CELEX: 62003TJ0102
Euroopan aluekehitysrahasto
Taloudellisen tuen peruuttaminen
Tuensaajalle aiheutuneiden menojen jättäminen huomioon ottamatta
Asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artikla
Perusteluvelvollisuus
Viran puolesta tutkiminen

Asiaa koskevat oikeussäännöt
1       EY 158 artiklassa määrätään, että yhteisö kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden
lujittamiseksi. Yhteisö pyrkii erityisesti vähentämään alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien
alueiden jälkeenjääneisyyttä edistääkseen koko yhteisön sopusointuista kehitystä. EY 159 artiklan mukaan yhteisö tukee myös
tämän toteuttamista toiminnallaan, jota se harjoittaa rakennerahastojen, muun muassa Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR),
kautta.
2       Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ja rahastojen tehtävien määrittämiseksi neuvosto antoi 24.6.1988 asetuksen (ETY) N:o 2052/88
rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin
toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa (EYVL L 185, s. 9), jota on muutettu muun muassa 20.7.1993 annetulla neuvoston
asetuksella (ETY) N:o 2081/93 (EYVL L 193, s. 5).
3       Neuvosto antoi 19.12.1988 asetuksen (ETY) N:o 4253/88 rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta
keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88
soveltamisesta (EYVL L 374, s. 1). Tämä asetus tuli voimaan 1.1.1989 ja sitä on muutettu useaan otteeseen ennen sen kumoamista
rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1260/1999
(EYVL L 161, s. 1).
4       Asetuksen N:o 1260/1999 52 artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtymäsäännöksen mukaan sovellettavassa asetuksen N:o 4253/88 24
artiklassa, jonka otsakkeena on ”Tuen vähentäminen, pidättäminen ja peruuttaminen”, sellaisena kuin kyseinen artikla on muutettuna
20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2082/93 (EYVL L 193, s. 20) ja sellaisena kuin kyseistä artiklaa sovellettiin
15.11.2002, kun komissio päätti peruuttaa nyt kyseessä olevan tuen (jäljempänä asetuksen N:o 4253/88 24 artikla), säädetään
seuraavaa:
”1. Jos toiminnan tai toimenpiteen toteuttaminen ei ilmeisesti oikeuta siihen myönnettyyn rahalliseen tukeen tai osaan siitä,
komissio tekee tapauksesta aiheellisen tutkimuksen yhteistyöhön osallistumista noudattaen, pyytäen erityisesti asianomaista
jäsenvaltiota tai muita tämän toiminnan täytäntöönpanoa varten nimeämiä viranomaisia esittämään havaintonsa määräajassa.
2. Tämän tutkimuksen perusteella komissio voi vähentää asianomaiseen toimintaan tai toimenpiteeseen annettua tukea tai pidättää
sen, jos tutkimus paljastaa epäsäännöllisyyksiä tai sellaisen huomattavan muutoksen, jolle ei ole pyydetty komission hyväksyntää
ja joka vaikuttaa toiminnan tai toimenpiteen laatuun tai niihin olosuhteisiin, joissa ne pannaan täytäntöön.
3. Jokainen aiheettomasti vastaanotettu rahasumma on palautettava komissiolle. Rahasummiin, joita ei palauteta, lisätään viivästyskorko
varainhoitoasetuksen säännösten ja niiden yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, jotka komissio antaa VIII osastossa tarkoitettuja
menettelytapoja noudattaen.”

Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet

Tuen hyväksymisestä tehty päätös
5       Komissio hyväksyi 16.2.1993 tekemällään päätöksellä C(93) 256/4 tuen myöntämisen Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) Italian
tasavallalle yleiskattavana tukena yritysten välistä yhteistyötä ja investointien edistämistä hoitavan tiedotuskeskuksen toiminnalle;
tuki on osa yhteisön rakenteellisia tukitoimia koskevaa yhteisön tukikehystä Regione Sicilianan osalta – tavoite nro 1 (jäljempänä
hyväksymispäätös).
6       Hyväksymispäätöksen 1 artiklan toisessa kohdassa määrättiin, että tuki EAKR:sta oli myönnetty yritysten välistä yhteistyötä
ja investointien edistämistä hoitavalle tiedotuskeskukselle, joka on välittäjänä toimiva vastuullinen elin, ja tuen määrä
oli 6 760 000 ecua. Tämän määräyksen mukaan tuen käyttöä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä oli määrättävä kyseessä
olevan jäsenvaltion, komission ja välittäjinä olevien elinten välisellä sopimuksella.
7       Hyväksymispäätöksen 2 artiklan ja päätöksen liitteenä olevan rahoitustaulukon mukaan EAKR:n tuki muodosti noin 60 prosenttia
kyseessä olevan hankkeen arvioiduista kokonaiskuluista ja sitä oli tarkoitus täydentää Regione Sicilianalta saatavan 3 758 000
ecun ja yksityissektorilta saatavan 540 000 ecun suuruisilla osuuksilla.
