CELEX: 62009CJ0075
Nariadenie (EHS) č. 2913/92
Colný kódex Spoločenstva
Článok 221 ods. 3 a 4
Dodatočné vyberanie colného dlhu
Premlčanie
Trestne stíhateľný skutok

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 221 ods. 3 a 4 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra
1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (Ú. v. ES L 302, s. 1; Mim. vyd. 02/004, s. 307), zmeneného a doplneného
nariadením (ES) č. 2700/2000 Európskeho parlamentu a Rady zo 16. novembra 2000 (Ú. v. ES L 311, s. 17; Mim. vyd. 02/010, s. 239,
ďalej len „colný kódex“).
Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi Agra Srl (ďalej len „Agra“) a Agenzia Dogane – Ufficio delle Dogane di Alessandria
(Daňová správa – Daňový úrad v Alessandrii, ďalej len „Ufficio delle Dogane“) v súvislosti s dodatočným vyberaním colného
dlhu.

Právny rámec

Právo Únie
Článok 9 ods. 4 nariadenia Komisie (ES) č. 954/2002 zo 4. júna 2002, ktorým sa otvára a ustanovuje správa colných kvót pre
mrazené hovädzie mäso, na ktoré sa vzťahuje kód KN 0202, a pre výrobky, na ktoré sa vzťahuje kód KN 0206 29 91 (od 1. júla
2002 do 30. júna 2003) [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 147, s. 8), stanovuje:
„V prípade, že sú na dôkaze o dovoze alebo vývoze uvedenom v odseku 2 uvedení dvaja alebo viacerí žiadatelia s rovnakou poštovou
adresou, alebo v prípade, že žiadatelia sú ku dňu podania žiadosti zapísaní do registra [dane z pridanej hodnoty] s rovnakou
poštovou adresou, alebo ak majú členské štáty vážne podozrenie, že hospodárske subjekty sú vzájomne prepojené, členské štáty
overia, že títo žiadatelia nie sú vzájomne prepojení v zmysle článku 143 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 [z 2. júla 1993,
ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie č. 2913/92 (Ú. v. ES L 253, s. 1)]. Ak sa ukáže, že ide o takýto prípad, všetky dotknuté
žiadosti sa zamietnu.
…“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 221 ods. 3 a 4 colného kódexu stanovuje:
„3.      Oznámenie dlžníkovi sa neuskutoční po ukončení obdobia troch rokov od dátumu, keď sa nadobudol colný dlh. Toto obdobie sa
predlžuje od času, keď sa podá odvolanie v zmysle článku 243 na obdobie odvolacieho konania. [Colný dlh nemožno dlžníkovi
oznámiť po uplynutí trojročnej doby od jeho vzniku. Plynutie tejto doby spočíva od okamihu podania odvolania v zmysle článku
243 a počas dĺžky trvania odvolacieho konania.
– neoficiálny preklad
]
4.      Ak je colný dlh výsledkom skutku, ktorý v čase spáchania podliehal začatiu trestného konania na súde [bol trestne stíhateľný
–
neoficiálny preklad
], jeho výška sa môže na základe podmienok uvedených v platných ustanoveniach oznámiť dlžníkovi aj po ukončení trojročného
obdobia uvedeného [uplynutí trojročnej doby uvedenej –
neoficiálny preklad
] v odseku 3.“

