CELEX: 61995CJ0128
Konkurrens
Försäljning av motorfordon
Parallellimport
Förordning (EEG) nr 123/85
Giltighet i förhållande till tredje man
Självständig återförsäljare
Begreppen nytt fordon och begagnat fordon

Domskäl
1 Tribunal de commerce de Lyon har genom beslut av den 2 januari 1995, som - såsom det ändrats genom beslut av den 7 februari 1995 - inkom till domstolens kansli den 18 april samma år, begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande avseende tre frågor om tolkningen av kommissionens förordning (EEG) nr 123/85 av den 12 december 1984 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon (EGT L 15, 1985, s. 16).
2 Frågorna har uppkommit i en tvist i vilken bolagen Fontaine, Garage Laval, Fahy, Renault Lyon Ouest FLB Automobiles, Diffusion Vallis Auto och Horizon Sud (nedan kallade Fontaine m.fl.) har väckt talan om illojal konkurrens mot bolaget Aqueducs Automobiles.
3 Fontaine m.fl., i det franska departementet Rhône, är ensamåterförsäljare av bilmärkena Audi, Ford, Peugeot, Renault och Volkswagen.
4 Aqueducs Automobiles, i samma franska departement, köper genom parallellimport fordon av olika märken som är nya, har registrerats för mindre än tre månader sedan eller som gått minst tre tusen kilometer, vilka bolaget, såsom självständig näringsidkare, säljer vidare inom Frankrike.
5 Fontaine m.fl. ansåg att Aqueducs Automobiles, som inte tillhörde någon motorfordonstillverkares säljorganisation och som inte heller är en befullmäktigad mellanhand i den mening som avses i artikel 3.11 i förordning nr 123/85, gjorde sig skyldig till illojal konkurrens i förhållande till ensamåterförsäljarna av de aktuella bilmärkena. Den 1 april 1994 väckte de därför talan vid Tribunal de commerce de Lyon i synnerhet för att få Aqueducs Automobile att upphöra med sin självständiga vidareförsäljning av nya fordon, vidare för att Aqueducs Automobiles skulle förbjudas att inneha ett lager av dessa fordon samt att göra reklam för att gynna sin försäljning, samt för att detta bolag skulle förpliktas att utge skadestånd för den skada som återförsäljarna lidit.
6 Till stöd för sin talan åberopade Fontaine m.fl. förordning nr 123/85. Enligt sökandena kan en återförsäljare av fordon, vilken inte tillhör någon säljorganisation för ett bilmärke och vilken köper fordonen genom parallellimport, endast utöva verksamhet som befullmäktigad mellanhand, i den mening som avses i artikel 3.11 i förordning nr 123/85 och på de villkor som anges i kommissionens meddelande 91/C 329/06 av den 4 december 1991, med titeln "Förklarande redogörelse för verksamheten som mellanhand vid försäljning av motorfordon" (EGT C 329, s. 20). En mellanhand skall enligt sökandena i synnerhet begränsa sig till att handla för köparens, konsumentens, räkning och är förbjuden att hålla lager eller att vilseleda allmänheten genom att, bland annat i sin reklam, ge intryck av att vara återförsäljare. Förordning nr 123/85 är för övrigt till hinder för att en ekonomisk aktör samtidigt utför verksamhet som mellanhand och som självständig återförsäljare.
7 Fontaine m.fl. har dessutom, i motsats till vad Aqueducs Automobiles har påstått, hävdat att de sålda fordonen inte kan anses vara begagnade motorfordon endast av det skälet att mätarna inte längre visar noll kilometer. I enlighet med franska föreskrifter anses nämligen de fordon som sålts under de tre första månaderna efter den första registreringen eller som har gått mindre än tre tusen kilometer vara nya, och dessa kriterier har till och med senare utsträckts till sex månader och till sex tusen kilometer för att hindra parallellimport av motorfordon.
8 Aqueducs Automobiles anser tvärtom att förordning nr 123/85 är begränsad till att reglera förhållandet mellan motorfordonstillverkarna och deras återförsäljare. Följaktligen berör förordningen varken självständiga näringsidkares verksamhet eller deras reklam och den förbjuder inte heller att samma företag samtidigt bedriver verksamhet som självständig återförsäljare och som befullmäktigad mellanhand.
9 Tribunal de commerce de Lyon beslutade att vilandeförklara målet och att, med tanke på att utgången av målet är beroende av tolkningen av gemenskapsrätten, ställa följande frågor till domstolen för ett förhandsavgörande.
"1. Är parallellimport förbjuden i andra fall än inom ramen för ett uppdrag som givits till en mellanhand som tillhandahåller tjänster och följaktligen vid en återförsäljning?
2. Är en självständig näringsidkare förbjuden att på samma gång vara den som tillhandahåller tjänster på fritt uppdrag och en försäljare som företar parallellimport?
3. Är en självständig näringsidkare förbjuden att sälja nya fordon och under alla omständigheter vilken är definitionen på ett nytt fordon och på ett begagnat fordon?"
10 Efter avkunnandet av dom av den 15 februari 1996 i målet C-309/94, Nissan France m.fl., (REG. s. I-677), ansåg Tribunal de commerce de Lyon att det inte längre fanns något behov av svar på de två första frågorna. Den beslutade däremot att låta sin tredje fråga kvarstå.
