CELEX: 62006CJ0285
Zemědělství
Nařízení (ES) č. 1493/1999 a 753/2002
Společná organizace trhu s vínem
Popis, označování, obchodní úprava a ochrana některých vinařských produktů
Ochrana tradičních výrazů
Překlad do jiného jazyka
Použití pro vína pocházející z jiného producentského členského státu

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (
Úř. věst. L 179, s. 1
; Zvl. vyd. 03/26, s. 25) a nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (
Úř. věst. L 118, s. 1
; Zvl. vyd. 03/35, s. 455), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1512/2005 ze dne 15. září 2005 (
Úř. věst. L 241, s. 15
, dále jen „nařízení č. 753/2002“).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi H. S. Schneiderem a Land Rheinland-Pfalz (spolkovou zemí Porýní-Falcko) ve věci používání výrazů „Réserve“, „Grande Réserve“, „Reserve“ a „Privat-Reserve“ pro uvádění vín na trh.
Právní rámec
Nařízení č. 1493/1999
Padesátý bod odůvodnění nařízení č. 1493/1999 zní následovně:
„Popis, označování a obchodní úprava produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, mohou mít velký vliv na jejich prosazení se na trhu. Proto by měla být v tomto nařízení stanovena pravidla, která přihlédnou k oprávněným zájmům spotřebitelů [a producentů] a řádnému fungování vnitřního trhu a jsou potřebná k výrobě kvalitních produktů. K základním zásadám těchto pravidel musí patřit jak povinné používání určitých údajů, na jejichž základě může být produkt identifikován a které mohou poskytnout spotřebiteli určité důležité informace, tak dobrovolné používání jiných údajů podle předpisů Společenství a s výhradou ustanovení proti podvodným praktikám.“
Článek 47 odst. 1 a 2 tohoto nařízení stanoví:
„1.   Pravidla pro popis, označování a obchodní úpravu některých produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, jakož i pravidla pro ochranu určitých označení, údajů a výrazů obsahuje tato kapitola a přílohy VII a VIII. V těchto pravidlech jsou zohledněny zejména tyto cíle:
a)
ochrana oprávněných zájmů spotřebitele;
b)
ochrana oprávněných zájmů producenta;
c)
řádné fungování vnitřního trhu a
d)
podpora kvalitní produkce.
2.   Pravidla uvedená v odstavci 1 zahrnují zejména ustanovení o:
a)
povinném používání některých údajů;
b)
možném používání některých dalších údajů za určitých podmínek;
c)
možném používání dalších údajů, včetně informací, které mohou být užitečné pro spotřebitele;
d)
ochraně a kontrole užití některých údajů;
e)
používání zeměpisných označení a tradičních výrazů;
[…]“
Článek 48 uvedeného nařízení stanoví:
„Popis a obchodní úprava produktů uvedených v tomto nařízení, jakož i reklamy na tyto produkty nesmí být klamavé a nesmí vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které jsou určeny, zejména pokud jde o:
—
údaje upravené článkem 47; toto ustanovení se vztahuje rovněž na případné užití překladů těchto údajů nebo odkazů na skutečný původ či dodatků jako ‚druh‘, ‚typ‘, ‚způsob‘, ‚imitace‘, ‚známka‘ nebo podobných,
[…]“
Příloha VII část B téhož nařízení pod nadpisem „Nepovinné údaje“ uvádí:
„1.
Etiketa produktů vyrobených ve Společenství může být za podmínek, jež budou stanoveny, doplněna těmito údaji:
[…]
b)
pro stolní vína se zeměpisným označením a jakostní vína [stanovené pěstitelské oblasti]:
[…]
—
doplňujícími tradičními výrazy podle pravidel stanovených producentskými členskými státy,
[…]
3.
Etiketa produktů uvedených v části A bodu 1 může být doplněna dalšími údaji.