8       Hyväksymispäätöksen 3 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistettiin 31.12.1993 viimeiseksi määräpäiväksi niiden oikeudellisesti
sitovien sitoumusten tekemiselle, joihin menot perustuvat, ja 31.12.1995 kyseisten menojen syntymiselle:
”Yhteisön tukea voidaan käyttää yleiskattavan tuen mukaisiin toimiin liittyviin sellaisiin menoihin, joita koskevista oikeudellisesti
sitovista sitoumuksista on päätetty ja joita vastaavat taloudelliset sitoumukset on otettu vastattaviksi jäsenvaltiossa ennen
31.12.1993. Viimeinen määräpäivä kyseisten menojen toteuttamiselle on 31.12.1995.”
9       Hyväksymispäätöksen 3 artiklan toisen kohdan mukaan komissio voi kuitenkin pidentää näitä määräaikoja:
”Komissio voi kuitenkin pidentää kyseisiä määräaikoja jäsenvaltion jälkimmäisen määräajan kuluessa tekemän pyynnön johdosta,
jos se on perusteltua esitettyjen tietojen perusteella. Jos komissio ei pidennä määräaikoja, menoihin, jotka ovat toteutuneet
määräajan jälkeen, ei voida käyttää yhteisön tukea.”
10     Komissio maksoi 22.3.1993 Italian valtionvarainministeriölle EAKR:n tukena 3 380 000 ecun suuruisen ennakon. Tätä ennakkoa
ei maksettu Centro informativo per la collaborazione tra le imprese e la promozione degli investimenti in Sicilia SpA:lle
(jäljempänä CIS), joka on kyseisen tuen osalta välittäjänä toimiva vastuullinen elin ja tämän asian kantaja.

CIS:n ja komission välinen sopimus
11     Hyväksymispäätöksen 1 artiklan toisen kohdan mukaisesti CIS ja komissio tekivät 2.9.1993 sopimuksen hyväksymispäätöksellä
myönnetyn yleiskattavan tuen käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseksi (jäljempänä CIS:n ja komission
välinen sopimus).
12     CIS:n ja komission välisen sopimuksen 1 artiklan toisen kohdan mukaan yhteisön tukitoimen ”tarkoituksena on sellaisen keskuksen
luominen, joka tarjoaa yrityksille, etenkin pienille ja keskisuurille yrityksille, – – sekä erityisiä tietopalveluja että
palveluja, joiden tarkoituksena on kehittää yritysaloitteita milanolaisten yritysten tai näihin yhteydessä olevien yritysten
kanssa”.
13     Kyseisen sopimuksen 5 artiklassa kuvataan seitsemän toimenpidettä, jotka CIS:n pitää toteuttaa yhteisön tukitoimien yhteydessä:
–       toimenpide nro 1: tiedotuskeskuksen organisoiminen
–       toimenpide nro 2: sisilialaisia yrityksiä koskevan tietojärjestelmän luominen
–       toimenpide nro 3: kehittyneen tietopalvelun tarjoaminen yrityksille
–       toimenpide nro 4: investointi‑ ja yhteistyökokonaisuuksien luominen
–       toimenpide nro 5: ulkopuolisten toimistojen käyttäminen
–       toimenpide nro 6: yhteistyön edistäminen
–       toimenpide nro 7: markkinointi ja viestintä.
Toimenpide nro 1:n tarkoituksena oli erityisesti ”perustaa ja organisoida sisilialaisten yritysten markkinoille integroitumisen
helpottamiseksi palvelukeskus kansallisiin ja kansainvälisiin palveluverkostoihin pääsyä varten”.
14     CIS:n ja komission välisen sopimuksen 14 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Komissio voi jäsenvaltion suostumuksella – jos välittäjä laiminlyö vakavalla tavalla velvoitteitaan – peruuttaa milloin tahansa
tämän sopimuksen nojalla annetut maksusitoumukset; välittäjällä on oikeus korvaukseen niistä menoista, jotka johtuvat ennen
sopimuksen irtisanomisen tiedoksiantoa yleiskattavan tuen täytäntöönpanoa varten annetuista sitoumuksista ja suoritetuista
toimista.”

CIS:n ja Regione Sicilianan väliset sopimusneuvottelut
15     CIS pyysi 12.11.1993 päivätyllä komissiolle, Italian viranomaisille ja Regione Sicilianalle osoittamallaan kirjeellä hyväksymispäätöksen
3 artiklan mukaisten määräaikojen (eli 31.12.1993 kaikkien oikeudellisesti sitovien sitoumusten tekemiselle ja 31.12.1995
menojen toteutumiselle) pidentämistä vuodella.
16     Kyseisessä kirjeessä selitettiin, että CIS:n ja Regione Sicilianan välisen sopimuksen, jonka nojalla Regione Siciliana maksaa
osuutensa CIS:lle, tekemisen myöhästyminen johtui Consiglio di giustizia amministrativan (Sisilian alueellinen tuomioistuin)
kannan viivästyneestä antamisesta, minkä takia CIS:n ja komission välisen sopimuksen voimaantulon edellytyksenä olevien pankkitakausten
saaminen oli myöhästynyt.
17     Komissio pidensi taloudellisten sitoumusten vastattavaksi ottamiselle varattua määräaikaa 31.12.1994 saakka.
18     CIS ja Regione Siciliana tekivät 13.12.1994 sopimuksen Regione Sicilianan myöntämän tuen, joka täydensi EAKR:sta maksettavaa
tukea, käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseksi (jäljempänä CIS:n ja Regione Sicilianan välinen sopimus).
