CELEX: 62008CJ0140
Tariful vamal comun
Nomenclatura combinată
Clasificare tarifară
Bucăți și organe congelate de cocoși și de găini
Aderarea Estoniei
Măsuri tranzitorii
Produse agricole
Stocuri excedentare
Regulamentul (CE) nr. 1972/2003

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea anexei I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (
JO L 256, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din (
JO L 281, p. 1
), precum și interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei (
JO L 293, p. 3
, Ediție specială, 03/vol. 50, p. 100), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 230/2004 al Comisiei din (
JO L 39, p. 13
, Ediție specială, 03/vol. 53, p. 186, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1972/2003”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Rakvere Lihakombinaat AS (denumită în continuare „RLK”), pe de o parte, și Põllumajandusministeerium (Ministerul Agriculturii), precum și Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Centrul Fiscal și Vamal Est al Administrației Fiscale și Vamale, denumit în continuare „MTA”), pe de altă parte, în legătură cu impozitarea unor stocuri excedentare de carne de pui congelată.
Cadrul juridic
Dreptul comunitar
Nomenclatura combinată
Nomenclatura combinată (denumită în continuare „NC”), instituită prin Regulamentul nr. 2658/87, este întemeiată pe sistemul armonizat mondial de descriere și codificare a mărfurilor (denumit în continuare „SA”) elaborat de Consiliul de Cooperare Vamală, care a devenit ulterior Organizația Mondială a Vămilor, și instituit prin convenția internațională încheiată la Bruxelles la 14 iunie 1983 și aprobată în numele Comunității prin Decizia 87/369/CEE a Consiliului din (
JO L 198, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 3, p. 199). NC reia pozițiile și subpozițiile cu șase cifre din SA, fiindu-i proprii numai a șaptea și a opta cifră, care formează subdiviziuni.
În versiunea SA din anul 2002, poziția 0207 care figurează în capitolul 2 și este intitulată „Carne și organe comestibile, proaspete, refrigerate sau congelate, de păsări de la poziția 0105” conține în scopul clasificării cocoșilor și găinilor subpoziția 020714, intitulată la rândul său „Bucăți și organe, congelate”.
Potrivit considerațiilor generale de la notele explicative din capitolul 2 din SA referitor la carne și organe comestibile:
„Capitolul cuprinde carnea în carcasă (corpul animalului cu sau fără cap), în semicarcase […], în sferturi, în bucăți etc., organele și făina și pudra din carne sau din organe de orice animal […], proprii alimentației umane.
[…]
La modul general, organele pot fi grupate în patru categorii:
(1)
Cele folosite în principal pentru alimentația umană, cum sunt capul și unele părți ale capului (inclusiv urechile), picioarele, coada, inima, limba, diafragma, fleica, prapurul, grumazul, momițele (timusul).
(2)
Cele ce nu pot fi folosite decât pentru prepararea produselor farmaceutice, cum sunt vezica biliară, glandele suprarenale, placenta.
(3)
Cele ce pot fi folosite pentru alimentația umană sau pentru prepararea produselor farmaceutice, cum sunt ficatul, rinichii, plămânii, creierul, pancreasul, splina, măduva spinării, ovarele, uterul, testiculele, ugerul, tiroida, hipofiza.
(4)
Cele care, cum este pielea, pot fi folosite în alimentația umană, dar și pentru alte utilizări (de exemplu pentru industria pielăriei).
[…]
Capitolul nu cuprinde decât carnea și organele prezentate în următoarele stări, indiferent dacă au fost sau nu supuse unui tratament termic incomplet cu apă caldă sau aburi (de exemplu opărirea sau albirea), dar neavând drept efect fierberea reală a produselor:
(1)
Proaspete […]
(2)
Refrigerate […]
(3)
Congelate […]
(4)
Sărate sau în saramură sau chiar uscate sau afumate.
[…]
Carnea și organele prezentate sub formele citate la alineatele (1)-(4) de mai sus se clasifică la acest capitol chiar dacă au fost […] tăiate în felii, mărunțite sau tocate.” [traducere neoficială]
Versiunea NC aplicabilă faptelor din acțiunea principală rezultă din Regulamentul nr. 1789/2003, intrat în vigoare la 1 ianuarie 2004. Partea a doua a acesteia conține tabelul taxelor. Secțiunea I din această parte, intitulată „Animale vii și produse ale regnului animal”, cuprinde un capitol 2, intitulat la rândul său „Carne și organe comestibile”, în care figurează poziția 0207, cu următorul cuprins:
„0207
Carne și organe comestibile, proaspete, refrigerate sau congelate, de păsări de la poziția 0105:
—
de cocoși și de găini:
[…]
— —
Bucăți și organe, congelate:
— — —
Bucăți:
— — — —
dezosate
[…]
— — —
Organe:
— — — —
Ficat
— — — —
altele”.