[…]“
Nařízení č. 753/2002
Podle čtvrtého a osmnáctého bodu odůvodnění nařízení č. 753/2002:
„Toto nařízení by mělo zohlednit cíle stanovené v čl. 47 odst. 1 nařízení […] č. 1493/1999, které se týkají ochrany oprávněných zájmů spotřebitele a producenta, zajištění řádného fungování vnitřního trhu a podpory produkce jakostních produktů. […]
[…]
Užití a právní úprava některých výrazů (s výjimkou označení původu) pro popis jakostních vinařských produktů má ve Společenství dlouholetou tradici. Tyto tradiční výrazy mohou ve spotřebiteli vyvolávat dojem spojitosti s metodou produkce, metodou zrání, jakostí, barvou nebo druhem vína nebo historickou událostí, která se k minulosti vína váže. Proto by měl být v zájmu zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a ochrany spotřebitele před uvedením v omyl vytvořen společný rámec pro zápis a ochranu uvedených tradičních výrazů.“
Článek 6 tohoto nařízení, nazvaný „Společná pravidla pro všechny výrazy na etiketě“, stanoví:
„1.   V souladu s přílohou VII částí B bodem 3 nařízení […] č. 1493/1999 lze údaje na etiketách produktů, na které se uvedená příloha vztahuje, doplňovat o další údaje, pokud tyto údaje nemohou uvést osoby, jimž jsou určeny, v omyl, zejména záměnou těchto údajů s povinnými údaji uvedenými v části A bodu 1 nebo s nepovinnými údaji uvedenými v části B bodu 1 uvedené přílohy.
2.   V případě produktů uvedených v příloze VII části B bodu 3 nařízení […] č. 1493/1999 si mohou orgány uvedené v čl. 72 odst. 1 zmíněného nařízení při dodržení obecných procesních pravidel jednotlivých členských států vyžádat od stáčírny, odesílatele nebo dovozce prokázání správnosti údajů použitých pro označení a týkajících se povahy, totožnosti, jakosti, složení, původu dotyčného produktu nebo produktů použitých k jeho výrobě nebo týkajících se místa, odkud byl dovezen či byly dovezeny.
[…]“
Článek 23 uvedeného nařízení, nazvaný „Doplňující tradiční výrazy“, zní následovně:
„Pro účely přílohy VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážky nařízení […] č. 1493/1999 se ‚doplňujícími tradičními výrazy‘ v případě vín uvedených v této hlavě rozumějí doplňující výrazy, které producentské členské státy tradičně užívají zejména k označení metody produkce nebo zrání či výrobní metody, případně jakosti, barvy, místa nebo historické události, která se k minulosti vína váže, a jež jsou vymezeny v právních předpisech členského státu týkajících se označování vín na území daného státu.“
Článek 24 téhož nařízení, nazvaný „Ochrana tradičních výrazů“, stanoví:
„1.   Pro účely tohoto článku se ‚tradičními výrazy‘ rozumějí doplňující tradiční výrazy uvedené v článku 23, výrazy uvedené v článku 28 a zvláštní tradiční výrazy uvedené v čl. 14 odst. 1 prvním pododstavci písm. c), článku 29 a čl. 38 odst. 3.
2.   Tradiční výrazy vyjmenované v příloze III se vyhrazují pro vína, se kterými se pojí, a jsou chráněny proti:
a)
jakémukoli zneužití, napodobení nebo vyvolání domněnky, i když je chráněné označení doprovázeno výrazem jako ‚druh‘, ‚typ‘, ‚způsob‘, ‚imitace‘, ‚známka‘ nebo podobným výrazem;
b)
jakémukoli dalšímu nekalému, lživému nebo klamavému údaji, který se vztahuje k povaze nebo podstatným vlastnostem vína a který je uveden na obalu nebo vnějším balení produktu, reklamních materiálech nebo dokumentech týkajících se daného produktu;
c)
všem ostatním praktikám způsobilým uvést veřejnost v omyl zejména tím, že vyvolávají zdání, že se na víno vztahuje chráněný tradiční výraz.
3.   K označení vína na etiketě nesmějí být použity známky, které obsahují tradiční výrazy uvedené v příloze III, pokud dané víno nemá právo k označení takovým tradičním výrazem.