Vnútroštátne právo
Článok 11 legislatívneho dekrétu č. 374 z 8. novembra 1990 o reorganizácii colných orgánov a revízii postupov zisťovania a kontroly
v rámci vykonávania smernice 79/695/EHS z 24. júla 1979 a smernice 82/57/EHS zo 17. decembra 1981 o harmonizácii režimov na
prepustenie tovaru do voľného obehu, ako aj smernice 81/177/EHS z 24. februára 1981 a smernice 82/347/EHS z 23. apríla 1982
o harmonizácii režimov týkajúcich sa vývozu tovaru spoločenstva (GURI č. 291 zo 14. decembra 1990), znie takto:
„1.      Colný úrad môže pristúpiť k preskúmaniu konečného výmeru, aj keď tovary, ktoré boli jeho predmetom, boli ponechané v slobodnej
dispozícii hospodárskeho subjektu alebo už boli vyvezené z colného územia. Preskúmanie výmeru sa uskutoční z úradnej povinnosti
alebo na žiadosť dotknutého hospodárskeho subjektu, ktorý pod hrozbou preklúzie predloží svoj návrh v lehote troch rokov odo
dňa, keď sa výmer stal konečným.
…
5.      Ak sú z preskúmania výmeru uskutočneného buď z úradnej povinnosti, alebo na žiadosť účastníka konania zjavné nepresnosti,
opomenutia alebo chyby týkajúce sa skutočností, na ktorých sa výmer zakladá, úrad vykoná potrebné preskúmanie a oboznámi o tom
dotknutý hospodársky subjekt tak, že mu doručí oznámenie v tejto súvislosti. V prípade opravy výmeru v nadväznosti na jeho
preskúmanie z úradnej povinnosti sa oznámenie musí doručiť, pod hrozbou preklúzie, v lehote troch rokov odo dňa, keď sa výmer
stal konečným.
…“
Článok 84 dekrétu prezidenta republiky č. 43 z 23. januára 1973 o kodifikácii legislatívnych predpisov v colnej oblasti (GURI
č. 80 z 28. marca 1973, ďalej len „LPCO“), stanovuje:
„1.      Nárok štátu na vymáhanie ciel sa premlčuje v päťročnej premlčacej dobe.
…
3.      V prípade, že k úplnému alebo čiastočnému nezaplateniu ciel došlo v dôsledku trestného činu, začína premlčacia doba plynúť
odo dňa právoplatnosti rozhodnutia alebo rozsudku vyhláseného v trestnom konaní.
…“
Na základe článku 29 zákona č. 428 z 29. decembra 1990 o vykonávacích predpisoch na vykonanie záväzkov vyplývajúcich z členstva
Talianskej republiky v Európskych spoločenstvách (GURI č. 10 z 12. januára 1991) bola premlčacia doba stanovená v článku 84
LPCO znížená na tri roky.

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Agra dovážala vykostené mrazené hovädzie mäso (patriace pod kód KN 0202 30 90 90) v rámci ročných colných kvót (colná kvóta
II) stanovených nariadením č. 954/2002.
S cieľom získať dovozné licenciie Agra predložila žiadosť o povolenie dovozu, v ktorej vyhlásila, že spĺňa podmienky stanovené
v článku 9 uvedeného nariadenia. Medzi týmito podmienkami bola uvedená aj neexistencia prepojenia so spoločnosťami z iných
členských štátov, ktoré predložili podobné žiadosti pred 14. júnom 2002.
Pri kontrole uskutočnenej v spoločnosti Agra 12. februára 2007 zistila Guardia di Finanza di Milano existenciu nezrovnalostí
v súvislosti s uvedenými podmienkami.
Zápisnica vyhotovená v nadväznosti na túto kontrolu viedla na jednej strane k začatiu trestného vyšetrovania.
Na druhej strane Ufficio delle Dogane na základe tejto istej zápisnice vydal 28. februára 2008 oznámenie o oprave colných
vyhlásení predložených spoločnosťou Agra, ktoré sa týkalo vymáhania celkovej sumy istiny 141 125,49 eura ciel a dane z pridanej
hodnoty a úrokov vo výške 47 298,45 eura.
Dňa 11. marca 2008 bolo toto oznámenie o oprave doručené spoločnosti Agra.
Táto spoločnosť napadla uvedené oznámenie na Commissione tributaria provinciale di Alessandria (Súd provincie Alessandria),
pričom sa odvolávala na premlčanie práva uskutočniť opravu colných vyhlásení. Podľa spoločnosti Agra toto právo podlieha trojročnej
premlčacej dobe, ktorá začína plynúť dňom colného vyhlásenia. Keďže však colné vyhlásenia boli podané 13. augusta, 18. septembra
a 23. októbra 2002, jednotlivé zodpovedajúce premlčacie doby by sa mali považovať za uplynuté 13. augusta, 18. septembra a 23. októbra
2005.
Ufficio delle Dogane sa odvoláva na ustanovenie o „spočívaní a prerušení premlčacej doby“ upravené v článku 221 colného kódexu,
najmä v odseku 4 tohto článku, na základe ktorého možno presnú sumu colného dlhu oznámiť po uplynutí trojročnej doby, pokiaľ
colné orgány nemali možnosť stanoviť konkrétnu sumu cla v dôsledku trestne stíhateľných skutkov.
Podľa Ufficio delle Dogane sa toto ustanovenie musí vykladať v spojení s článkom 84 LPCO, v zmysle ktorého v prípade, že je
úplné alebo čiastočné nezaplatenie cla následkom porušenia, premlčacia doba začína plynúť odo dňa, keď rozhodnutie alebo rozsudok
vyhlásený v rámci trestného konania nadobudne právoplatnosť rozhodnutej veci.
Za týchto podmienok Commissione Tributaria Provinciale di Alessandria rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu
prejudiciálnu otázku:
„Vzhľadom na ustanovenia článku 11 [legislatívneho dekrétu č. 374 z 8. novembra 1990] v spojení s článkom 221 ods. 3 [...]
a 4 [colného kódexu] pri zohľadnení článku 84 ods. 3 [LPCO], premlčí sa a/alebo prepadne sa uplynutím trojročnej doby od dátumu
prijatia colného vyhlásenia právo Agenzia delle Dogane pristúpiť k preskúmaniu colného výmeru, alebo môže dôjsť k prerušeniu
a/alebo spočívaniu premlčacej doby, pokiaľ prebieha trestné konanie, ktorého predmetom je porušenie colných predpisov súvisiace
s dotknutým colným výmerom?“

