiškiai matyti, kad nepaisydamos pakartotinių Komisijos prašymų, Graikijos valdžios
institucijos tinkamu laiku nepateikė jokios informacijos arba dokumentų, įrodančių, kad tokie patikrinimai buvo įvykdyti prieš
arba po derliaus nuėmimo nagrinėjimais prekybos metais.
Vadinasi, Graikijos vyriausybės argumentas, susijęs su pavėluotais pasėlių plotų patikrinimais, atmestinas nesant būtinumo
priimti sprendimą dėl to, ar pagal Reglamento Nr. 201/89 12 straipsnio 1 dalies a punktą tokius patikrinimus reikia įvykdyti
po arba prieš derliaus nuėmimą, bei ar streikas reiškia nenugalimą jėgą, kuri pateisina pavėluotą šių patikrinimų atlikimą.
Atsižvelgiant į tai, kas pirma išdėstyta, Graikijos vyriausybės argumentai dėl finansinės pataisos, nustatytos pagalbos, skirtos
medvilnės gamybai, atžvilgiu, atmestini iš viso kaip nepagrįsti.

Pataisa, susijusi su pagalba alyvuogių aliejaus gamybai

Pirmas ieškinio pagrindas, susijęs su Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto ketvirto papunkčio pažeidimu
Šalių argumentai
Graikijos vyriausybė teigia, kad 5 % finansinės pataisos taikymas 1997 ir 1998 finansiniams metams deklaruotų išlaidų atžvilgiu
pažeidžia Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto ketvirtą papunktį, kadangi Komisija šiems finansiniams metams
pritaikė savo išvadas, padarytas po 1996 m. gegužės 20–24 d. atliktų patikrinimų, remdamasi vien tuo, kad vis dar nebuvo įsteigtas
alyvuogių auginimo registras ir alyvuogių bei alyvuogių aliejaus gamybos duomenų kompiuterizuotos bylos, ir dėl to Graikijos
Respublikai jau buvo pateikti priekaištai 1996 metais. Ši pataisa nebuvo pagrįsta, kadangi nesant alyvuogių auginimo registro,
gali būti naudojama vienodai patikima kita kontrolės sistema. Be to, Komisija piktnaudžiavo procedūra, kadangi ieškinys dėl
įsipareigojimų neįvykdymo būtų tinkamesnis, nes pataisa gali būti vertinama kaip nuobauda dėl registro įsteigimo vėlinimo.
Komisija teigia, kad dėl alyvuogių auginimo registro neįsteigimo nebūtinai turi būti reiškiamas ieškinys dėl įsipareigojimo
neįvykdymo ir kad EŽŪOGF išlaidų kontekste tokios finansinės pataisos nėra nuobauda. Pataisa negali būti mažesnė nei 5 %,
kadangi alyvuogių auginimo registras ir kompiuterizuotos bylos sudaro Bendrijos kontrolės sistemos ramstį.

Teisingumo Teismo vertinimas
Pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 154/75 1 straipsnio 2 dalį Graikijos Respublika turėjo įsteigti alyvuogių auginimo registrą
ne vėliau kaip iki 1988 m. spalio 31 d.
Neginčijama, kad Graikijos Respublika nesilaikė šio termino ir kad 1998 finansiniais metais alyvuogių auginimo registras dar
nebuvo įsteigtas.
Pagal Reglamentus Nr. 2261/84 ir Nr. 3061/84 iš Graikijos Respublikos buvo reikalaujama sukurti alyvuogių ir alyvuogių aliejaus
gamybos duomenų kompiuterizuotas bazes iki 1990 m. spalio 31 d.
Graikijos Respublika nesilaikė šio termino ir 1998 finansiniais metais kompiuterizuotos bazės nebuvo sukurtos.
Šioje byloje esant tokioms aplinkybėms Komisijai nereikia pateikti jokių kitų įrodymų dėl alyvuogių auginimo registro ir kompiuterizuotų
bazių 1997 ir 1998 finansiniams metams nebuvimo, papildančių 1996 m. finansiniais metais surinktus įrodymus, tačiau suinteresuota
valstybė narė turi įrodyti, kad nuo 1996 finansinių metų ji faktiškai įsteigė alyvuogių auginimo registrą ir kompiuterizuotas
bazes (žr. šiuo klausimu anksčiau minėto sprendimo
Graikija prieš Komisiją
18 punktą). Kadangi Graikijos Respublika nepateikė tokių įrodymų, finansinė pataisa šiuo požiūriu buvo pagrįsta.
Net jeigu būtų organizuoti alternatyvūs patikrinimai, primintina, kad kai reglamentas nustato konkrečias patikrinimų priemones,
valstybės narės turi jas taikyti ir nėra būtina vertinti jų teiginio, kad kita priežiūros sistema būtų veiksmingesnė, pagrįstumo
(žr. 2002 m. kovo 21 d. Sprendimo
Ispanija prieš Komisiją
, C‑130/99, Rink. p. I‑3005, 87 punktą).
Dėl Graikijos vyriausybės argumento, kad ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo būtų tinkamesnis kaip sankcija už vėlinimą
įsteigti alyvuogių auginimo registrą, reikia priminti, kad pagal EB 226 straipsnį numatyta procedūra dėl įsipareigojimų neįvykdymo
ir procedūra dėl EŽŪOGF sąskaitų apmokėjimo siekiama skirtingų tikslų ir jų atžvilgiu taikomos skirtingos taisyklės. Antrojoje
procedūroje Komisija yra įpareigota taikyti finansines pataisas, jeigu prašomos finansuoti išlaidos buvo padarytos nesilaikant
Bendrijos taisyklių. Taikant finansines pataisas siekiama išvengti EŽŪOGF apsunkinimo sumomis, kurios nebuvo skirtos finansuoti
nagrinėjamais Bendrijos teisės aktais siekiamo tikslo, ir todėl, priešingai nei teigia Graikijos vyriausybė, šios pataisos
nėra nuobauda (žr. 2001 m. sausio 11 d. Sprendimo
Graikija prieš Komisiją,
C‑247/98, Rink. p. I‑1, 13 ir 14 punktus).
Taigi pirmas ieškinio pagrindas dėl pagalbos alyvuogių aliejaus gamybai atmestinas kaip nepagrįstas.