[…]
4.   […]
Ochrana tradičního výrazu se vztahuje pouze na jazyk nebo jazyky, ve kterém nebo ve kterých je dotyčný výraz uveden v příloze III.
Každý tradiční výraz uvedený v příloze III se pojí s jednou nebo více kategoriemi vína. Uvedenými kategoriemi jsou:
a)
jakostní likérová vína s. o. a likérová vína se zeměpisným označením; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení likérových vín;
b)
jakostní šumivá vína s. o. (včetně jakostních aromatických šumivých vín s. o.); v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení šumivých vín a šumivých vín dosycených oxidem uhličitým;
c)
jakostní perlivá vína s. o. a perlivá vína se zeměpisným označením; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým;
d)
jakostní vína s. o., na která se nevztahují písmena a), b) nebo c), a stolní vína se zeměpisným označením; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení vín, která nespadají do kategorie vín likérových, šumivých, šumivých dosycených oxidem uhličitým, perlivých a perlivých dosycených oxidem uhličitým;
e)
částečně zkvašený hroznový mošt s udáním zeměpisného označení určený k přímé lidské spotřebě; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení částečně zkvašeného hroznového moštu;
f)
víno z přezrálých hroznů s udáním zeměpisného označení; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení vína z přezrálých hroznů.
5.   Pro zařazení do přílohy III musí tradiční výraz splňovat tyto podmínky:
a)
musí jít o tradiční výraz sám o sobě specifický a přesně vymezený v právních předpisech členského státu;
b)
musí být dostatečně odlišný a/nebo dobře znám na trhu Společenství;
c)
musí být tradičně používán v daném členském státě nejméně po dobu deseti let;
d)
musí být užíván pro jedno nebo případně větší množství vín nebo kategorií vín ze zemí Společenství.
[…]
7.   Členské státy sdělí Komisi:
a)
skutečnosti opodstatňující uznání každého výrazu;
b)
tradiční výrazy uznané v jejich právních předpisech, které splňují výše uvedené podmínky, a vína, pro která jsou tyto výrazy vyhrazeny;
c)
popřípadě všechny tradiční výrazy, které přestávají být v jejich zemi původu chráněny.
[…]“
Příloha III nařízení č. 753/2002 obsahuje seznam tradičních výrazů uvedených v článku 24 tohoto nařízení. V této příloze jsou zejména uvedeny:
—
pro Řecko, doplňující tradiční výrazy „Ειδικά Επιλεγμένος (Grande réserve)“, „Επιλογή ή Επιλεγμένος (Réserve)“ a „Παλαιωθείς επιλεγμένος (Vieille réserve)“, přičemž uvedeným jazykem je řečtina,
—
pro Španělsko, doplňující tradiční výrazy „Reserva“ a „Gran Reserva“, přičemž uvedeným jazykem je španělština,
—
pro Itálii, doplňující tradiční výraz „Riserva“, přičemž uvedeným jazykem je italština,
—
pro Rakousko, doplňující tradiční výraz „Reserve“, přičemž uvedeným jazykem je němčina, a
—
pro Portugalsko, doplňující tradiční výrazy „Reserva“, „Reserva velha (nebo grande reserva)“ a „Super Reserva“, přičemž uvedeným jazykem je portugalština.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Heinrich Stefan Schneider je majitelem vinařského podniku ve spolkové zemi Porýní-Falcko, zapsaného do obchodního rejstříku pod firmou „Consulat des Weins“.
Kontrola provedená v průběhu listopadu 2002 ukázala, že H. S. Schneider vyrábí osm druhů vína, na jejichž etiketách je uvedena firma jeho podniku, jakož i výrazy „Grande Réserve“ u dvou vín nejvyšší cenové skupiny, „Réserve“ u čtyř vín střední cenové skupiny a „Terroir“ nebo „Terroir Palatinat“ u dvou vín nejnižší cenové skupiny.
