CELEX: 61991CJ0130(01)
Ansökan om resning
Avvisning

Domskäl
1 Genom ansökan som ingavs till domstolens kansli den 15 maj 1995 har bolagen ISAE/VP (Instituto Social de Apoio ao Emprego e à Valorização Profissional) och Interdata (Centro de Processamento de Dados Ld.a) ansökt om resning med stöd av artikel 41 i EG-stadgan för domstolen [I den svenska versionen av EG-stadgan benämns detta förfarande framställning om ändring. I domstolens rättegångsregler kallas dock samma förfarande för ansökan om resning.] av domstolens beslut av den 14 januari 1992 i mål C-130/91, ISAE/VP och Interdata mot kommissionen (Rec. s. I-69). I anslutning till detta ingavs en ansökan om rättshjälp.
2 Genom detta beslut avvisade domstolen en talan om ogiltigförklaring av ett beslut att vägra utbetalning av bidrag ur Europeiska socialfonden som kommissionen skulle ha antagit vid ett okänt datum. Dessa bidrag hade tidigare beviljats på grundval av bidragsansökning nr 87.0730/P1, nr 88.0705/P1 och nr 88.0706/P1.
3 Enligt sökandena har kommissionen vägrat att betala ut bidragen med hänvisning till att det förekom tecken på olaglighet. Europeiska socialfondens avdelning i Lissabon (nedan kallad "Socialfondens avdelning") har angivit omständigheterna i det aktuella ärendet till åtal och har därmed skjutit upp alla bidragsutbetalningar till dess att förfarandet har avslutats. Till stöd för sin resningsansökan har sökandena åberopat ett utlåtande, daterat den 20 november 1993 och avgivet av två professorer i juridik vid universitetet i Coimbra, angående ett vid de portugisiska domstolarna pågående brottmålsförfarande avseende ett annat företag. Enligt detta utlåtande har kommissionens och socialfondens avdelning handlat rättsstridigt när de beslutat att skjuta upp betalningen av de berörda beloppen till dess att brottmålsförfarandet inför de nationella domstolarna har avslutats. Sökandena anser att detta utlåtande utgör en ny omständighet som kan utöva ett avgörande inflytande och att den var okänd före det att domstolen meddelade ovannämnda beslut. Sökandena ansöker därför om att domstolen skall ompröva sitt beslut av den 14 januari 1992 och därmed fastställa att de aktuella bidragen skall utbetalas.
4 Kommissionen anser att ansökan om resning skall avvisas, eftersom de handlingar och omständigheter som har åberopats av sökandena varken är nya eller okända för domstolen eller för den som ansöker om resning på det sätt som avses i artikel 41 i EG-stadgan. Ett rättsutlåtande som avgavs år 1993 i ett mål som inte har någon som helst anknytning till det aktuella fallet kan nämligen inte anses utgöra en ny omständighet. Kommissionen anser dessutom att det framgår av resningsansökan att den aldrig har fattat något beslut angående ansökningarna om slutbetalning i de omtvistade ärendena.
5 Vid bedömningen av om den aktuella ansökan kan tas upp till prövning bör det erinras om artikel 41 första stycket i EG-stadgan för domstolen som lyder: "Framställning hos domstolen om ändring av en dom får endast grundas på upptäckten av en omständighet som kan utöva ett avgörande inflytande på ärendets utgång och som när domen meddelades var okänd för domstolen och för den som begär ändring."
6 Härav följer att resning inte är ett medel för överklagande, utan är ett särskilt rättsmedel som gör det möjligt att få en lagakraftvunnen dom upphävd på grund av de omständigheter som låg till grund för domstolens avgörande. Resning förutsätter att det framkommer nya faktiska omständigheter som förelåg före meddelandet av domen, som fram till dess var okända såväl för den domstol som meddelade domen som för den som har ansökt om resning och som, om domstolen hade kunnat ta dem i beaktande, skulle ha kunnat medföra en annan utgång i tvisten (se domstolens beslut av den 25 februari 1992, Gill mot kommissionen, C-185/90 P-Rev., Rec. s. I-993, punkt 12, och dom av den 7 mars 1995, ISAE/VP och Interdata mot kommissionen, C-130/91 REV, Rec. s. I-407, punkt 6).
7 Det utlåtande som har underställts domstolen utgör emellertid inte en omständighet som har förelegat före meddelandet av beslutet och som kan utöva ett avgörande inflytande på det sätt som avses i artikel 41 första stycket i EG-stadgan.
8 Ansökan om resning av domstolens ovannämnda beslut av den 14 januari 1992 skall därför avvisas med tillämpning av artikel 100.1 i rättegångsreglerna.
9 Eftersom ansökan skall avvisas, saknas anledning att pröva sökandenas ansökan om rättshjälp.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
10 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Sökandena är tappande parter och skall därför ersätta rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
följande dom:
1) Ansökan om resning avvisas.
2) Sökandena skall ersätta rättegångskostnaderna.