Antras ieškinio pagrindas, susijęs su ginčijamo sprendimo motyvavimo nebuvimu arba jo nepakankamumu
Šalių argumentai
Graikijos vyriausybė tvirtina, kad nebuvo nurodyti ginčijamo sprendimo motyvai, tuo pažeidžiant EB 253 straipsnį, kadangi
Komisija neatsižvelgė į pastangas, padarytas gerinant kontrolės sistemą ir pagalbos alyvuogių aliejaus gamybai mokėjimą. Buvo
įdiegti įvairūs patikrinimai, pavyzdžiui, įpareigojimas alyvuogių gamintojams pateikti auginimo deklaraciją, kurios atžvilgiu
taikomi trys patikrinimai ir kurioje nurodomas alyvuogių medžių skaičius ir jų vieta, įpareigojimas spaudėjams pateikti „mėnesinę
verslo ataskaitą“, ir „socialinė kontrolė“, vykdoma paskelbiant alyvuogių aliejaus gamintojų sąrašą ir jų duomenis (tapatybė,
pateikta paraiška ir auginimo deklaracija), kurie yra tikrinami pačių aliejaus gamintojų. Graikijos vyriausybė mano, kad joks
nagrinėjamų išlaidų straipsnis negali būti atmestas; bet kuriuo atveju, trūkumai, kurie dar išlieka, yra tik administracinio
pobūdžio pavieniai įvykiai ir pagal proporcingumo principą nepateisina didesnės kaip 2 % pataisos taikymo.
Komisijos nuomone, padaryti pagerinimai nepagrindžia 1997 ir 1998 finansinių metų pataisos dydžio sumažinimo nuo 5 iki 2 %.
Ji teigia, kad kadangi dvi pagrindinės kontrolės formos, būtent alyvuogių auginimo registras ir kompiuterizuotos bazės, nėra
įgyvendintos, Bendrijos nuostolių grėsmė išlieka didelė, o tai pateisina šią pataisą.

Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl pareigos nurodyti motyvus, iš nusistovėjusios teismų praktikos aišku, kad, atsižvelgiant į su sąskaitų apmokėjimu susijusių
sprendimų rengimo ypatingą kontekstą, sprendimo motyvavimas turi būti laikomas pakankamu, jeigu valstybė narė, kuriai skirtas
sprendimas, buvo pakankamai įsitraukusi į jo rengimo procesą ir žinojo motyvus, dėl kurių Komisija neketino finansuoti ginčijamos
sumos iš EŽŪOGF (2000 m. gegužės 18 d. Sprendimo
Belgija prieš Komisiją
, C‑242/97, Rink. p. I‑3421, 95 punktas ir 2002 m. sausio 24 d. Sprendimo
Prancūzija prieš Komisiją
, C‑118/99, Rink. p. I‑747, 54 punktas).
Iš nagrinėjamos bylos medžiagos matyti, kad Graikijos vyriausybė dalyvavo rengiant ginčijamą sprendimą. Neįsteigus alyvuogių
auginimo registro ir kompiuterizuotų bazių, atsirado pagrindas taikyti finansines pataisas ankstesniems prekybos metams, o
dėl nagrinėjamų metų, motyvai, dėl kurių Komisija ketino taikyti finansinę pataisą, buvo išdėstyti 1999 m. rugsėjo 23 d. susitikime,
vykusiame kaip taikinimo procedūros sudėtinė dalis, ir suvestinėje ataskaitoje.
Šiomis aplinkybėmis ginčijamo sprendimo motyvavimas laikytinas pakankamu.
Dėl Komisijos apskaičiuojant pagalbai alyvuogių aliejaus gamybai taikytiną pataisą nustatyto 5 % pataisos dydžio pažymėtina,
kad alyvuogių auginimo registras ir kompiuterizuotos bazės yra pagrindiniai Bendrijos pagalbos kontrolės sistemos ramsčiai.
Kol šie ramsčiai nėra įsteigti, iš principo, yra pagrindas taikyti 10 % pataisą, kaip nustatyta Komisijos rekomendacijose,
patvirtintose jos Dokumente Nr. VI/5330/97.
Vis dėlto Komisija pripažino, jog Graikijos valdžios institucijų nuo 1996 m. priimtos priemonės pagerina padėtį, tačiau jų
veiksmingumas neprilygsta Bendrijos teisės aktuose numatytai kontrolės sistemai. Todėl Komisija manė esant tinkama sumažinti
pataisos dydį nuo 10 iki 5 %.
Komisijos rekomendacijos neleidžia sumažinti pataisų dydžio žemiau 5 % ribos, jeigu alyvuogių auginimo registras ir kompiuterizuotos
bazės nebuvo įsteigti, kadangi jie yra pagrindiniai Bendrijos kontrolės sistemos ramsčiai. Todėl Graikijos vyriausybės pateikti
prieštaravimai atmestini.
Todėl antras ieškinio pagrindas dėl pagalbos, skirtos alyvuogių aliejaus gamybai, atmestinas kaip nepagrįstas.