Rozhodnutím ze dne 19. prosince 2002 zakázalo Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier H. S. Schneiderovi uvádět dotčená vína opatřená francouzskými výrazy „Réserve“ a „Grande Réserve“ na trh.
Rozhodnutím ze dne 19. května 2003 zamítlo Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier stížnost, ve které H. S. Schneider uváděl, že je připraven namísto uvedených výrazů používat německé výrazy „Reserve“ nebo „Privat-Reserve“, a dopisem ze dne 21. května 2003 uvedlo, že nelze přijmout ani výraz „Privat-Reserve“.
Rozsudkem ze dne 29. ledna 2004 zamítl Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinstraße žalobu, kterou podal H. S. Schneider proti těmto rozhodnutím.
Rozsudkem ze dne 21. září 2004 zamítl Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz odvolání podané H. S. Schneiderem proti tomuto rozsudku.
Heinrich Stefan Schneider tedy podal opravný prostředek „Revision“ k předkládajícímu soudu.
Za těchto okolností se Bundesverwaltungsgericht rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je třeba čl. 47 odst. 2 písm. b) a c), ve spojení s částí B bodem 1 písm. b) pátou odrážkou a částí B bodem 3 přílohy VII nařízení […] č. 1493/1999 a článkem 23 nařízení […] č. 753/2002, vykládat v tom smyslu, že údaj, který se vztahuje k metodě produkce, výroby a zrání, případně jakosti vína, je přípustný pouze jako nepovinný údaj upravený přílohou VII částí B bodem 1 písm. b) pátou odrážkou nařízení […] č. 1493/1999 za podmínek stanovených v tomto ustanovení, jakož i v článku 23 nařízení […] č. 753/2002, a nikoliv jako další údaj ve smyslu přílohy VII části B bodu 3 nařízení […] č. 1493/1999?
2)
Je třeba čl. 24 odst. 2 písm. a) nařízení […] č. 753/2002 vykládat v tom smyslu, že protiprávní napodobení nebo vyvolání domněnky nastává pouze tehdy, když se tak děje v jazyce chráněného tradičního výrazu?
3)
Je třeba čl. 24 odst. 2 nařízení […] č. 753/2002 vykládat v tom smyslu, že tradiční výrazy uvedené v příloze III jsou chráněny pouze ve vztahu k vínům, která pocházejí z téhož producentského členského státu jako chráněný tradiční výraz?“
K předběžným otázkám
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda použití údaje, který se vztahuje k metodě produkce, výroby, zrání a jakosti vína, lze povolit pouze na základě čl. 47 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1493/1999, ve spojení s přílohou VII částí B bodem 1 písm. b) pátou odrážkou tohoto nařízení a článkem 23 nařízení č. 753/2002, nebo zda použití takového údaje lze povolit rovněž na základě uvedeného čl. 47 odst. 2 písm. c), ve spojení s uvedenou přílohou VII částí B bodem 3.
Článek 47 odst. 2 písm. a) až c) nařízení č. 1493/1999 stanoví, že pravidla pro popis, označování a obchodní úpravu některých produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, jakož i pravidla pro ochranu určitých označení, údajů a výrazů obsahují zejména ustanovení o povinném používání některých údajů (povinné údaje) a ustanovení o možném používání některých dalších údajů za určitých podmínek, jakož i možném používání dalších údajů, včetně informací, které mohou být užitečné pro spotřebitele (nepovinné údaje).
V tomto ohledu příloha VII část B bod 1 písm. b) pátá odrážka uvedeného nařízení upřesňuje, že pro stolní vína se zeměpisným označením a jakostní vína stanovené pěstitelské oblasti může být etiketa produktů vyrobených ve Společenství doplněna doplňujícími tradičními výrazy za podmínek, jež budou stanoveny, a podle pravidel stanovených producentským členským státem.
Pro účely použití tohoto ustanovení definuje článek 23 nařízení č. 753/2002 pojem „doplňující tradiční výraz“.