O prejudiciálnej otázke

Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
V prejednávanej veci pripomienky predložili Agra, talianska, česká a grécka vláda, ako aj Európska komisia.
Agra Súdnemu dvoru navrhuje, aby ako podmienku uplatnenia článku 221 ods. 4 colného kódexu uznal uskutočnenie aspoň jedného
procesného úkonu v trojročnej premlčacej dobe, alebo aby rozhodol, že prináleží vnútroštátnemu právnemu poriadku, aby definoval
podmienky uplatnenia tohto ustanovenia.
Colné orgány síce majú právomoc na účely správnych konaní konštatovať existenciu trestne stíhateľných skutkov. Požiadavka
právnej istoty však uvedeným orgánom ukladá povinnosť konať v trojročnej premlčacej dobe.
V tomto ohľade Agra odkazuje na výklad článku 84 LPCO a článku 221 colného kódexu prostredníctvom Corte suprema di cassazione
(Najvyšší kasačný súd), podľa ktorého na to, aby sa prerušilo plynutie trojročnej premlčacej doby, musí v priebehu tejto doby
dôjsť k právnemu úkonu zo strany uvedených orgánov.
Grécka vláda sa v podstate domnieva, že plynutie premlčacej doby týkajúcej sa colného dlhu spočíva, pokiaľ je zistené colné
porušenie trestne stíhateľné a v konečnom dôsledku zabránilo príslušnému colnému orgánu stanoviť presnú sumu cla. Uvedená
vláda preto navrhuje, aby sa na prejudiciálnu otázku odpovedalo v tom zmysle, že k premlčaniu na základe článku 221 ods. 3
colného kódexu nemôže dôjsť v prípade, že colný dlh vznikol v dôsledku trestne stíhateľného skutku.
Talianska a česká vláda, ako aj Komisia sa v podstate domnievajú, že článok 221 ods. 4 colného kódexu nebráni takej právnej
úprave, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, a odkazujú na vnútroštátne právo, pokiaľ ide o všetky otázky týkajúce
sa premlčania colných dlhov, ktoré vznikli v dôsledku trestne stíhateľných skutkov.
V tomto ohľade Komisia konštatuje, že uvedené ustanovenie neupravuje ani premlčaciu dobu, ani spôsoby prerušenia alebo spočívania
tejto doby. Najmä neukladá žiadne spočívanie premlčacej doby počas dĺžky trvania prípadného odvolacieho konania, na rozdiel
od toho, čo stanovuje odsek 3 toho istého článku.
Podľa českej vlády a Komisie však vnútroštátny zákonodarca nemá neobmedzenú slobodu. Na jednej strane by právna úprava členských
štátov mala byť v súlade so zásadami ekvivalencie a efektivity. Na druhej strane obmedzenie plynutia premlčacej doby musí
byť odôvodnené cieľmi všeobecného záujmu, nevyhnutné a primerané sledovanému legitímnemu cieľu.
Vnútroštátny súd má najlepšie postavenie na účely preskúmania zlučiteľnosti s uvedenými zásadami vnútroštátnej právnej úpravy
dotknutej vo veci samej.