Pataisa, susijusi su pagalba džiovintų vynuogių gamybai

Pirmas ieškinio pagrindas, susijęs su netinkamu Reglamento Nr. 1493/1999 16 straipsnio 2 dalies ir Reglamento Nr. 1621/1999
2 straipsnio ir 13 straipsnio 1 dalies aiškinimu ir taikymu bei nepakankamu motyvavimu, pagrįstu klaidingu faktų įvertinimu
Šalių argumentai
Dėl Komisijos vykdant patikrinimus nustatytų pažeidimų, susijusių su auginimo plotų ir vynuogių rūšių tinkamumu, Graikijos
vyriausybė teigia, kad Reglamento Nr. 1493/99 16 straipsnio 2 dalis ir Reglamento Nr. 1621/1999 2 straipsnis bei 13 straipsnio
1 dalis aiškiai suteikia valstybėms narėms teisę remtis kitais rodmenimis nei žemės registro nuorodos, kuriuos už patikrinimus
atsakinga institucija pripažino lygiaverčiais, siekiant pateikti nuorodas į vietoves ir identifikuoti plotus, kuriuose gaminamos
džiovintos vynuogės. Bet kuriuo atveju tam tikrų žemės registro duomenų trūkumą kompensavo duomenys, kuriuos 12 metų saugojo
Žemės ūkio plėtros direkcijos.
Komisijos teigimu, priemonės, kuriomis remiasi Graikijos vyriausybė, neužtikrina išlaidų teisėtumo taip, kaip žemės registras,
kadangi joms trūksta objektyvių duomenų plotams identifikuoti. Be to, ji pažymi, kad nustatytos pataisos yra susijusios ne
su vynuogynų registro neįsteigimu, tačiau su ploto lokalizavimu ir plotų identifikavimu, kurie buvo įvykdyti pažeidžiant Reglamento
Nr. 1621/1999 13 straipsnį.
Graikijos vyriausybė teigia, kad Žemės ūkio produktų rinkos administravimo generaliniam direktoratui priėmus papildomas instrukcijas
ir pavyzdines formas, buvo sumažinta lydinčiųjų dokumentų, susijusių su plotų forma ir matavimu, nebuvimo reikšmė, nors šis
nebuvimas bet kuriuo atveju tebuvo tik administracinis neapdairumas.
Komisija teigia, kad šių dokumentų trūkumo negalima vertinti tik kaip administracinio neapdairumo, tačiau kaip rimtą trūkumą,
dėl kurio negalima vykdyti kontrolės remiantis konkrečiais duomenimis.

Teisingumo Teismo vertinimas
Šiuo ieškinio pagrindu ginčijama finansinė pataisa yra susijusi su 1997, 1998 ir 1999 finansiniais metais, sutampančiais su
1996–1997, 1997–1998 ir 1998–1999 prekybos metais. Pagal Reglamento Nr. 1493/1999 82 straipsnio antrąją pastraipą šis reglamentas
pradedamas taikyti nuo 2000 m. rugpjūčio 1 d. Pagal Reglamento Nr. 1621/1999 16 straipsnio antrąją pastraipą šis reglamentas
pradedamas taikyti nuo 1999–2000 prekybos metų. Taigi nagrinėjamos finansinės pataisos pagrįstumas negali būti vertinamas
remiantis šiais dviem reglamentais, kurie netaikytini šios bylos faktinėms aplinkybėms.
Vadinasi, šis ieškinio pagrindas yra atmestinas ta apimtimi, kuria jis remiasi šių reglamentų nuostatomis.
Be to, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 2911/90 3 straipsnio 2 dalis, kuri taikoma nagrinėjamam laikotarpiui, nustato, kad auginimo
deklaracijoje, pateikiamoje pagalbos džiovintų vynuogių gamybai suteikimo tikslu, turi būti nurodyta,
inter alia
,
„
vynuogynų užimami plotai <...>, naudojami aptariamo (-ų) produkto (-ų) gamybai, taip pat žemės registro arba lygiavertė nuoroda,
pripažinta atsakingos už plotų patikrinimą įstaigos“.
Graikijos vyriausybė iš principo teigia, kad net ir nesant žemės registro, Graikijos valdžios institucijų įgyvendintos priemonės
užtikrina jam lygiavertę kontrolę.
Tačiau per patikrinimus vietoje Komisija nustatė daug trūkumų, susijusių su plotų ir vynuogių rūšių tinkamumo kontrole. Suvestinėje
ataskaitoje pažymimi,
inter alia
, šie trūkumai: patikrinimo ataskaitose ir auginimo deklaracijose esanti informacija, susijusi su tikrinamais plotais, neatitinka
tikrovės; vietoje nebuvo naudojami jokie ženklai, skirti palengvinti nurodytų plotų identifikavimą ir be gavėjo nebuvo įmanoma
identifikuoti plotų; be to, nebuvo dokumentinių įrodymų dėl tariamai išmatuotų plotų formos arba matavimo duomenų; tam tikri
tikrintojai nežinojo instrukcijų, susijusių su jų pareigų vykdymu; patikrinimo ataskaitose buvo nurodomos vėlesnės nei vynuogių
patiekimo datos; galiausiai nacionalinių tikrintojų patikrinimų ataskaitos visiškai atitiko gavėjų deklaracijas, nors Komisijos
vietoje atlikti patikrinimai atskleidė neatitikimą beveik visais atvejais.
Komisijai nustačius didelį tokių rimtų pažeidimų skaičių, suinteresuotoji valstybė narė turi pateikti pačius išsamiausius
ir visapusiškus Komisijos išvadų klaidingumo įrodymus. Ši valstybė narė negali paneigti Komisijos išvadų nepagrindusi savo
teiginių patikimos ir veiksmingos priežiūros sistemos įrodymais (žr. pirmiau minėto 2003 m. sausio 9 d. Sprendimo
Graikija prieš Komisiją
17 ir 18 punktus).
Šioje byloje Graikijos vyriausybė neįrodė patikimos ir veiksmingos priežiūros sistemos įsteigimo arba Komisijos išvadų klaidingumo.
Todėl pirmas ieškinio pagrindas dėl pagalbos džiovintų vynuogių gamybai atmestinas kaip nepagrįstas.