Z žádosti o rozhodnutí o předběžných otázkách přitom vyplývá, že podle předkládajícího soudu nepředstavují údaje, které jsou předmětem sporu v původním řízení, doplňující tradiční výrazy ve smyslu uvedeného článku 23 a přílohy VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážky nařízení č. 1493/1999, jelikož tyto výrazy nebyly v německých právních předpisech definovány.
Proto je třeba posoudit, zda použití údajů dotčených ve sporu v původním řízení může být povoleno podle přílohy VII části B bodu 3.
Podle tohoto ustanovení lze údaje na etiketách určitých vín doplňovat o další údaje.
Jak vyplývá z čl. 6 odst. 2 nařízení č. 753/2002, takové údaje se mohou týkat povahy, totožnosti, jakosti, složení, původu dotyčného produktu nebo produktů použitých k jeho výrobě nebo místa, odkud byl dovezen či byly dovezeny.
Nicméně uvedený čl. 6 odst. 1 upřesňuje, že lze-li údaje na etiketách dotčených produktů doplňovat o další údaje, musí tak být činěno pod podmínkou, že tyto údaje nemohou vyvolávat u osob, jimž jsou určeny, nebezpečí záměny těchto údajů s povinnými údaji uvedenými v příloze VII části A bodu 1 nařízení č. 1493/1999 nebo s nepovinnými údaji uvedenými v téže příloze části B bodě 1.
Z toho plyne, že nelze-li vyloučit, že použití údaje, který se vztahuje k metodě produkce, výroby, zrání a jakosti vína, může být na základě přílohy VII části B bodu 3 nařízení č. 1493/1999 povoleno, nemůže tomu tak být tehdy, může-li tento údaj vyvolávat u osob, jimž je určen, nebezpečí záměny uvedeného údaje s doplňujícími tradičními výrazy uvedenými v příloze VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážce a v článku 23 nařízení č. 753/2002.
Opačný výklad by totiž ochranu poskytovanou tradičním výrazům článkem 24 nařízení č. 753/2002 zbavil veškerého užitečného účinku.
Předkládajícímu soudu přísluší, aby posoudil, zda výrazy, které jsou předmětem sporu v původním řízení, mohou takové nebezpečí vyvolávat.
V důsledku toho je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 47 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1493/1999, ve spojení s přílohou VII částí B bodem 3 tohoto nařízení a čl. 6 odst. 1 nařízení č. 753/2002, musí být vykládán v tom smyslu, že použití údaje, který se vztahuje k metodě produkce, výroby, zrání a jakosti vína, lze podle těchto ustanovení povolit pouze tehdy, nemůže-li tento údaj vyvolávat u osob, jimž je určen, nebezpečí záměny uvedeného údaje s doplňujícími tradičními výrazy uvedenými v příloze VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážce a v článku 23 nařízení č. 753/2002. Předkládajícímu soudu přísluší, aby posoudil, zda výrazy, které jsou předmětem sporu v původním řízení, mohou takové nebezpečí vyvolávat.
Ke druhé otázce
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda protiprávní napodobení nebo vyvolání domněnky tradičního výrazu ve smyslu čl. 24 odst. 2 písm. a) nařízení č. 753/2002 nastává pouze tehdy, když se tak děje v jazyce, ve kterém je tento výraz uveden v příloze III tohoto nařízení, nebo zdali tomu tak může být i tehdy, je-li dotčený výraz přeložen do jiného jazyka, než ve kterém je uveden v této příloze.
Podle čl. 47 odst. 2 písm. d) nařízení č. 1493/1999 obsahují pravidla pro popis, označování a obchodní úpravu některých produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, jakož i pravidla pro ochranu určitých označení, údajů a výrazů zejména ustanovení o ochraně a kontrole užití některých údajů.
Článek 48 první odrážka tohoto nařízení stanoví, že popis a obchodní úprava produktů uvedených v témže nařízení, jakož i reklamy na tyto produkty nesmí být klamavé a nesmí vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které jsou určeny, zejména pokud jde o údaje upravené článkem 47 uvedeného nařízení, a upřesňuje, že toto ustanovení se vztahuje rovněž na případné užití překladů těchto údajů nebo odkazů na skutečný původ či dodatků jako „druh“, „typ“, „způsob“, „imitace“, „známka“ nebo podobných.