19     CIS:n ja Regione Sicilianan välisen sopimuksen 15 artiklassa määrättiin kuitenkin, että kyseisen sopimuksen voimaantulon edellytyksenä
oli lisäksi, että alueellinen hallintoviranomainen antaa asetuksen ja että tilintarkastustuomioistuin myötävaikuttaa kyseisiltä
osin. Kyseisten edellytysten oli täytyttävä 29.3.1995 mennessä, joka oli sopimuksen voimaantulopäivä.
20     CIS:n ja Regione Sicilianan välisen sopimuksen 11 artiklan mukaan Regione Siciliana voi milloin tahansa peruuttaa sopimuksen
nojalla annetut sitoumukset, jos välittäjä laiminlyö erittäin vakavalla tavalla velvoitteitaan; kuitenkin ”välittäjällä on
oikeus korvaukseen niistä menoista, jotka johtuvat ennen sopimuksen irtisanomisen tiedoksiantoa yleiskattavan tuen myöntämistä
varten annetuista sitoumuksista ja toteutetuista toimista”.
21     CIS toteutti vuonna 1994 lainoilla, joiden vakuutena oli sen yhtiöpääoma, ensimmäisen toimenpiteen, joka piti toteuttaa yhteisön
toimenpiteenä ja joka oli ”perustaa ja organisoida sisilialaisten yritysten markkinoille integroitumisen helpottamiseksi palvelukeskus
kansallisiin ja kansainvälisiin palveluverkostoihin pääsyä varten”. Näihin toimiin kuului erityisen henkilöstön palkkaaminen
ja erityisten taloudellisten voimavarojen käyttäminen konkreettisen avun antamiseksi alueellisella ja yhteisön tasolla toimiville
elimille ja kontaktien luomiseksi yrityksiin ja yhdistyksiin. CIS:n mukaan nämä toimet oli toteutettava, koska muuten kertynyttä
viivettä ei olisi saatu kiinni. CIS antoi selvityksen näistä toimista komissiolle Italian valtion ja aluehallinnon viranomaisten
välityksellä.
22     Palermossa pidettiin 15.12.1994 hankkeen valvontaelimen kokous, johon osallistui CIS:n edustajia ja komission aluepolitiikan
pääosaston virkamies. Kokouksessa tämä virkamies ilmoitti, että CIS:n hallituksen päätös, joka koskee täytäntöönpanohanketta
ja CIS:n sitoutumista hankkeen täytäntöönpanoon, voi kuulua hyväksymispäätöksen 3 artiklan mukaiseen määritelmään ”sitoumukset,
jotka on otettu vastattaviksi ennen 31.12.1994”.

Hyväksymispäätöksen 3 artiklan mukaisten määräaikojen pidentämistä koskeva toinen hakemus ja kanteen kohteena oleva päätös
23     Regione Siciliana teki joulukuun 1994 aikana komissiolle uuden hakemuksen EAKR:n tuen myöntämistä koskevien määräaikojen pidentämiseksi,
mutta komissio hylkäsi sen.
24     Komissio antoi 21.9.1995 päivätyllä kirjeellään CIS:lle tiedoksi, että se oli hylännyt Regione Sicilianan määräaikojen pidentämistä
koskevan hakemuksen ja pyysi CIS:ää ilmoittamaan toteutuneiden menojen määrän EAKR:n osuuden määrittämiseksi:
” – – Ilmoitamme teille, että komissio ei ole voinut hyväksyä taloudellisten sitoumuksien tekemiselle varattujen määräaikojen
pidentämistä koskevaa hakemustanne, koska päätöksiä sitoumuksista suhteessa edunsaajayrityksiin ei ole tehty, vaikka aikaisemmin
jo myönnettiin vuoden pidennys (joka päättyi 31.12.1994). Tarvitsemme lisäksi viivytyksettä tiedon tekemienne sitoumusten
määrästä oman osuutemme määrittämiseksi.”
25     CIS totesi 20.10.1995 eli sen jälkeen, kun komissio kieltäytyi pidentämästä yleiskattavan tuen täytäntöönpanolle varattuja
määräaikoja, että se ei voi jatkaa hanketta, joka oli sen toimialana, ja päätti purkaa yhtiön ennenaikaisesti, minkä seurauksena
yhtiö asetettiin selvitystilaan.
26     Saadakseen korvauksen siitä osuudesta hankkeen toteuttamisessa syntyneistä kuluista, joka oli Regione Sicilianan vastuulla,
CIS esitti kyseisen alueen viranomaisille luettelon tässä yhteydessä suoritetuista menoista, joiden kokonaismäärä oli 711 587 000
Italian liiraa (ITL). CIS pyysi lisäksi Regione Sicilianaa tekemään vastaavan korvauspyynnön, joka koskee Italian valtionvarainministeriön
hallinnassa olevia EAKR:sta maksettuja varoja.
27     Italian viranomaiset toimittivat 9.3.2001 päivätyllä kirjeellään komissiolle selvityksen CIS:lle tuen yhteydessä aiheutuneista
menoista ja niihin liittyvät asiakirjat, joista käy ilmi, että alueellisten viranomaisten hyväksymä määrä on 688 505 743 ITL.