Antras ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu faktų įvertinimu ir netinkamu motyvavimu
Šalių argumentai
Dėl Komisijos nustatytų pažeidimų, susijusių su mažiausiojo derliaus kiekio ir vynuogių rūšių tinkamumo patikrinimais, Graikijos
vyriausybė teigia, kad gamintojai negalėjo pateikti duomenų apie numatomą derlių, reikalaujamų Reglamento Nr. 2911/90 3 straipsnio
2 dalies e punkte, šio straipsnio 1 dalies nustatytą dieną, būtent balandžio 30 d., kadangi šie duomenys šiai dienai yra per
ankstyvi. Dėl šios priežasties kryžminiai patikrinimai buvo atlikti per nagrinėjamą laikotarpį siekiant patikrinti atitikimą
mažiausiojo derliaus kiekio reikalavimui. Šie patikrinimai buvo atlikti trimis stadijomis: pirma, patikrinimai vietoje, po
to kryžminiai pardavimo duomenų patikrinimai ir galiausiai atsitiktiniai patikrinimai vyno gamybos arba išpilstymo į butelius
vietose. Todėl Komisija suklydo vertindama faktus ir nepakankamai motyvavo ginčijamą sprendimą pažeisdama EB 253 straipsnį.
Komisija tvirtina, kad nebuvo pateiktas joks įrodymas, kad buvo atliktas trijų pakopų patikrinimas. Priešingai, įvykdžius
patikrinimus, buvo matyti, kad nebuvo veiksmingų patikrinimų vietoje, užtikrinančių, kad išmokėta parama yra skirta tik tinkamoms
vynuogių veislėms, kurios atitinka nustatytą mažiausiojo derliaus kiekio reikalavimą, ir kad minimalus derliaus kiekis buvo
sumažintas dėl nepalankių oro sąlygų. Be to, Graikijos valdžios institucijos nepateikė įrodymų, kad vynuogės buvo išdžiovintos
bei kad jos nebuvo naudojamos kitais tikslais nei džiovintų vynuogių gamyba.

Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, Graikijos vyriausybė neginčija to, kad nagrinėjamos pagalbos gavėjai nepateikė Reglamento Nr. 2911/90 3 straipsnio
2 dalies e punkto reikalaujamų duomenų apie numatomą derlių.
Antra, ši vyriausybė neįrodė, kad buvo įgyvendinta veiksminga kontrolė, užtikrinanti, jog bus laikomasi nustatyto mažiausiojo
derliaus kiekio kiekvienos vynuogių rūšies, atitinkančios nustatytus pagalbos džiovintų vynuogių gamybai skyrimo reikalavimus,
atžvilgiu.
Taigi Graikijos vyriausybė nepateikė įrodymų, paneigiančių Komisijos išvadas, todėl antras ieškinio pagrindas dėl pagalbos
džiovintų vynuogių gamybai atmestinas kaip nepagrįstas.

Trečias ieškinio pagrindas, susijęs su Komisijos vertinimo klaida dėl fakto
Šalių argumentai
Graikijos vyriausybė prieštarauja dėl Komisijos pataisos, susijusios su kontrolės sistemos įdiegimu ir taikymu, kadangi nustatyti
pažeidimai ir jų atžvilgiu pritaikyta pataisa yra bendrai susiję su visa mokėjimų agentūros vidaus kontrolės sistema, o ne
tik su pagalbos džiovintų vynuogių gamybai schema. Jos nuomone, Komisija galėjo atlikti mokėjimų agentūros patikrinimus, o
ne daryti išvadą dėl Reglamento Nr. 1663/95 priedo visiško netaikymo remdamasi vien minėtos schemos patikrinimu.
Be to, kontrolės sistema buvo sustiprinta ir vyno gamybos registras yra šiuo metu steigiamas dviem pakopomis, iš kurių antroji
jau yra gerokai pažengusi.
Atsižvelgiant į tai, kas pirma išdėstyta, Komisija klydo vertindama duomenis, kurių pagrindu buvo pritaikyta ši pataisa, todėl
ji turi būti panaikinta.
Komisijos nuomone, Graikijos vyriausybės tariamai padaryti pagerinimai buvo įgyvendinti tik 1999 m. vasario 23 d. priėmus
ministerijos instrukciją, ir jie rodo, kad ankstesnis režimas kėlė grėsmę Bendrijos biudžetui. Ji papildo, kad Europos Bendrijų
Audito Rūmų nustatyti trūkumai vidaus kontrolės sistemoje buvo susiję su visomis prefektūromis, o tai pateisina 2 % pataisos
taikymą. Tai, kad šie trūkumai taip pat yra susiję su kitomis žemės ūkio sistemomis, negali pateisinti pataisos netaikymo
džiovintų vynuogių sektoriui.

Teisingumo Teismo vertinimas
Iš suvestinės ataskaitos aišku, kad Komisija Heraklion prefektūroje atliktų patikrinimų metu nustatė trūkumus pagalbos džiovintų
vynuogių gamybai kontrolės sistemoje. Komisija manė, kad šie trūkumai gali atsirasti visose Graikijos prefektūrose, kadangi
tokia pati sistema buvo naudojama visoje šalyje.
Pagal šią ataskaitą Komisijos nustatyti pažeidimai Heraklion prefektūroje buvo išplėsti kitoms Graikijos prefektūroms, tačiau
tik išlaidoms, susijusioms su pagalba džiovintų vynuogių gamybai. Vadinasi, ta apimtimi, kuria nagrinėjamu ieškinio pagrindu
Graikijos vyriausybė tvirtina, kad šios išvados be džiovintų vynuogių sektoriaus buvo taikomos kitiems sektoriams, jis nėra
pagrįstas.
Dėl Komisijos teiginio, kad Heraklion prefektūroje nustatyti pažeidimai pasikartoja visoje šalyje, Graikijos vyriausybė nepateikė
įrodymų, paneigiančių šį teiginį. Pirma, ši vyriausybė neprieštarauja Komisijos išvadoms, susijusioms su Heraklion prefektūra.
Antra, grįsdama savo argumentus pagerinimais, kurie buvo padaryti nacionalinėje sistemoje, ši vyriausybė numanomai sutinka,
kad ankstesnioji sistema turėjo trūkumų. Galiausiai, kadangi šie pagerinimai buvo padaryti tik pasibaigus nagrinėjamiems prekybos
metams, jais negalima remtis siekiant paneigti išvadas dėl šiais metais nustatytų trūkumų.
Vadinasi, trečias ieškinio pagrindas dėl pagalbos džiovintų vynuogių gamybai atmestinas kaip nepagrįstas.