11 Den frågan består av två delar. För det första frågar den nationella domstolen i huvudsak om förordning nr 123/85 skall tolkas så att den hindrar att en aktör, som varken är godkänd återförsäljare inom en tillverkares säljorganisation för ett visst bilmärke eller befullmäktigad mellanhand på det sätt som avses i artikel 3.11 i förordningen, ägnar sig åt parallellimport och självständig återförsäljning av nya fordon av detta märke. För det andra ber den nationella domstolen att EG-domstolen, för tillämpningen av förordning nr 123/85, skall ange definitionen på ett nytt fordon samt vilka kriterier som gör det möjligt att skilja ett sådant fordon från ett begagnat fordon.
12 Vad beträffar den första delen av denna fråga skall det erinras om att domstolen i den ovan nämnda domen i målet Nissan France m.fl. redan har tolkat förordning nr 123/85 med avseende på en självständig aktörs parallellimport och återförsäljning av motorfordon inom ett område som täcks av ett avtal om ensamåterförsäljning, vilket har ingåtts mellan en tillverkare av motorfordon av ett visst bilmärke och en av hans återförsäljare.
13 I denna dom fastslog nämligen domstolen att förordning nr 123/85, i enlighet med den funktion som den skall fylla inom ramen för tillämpningen av artikel 85 i fördraget, endast avser avtalsförhållandet mellan leverantörerna och deras godkända återförsäljare, eftersom det i förordningen fastställs på vilka villkor vissa avtal som dessa parter är bundna av är tillåtna, med hänsyn till fördragets konkurrensregler (punkt 16).
14 Dess syfte är således begränsat till att reglera innehållet i de avtal som parterna i en säljorganisation för en bestämd produkt lagligen kan avtala om med hänsyn till de bestämmelser i fördraget enligt vilka alla konkurrensbegränsande åtgärder inom den gemensamma marknaden är förbjudna (ovan nämnda dom i målet Nissan France m.fl., punkt 17).
15 Härmed avgörs således endast det som parterna i ett sådant avtal får eller inte får åta sig att göra i förhållande till tredje man. Förordningen har däremot inte till syfte att reglera verksamheten för de tredje män som kan verka på marknaden utanför nätet av distributionsavtal (ovan nämnda dom i målet Nissan France m.fl., punkt 18).
16 Sålunda kan bestämmelserna i denna undantagsförordning inte få någon inverkan på tredje mans rättigheter och skyldigheter i förhållande till de avtal som träffats mellan motorfordonstillverkarna och deras återförsäljare, och då inte heller på självständiga näringsidkares rättigheter och skyldigheter (ovan nämnda dom i målet Nissan France m.fl., punkt 19).
17 Domstolen drog slutsatsen att förordning nr 123/85 inte skulle kunna tolkas som ett förbud för en näringsidkare som inte tillhör den officiella säljorganisationen för ett bestämt bilmärke, och som inte har ställning som befullmäktigad mellanhand på det sätt som avses i förordningen, att införskaffa nya motorfordon av detta märke genom parallellimport och att utöva verksamhet som självständig återförsäljare av dessa motorfordon (ovan nämnda dom i målet Nissan France m.fl., punkt 20).
18 I domen i målet Nissan France m.fl. fastställde domstolen således att förordning nr 123/85 skall tolkas på så sätt att den inte hindrar att en näringsidkare, som varken är godkänd återförsäljare i en motorfordonstillverkares säljorganisation för ett visst bilmärke eller befullmäktigad mellanhand på det sätt som avses i artikel 3.11 i den förordningen, ägnar sig åt parallellimport och självständig återförsäljning av nya fordon av det märket.
19 Av samma skäl skall det ges ett identiskt svar på den första delen av den tredje frågan som Tribunal de commerce de Lyon har ställt.
20 Med hänsyn till detta svar saknas det anledning att svara på den andra delen av den tredje frågan.
21 Som generaladvokaten har betonat i punkt 12-15 i sitt förslag till avgörande finns det, med hänsyn till att förordning nr 123/85 inte har till syfte att reglera parallellimport eller självständiga näringsidkares återförsäljning av motorfordon, ingen anledning att, för tillämpningen av förordningen, fastställa definitionen på ett nytt eller begagnat fordon som är föremål för sådana transaktioner i en situation, som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen, i vilken förordning nr 123/85 inte är tillämplig.
22 Under dessa omständigheter saknas anledning att besvara den andra delen av den tredje frågan.
23 Med hänsyn till allt det som har anförts ovan är svaret på den tredje frågan att förordning nr 123/85 skall tolkas så att den inte hindrar att en näringsidkare, som varken är godkänd återförsäljare i en motorfordonstillverkares säljorganisation för ett visst bilmärke eller befullmäktigad mellanhand på det sätt som avses i artikel 3.11 i förordningen, ägnar sig åt parallellimport eller självständig återförsäljning av nya motorfordon av detta märke.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
24 De kostnader som har förorsakats den franska regeringen och Europeiska gemenskapernas kommission, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(andra avdelningen)
- angående den fråga som genom beslut av den 2 januari 1995 förts vidare av Tribunal de commerce de Lyon - följande dom:
Kommissionens förordning (EEG) nr 123/85 av den 12 december 1984 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av försäljnings- och serviceavtal för motorfordon skall tolkas på så sätt att den inte hindrar att en näringsidkare, som varken är godkänd återförsäljare i en motorfordonstillverkares säljorganisation för ett visst bilmärke eller befullmäktigad mellanhand på det sätt som avses i artikel 3.11 i förordningen, ägnar sig åt parallellimport eller självständig återförsäljning av nya motorfordon av detta märke.