28     Komissio ilmoitti 27.12.2001 päivätyllä kirjeellään päätöksestään aloittaa asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukainen menettely
ja pyysi Italian viranomaisia ja tuensaajaa esittämään huomautuksensa. Tässä kirjeessä ilmoitettiin, että komissio aikoi peruuttaa
EAKR:n tuen ja vaatia maksetun ennakon palauttamista sillä perusteella, että toimitetut asiakirjat ”osoittivat selvästi, että
ilmoitetut menot liittyvät vain [CIS:n] toiminnan aloittamiseen” eikä niihin kuulu tiedotukseen, avustamiseen tai edistämiseen
liittyviä toimia, vaikka CIS:n olisi pitänyt suorittaa näitä toimia sen ja komission välisen sopimuksen mukaisesti, minkä
perusteella komissio voi käsityksensä mukaan katsoa, että ”[CIS:n] kaikki toiminta päättyi 6.12.1995 eikä se koskaan harjoittanut
varsinaista toimintaa”.
29     Regione Siciliana ilmoitti 11.3.2002 päivätyllä kirjeellään komissiolle CIS:n selvitysmiehen huomautukset päätöksestä aloittaa
asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukainen menettely. Tässä kirjeessä todettiin, että Italian viranomaiset olivat ilmoittaneet
komissiolle, että Regione Sicilianan tekemän vahvistuksen perusteella hyväksytyt menot olivat 688 505 743 ITL ja että nämä
menot aiheutuivat CIS:lle toimenpide nro 1:n, joka oli tiedotuskeskuksen organisoiminen, toteuttamiseen liittyvien toimien
yhteydessä ja että CIS:n hallitus oli tehnyt useita päätöksiä tuen mukaisista toimenpiteistä, kuten toimenpide nro 3:n, joka
oli kehittyneen tietopalvelun tarjoaminen yrityksille, jota varten oli määritelty tarpeelliset tietokannat ja henkilöstöresurssit,
ja toimenpide nro 5:n, joka oli ulkopuolisten toimistojen käyttäminen, jonka toteuttamisen vaatimista hankkeista oli tehty
päätös, osalta. Tässä kirjeessä ilmoitettiin lisäksi, että hankkeen toteuttamisen viivästyminen ei johdu CIS:n toiminnasta
tai passiivisuudesta, vaan siitä, että CIS:n ja Regione Sicilianan välisen sopimuksen tekeminen myöhästyi, mistä seurasi kyseisen
alueen rahoitusosuuden saamisen myöhästyminen.
30     Komissio peruutti Italian tasavallalle osoittamallaan 15.11.2002 tehdyllä päätöksellä C(2002) 4155 (jäljempänä kanteen kohteena
oleva päätös) EAKR:sta hyväksymispäätöksellä myönnetyn 6 760 000 ecun suuruisen tuen ja vaati Italian viranomaisia palauttamaan
ennakon, joka maksettiin kyseisen tuen nojalla.

Asian käsittelyn vaiheet ja asianosaisten vaatimukset
31     Kantaja nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 14.3.2003 toimittamallaan kannekirjelmällä.
32     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn ja
se pyysi prosessinjohtotoimena kantajaa ja komissiota esittämään useita asiakirjoja ja vastaamaan kirjallisesti useisiin kysymyksiin.
33     Kantaja noudatti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen prosessinjohtotoimena esittämää pyyntöä 31.12.2004 päivätyllä kirjeellä
ja komissio 6.1.2005 päivätyllä kirjeellä.
34     Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin suullisiin kysymyksiin kuultiin 1.2.2005
pidetyssä istunnossa. Kantaja toi tässä tilaisuudessa esille, että se ei riitauta kanteen kohteena olevaa päätöstä siltä osin
kuin sillä peruutetaan tuki vaan pelkästään siltä osin kuin sillä ei myönnetä EAKR:n osuudesta korvausta niistä menoista,
joita CIS:lle on aiheutunut tuen yhteydessä ja joiden summaksi on vahvistettu 688 505 743 ITL.
35     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       kumoaa kanteen kohteena olevan päätöksen siltä osin kuin sillä ei myönnetä EAKR:n osuudesta korvausta niistä menoista, joita
CIS:lle on aiheutunut tuen yhteydessä ja joiden vahvistettu määrä on 688 505 743 ITL
–       velvoittaa komission vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.
36     Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       hylkää kanteen
–       velvoittaa kantajan vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.

Oikeudellinen arviointi

Asianosaisten lausumat
37     Kantaja vetoaa kanteessaan kahdeksaan perusteeseen, joista ensimmäinen koskee asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan rikkomista,
toisessa väitetään komission syyllistyneen toimivallan väärinkäyttöön, kolmas koskee CIS:n ja komission välisen sopimuksen
14 artiklan rikkomista, neljäs koskee ylivoimaista estettä koskevan periaatteen loukkaamista, viides koskee suhteellisuusperiaatteen
loukkaamista, kuudes koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista, seitsemäs koskee luottamuksensuojan periaatteen loukkaamista
ja kahdeksas koskee harkintavallan väärinkäyttöä.
38     Kantaja tuo toisen perusteen osalta tarkemmin esille, että komission piti tietää, että se, että se epää toiminnalle varattujen
määräaikojen pidentämisen, johtaa väistämättä siihen, että toiminta, jonka piti johtaa yleiskattavan tuen täysimääräiseen
täytäntöönpanoon, lakkaa.