În notele explicative la Nomenclatura combinată ale Comunității Europene, publicate la 23 octombrie 2002 (
JO C 256, p. 1
), considerațiile generale nr. 2, 4 și 5 privind partea a doua secțiunea I capitolul 2 din NC prevăd:
„(2)
Termenii «carne» și «organe», în sensul acestui capitol, sunt definiți în notele explicative la [SA], considerații generale de la capitolul 2.
[…]
(4)
În notele explicative la [SA], considerații generale de la capitolul 2 se face distincția între carnea și organele de la acest capitol și produsele de la capitolul 16. Totuși, se clasifică la capitolul 2 carnea și organele crude, tăiate (tocate), dar nu altfel preparate care sunt simplu ambalate într-o folie din material plastic (chiar sub formă de cârnat) numai în vederea ușurării manipulării și a transportului.
(5)
În scopul deosebirii între bucățile dezosate și bucățile nedezosate, cartilagiile și tendoanele nu sunt considerate oase.” [traducere neoficială]
Nota explicativă la subpozițiile 02071410-02071499 indică faptul că notele explicative la subpozițiile 02071310 la 02071399 se aplică
mutatis mutandis
. Acestea din urmă au următorul cuprins:
„02071310
Dezosate
Se clasifică la această subpoziție carnea de cocoși, găini și pui, dezosate, oricare ar fi partea corpului din care provine.
[…]
altele
Se clasifică la această subpoziție organele comestibile și în special inimi, creste și ciocuri, cu excepția ficatului.
Se clasifică de asemenea la această subpoziție picioarele de cocoși, găini și pui.” [traducere neoficială]
Regulile generale pentru interpretarea NC, care figurează în prima parte titlul I A din aceasta, prevăd:
„Clasificarea mărfurilor în [NC] se efectuează în conformitate cu principiile următoare:
(1)
Enunțul titlurilor secțiunilor, capitolelor sau subcapitolelor se consideră ca având numai o valoare orientativă, clasificarea considerându-se legal determinată în cazul în care este în conformitate cu textul pozițiilor și notelor de secțiuni sau de capitole și, în cazul în care nu sunt contrare termenilor utilizați în respectivele poziții și note, în conformitate cu următoarele reguli:
(2)
[…]
(b)
Orice mențiune a unui material de la o poziție determinată se referă la acest material fie în stare pură, fie amestecat sau asociat cu alte materiale. […] Clasificarea acestor produse amestecate […] se efectuează în conformitate cu principiile enunțate la regula 3.
(3)
Atunci când mărfurile ar putea fi clasificate la două sau mai multe poziții prin aplicarea regulii 2 [litera] (b) sau în orice alt caz, clasificarea se face după cum urmează:
(a)
Poziția cea mai specifică trebuie să aibă prioritate față de pozițiile cu un conținut mai general. Cu toate acestea, în cazul în care două sau mai multe poziții se referă fiecare numai la o parte din materialele care compun un produs amestecat […], aceste poziții se consideră, în raport cu produsul […], la fel de specifice, chiar dacă una dintre poziții oferă o descriere mai precisă sau mai completă.
(b)
Produsele amestecate, articolele compuse din materiale diferite sau constituite prin asamblarea unor articole diferite și mărfurile prezentate în seturi condiționate pentru vânzarea cu amănuntul, care nu pot fi clasificate prin aplicarea regulii 3 [litera] (a), se clasifică după materialul sau articolul care le conferă caracterul esențial, în cazul în care este posibilă efectuarea acestei determinări.
[…]” [traducere neoficială]
Regulamentul nr. 1972/2003
Articolul 41 primul paragraf din Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (JO 2003, L 236, p. 33) permite Comisiei Comunităților Europene să adopte măsuri pentru a facilita trecerea noilor state membre la regimul care rezultă din aplicarea politicii agricole comune. Această dispoziție prevede că aceste măsuri tranzitorii „pot fi adoptate pe parcursul unei perioade de trei ani de la data aderării și nu trebuie aplicate după această perioadă”. Comisia a adoptat Regulamentul nr. 1972/2003 întemeindu-se în special pe această dispoziție.
