CELEX: 62004CJ0073
Briuselio konvencija
Jurisdikcija nekilnojamojo turto nuomos bylose
Teisė tam tikru laiku naudotis nekilnojamuoju turtu

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1968 m. rugsėjo 27 d. Briuselio konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo
sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo (OL L 299, 1972, p. 32), iš dalies pakeistos 1978 m. spalio 9 d. Konvencija
dėl Danijos Karalystės, Airijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prisijungimo (OL L 304, p. 1,
pakeistas tekstas – p. 77), 1982 m. spalio 25 d. Konvencija dėl Graikijos Respublikos prisijungimo (OL L 388, p. 1) ir 1989 m.
gegužės 26 d. Konvencija dėl Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos prisijungimo (OL L 285, p. 1, toliau – Konvencija)
16 straipsnio 1 punkto a papunkčio aiškinimu.
2       Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant bylą tarp B. ir M. Klein bei bendrovės
Rhodos Management Ltd
(toliau –
Rhodos
) dėl sumų, sumokėtų pagal sudarytą sutartį, suteikiančią sutuoktiniams Klein teisę tam tikru laiku naudotis Graikijoje esančiu
butu, grąžinimo.

Teisinis pagrindas
3       Konvencijos 4 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Jei atsakovas Susitariančiojoje Valstybėje neturi nuolatinės gyvenamosios vietos, kiekvienos Susitariančiosios Valstybės
teismų jurisdikcija, atsižvelgiant į 16 straipsnio nuostatas, nustatoma pagal tos valstybės teisę.“
4       Konvencijos 16 straipsnio 1 punkto a punkte numatyta:
„Nepaisant nuolatinės gyvenamosios vietos ar buveinės, išimtinę jurisdikciją turi šie teismai:
1)      a)     daiktinių teisių į nekilnojamąjį turtą bylose ar nekilnojamojo turto nuomos bylose Susitariančiosios Valstybės, kurioje yra
tas nekilnojamasis turtas, teismai“.

Faktinės bylos aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
5       1992 m. B. ir M. Klein, turintys nuolatinę gyvenamąją vietą Vokietijoje, sudarė sutartį su bendrove
Rhodos
, įsteigta Meno saloje, pavadintą „sutartimi dėl narystės“ (vok. k.
Mitgliedschaftsvertrag
), pagal kurią „pirkėjais“ (vok. k.
Käufer
) vadinami suinteresuotieji asmenys tapo klubo nariais.
6       Įstojimas į klubą buvo būtina sąlyga siekiant įgyti teisę tam tikru laiku naudotis atostogų butu. Pagal tą pačią sutartį sutuoktiniai
Klein įgijo teisę naudotis butu, apibūdintu pagal rūšį ir vietą viešbučio komplekse Graikijoje, kiekvienų metų tryliktą kalendorinę
savaitę iki 2031 metų.
7       Iš sutuoktinių Klein sumokėtos bendros 13 300 DEM sumos minėto klubo nario mokestis buvo 10 153 DEM.
8       Ši narystė klube taip pat suteikė teisę naudotis organizacijos, koordinuojančios atostogų laikotarpių ir vietų apsikeitimus,
paslaugomis. Už naudojimąsi šios organizacijos paslaugomis reikėjo mokėti įmoką, kuri buvo 350 DEM už trejus metus.
9       Viešbučio kompleksas, kuriame buvo pagrindinėje byloje nagrinėjamas butas, naudojimosi teisės turėtojams teikė tokio paties
pobūdžio paslaugas, kaip ir viešbučio klientams.
10     Sutuoktiniai Klein pirmiausia sumokėjo 2 640 DEM avansą, o po kiek laiko nuo šio pavedimo sumokėjo visą sutarties kainą, neišskaičiavę
šio avanso.
11     Pagrindinėje byloje sutuoktiniai Klein prašo grąžinti visą jų sumokėtą 15 940 DEM sumą.
12     Gavęs apeliaciją
Oberlandesgericht
Hamm
suabejojo dėl savo tarptautinės jurisdikcijos, todėl nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui
šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Konvencijos <…> 16 straipsnio 1 punkto a papunkčio sąvoka „nekilnojamojo turto nuomos bylos“ apima ginčus dėl teisės beveik
keturiasdešimt metų kiekvienų metų tam tikrą kalendorinę savaitę naudotis viešbučio komplekse esančiu butu, apibūdintu pagal
jo rūšį ir vietą, net jei sutartis kartu numato privalomą narystę klube, kurios pagrindinis tikslas yra užtikrinti nariams
šią naudojimosi teisę?