39     Kantaja tuo kolmannella perusteellaan esille, että komissio rikkoi CIS:n ja komission välisen sopimuksen 14 artiklaa, sillä
kyseisen määräyksen nojalla komissio voi peruuttaa sopimuksen nojalla annetut maksusitoumukset, jos välittäjä laiminlyö vakavalla
tavalla velvoitteitaan; välittäjällä on kuitenkin oikeus saada korvaus niistä menoista, jotka ovat aiheutuneet kyseistä tarkoitusta
varten tehdyistä sitoumuksista ja toteutetuista toimista. Komission olisi tässä tapauksessa siis mitä suurimmalla syyllä pitänyt
myöntää korvaus CIS:lle tuen täytäntöönpanosta aiheutuneista menoista, koska toteutumatta jääminen ei johtunut CIS:n toimimattomuudesta
vaan sen tahdosta riippumattomista seikoista ja koska CIS teki kaiken sen, minkä se pystyi, vaadittujen toimien toteuttamiseksi.
40     Komission mukaan CIS:n ja komission välisen sopimuksen 14 artiklaa ei voida soveltaa tähän tapaukseen, koska siinä tarkoitetaan
tilannetta, jossa komissio yksipuolisesti irtisanoo sopimuksen. Käsiteltävänä olevassa asiassa on komission mukaan kyse siitä,
että komissio peruuttaa yhteisön tuen sääntöjenvastaisuuksien tai hankkeen toteuttamisen ehtoihin nähden tapahtuneiden huomattavien
muutoksien takia, ja asetuksen N:o 4253/88 24 artikla on ainoa sovellettava säännös.
41     Kantaja väittää lisäksi viidennessä perusteessa, että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta, koska kun se hylkäsi
niitä menoja, jotka CIS:lle oli jo aiheutunut, koskevan korvaushakemuksen, se ylitti sen, mikä on asianmukaista ja tarpeellista
tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi (asia 15/83, Denkavit Nederland, tuomio 17.5.1984, Kok. 1984, s. 2171, 25 kohta ja asia
T‑216/96, Conserve Italia v. komissio, tuomio 12.10.1999, Kok. 1999, s. II‑3139, 101 kohta). Näin ollen komission olisi pitänyt
ottaa huomioon esillä olevan asian olosuhteet eikä sen olisi pitänyt tehdä päätöstä, jolla CIS:ää rangaistaan ja jolla se
pannaan vastuuseen sellaisesta myöhästymisestä, josta vastuussa on Regione Siciliana. Kantaja korostaa tältä osin sitä, että
se menetti kanteen kohteena olevan päätöksen johdosta oikeuden hyväksymispäätöksen mukaiseen koko tukeen, mitä se ei riitauta.
Kantaja pitää kuitenkin suhteettomana toimenpiteenä sitä, että komissio kieltäytyi myöntämästä sille korvausta niistä menoista,
jotka sille aiheutui hankkeen täytäntöönpanossa ja jotka ovat tosiasiallisesti syntyneet ja perusteltuja, minkä Italian viranomaiset
ovat todenneet ja vahvistaneet, ja jotka kantajan mukaan komissio on alun perin hyväksynyt.
42     Komission mukaan koko tuen peruuttaminen ei loukkaa suhteellisuusperiaatetta, jos peruuttaminen on olosuhteisiin nähden perusteltua.
Tässä tapauksessa komissio katsoi kansallisten viranomaisten toimittamien asiakirjojen perusteella ja sille asetuksen N:o
4253/88 24 artiklan mukaan kuuluvan harkintavallan nojalla, että sen oli peruutettava yhteisön myöntämä tuki. Komissio korostaa
erityisesti sitä, että ainoastaan yksi hankkeen mukaisesta seitsemästä toimenpiteestä toteutettiin ja että tämä toimenpide
tarkoitti vain sellaisen organisaation luomista, jonka piti toimia perustana muiden toimenpiteiden toteuttamiselle, ja että
mainittu organisaatio ei voinut toimia, koska se asetettiin selvitystilaan lokakuussa 1995 eli jo ennen maksun määräpäivää
ja joka tapauksessa ennen kuin se pystyi harjoittamaan toimintaa.
43     Seitsemännessä perusteessa kantaja väittää, että komissio on loukannut luottamuksensuojan periaatetta, koska kanteen kohteena
olevalla päätöksellä peruutetaan koko tuki mutta huomioon ei oteta tämän toimenpiteen vaikutuksia CIS:lle, joka noudatti asiaa
koskevia säännöksiä ja oli vakuuttunut toimivansa niiden mukaisesti ja joka oli vilpittömässä mielessä ja kykyjensä ja mahdollisuuksiensa
mukaan toteuttanut kaikki yleiskattavan tuen täytäntöönpanon edellyttämät toimet. Näin ollen komission olisi kantajan mukaan
pitänyt ottaa huomioon menot, jotka aiheutuivat tuen täytäntöönpanosta ja jotka oli säädetyn mukaisesti vahvistettu ja ilmoitettu,
eikä tehdä päätöstä tuen peruuttamisesta ja jättää kyseisiä menoja korvaamatta.