Potrivit considerentului (1), Regulamentul nr. 1972/2003 urmărește „a evita riscurile devierii traficului comercial în detrimentul organizării comune a piețelor agricole ca urmare a aderării a zece noi state la Uniunea Europeană, la 1 mai 2004”. Ținând seama de aceste riscuri, considerentul (3) al acestui regulament subliniază că este necesară „aplicarea unor taxe care să descurajeze menținerea unor stocuri excedentare în noile state membre”.
În acest scop, articolul 4 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1972/2003 impune noilor state membre să aplice taxe deținătorilor de stocuri excedentare de produse puse în liberă circulație la 1 mai 2004. Alineatul (5) al aceluiași articol precizează că această obligație se aplică, în cazul Estoniei, printre altele, produselor clasificate la subpoziția 02071410 din NC.
Articolul 4 alineatul (2) din acest regulament prevede:
„Pentru a stabili stocurile excedentare ale fiecărui deținător, noile state membre iau în special în considerare:
(a)
media stocurilor disponibile în cursul anilor care precedă aderarea;
(b)
fluxurile comerciale existente în cursul anilor care precedă aderarea;
(c)
împrejurările care au determinat crearea stocurilor.
Noțiunea de stocuri excedentare se aplică produselor importate în noile state membre sau originare din aceste state. Noțiunea de stocuri excedentare se aplică, de asemenea, produselor destinate pieței noilor state membre.
[…]”
Pentru a asigura corecta aplicare a taxei asupra stocurilor excedentare, articolul 4 alineatul (4) din regulamentul menționat prevede că noile state membre fac fără întârziere inventarul stocurilor disponibile la 1 mai 2004 și comunică Comisiei, la cel târziu, cantitățile de produse din stocurile excedentare.
Potrivit articolului 10, Regulamentul nr. 1972/2003 se aplică între 1 mai 2004 și .
Regulamentul nr. 853/2004
Punctul 1.14 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (
JO L 139, p. 55
, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 71) definește carnea separată mecanic (denumită în continuare „CSM”) astfel:
„produsul obținut prin îndepărtarea cărnii de pe oasele acoperite de carne după dezosare sau de pe carcasele de păsări, prin mijloace mecanice care determină distrugerea sau modificarea structurii fibroase a mușchilor”.
Dreptul național
La 7 aprilie 2004, parlamentul estonian a adoptat Legea privind taxa asupra stocurilor excedentare (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203).
Printr-o hotărâre din 5 octombrie 2006, Riigikohus (Curtea Supremă) a declarat inaplicabil articolul 6 alineatul 1 din această lege, considerat contrar Regulamentului nr. 1972/2003. Această instanță a decis că obligația de a aplica un coeficient de 1,2 în cadrul calculului stocului reportat pe care îl instituie această dispoziție nu permite un tratament suficient de diferențiat al fiecărui operator.
Pentru a da curs acestei decizii, parlamentul estonian, printr-o lege adoptată la 25 ianuarie 2007 (RT I 2007, 12, 65), a adus mai multe modificări legii inițiale. Legea astfel modificată (denumită în continuare „ÜLTS”) a intrat în vigoare la și se aplică retroactiv situațiilor născute începând cu .
În temeiul articolului 7 din ÜLTS, „stocul excedentar” este egal cu diferența dintre stocul efectiv deținut la 1 mai 2004 și stocul reportat.
Articolul 6 alineatul (1) din ÜLTS definește noțiunea „stoc reportat” ca fiind media anuală a stocurilor deținute în cursul celor patru ani dinaintea aderării Republicii Estonia la Uniune (anii 2000-2003) multiplicată cu 1,2. În scopul atenuării rigorii acestei reguli pentru operatorii care nu au exercitat o activitate relevantă în cursul acestor patru ani de referință, articolul 6 menționat edictează în plus două reguli speciale. Pe de o parte, un operator a cărui activitate pe piața relevantă a început după anul 2003 trebuie să dovedească faptul că stocul său la 1 mai 2004 este egal cu „cantitatea […] pe care, în mod normal, o poate produce, vinde sau ceda ori dobândi în alt mod, fie cu titlu oneros, fie cu titlu gratuit”. Pe de altă parte, potrivit alineatului (3) al aceluiași articol, pentru operatorii care au cel puțin un an de activitate pe piața relevantă la , stocul reportat este „stocul mediu deținut la 1 mai în cursul ultimilor ani de exploatare” sau stocul deținut la , cantitatea astfel stabilită fiind multiplicată cu 1,2.