Pataisa, susijusi su pagalba avienos ir ožkienos sektoriui
Graikijos vyriausybė pateikia septynis ieškinio pagrindus, prieštaraudama dėl pataisos, padarytos avienos ir ožkienos gamintojams
mokamos priemokos atžvilgiu. Pirmas ieškinio pagrindas yra susijęs su 25 % pataisa, pritaikyta Rethymnon prefektūroje deklaruotoms
išlaidoms. Likusieji ieškinio pagrindai yra susiję su 10 % pataisa, pritaikyta kitose prefektūrose deklaruotų išlaidų atžvilgiu.

Pirmas ieškinio pagrindas, susijęs su proporcingumo principo pažeidimu, Komisijos diskrecinių įgaliojimų viršijimu ir motyvacijos
nepateikimu
Šalių argumentai
Dėl 25 % pataisos Rethymnon prefektūroje deklaruotų išlaidų atžvilgiu Graikijos vyriausybė teigia, kad Komisija pažeidė proporcingumo
principą, viršijo savo diskrecinių įgaliojimų ribas ir nepateikė pakankamų ginčijamo sprendimo motyvų. Ji teigia, kad po to,
kai 1997 m. auditas atkleidė, jog Rethymnon prefektūroje 1995–1997 metais buvo atlikti tik keli patikrinimai vietoje, arba
jų apskritai nebuvo, Graikijos valdžios institucijos nedelsdamos sustabdė visus priemokų mokėjimus avienos ir ožkienos gamintojams
šioje prefektūroje, kad būtų atliktas visapusiškas auditas. 1998 metais 99,6 % gamintojų Rethymnon prefektūroje buvo patikrinti
ir atmestų paraiškų priemokoms gauti procentinė dalis padidėjo. Dėl šios priežasties Komisijos išvada, kad didelis nerūpestingumas
suteikiant priemokas tęsėsi iki pat 1997 m. nepasitvirtina ir negali būti 25 % finansinės pataisos pagrindu.
Komisijos nuomone, trejus metus iš eilės, būtent – 1995, 1996 ir 1997 m., Rethymnon prefektūroje beveik nebuvo atlikta patikrinimų.
Taigi 25 % dydžio pataisą pateisino ne tik atmestų paraiškų skaičiaus padidėjimas 1998 m., tačiau ir per patikrinimus vietoje
nustatyti faktai. Atmestų paraiškų skaičiaus padidėjimas tik patvirtino Komisijos įtarimus.

Teisingumo Teismo vertinimas
Komisijos dokumentu Nr. VI/5330/97 nustatytos rekomendacijos nustato 25 % dydžio taikytiną pataisą, kai kontrolės sistema
visiškai nebuvo įgyvendinta arba ji buvo labai neveiksminga bei matyti dažnų pažeidimų ir nerūpestingumo požymių kovojant
su neteisėta arba apgaulinga veikla.
Iš bylos medžiagos aišku, kad nagrinėjama pataisa buvo pagrįsta tuo, kad nuo 1995 iki 1997 m. Rethymnon prefektūroje buvo
atlikti tik keli patikrinimai vietoje, arba jų apskritai nebuvo. Tai aiškiai neveiksmingas kontrolės sistemos įgyvendinimas,
rodantis tam tikrą nerūpestingumą kovojant su neteisėta ar apgaulinga veikla, o tai pateisina 25 % pataisos taikymą pagal
susijusias Komisijos rekomendacijas.
Patikrinimų ir atmestų paraiškų pagalbai gauti skaičiaus padidėjimas 1998 m., kuriuo rėmėsi Graikijos vyriausybė, atsirado
pasibaigus laikotarpiui, kuriam buvo pritaikyta nagrinėjama pataisa, todėl jis neįrodo pataisos nepagrįstumo. Priešingai,
jeigu atmestų paraiškų skaičius gerokai padidėjo 1998 m., kai Graikijos valdžios institucijos patikrino beveik visus gamintojus
Rethymnon prefektūroje, tai patvirtina, kad kontrolės sistemos įgyvendinimas per pastaruosius kelerius metus buvai aiškiai
neveiksmingas.
Todėl pirmas ieškinio pagrindas, susijęs su avienos ir ožkienos gamintojams mokama priemoka, atmestinas kaip nepagrįstas.

Antras ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 dalies aiškinimu ir taikymu
Šalių argumentai
Graikijos vyriausybė teigia, kad Komisija neatsižvelgė į tai, kad dėl tam tikrų prefektūrų Graikijos valdžios institucijos
pateikė Komisijai peržiūrėtus 1995 ir 1996 m. statistinius duomenis, pakeičiančius anksčiau pateiktus neteisingus duomenis.
Todėl 10 % finansinės pataisos taikymas šių prefektūrų atžvilgiu nėra pagrįstas. Be to, ši vyriausybė teigia, kad Reglamento
Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 dalis reikalauja patikrinti 10 % paraiškų paramai gauti ne kiekvienoje prefektūroje, o visos šalies
mastu. Tai, kad Rethymnon ir Chania prefektūrose patikrinimų vietoje skaičius per nagrinėjamus prekybos metus nepasiekė žemiausios
10 % ribos, nebuvo neteisėta, kadangi nacionaliniame lygmenyje įvykdyti patikrinimai pasiekė šią ribą.
Komisija teigia, kad Reglamentas Nr. 3887/92 reikalauja atlikti reprezentatyvią kontrolę. Siekiant užtikrinti šios kontrolės
veiksmingumą, būtina, kad kiekvienoje prefektūroje būtų patikrinta 10 % paraiškų pagalbai gauti.

Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl 1995 ir 1996 m. statistinių duomenų Teisingumo Teismui pateikta informacija neparodo, kad peržiūrėti duomenys, kuriais
rėmėsi Graikijos vyriausybė, buvo tikslūs arba kad jie buvo pateikti pagal Bendrijos taisykles. Šiomis aplinkybėmis Graikijos
Respublika neįvykdė savo pareigos įsteigti patikimą ir veiksmingą priežiūros sistemą (žr. pirma minėto 2003 m. sausio 9 d.
sprendimo
Komisija prieš Graikiją
18 punktą).
Dėl tikrinamos paraiškų dalies geografinio pagrindo aišku, kad Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 3 dalis nustato, kad „patikrinimas
apima reikšmingą paraiškų dalį. Ši dalis turi apimti mažiausiai <...> 10 % pagalbos „gyvulininkystei“ paraiškų <...>“. Reikia
sutikti, kad ši nuostata nenustato, ar mažiausias procentas apskaičiuojamas kiekvienos prefektūros, ar visos šalies atžvilgiu.
Tačiau to paties reglamento 6 straipsnio 1 dalis nustato, kad „patikrinimai atliekami taip, kad užtikrintų pagalbos ir priemokų
skyrimo sąlygų laikymosi veiksmingą kontrolę“. Panašiai to paties reglamento 6 straipsnio 4 dalis nustato, kad „atsakinga
institucija atrenka paraiškas patikrinimui vietoje remdamasi rizikos analize ir reprezentatyviąja pateiktų pagalbos paraiškų
dalimi“. Vadinasi, Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsniu siekiama užtikrinti pagalbos skyrimo sąlygų laikymosi veiksmingą kontrolę
remiantis tikrinamos paraiškų dalies reprezentatyvumu.
Aišku, kad tikrinamų paraiškų reprezentatyvumas geriausiai užtikrinamas, jeigu jie atrenkami atskirų prefektūrų, o ne visos
šalies, mastu. Veiksmingo patikrinimo tikslui prieštarautų tai, kad tam tikros prefektūros, kuriose pagaminamas reikšmingas
nagrinėjamų produktų kiekis, galėtų visiškai ar iš dalies išvengti patikrinimų, jeigu reprezentatyviosios dalies nacionalinis
vidurkis viršytų 10 % Vadovaujantis Reglamento Nr. 3887/92 tikslu ir struktūra, šio reglamento 6 straipsnio 3 dalies pirmojoje
įtraukoje nurodyta paraiškų dalis turi būti ne mažesnė kaip 10 % kiekvienoje prefektūroje.
Be to, nebuvo prieštaraujama Komisijos teiginiui, kad pačios Graikijos valdžios institucijos patikrinimams vietoje nustatė
10 % reprezentatyviąją dalį kiekvienai prefektūrai.
Šiomis aplinkybėmis antras ieškinio pagrindas dėl priemokos avienos ir ožkienos gamintojams atmestinas kaip nepagrįstas.

Trečias ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu Reglamento Nr. 3887/92 12 straipsnio aiškinimu
Šalių argumentai
Dėl statistikos, susijusios su 1995–1997 m. patikrinimais, nepatikimumo, Graikijos vyriausybė teigia, kad Komisija savo išvadas
pagrindė pavieniu atveju, kai patikrinimų ataskaitų data parodė, jog per vieną dieną buvo atlikta 30 patikrinimų, o patikrinimų
ataskaitos nebuvo pasirašytos tikrinamo ūkininko. Tačiau šis atvejis paaiškinamas darbo krūviu, dėl kurio grupių vadovas ataskaitas
pasirašė ir nurodė jose datą pasibaigus kelias dienas trukusiems patikrinimams. Dėl parašų, Reglamento Nr. 3887/92 12 straipsnis
leidžia, tačiau nereikalauja, kad ūkininkas pasirašytų patikrinimo ataskaitoje.
Komisijos nuomone, tai nebuvo pavienis atvejis, kadangi panašūs atvejai buvo nustatyti taip pat 1998 m. bei kituose, nei avienos
ir ožkienos, sektoriuose. Be to, tai, kad nagrinėjamų ataskaitų nepasirašė ūkininkai, rodo, kad jos nebuvo surašytos atliekant
patikrinimą, o dėl to gali kilti abejonių dėl atliktų patikrinimų kokybės.

Teisingumo Teismo vertinimas
Tiesa, kad Reglamento Nr. 3887/92 12 straipsnis nustato, jog ūkininkai gali pasirašyti ataskaitoje, tačiau nenustato tam pareigos.
Todėl parašo nebuvimas savaime nesudaro pažeidimo.
Nepaisant to, kad atliekant nagrinėjamus patikrinimus buvo nustatyta, jog trūksta parašų, tai yra tik dar vienas veiksnys,
prisidėjęs prie kitų nukrypimų, nustatytų siekiant pateisinti rimtas ir pagrįstas Komisijos abejones Graikijos valdžios institucijų
atliktais patikrinimais.
Šiomis aplinkybėmis, remiantis Teisingumo Teismo praktika, Graikijos vyriausybė turi pateikti išsamiausius ir visapusiškus
patikrinimų atlikimo įrodymus (žr. pirmiau minėto 2003 m. sausio 9 d. sprendimo
Komisija prieš Graikiją
16 ir 17 punktus).
Kadangi Graikijos vyriausybė šioje byloje tokių įrodymų nepateikė, trečias ieškinio pagrindas dėl priemokos avienos ir ožkienos
gamintojams atmestinas kaip nepagrįstas.