Tradiční výrazy uvedené v čl. 24 odst. 2 písm. a) nařízení č. 753/2002 přitom patří mezi uvedené údaje a vztahuje se na ně ochrana stanovená tímto ustanovením.
Podle tohoto čl. 24 odst. 2 písm. a) se tradiční výrazy vyjmenované v příloze III tohoto nařízení vyhrazují pro vína, se kterými se pojí, a jsou chráněny proti jakémukoli zneužití, napodobení nebo vyvolání domněnky.
Odstavec 4 druhý pododstavec uvedeného článku 24 sice upřesňuje, že se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na jazyk nebo jazyky, ve kterých je dotyčný výraz uveden v příloze III.
Nicméně nelze vyloučit, že by překlad tradičního výrazu do jiného jazyka, než ve kterém je uveden v téže příloze III, mohl představovat napodobení nebo vyvolání domněnky tradičního označení ve smyslu čl. 24 odst. 2 písm. a) nařízení č. 753/2002, které mohou vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které je tento překlad určen.
Opačný výklad čl. 24 odst. 2 písm. a) nařízení č. 753/2002 by totiž mohl popřít cíl ochrany oprávněných zájmů spotřebitele uvedený v čl. 47 odst. 1 nařízení č. 1493/1999, a byl by tak v rozporu s požadavkem uvedeným ve čtvrtém bodě odůvodnění nařízení č. 753/2002.
Krom toho, by takový výklad byl v rozporu se samotným zněním čl. 48 první odrážky nařízení č. 1493/1999, které výslovně stanoví, že se toto ustanovení vztahuje rovněž na užití překladů tradičních výrazů.
V tomto případě je třeba především ověřit, zda takový překlad nemůže vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které je určen.
Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda je tomu tak ve sporu, který mu byl předložen.
V důsledku toho je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 24 odst. 2 písm. a) nařízení č. 753/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že k napodobení nebo vyvolání domněnky tradičního označení ve smyslu tohoto ustanovení může dojít tehdy, je-li tento výraz přeložen do jiného jazyka, než ve kterém je uveden v příloze III tohoto nařízení, pokud tento překlad může vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které je určen. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda je tomu tak ve sporu, který mu byl předložen.
Ke třetí otázce
Podstatou třetí otázky předkládajícího soudu je, zda tradiční výrazy uvedené v příloze III nařízení č. 753/2002 jsou chráněny pouze ve vztahu k vínům, která pocházejí z téhož producentského členského státu jako chráněné tradiční výrazy, nebo zdali je tomu tak rovněž ve vztahu k vínům pocházejícím z jiných producentských členských států.
Podle padesátého bodu odůvodnění a čl. 47 odst. 1 písm. a) a c) nařízení č. 1493/1999 je cílem pravidel pro popis, označování a obchodní úpravu některých produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, jakož i pravidel pro ochranu určitých označení, údajů a výrazů, zavedených v rámci společné organizace trhu s vínem, zejména zajistit ochranu oprávněných zájmů spotřebitele a podporovat řádné fungování vnitřního trhu.
Podle čtvrtého bodu svého odůvodnění musí nařízení č. 753/2002 uvedené cíle dodržovat.
V této souvislosti zmíněné nařízení zavádí, jak vyplývá z osmnáctého bodu jeho odůvodnění, společný rámec pro zápis a ochranu určitých tradičních výrazů za účelem zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a ochrany spotřebitele před uvedením v omyl.
Podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 753/2002, který je součástí tohoto společného rámce, se tradiční výrazy vyjmenované v příloze III tohoto nařízení vyhrazují pro vína, se kterými se pojí.
Odstavec 3 tohoto článku 24 stanoví, že k označení vína na etiketě nesmějí být použity známky, které obsahují tradiční výrazy uvedené v této příloze III, pokud dané víno nemá právo k označení takovým tradičním výrazem.