44     Komission mukaan luottamuksensuojan edellytyksenä on yhteisön oikeuden mukaan kolme ehtoa eli ensinnäkin yhteisön toimielimen
pitää olla antanut asianosaiselle täsmällisiä, ehdottomia ja yhdenmukaisia vakuutuksia, toiseksi näiden vakuutusten on oltava
sellaisia, että ne saavat aikaan perustellun odotuksen sen henkilön mielessä, jolle ne on osoitettu, ja kolmanneksi annettujen
vakuutusten on oltava sovellettavien normien mukaisia (asia T‑203/97, Forvass v. komissio, tuomio 6.7.1999, Kok. H. 1999,
s. I‑A‑129, s. II‑705, 70 ja 71 kohta). Tässä tapauksessa mikään näistä kolmesta edellytyksestä ei täyty. Komission mukaan
CIS on omasta aloitteestaan toteuttanut tukea vastaavat menot. Komissio ei tosin ole vastustanut tätä CIS:n aloitetta, mutta
se väittää, että se ei myöskään pakottanut CIS:ää aloitteeseen, eikä tämän perusteella kantajalle ole voinut syntyä minkäänlaista
perusteltua luottamusta menojen korvaamisen suhteen. Komissio tuo vielä esille, että hyväksymispäätöksessä ja CIS:n ja komission
välisessä sopimuksessa todetaan, että yleiskattava tuki myönnettiin säädetyissä määräajoissa tapahtuvaksi tarkoitettua tiedotuskeskuksen
avaamista ja toimintaa varten. Ei ole siis mitään säännöstä, jonka perusteella olisi voitu päätellä, että hankkeen täytäntöönpanosta
aiheutuneet menot korvattaisiin, jos mainittu hanke ei toteudu.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
45     Kantajan hallinnollisessa menettelyssä esittämät tosiseikat ja perustelut, jotka kantaja toistaa oikeudenkäyntikirjelmissään,
voidaan esittää tiivistettynä seuraavasti:
–       CIS ei ole vastuussa mistään sääntöjenvastaisuuksista eikä se ole menetellyt tavalla, joka ei vastaa tuen täytäntöönpanon
ehtoja; CIS on joutunut tilanteeseen ainoastaan Regione Sicilianan menettelyn vuoksi
–       CIS on toteuttanut toimenpide nro 1:n ja ilmoittanut komissiolle tehneensä useita sitoumuksia, jotka koskevat etenkin toimenpiteitä
nro 3 ja 5
–       komissio ei ottanut huomioon valvontaelimen 15.12.1994 pidetyssä kokouksessa annettuja vakuutuksia; kokouksessa komission
edustaja ilmoitti kantajan mukaan, minkä toimenpiteiden voidaan katsoa täyttävän edellytyksen ennen 31.12.1994 vastattaviksi
otettavista sitoumuksista
–       komissio ei ottanut huomioon, että sen kieltäytyminen määräajan pidentämisestä, jonka avulla sitovat oikeudelliset ja taloudelliset
sitoumukset olisi voitu tehdä, johti siihen, ettei tuen yhteydessä toteutettaviksi suunniteltuja toimia voitu toteuttaa
–       CIS:n asettaminen selvitystilaan oli näin ollen kantajan mukaan vain suoraa seurausta kyseisen määräajan pidentämisen epäämisestä,
mikä tarkoitti väistämättä sitä, ettei tukea voitu panna täytäntöön
–       komissio ei myöskään ottanut huomioon kannanottoaan, joka esitettiin komission 21.9.1995 päivätyssä kirjeessä, jossa se pyysi
CIS:ää ilmoittamaan aiheutuneiden menojen määrän, jotta EAKR:n osuus voidaan määrittää.
46     On todettava, että perustelujen riittämättömyys tai puutteellisuus merkitsee EY 230 artiklassa tarkoitettua olennaisen menettelymääräyksen
rikkomista ja sitä on pidettävä sellaisena oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluvana seikkana, joka yhteisöjen tuomioistuinten
on otettava huomioon viran puolesta (asia C‑166/95 P, komissio v. Daffix, tuomio 20.2.1997, Kok. 1997, s. I‑983, 24 kohta;
asia C‑367/95 P, komissio v. Sytraval ja Brink’s France, tuomio 2.4.1998, Kok. 1998, s. I‑1719, 67 kohta ja asia T‑206/99,
Métropole télévision v. komissio, tuomio 21.3.2001, Kok. 2001, s. II‑1057, 43 kohta).
47     On huomattava myös, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asianomaiselle vastaisen päätöksen perusteluista on selkeästi
ja yksiselitteisesti ilmettävä toimen tehneen toimielimen päättely siten, että henkilöille, joita toimenpide koskee, selviävät
sen syyt ja että toimivaltainen tuomioistuin voi tutkia toimen laillisuuden (em. asia komissio v. Sytraval ja Brink’s France,
tuomion 63 kohta ja em. asia Métropole télévision, tuomion 44 kohta).
48     Tässä tapauksessa kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei lausuta edellä mainituista tosiseikoista ja perusteluista eikä
erityisesti siitä, voivatko nämä seikat olla perusteena CIS:lle ennen tuen peruuttamista aiheutuneiden menojen korvaamiselle
vai eivät, vaikka kannanotto näihin seikkoihin on välttämätön, jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tutkia, onko
kanteen kohteena oleva päätös perusteltu.
49     Kanteen kohteena olevan päätöksen kohdassa, joka koskee hankkeen etenemistä, todetaan vain, että ”tuensaaja on asetettu selvitystilaan
20.10.1995” (kuudes perustelukappale), että selvitys menoista ja niihin liittyvät asiakirjat on toimitettu komissiolle ja
että tuensaajan ilmoittamat menot olivat 711 584 000 ITL, joista Regione Sicilianan viranomaisten tekemän tarkistuksen jälkeen
hyväksyttiin 688 505 743 ITL (seitsemäs perustelukappale).
