CELEX: 61988CJ0024
Forordning nr. 1408/71
børnetilskud til arbejdstagere

1 Ved kendelse af 8 . januar 1988, indgaaet til Domstolen den 21 . januar 1988, har tribunal du travail de Dinant i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artiklerne 73 og 76 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag, hvori der er nedlagt paastand om annullation af en afgoerelse fra Office nationale d' allocations familiales pour travailleurs salariés ( herefter benaevnt "ONAFTS ") om tilbagesoegning af de boernetilskud, som sagsoegeren i hovedsagen indtil afgoerelsen havde faaet udbetalt .
3 Sagsoegeren i hovedsagen, Michel Georges, der er belgisk statsborger, udoevede i den omtvistede periode ( 1 . maj 1977 - 30 . juni 1982 ) en loennet beskaeftigelse i Frankrig, mens hans hustru og to boern var bosat i Belgien .
4 Indtil den 15 . maj 1982 oppebar Georges boernetilskud i Belgien, som blev udbetalt af ONAFTS paa grundlag af belgisk lovgivning og artikel 73, stk . 2, i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71, der indeholder foelgende bestemmelse : "En arbejdstager, der er omfattet af fransk lovgivning, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat end Frankrig, ret til boernetilskud efter lovgivningen i den stat, hvor disse familiemedlemmer er bosat ...".
5 Af en kontrol, der blev gennemfoert i 1982, fremgik det, at Georges i den omtvistede periode havde udoevet en bibeskaeftigelse som selvstaendig erhvervsdrivende i Belgien, og at han i denne egenskab havde modtaget boernetilskud, som var blevet tilkendt ham af vedkommende belgiske forsikringsorgan, Caisse d' assurances sociales des travailleurs indépendants de Belgique .
6 Naar henses til denne sideloebende udoevelse af to former for erhvervsmaessig beskaeftigelse, fandt ONAFTS, at betingelserne for at bringe artikel 76 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 i anvendelse var opfyldt . I henhold til denne bestemmelse stilles retten til boernetilskud i medfoer af artikel 73 i bero, saafremt der i kraft af erhvervsudoevelse ogsaa kan kraeves udbetalt boernetilskud efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat . ONAFTS traf herefter paa grundlag af denne bestemmelse den 19 . maj 1982 afgoerelse om, at Georges alene havde krav paa boernetilskud i henhold til den belgiske ordning for selvstaendige erhvervsdrivende, og om, at han skulle tilbagebetale de boernetilskud, han angiveligt havde oppebaaret med urette, naermere bestemt et beloeb paa 381 789 BFR, der svarede til forskellen mellem boernetilskud til arbejdstagere og boernetilskud til selvstaendige erhvervsdrivende .
7 Georges indbragte denne afgoerelse for tribunal du travail du Dinant, der fandt, at tvisten rejser et faellesskabsretligt fortolkningsproblem, og derfor udsatte sagen, indtil Domstolen har afgjort foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Naar en belgisk arbejdstager, der bor i Belgien med sin familie, herunder de boern, for hvem der bestaar ret til familieydelser, samtidig udoever en loennet beskaeftigelse paa en anden medlemsstats omraade ( Frankrig ) og en bibeskaeftigelse som selvstaendig erhvervsdrivende i bopaelsstaten, og naar familieydelserne fra bopaelsstaten i anledning af udoevelsen af virksomheden som selvstaendig erhvervsdrivende er mindre end dem, der ville kunne oppebaeres i den anden medlemsstat paa grundlag af en loennet beskaeftigelse dér, foelger det da af prioritets - og antikumulationsreglerne i henholdsvis artiklerne 73 og 76 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 ( der var gaeldende paa det paagaeldende tidspunkt ),
- at det maa laegges til grund, at der opstaar en ret til familieydelser fra den anden medlemsstat ( beskaeftigelsesstaten )?
- at det maa laegges til grund, at den ret, der bestaar til ydelser fra bopaelsstaten, har forrang?
- at det maa laegges til grund, at den ret, der bestaar i beskaeftigelsesstaten, alene stilles i bero for den del af beloebets vedkommende, der for den samme periode og for de samme familiemedlemmer er oppebaaret i bopaelsstaten?"
8 Vedroerende de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
9 Foer den egentlige droeftelse af, hvorledes det forelagte spoergsmaal maa besvares, bemaerkes, at Domstolen ved flere lejligheder har fastslaaet, at maalsaetningen med EOEF-Traktatens artikel 51, nemlig en gennemfoerelse af arbejdskraftens frie bevaegelighed, er retningsgivende for fortolkningen af de forordninger, som Raadet udsteder vedroerende social sikring af vandrende arbejdstagere .
10 Det foelger heraf, at man ikke uden at true virkeliggoerelsen af dette princip kan anvende artikel 76 i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 paa en saadan maade, at ydelser, der er hjemlet i én medlemsstat, erstattes af ydelser, der er hjemlet i en anden medlemsstat, saafremt arbejdstageren derved mister sin ret til de mest fordelagtige ydelser .
11 Domstolen har i overensstemmelse hermed i dommen af 23 . april 1986 ( Ferraioli, sag 153/84, Sml . s . 1401 ) fastslaaet, at det foelger af de principper, der ligger til grund for forordning ( EOEF ) nr . 1408/71, at saafremt de boernetilskud, der faktisk oppebaeres i bopaelsmedlemsstaten, er lavere end boernetilskuddene i henhold til lovgivningen i vedkommende anden medlemsstat, har arbejsdtageren krav paa et supplerende tilskud svarende til forskellen mellem de paagaeldende to beloeb, saaledes at udgifterne hertil baeres af den kompetente institution i den anden medlemsstat .
12 Dette gaelder ogsaa i tilfaelde, hvor en arbejdstager samtidig udoever en bibeskaeftigelse som selvstaendig erhvervsdrivende i den medlemsstat, hvori hans familie er bosat, og en loennet beskaeftigelse paa en anden medlemsstats omraade .
13 Det praejudicielle spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 76 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes, at retten til boernetilskud fra beskaeftigelsesmedlemsstaten i henhold til forordningens artikel 73 kun stilles i bero i et omfang svarende til det beloeb, der faktisk udbetales i form af ydelser af samme art i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat . Saafremt de boernetilskud, der faktisk oppebaeres i bopaelsmedlemsstaten, er lavere end boernetilskuddene i henhold til lovgivningen i den anden medlemsstat, har arbejdstageren krav paa et supplerende tilskud svarende til forskellen mellem de paagaeldende to beloeb, saaledes at udgifterne hertil baeres af den kompetente institution i den anden medlemsstat .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 De udgifter, der er afholdt af den belgiske, den franske og den nederlandske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale retsinstans, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Anden Afdeling )
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af tribunal du travail de Dinant ved kendelse af 8 . januar 1988, for ret :
Artikel 76 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 skal fortolkes saaledes, at retten til boernetilskud fra beskaeftigelsesmedlemsstaten i henhold til forordningens artikel 73 kun stilles i bero i et omfang svarende til det beloeb, der faktisk udbetales i form af ydelser af samme art i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat . Saafremt de boernetilskud, der faktisk oppebaeres i bopaelsmedlemsstaten, er lavere end boernetilskuddene i henhold til lovgivningen i den anden medlemsstat, har arbejdstageren krav paa et supplerende tilskud svarende til forskellen mellem de paagaeldende to beloeb, saaledes at udgifterne hertil baeres af den kompetente institution i den anden medlemsstat .