2.      Jei atsakymas į pirmąjį klausimą yra teigiamas, kyla kitas klausimas:
Ar išimtinė jurisdikcija pagal Konvencijos <…> 16 straipsnio 1 punkto a papunktį taip pat taikoma iš tokios rūšies nuomos
kylančioms teisėms, faktiškai ir teisiškai nesusijusioms su nuoma, konkrečiai kalbant, teisei susigrąžinti per klaidą sumokėtą
permoką už naudojimąsi butu arba narystę klube?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmo klausimo
13     Pirmu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Konvencijos 16 straipsnio 1 punkto
a papunktis aiškintinas taip, kad jis taikomas sutarčiai dėl narystės klube, kurios pagrindinis privalumas yra narių galimybė
įgyti ir įgyvendinti teisę tam tikru laiku naudotis pagal rūšį ir vietą apibūdintu nekilnojamuoju turtu.
14     Pirmiausia reikėtų priminti, kad Konvencijos 16 straipsnio 1 punkte nustatyta išimtinė Susitariančiosios Valstybės, kurioje
yra nekilnojamasis turtas, teismų jurisdikcija daiktinių teisių į nekilnojamąjį turtą ar nekilnojamojo turto nuomos bylose,
kuri nukrypsta nuo Konvencijos 4 straipsnio pirmoje pastraipoje įtvirtinto bendrojo principo, pagal kurį kiekviena Susitariančioji
Valstybė taiko savo tarptautinės jurisdikcijos taisykles, jei atsakovas neturi nuolatinės gyvenamosios vietos Susitariančiojoje
Valstybėje.
15     Kaip Konvencijos bendrųjų jurisdikcijos taisyklių išimtis 16 straipsnis neturi būti aiškinamas plačiau nei to reikalauja jo
tikslas, nes jis atima iš šalių galimybę pasirinkti ginčo nagrinėjimo vietą, kurią kitu atveju jos galėtų pasirinkti, ir tam
tikrais atvejais numato joms teismą, kuris nėra nė vienos iš šalių gyvenamosios vietos teismas (žr., be kita ko, 1977 m. gruodžio
14 d. Sprendimo
Sanders
, 73/77, Rink. p. 2383, 17 ir 18 punktus; 1990 m. sausio 10 d. Sprendimo
Reichert ir Kockler
, C‑115/88, Rink. p. I‑27, 9 punktą; 1994 m. birželio 9 d. Sprendimo
Lieber
, C‑292/93, Rink. p. I-‑535, 12 punktą ir 2000 m. sausio 27 d. Sprendimo
Dansommer
, C‑8/98, Rink. p. I‑393, 21 punktą).
16     Tiek iš P. Jenard pranešimo dėl Briuselio konvencijos (OL C 59, 1979, p. 1), tiek iš teismo praktikos matyti, kad pagrindinis
motyvas suteikti išimtinę jurisdikciją Susitariančiosios Valstybės, kurioje yra nekilnojamasis turtas, teismams yra tas, kad
nekilnojamojo turto buvimo vietos teismas, atsižvelgiant į jo artumą, yra geriausioje padėtyje tinkamai išsiaiškinti aplinkybes
ir taikyti taisykles bei praktiką, kurios paprastai yra valstybės, kuriame yra nekilnojamasis turtas (žr., be kita ko, minėto
sprendimo
Sanders
13 punktą, minėto sprendimo
Reichert ir Kockler
10 punktą ir minėto sprendimo
Dansommer
27 punktą). Tame pačiame pranešime, konkrečiai kalbant, dėl šio straipsnio 1 punkte nurodytos išimtinės jurisdikcijos nekilnojamojo
turto nuomos srityje, patikslinama, kad Konvencijos rengėjai ypač siekė reglamentuoti ginčus, susijusius su nuomininko padarytos
žalos atlyginimu (minėto sprendimo
Dansommer
28 punktas).
17     Tačiau tai nėra pagrindinės bylos dalykas, nes sutuoktinių Klein pareikštas ieškinys, kuriuo prašoma grąžinti visas jų sumokėtas
sumas, gali būti grindžiamas tik su
Rhodos
sudarytos sutarties negaliojimo aplinkybe.
18     Šią sutartį šalys įvertino kaip sutartį dėl narystės klube. Kaip nustatė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas,
10 153 DEM dydžio nario mokestis sudaro didžiąją bendros 13 300 DEM sumos dalį.
19     Ši narystė leido sutuoktiniams Klein už sumą, kuri, kaip nurodyta prašyme priimti prejudicinį sprendimą, gali būti apie 2 000 DEM
dydžio, įgyti teisę beveik 40 metų laikotarpiu vieną savaitę per metus naudotis pagal rūšį ir vietą apibūdintu butu.
20     Teisės naudotis nekilnojamuoju turtu vertė pagal nagrinėjamą sutartį ekonominiu požiūriu yra antraeilė, palyginti su nario
mokesčiu.
21     Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad sutartis, sudaryta ne vien dėl teisės tam tikru laiku naudotis nekilnojamuoju
turtu ir susijusi su įvairių paslaugų teikimu, kurių vertė yra didesnė nei naudojimosi nekilnojamuoju turtu teisės vertė,
nėra sutartis dėl nekilnojamojo turto nuomos 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 85/577/EEB dėl vartotojų apsaugos,
susijusios su sutartimis, sudarytomis ne prekybai skirtose patalpose (OL L 372, p. 31), 3 straipsnio 2 dalies a punkto prasme
(1999 m. balandžio 22 d. Sprendimo
Travel Vac
, C‑423/97, Rink. p. I‑2195, 25 punktas).