50     Kanteen kohteena olevan päätöksen kohdassa, joka koskee kyseessä olevan jäsenvaltion toimintaa (kymmenes perustelukappale),
todetaan seuraavaa:
”Italian viranomaiset toimittivat 11.3.2002 päivätyllä kirjeellään pyydetyn lisäselvityksen, jonka oli laatinut [CIS:n] selvitysmies.
Tässä selvityksessä vahvistettiin, että
–       ilmoitetut menot olivat 711 584 000 ITL ja menot, jotka hyväksyttiin Regione Sicilianan viranomaisten tekemän vahvistuksen
perusteella, olivat 688 505 743 ITL
–       yleiskattavaan tukeen liittyvät toimet koskivat vain toimenpide nro 1:tä, joka oli tiedotuskeskuksen organisoiminen
–       perusteeksi maksulle esitettiin, että asetetun tavoitteen toteutumatta jääminen ei johtunut CIS:n toiminnasta (tai toimimattomuudesta)
vaan siitä, että CIS:n ja Regione Sicilianan välisen sopimuksen tekeminen myöhästyi, mistä seurasi kyseisen alueen rahoitusosuuden
saamisen myöhästyminen.”
51     Kanteen kohteena olevan päätöksen osassa, joka koskee komission tekemää arviointia (12 perustelukappale), todetaan vain seuraavaa:
” – –
–       yleiskattavan tuen tarkoitusta, joka oli niiden toimien toteuttaminen, jotka on kuvattu [CIS:n ja komission] välisen sopimuksen
5 artiklassa, ei ole saavutettu, kun otetaan huomioon, että kyseisen artiklan mukaisista seitsemästä toimenpiteestä ainoastaan
toimenpide nro 1, joka oli tiedotuskeskuksen organisoiminen, toteutettiin
–       CIS:n esittämät perusteet eivät oikeuta ilmoitettujen ja CIS:n tiedotuskeskuksen perustamista koskevaan toimenpiteeseen liittyvien
menojen huomioon ottamista. Yleiskattavan tuen epäonnistumiselle esitetyt syyt, jotka liittyvät Italian viranomaisten rahoitusosuuden
saamisen myöhästymiseen, eivät oikeuta vaatimaan yhteisön rahoitusosuutta, koska tuki myönnettiin [CIS:n ja komission välisessä]
sopimuksessa mainittujen toimien toteuttamista varten. Yleiskattava tuki myönnettiin tiedotuskeskuksen toimintaa varten. Kyseinen
keskus ei ole tosiasiassa koskaan toiminut ja se asetettiin selvitystilaan, kun vain yksi niistä seitsemästä toimenpiteestä,
jotka [CIS:n ja komission välisessä] sopimuksessa on mainittu, oli toteutettu. Näin ollen [CIS.n ja komission välisen] sopimuksen
noudattamatta jättäminen on peruste yleiskattavan tuen muodossa myönnetyn tuen peruuttamiselle ja maksetun ennakon palauttamiselle.”
52     On todettava, että kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei mainita 2.9.1993, jolloin CIS:n ja komission välinen sopimus tehtiin,
ja 20.10.1995, jolloin CIS asetettiin selvitystilaan, välisen ajanjakson tapahtumia.
53     Ensinnäkään kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei mainita lainkaan CIS:n komissiolle 12.11.1993 tekemää ensimmäistä määräaikojen
pidentämistä koskevaa hakemusta ja komission päätöstä pidentää 31.12.1994 saakka hyväksymispäätöksen 3 artiklan ensimmäisen
kohdan mukaista taloudellisten sitoumusten vastattavaksi ottamiselle varattua määräaikaa.
54     Toiseksi kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei myöskään mainita sitä, että komissio kieltäytyi myöntämästä toista määräaikojen
pidennystä, jota pyysi Regione Siciliana, minkä automaattisena seurauksena oli se, ettei CIS voinut toteuttaa tukea. Komissio
ei löytänyt näitä kahta asiakirjaa, kuten se ilmoitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle vastatessaan mainittujen asiakirjojen
esittämistä koskevaan pyyntöön. On kuitenkin todettava, että hyväksymispäätöksen 3 artiklan toisen kohdan mukaan komissio
voi siirtää myöhemmäksi kyseisiä määräpäiviä, jos se on perusteltua esitettyjen tietojen perusteella.
55     Kolmanneksi kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei ole otettu huomioon komission 21.9.1995 päivättyä kirjettä CIS:lle, vaikka
tässä kirjeessä ilmoitetaan CIS:lle, että ”komissio ei ole voinut hyväksyä [toista] taloudellisten sitoumuksien tekemiselle
varattujen määräaikojen pidentämistä koskevaa hakemusta, koska päteviä päätöksiä sitoumuksista suhteessa edunsaajayrityksiin
ei ole tehty”. On todettava, että tässä kirjeessä esitetty syy on ristiriidassa siihen nähden, mitä todettiin hankkeen valvontaelimen
Palermossa 15.12.1994 pidetyssä kokouksessa, jossa oli läsnä CIS:n edustajia, komission aluepolitiikan pääosaston virkamies
ja Regione Sicilianan virkamiehiä ja jossa kysymystä ennen 31.12.1994 vastattaviksi otettavista sitoumuksista käsiteltiin.