Odpoveď Súdneho dvora
Na úvod treba pripomenúť, že Súdny dvor nemá právomoc vyjadrovať sa v rámci konania začatého na základe článku 234 ES k zlučiteľnosti
ustanovení vnútroštátneho zákona s právom Únie. Súdny dvor však má právomoc poskytnúť vnútroštátnemu súdu všetky výkladové
prostriedky vyplývajúce z práva Únie, ktoré mu umožnia posúdiť túto zlučiteľnosť (rozsudok z 23. septembra 2004, Spedition
Ulustrans, C‑414/02, Zb. s. I‑8633, bod 23 a citovaná judikatúra).
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že si kladie otázku, či sú s právom Únie zlučiteľné také ustanovenia, ktoré stanovujú,
že v prípade, že k nezaplateniu ciel došlo v dôsledku trestného činu, začína premlčacia doba plynúť odo dňa, keď rozhodnutie
alebo rozsudok vyhlásený v trestnom konaní nadobudli právoplatnosť.
V tejto perspektíve sa treba domnievať, že vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či článok 221 ods. 3 a 4 colného kódexu bráni
takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je právna úprava dotknutá vo veci samej, podľa ktorej v prípade, že k nezaplateniu
ciel došlo v dôsledku trestného činu, začína premlčacia doba plynúť odo dňa právoplatnosti rozhodnutia alebo rozsudku vyhláseného
v trestnom konaní.
Najskôr treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry článok 221 ods. 3 prvá veta colného kódexu zakotvuje pravidlo premlčania,
podľa ktorého sa oznámenie dlžnej sumy dovozného alebo vývozného cla neuskutoční po uplynutí trojročnej doby odo dňa, keď
vznikol colný dlh (pozri v tomto zmysle rozsudky z 23. februára 2006, Molenbergnatie, C‑201/04, Zb. s. I‑2049, bod 39, ako
aj zo 16. júla 2009, Snauwaert a i., C‑124/08 a C‑125/08, Zb. s. I‑6793, bod 28).
Článok 221 ods. 3 druhá veta colného kódexu stanovuje, že plynutie tejto premlčacej doby spočíva v dôsledku podania odvolania
v zmysle článku 243 uvedeného kódexu a počas celej dĺžky trvania odvolacieho konania.
Ako výnimku z pravidla uvedeného v bode 30 tohto rozsudku článok 221 ods. 4 colného kódexu stanovuje, že colné orgány môžu
takéto oznámenie za podmienok uvedených v platných ustanoveniach urobiť po uplynutí tejto lehoty, pokiaľ presnú sumu cla,
ktorá je splatná podľa právnych predpisov, nemohli určiť v dôsledku trestne stíhateľného skutku (rozsudok Snauwaert a i.,
už citovaný, bod 29).
V tomto ohľade treba po prvé konštatovať, že článok 221 ods. 4 colného kódexu sám osebe nestanovuje nijakú premlčaciu dobu
ani dôvody na spočívanie alebo prerušenie jej plynutia. Konkrétne, na rozdiel od toho, čo stanovuje odsek 3 tohto článku,
odsek 4 tohto článku neukladá žiadne spočívanie plynutia premlčacej doby počas dĺžky trvania prípadného odvolacieho konania.
Po druhé treba uviesť, že článok 221 ods. 4 colného kódexu tým, že sa obmedzil na odkaz na „podmienky uvedené v platných ustanoveniach“,
odkazuje na vnútroštátne právo týkajúce sa režimu premlčania colného dlhu v prípade, že vyplýva zo skutku, ktorý bol v čase
jeho spáchania trestne stíhateľný.
Z tohto dôvodu, keďže právo Únie v dotknutej oblasti neobsahuje spoločné pravidlá, prináleží každému členskému štátu, aby
určil režim premlčania colných dlhov, ktoré nemohli byť zistené v dôsledku trestne stíhateľného skutku (pozri analogicky rozsudky
zo 16. októbra 2003, Hannl-Hofstetter, C‑91/02, Zb. s. I‑12077, body 18 až 20, a Molenbergnatie, už citovaný, bod 53).
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že článok 221 ods. 3 a 4 colného kódexu sa
musí vykladať v tom zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej úprave, podľa ktorej v prípade, že k nezaplateniu ciel došlo v dôsledku
trestného činu, začína premlčacia doba plynúť odo dňa právoplatnosti rozhodnutia alebo rozsudku vyhláseného v trestnom konaní.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
Článok 221 ods. 3 a 4 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva,
zmeneného a doplneného nariadením (ES) č. 2700/2000 Európskeho parlamentu a Rady zo 16. novembra 2000, sa musí vykladať v tom
zmysle, že nebráni takej vnútroštátnej úprave, podľa ktorej v prípade, že k nezaplateniu ciel došlo v dôsledku trestného činu,
začína premlčacia doba plynúť odo dňa právoplatnosti rozhodnutia alebo rozsudku vyhláseného v trestnom konaní.
Podpisy
*
Jazyk konania: taliančina.