22     Dėl ryšių tarp Konvencijos ir Bendrijos teisės sistemos (1994 m. vasario 10 d. Sprendimas
Mund & Fester
, C‑398/92, Rink. p. I‑467, 12 punktas ir 2000 m. kovo 28 d. Sprendimas
Krombach
, C‑7/98, Rink. p. I‑1935, 24 punktas) į šį išaiškinimą turi būti atsižvelgta aiškinant Konvenciją.
23     Vokietijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės pastebėjo, kad esminė pagrindinėje byloje nagrinėjamos sutarties dėl narystės
klube teikiama nauda yra galimybė įgyti teisę tam tikru laiku naudotis nekilnojamuoju turtu.
24     Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad pats nekilnojamasis turtas, kuris apibūdintas tik pagal jo rūšį viešbučio komplekse,
nėra tiksliai apibrėžtas ar konkrečiai įvardytas sutartyje dėl narystės klube. Todėl, kaip nurodė Komisija, teisės naudotis
objektas skirtingais metais gali būti ne tas pats butas.
25     Šią aplinkybę patvirtina tai, kad, kaip pažymėjo sutuoktiniai Klein, ši sutartis numato narių įtraukimą į organizaciją, leidžiančią
jiems už metinę įmoką, kuri mokama iš karto už trejus metus, keistis atostogų butais.
26     Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes matyti, kad ryšys tarp pagrindinėje byloje nagrinėjamos sutarties dėl narystės klube
ir nekilnojamojo turto, kuriuo narys gali realiai naudotis, nėra pakankamai glaudus, kad pateisintų sutarties kvalifikavimą
nuomos sutartimi Konvencijos, kuri, kaip nurodyta šio sprendimo 15 punkte, turi būti aiškinama siaurinamai, 16 straipsnio
1 punkto a papunkčio prasme.
27     Šią išvadą patvirtina aplinkybė, kad ši narystės sutartis numato, jog paslaugos klubo nariams teikiamos tokiomis pačiomis
sąlygomis, kaip ir viešbučio komplekso klientams. Kaip nurodė Komisija, šios papildomos paslaugos yra daugiau nei naudojimosi
teisės perleidimas, kuris yra nuomos sutarties objektas. Nors prašyme priimti prejudicinį sprendimą nepatikslinami pagrindinėje
byloje nagrinėjamų paslaugų turinys ir pobūdis, tačiau primintina, kad bendra sutartis dėl visų paslaugų teikimo už bendrą
kliento sumokėtą sumą nepatenka į sritį, kurioje Konvencijos 16 straipsnio 1 punkte numatytas išimtinės jurisdikcijos principas
turi savo
raison d’être
, ir nėra nuomos sutartis tiesiogine šio straipsnio prasme (1992 m. vasario 26 d. Sprendimo
Hacker
, C‑280/90, Rink. p. I‑1111, 15 punktas).
28     Tokiomis aplinkybėmis į pirmąjį klausimą reikėtų atsakyti, kad Konvencijos 16 straipsnio 1 punkto a papunktis turi būti aiškinamas
taip, kad jis netaikomas sutarčiai dėl narystės klube, kuri, sumokėjus didžiąją bendros kainos dalį sudarantį nario mokestį,
suteikia nariams galimybę įgyti teisę tam tikru laiku naudotis tik pagal rūšį ir vietą apibūdintu nekilnojamuoju turtu bei
numato narių įtraukimą į sistemą, leidžiančią apsikeisti jų naudojimosi teisėmis.

Dėl antro klausimo
29     Atsižvelgiant į atsakymą į pirmąjį klausimą atsakyti į antrąjį klausimą nereikia.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
30     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu
Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1968 m. rugsėjo 27 d. Briuselio konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose vykdymo,
iš dalies pakeistos 1978 m. spalio 9 d. Konvencija dėl Danijos Karalystės, Airijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės
Airijos Karalystės prisijungimo, 1982 m. spalio 25 d. Konvencija dėl Graikijos Respublikos prisijungimo ir 1989 m. gegužės
26 d. Konvencija dėl Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos prisijungimo 16 straipsnio 1 punkto a papunktis turi
būti aiškinamas taip, kad jis netaikomas sutarčiai dėl narystės klube, kuri, sumokėjus didžiąją bendros kainos dalį sudarantį
nario mokestį, suteikia nariams galimybę įgyti teisę tam tikru laiku naudotis tik pagal rūšį ir vietą apibūdintu nekilnojamuoju
turtu bei numato narių įtraukimą į sistemą, leidžiančią apsikeisti jų naudojimosi teisėmis.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.