Ketvirtas ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu faktų vertinimu
Šalių argumentai
Graikijos vyriausybės nuomone, sunkumai, kurie patiriami steigiant nuolatinį gyvulių judėjimo registrą, skiriasi kiekvienoje
valstybėje narėje, nelygu jos topografija. Šiuo atžvilgiu Graikijoje kyla ypatingos problemos, kadangi avių ir ožkų bandos
yra kalnuotuose vietovėse arba aukštumose, arba salose, kur priėjimas yra sudėtingas.
Komisija tvirtina, kad pagal galiojančias taisykles tokia registracijos sistema turėjo būti sukurta nuo 1995 m., nors ji nebuvo
įgyvendinta net 2001 metais.
Graikijos vyriausybė teigia, kad Komisija klydo padariusi išvadą, kad nebuvo atlikta rizikos analizė pagal Reglamento Nr. 3887/92
6 straipsnio 4 dalį, kadangi, nors tokia analizė nebuvo kompiuterizuota, visose prefektūrose ji buvo atlikta raštiškai.
Komisija teigia, kad nebuvo įrodyta, jog rizikos analizė buvo atlikta, net rankiniu būdu, kurioje nors iš tikrintų prefektūrų.
Galiausiai dėl žodinio pranešimo apie nuostolius priėmimo, kurio nenumato Bendrijos taisyklės, Graikijos vyriausybė teigia,
kad tai praeityje įvykę pavieniai atvejai.
Komisija atsako, kad Graikijos vyriausybė nepateikė jokių įrodymų, jog reikalaujama informacija buvo pateikta.

Teisingumo Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 2700/93 4 straipsnio 1 dalis, siejant ją su Direktyvos 92/102 4 straipsniu, reikalauja iš valstybės narės nuo
1994 prekybos metų įsteigti nuolatinio galvijų judėjimo registravimo sistemą, išskyrus pereinamojo laikotarpio nuostatą, leidžiančią
tik šiais prekybos metais taikyti mažiau sudėtingą sistemą. Vadinasi, registravimo sistema turėjo pradėti veikti ne vėliau
kaip 1995 prekybos metais.
Graikijos vyriausybė neneigia, kad ji neįgyvendino tokio registravimo, kaip nustatė Komisija.
Dėl rizikos analizės, nustatytos Reglamento Nr. 3887/92 6 straipsnio 4 dalyje, pažymėtina, kad valstybė narė negali paneigti
Komisijos išvadų vien tik teiginiais, kurie nėra paremti patikimos ir veiksmingos priežiūros sistemos buvimo įrodymais (žr.
pirmiau minėto 2003 m. sausio 9 d. Sprendimo
Graikija prieš Komisiją
18 punktą).
Graikijos vyriausybė šioje byloje nepateikė tokių įrodymų, todėl Komisijos išvados, susijusios su rizikos analizės neatlikimu,
nebuvo paneigtos.
Be to, Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 5 dalis nustato, kad jeigu dėl gamtinių aplinkybių ūkininkas negali vykdyti savo
įsipareigojimo išlaikyti gyvulius, už kuriuos prašoma priemokos, visą privalomą išlaikymo laikotarpį jis turi teisę į priemoką,
„jeigu apie tai jis raštiškai informavo atsakingą instituciją per 10 darbo dienų nuo gyvulių sumažėjimo nustatymo.“
Šioje byloje Graikijos vyriausybė neneigia, kad ji priėmė žodinius pranešimus apie nuostolius, priešingai nei nustato ši nuostata.
Taigi ketvirtas ieškinio pagrindas dėl priemokos avienos ir ožkienos gamintojams atmestinas kaip nepagrįstas.

Penktas ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu Reglamento Nr. 3887/92 5 straipsnio 1 dalies aiškinimu
Šalių argumentai
Dėl Komisijos išvados, kad gyvulių laikymo vieta nebuvo tiksliai nurodyta paraiškoje paramai gauti, Graikijos vyriausybė teigia,
kad šią nuorodą sudaro toponimas, nes Graikijoje nėra žemės registro. Tokia nuoroda atitinka Reglamento Nr. 3887/92 5 straipsnio
1 dalies ketvirtąją įtrauką, kuri reikalauja tik „informacijos apie vietą ar vietas, kur gyvuliai bus laikomi“, o ne jų išsamių
aprašymų.
Komisija teigia, kad inspektoriai reikalavo ne išsamios informacijos apie vietą, kur gyvuliai bus laikomi, bet tik aiškaus
jos nurodymo. Tačiau toks nurodymas nebuvo pateiktas. Nurodyti tik savivaldybę, kurioje yra ūkis, nepakanka gyvulių laikymo
vietai patikrinti, kadangi ši vieta gali nesutapti su ūkio vieta.

Teisingumo Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 3887/92 5 straipsnio 1 dalies ketvirtoji įtrauka reikalauja, kad ūkininkui pažadėjus laikyti gyvulius savo
valdoje visą išlaikymo laikotarpį būtų nurodyta „informacija apie vietovę arba vietoves, kuriose gyvuliai bus laikomi“. Atsižvelgiant
į šios nuostatos struktūrą ir tikslą, reikalaujama informacija turi būti pakankamai aiški, kad kontrolės institucijos galėtų
patikrinti tikslią vietą, kurioje laikomi gyvuliai.
Remiantis Teisingumo Teismui pateiktais įrodymais, konstatuotina, kad Graikijos vyriausybė neįrodė, jog kontrolės institucijoms
pateikta informacija atitiko šį aiškumo reikalavimą.
Todėl penktas ieškinio pagrindas dėl priemokos avienos ir ožkienos gamintojams atmestinas kaip nepagrįstas.