Odstavec 4 třetí pododstavec uvedeného článku 24 stanoví, že každý tradiční výraz uvedený v příloze III se pojí s jednou nebo více kategoriemi vína.
Podle odst. 5 písm. d) téhož článku 24 musí být pro zařazení do dotčené přílohy tradiční výraz užíván pro jedno nebo případně větší množství vín nebo kategorií vín ze zemí Společenství.
Ze všech těchto ustanovení vyplývá, že se tradiční výrazy uvedené v článku 24 nařízení č. 753/2002 musí pojit s jednou nebo více kategoriemi vín a že se tyto výrazy vyhrazují pro kategorii nebo kategorie vína, se kterými se pojí.
Těmito kategoriemi, které jsou uvedeny v odst. 4 třetím pododstavci uvedeného článku 24, jsou, jak vyplývá ze samotného znění odst. 5 písm. d) téhož článku, kategoriemi vín ze zemí Společenství.
Z tohoto důvodu tedy nemohou být uvedené kategorie považovány za vztahující se pouze k vínům pocházejícím z jediného producentského členského státu, ale musí na ně být naopak nahlíženo jako na pojící se s víny pocházejícími ze všech producentských členských států.
Za těchto podmínek je ochrana tradičního výrazu ve smyslu článku 24 nařízení č. 753/2002 platná jak ve vztahu k vínům téže kategorie nebo kategorií pocházejících z téhož producentského členského státu jako tento tradiční výraz, tak ve vztahu k vínům téže kategorie nebo kategorií pocházejícím z jiných producentských členských států.
Opačný výklad by ochranu poskytovanou tradičním výrazům, zaručenou v čl. 24 odst. 2, zbavil užitečného účinku a byl by v rozporu s cíli ochrany oprávněných zájmů spotřebitele a zajištění řádného fungování vnitřního trhu sledovanými nařízeními č. 1493/1999 a 753/2002.
V důsledku toho je třeba na třetí otázku odpovědět tak, že čl. 24 odst. 2 nařízení č. 753/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že tradiční výrazy vyjmenované v příloze III tohoto nařízení jsou chráněny jak ve vztahu k vínům téže kategorie nebo kategorií pocházejícím z téhož producentského členského státu jako tyto tradiční výrazy, tak ve vztahu k vínům téže kategorie nebo kategorií pocházejícím z jiných producentských členských států.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:

1)
Článek 47 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem, ve spojení s přílohou VII částí B bodem 3 tohoto nařízení a čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1512/2005 ze dne 15. září 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že použití údaje, který se vztahuje k metodě produkce, výroby, zrání a jakosti vína, lze podle těchto ustanovení povolit pouze tehdy, nemůže-li tento údaj vyvolávat u osob, jimž je určen, nebezpečí záměny uvedeného údaje s doplňujícími tradičními výrazy uvedenými v příloze VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážce a v článku 23 nařízení č. 753/2002. Předkládajícímu soudu přísluší, aby posoudil, zda výrazy, které jsou předmětem sporu v původním řízení, mohou takové nebezpečí vyvolávat.

2)
Článek 24 odst. 2 písm. a) nařízení č. 753/2002, ve znění nařízení č. 1512/2005, musí být vykládán v tom smyslu, že k napodobení nebo vyvolání domněnky tradičního výrazu ve smyslu tohoto ustanovení může dojít tehdy, je-li tento výraz přeložen do jiného jazyka, než ve kterém je uveden v příloze III tohoto nařízení, pokud tento překlad může vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které je určen. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda je tomu tak ve sporu, který mu byl předložen.

3)
Článek 24 odst. 2 nařízení č. 753/2002, ve znění nařízení č. 1512/2005, musí být vykládán v tom smyslu, že tradiční výrazy vyjmenované v příloze III tohoto nařízení jsou chráněny jak ve vztahu k vínům téže kategorie nebo kategorií pocházejícím z téhož producentského členského státu jako tyto tradiční výrazy, tak ve vztahu k vínům téže kategorie nebo kategorií pocházejícím z jiných producentských členských států.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.