Tässä kokouksessa komission virkamies ilmoitti, sen mukaan mitä asiasta ilmoitetaan asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan mukaisen
menettelyn aloittamista koskevissa CIS:n huomautuksissa, jotka toimitettiin komissiolle 11.3.2002 ja joita komissio ei ole
kiistänyt, että ”juuri CIS:n tapauksessa voitaisiin katsoa, että päätös, jolla CIS:n hallitus hyväksyy toimenpiteiden täytäntöönpanoa
koskevat hankkeet ja antaa yleisen sitoumuksen toteuttaa hanke sovitun mukaisesti, kuuluu käsitteeseen sitoumukset, jotka
on otettava vastattaviksi ennen 31.12.1994”. Tämän tulkinnan noudattamiseksi CIS:n hallitus siis teki 20.12.1994 useita hankkeen
täytäntöönpanoon liittyviä päätöksiä, etenkin toimenpide nro 3:n (kehittyneen tietopalvelun tarjoaminen yrityksille), jota
varten oli määritelty tarpeelliset tietokannat ja henkilöstöresurssit, ja toimenpide nro 5:n (ulkopuolisten toimistojen käyttäminen),
jonka toteuttamisen vaatimista hankkeista oli tehty päätös, osalta.
56     Kanteen kohteena olevassa päätöksessä todetaan tältä osin, että vain toimenpide nro 1 (tiedotuskeskuksen organisoiminen) oli
toteutettu, eikä siinä lausuta CIS:n 11.3.2002 päivätyssä kirjeessä esittämistä perusteista, jotka koskevat toimenpide nro
3:n ja toimenpide nro 5:n toteuttamista, vaikka niistä on tehty päätöksiä ennen kuin komissio epäsi toisen määräaikojen pidentämisen.
57     Neljänneksi kanteen kohteena olevassa päätöksessä jätettiin myös ottamatta huomioon komission 21.9.1995 päivätyn CIS:lle osoitetun
kirjeen sisältö, jossa komissio pyytää CIS:ltä ”viivytyksettä tiedon [sen tekemien] sitoumusten määrästä [komission] osuuden
määrittämiseksi”. Tämän pyynnön perusteella voidaan kohtuudella päätellä, että komissio oli suostunut korvaamaan osan CIS:lle
tuen täytäntöönpanosta aiheutuneista menoista.
58     Kanteen kohteena olevassa päätöksessä, jolla peruutetaan tuki ja evätään kyseessä oleva korvaus sillä perusteella, ettei kaikkia
CIS:n ja komission välisen sopimuksen 5 artiklan mukaisia toimenpiteitä toteutettu, ei otettu huomioon kyseisen sopimuksen
14 artiklan mukaista mahdollisuutta, että siinä tapauksessa, että välittäjä laiminlyö vakavalla tavalla velvoitteitaan, komissio
voi peruuttaa kyseisen sopimuksen nojalla annetut maksusitoumukset, mutta ”välittäjällä on [kuitenkin] oikeus korvaukseen
niistä menoista, jotka johtuvat ennen sopimuksen irtisanomisen tiedoksiantoa yleiskattavan tuen täytäntöönpanoa varten annetuista
sitoumuksista ja suoritetuista toimista”. Jos kuitenkin ne menot, jotka ovat aiheutuneet yleiskattavan tuen täytäntöönpanosta,
voidaan korvata siinä tapauksessa, että välittäjä on laiminlyönyt vakavalla tavalla velvoitteitaan, on vaikea ymmärtää, miten
näitä menoja ei voida korvata, kun kantaja ei ole syyllistynyt tällaisiin laiminlyönteihin.
59     Näin ollen kaikesta edellä mainitusta seuraa, että kanteen kohteena oleva päätös on perusteltu puutteellisesti siten, että
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi tarkistaa päätöksen lainmukaisuutta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei
voi arvioida erityisesti kanteen kohteena olevan päätöksen lainmukaisuutta suhteellisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan
periaatteen kannalta.
60     Näin ollen kanteen kohteena oleva päätös on kumottava, koska komissio on rikkonut sille EY 253 artiklan mukaan kuuluvaa perusteluvelvollisuutta.
Kanteen kohteena olevaa päätöstä ei ole perusteltu riittävästi siltä osin kuin on kyse vaatimuksesta korvata EAKR:n rahoitusosuudesta
CIS:lle tuen yhteydessä aiheutuneet menot, joiden vahvistettu määrä on 688 505 743 ITL.

Oikeudenkäyntikulut
61     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan
korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on hävinnyt asian ja kantaja on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa
korvaamista, komissio on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Euroopan aluekehitysrahastosta 16.2.1993 tehdyllä komission päätöksellä C(93) 256/4 myönnetyn tuen peruuttamisesta 15.11.2002
tehty komission päätös C(2002) 4155 kumotaan siltä osin kuin sillä peruutetaan tuki, joka koskee Centro informativo per la
collaborazione tra le imprese e la promozione degli investimenti in Sicilia SpA:lle aiheutuneita menoja, joiden vahvistettu
määrä on 688 505 743 Italian liiraa.
2)
Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
Cooke
García-Valdecasas
Labucka
Julistettiin Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 2005.
H. Jung

J. D. Cooke
kirjaaja

ensimmäisen jaoston puheenjohtaja
*
Oikeudenkäyntikieli: italia.