Šeštas ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu Reglamento Nr. 2700/93 1 straipsnio 3 dalies aiškinimu
Šalių argumentai
Dėl gyvulių ženklinimo, Graikijos vyriausybė teigia, kad tai privaloma tik tuo atveju, kai gyvuliai yra apgyvendinami garduose
su gyvuliais iš kitų bandų pagal Reglamento Nr. 2700/93 1 straipsnio 3 dalies antrąją pastraipą. Tikrintais atvejais gyvuliai
nebuvo apgyvendinami garduose kartu su gyvuliais iš kitų bandų, tačiau skirtingiems savininkams priklausančios avių ir ožkų
bandos buvo laikomos kartu.
Komisijos nuomone, ženklinimas buvo įvestas siekiant sukurti galimybę identifikuoti gyvulius, kai jie yra sumaišomi su gyvuliais
iš kitų bandų. Skirtingiems savininkams priklausančių bandų bendras laikymas yra labai paplitęs ir dėl to kyla tos pačios
gyvulių identifikavimo problemos, kaip tuo atveju, kai gyvuliai apgyvendinami garduose.

Teisingumo Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 2700/93 1 straipsnio 3 dalies antra pastraipa nustato, kad „prieš apgyvendinant laikymo laikotarpiui garduose,
visas avis ir (arba) ožkas arba jų dalį, už kurias prašoma priemokos, reikia identifikuoti.“
Pagal Reglamento Nr. 279/94, kuris įvedė šią nuostatą į Reglamentą Nr. 2700/93, pirmąją konstatuojamąją dalį „apgyvendinant
garduose reikia užtikrinti, kad perkeliami gyvuliai būtų identifikuoti“.
Vadinasi, šia nuostata siekiama užtikrinti perkeliamų gyvulių identifikavimą iki tol, kol jie bus laikomi su kitais gyvuliais.
Pagrindinis gyvulių apgyvendinimo garduose požymis yra tas, kad skirtingos kilmės gyvuliai yra laikomi kartu ir praktiškai
tampa nebeįmanoma jų atskirti, jeigu jie prieš tai nebuvo paženklinti. Šis požymis taip pat pasireiškia verčiantis kolektyvine
gyvulininkyste, kai gyvuliai priklauso skirtingiems savininkams. Siekiant užtikrinti Reglamento Nr. 2700/93 1 straipsnio 3 dalies
antrosios pastraipos veiksmingumą, kolektyvinei gyvulininkystei turi būti taikomos tos pačios garantijos. Todėl taikant šią
nuostatą „apgyvendinimo garduose“ sąvoka yra taikytina ir tais atvejais, kai gyvuliai yra sumaišomi su kitais gyvuliais dėl
kolektyvinės avių ir ožkų bandų, priklausančių skirtingiems savininkams, gyvulininkystės.
Todėl šeštas ieškinio pagrindas dėl priemokų avienos ir ožkienos gamintojams atmestinas kaip nepagrįstas.

Septintas ieškinio pagrindas, susijęs su klaidingu Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto penkto papunkčio aiškinimu
Šalių argumentai
Graikijos vyriausybės nuomone, Komisija atsisakymas finansuoti tam tikras išlaidas avienos ir ožkienos sektoriuje yra susijęs
su išlaidomis, padarytomis anksčiau nei prieš 24 mėnesius iki Komisijos rašytinio pranešimo suinteresuotai valstybei narei
apie patikrinimų rezultatus išsiuntimo, ir todėl prieštarauja Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto penktam
papunkčiui. Kadangi Komisijos patikrinimai įvyko 1997 ir 1998 metais, o rašytinis pranešimas apie rezultatus buvo išsiųstas
1998 metais, šis 24 mėnesių laikotarpis pasibaigė 1996 metais. Todėl ši pataisa klaidingai buvo pritaikyta išlaidoms, padarytoms
1995 metais.
Komisija teigia, kad pagal Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnį 24 mėnesių terminas pradedamas skaičiuoti nuo pranešimo apie
sprendimą dėl išlaidų neatitikimo Bendrijos nuostatoms. Nagrinėjamos išvados susijusios su 1995, 1996 ir 1997 metais, t. y.
laikotarpiu, neviršijančiu 24 mėnesių laikotarpio iki pranešimo apie patikrinimų rezultatus. Šioje byloje rašytinis pranešimas
buvo išsiųstas 1997 m. liepos 22 d. laišku, o ne 1998 m.

Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto penktą papunktį „atsisakymas finansuoti negali apimti išlaidų,
padarytų anksčiau nei prieš 24 mėnesius iki Komisijos rašytinio pranešimo suinteresuotai valstybei narei apie šių patikrinimų
rezultatus išsiuntimo. <…>“
Komisija pateikė Teisingumo Teismui 1997 m. liepos 22 d. laišką graikų kalba, kuriuo ji informavo Graikijos valdžios institucijas
apie patikrinimų vietoje metu avienos ir ožkienos sektoriuose nustatytus pažeidimus. Šis laiškas nurodo pažeidimus, padarytus
ne tik 1996 ir 1997 m., tačiau ir 1995 metais. Iš šio laiško turinio aišku, kad Komisija, remdamasi nurodytomis išvadomis,
ketino atsisakyti finansuoti tam tikras išlaidas iš Bendrijos lėšų. Be to, laiške aiškiai nurodyta, kad nuo šio jo išsiuntimo
pradedamas skaičiuoti 24 mėnesių terminas, nurodytas Reglamento Nr. 729/70 5 straipsnio 2 dalies c punkto penktajame papunktyje.
Graikijos vyriausybė neneigia, kad ji gavo šį laišką.
Vadinasi, pranešimas apie patikrinimų rezultatus šios nuostatos prasme buvo išsiųstas 1997 m. liepos 22 d. laišku. Todėl finansinės
pataisos, pritaikytos priemokoms, skirtoms avienos ir ožkienos gamintojams, galėjo būti teisėtai taikomos išlaidoms, padarytoms
1995 m.
Vadinasi, septintas ieškinio pagrindas, susijęs su šia priemoka, atmestinas kaip nepagrįstas.
Atsižvelgiant į viską, kas pasakyta, visas Graikijos Respublikos ieškinys yra atmestinas.

Bylinėjimosi išlaidos
Pagal Darbo reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis
to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti išlaidas ir Graikijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi padengti išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija):
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: graikų.