Potrivit articolului 10 din ÜLTS, stocul reportat și stocul excedentar se calculează de către Ministerul Agriculturii pe baza unei declarații a operatorului. La cererea motivată a acestuia, ministerul menționat poate ține seama de anumiți factori care pot explica o creștere a stocurilor, independentă de orice activitate speculativă, precum creșterea volumului de producție, de procesare sau de vânzări al operatorului în cursul anului precedent, termenul de maturare a produselor agricole, faptul că stocurile au fost constituite înaintea trimestrului trei al anului 2003, scăderea volumului de exporturi sau de vânzări din motive independente de operator sau alte elemente independente de acesta din urmă.
Aceste din urmă dispoziții sunt completate de articolul 23 din ÜLTS care definește un anumit număr de împrejurări în care stocul reportat poate fi majorat pentru a ține seama de dezvoltarea activității operatorului economic în perioada cuprinsă între 1 mai 2003 și .
Acțiunea principală și întrebările preliminare
RLK este o întreprindere estoniană din sectorul agroalimentar. În cadrul fabricării produselor sale, aceasta utilizează bucăți congelate de carne de pasăre dezosată mecanic, denumite CSM.
Prin decizia din 30 martie 2007, Ministrul Agriculturii a stabilit la 83462 kg stocul excedentar de bucăți de pui congelate deținut de RLK. La , MTA a emis, așadar, o decizie de impunere în cuantum de 1337237 EEK (aproximativ 90000 de euro la cursul de schimb actual) cu titlu de taxă pe stocurile excedentare.
În cadrul acțiunii formulate împotriva acestei decizii de impunere la instanța de trimitere, RLK arată că produsele în cauză nu se încadrează la subpoziția 02071410, ci la subpoziția 02071499, astfel încât acestea nu puteau fi supuse taxei respective. De fapt, aceste produse nu ar fi bucăți de pui congelate, ci s-ar prezenta sub formă de amestec lichid compus din bucăți de carne și din țesuturi moi obținute prin procesarea mecanică a oaselor de pui. În plus, RLK susține că Regulamentul nr. 1972/2003 se opune anumitor dispoziții ale ÜLTS privind calculul stocurilor excedentare.
Având îndoieli cu privire la clasificarea tarifară a produselor în cauză în acțiunea principală și la interpretarea Regulamentului nr. 1972/2003, Tallinna halduskohus (Tribunalul Administrativ din Tallin) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
[CSM], congelată, obținută prin dezosarea mecanică a cocoșilor și a găinilor ([…] definită pentru prima oară la punctul 1.14 din anexa I la Regulamentul [nr. 853/2004]) trebuie clasificată, la data de 1 mai 2004, la subpoziția NC 02071410 sau [la subpoziția] NC 02071499 […]?
2)
În cazul în care produsul descris la întrebarea [1] trebuie clasificat la subpoziția NC 02071410 […]:
a)
Articolul 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul [nr. 1972/2003] se opune stabilirii […] stocului excedentar al unui producător prin deducerea în mod automat […] (cu titlu de stoc reportat) a stocului mediu deținut de producător la data de 1 mai în cursul ultimilor patru ani de activitate dinainte de 1 mai 2004, înmulțit cu coeficientul 1,2?
b)
În cazul unui răspuns afirmativ, răspunsul este diferit dacă, la stabilirea […] stocului reportat și [a] stocului excedentar, este posibil să se ia în considerare și creșterea volumului de producție, a volumului de procesare sau a volumului de vânzare al producătorului, perioada de ajungere la maturitate a produsului agricol, perioada de constituire a stocurilor, precum și alte elemente independente față de producător?
3)
Perceperea taxei asupra stocului excedentar corespunde obiectivului Regulamentului [nr. 1972/2003] și în cazul în care se stabilește existența unui stoc excedentar deținut de producător la 1 mai 2004, însă acesta dovedește că, după , comercializarea stocului excedentar nu i-a adus un profit efectiv sub forma unei diferențe de preț?”
Chestiune prealabilă
RLK susține că Regulamentele nr. 1789/2003 și nr. 1972/2003 nu îi sunt opozabile în măsura în care, la data aderării Republicii Estonia la Uniune, acestea nu fuseseră publicate în limba estonă în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
. RLK se prevalează în această privință de Hotărârea din 11 decembrie 2007, Skoma-Lux (C-161/06, Rep., p. I-10841).
RLK consideră că inopozabilitatea Regulamentului nr. 1972/2003 constituie de asemenea un impediment în calea aplicării ÜLTS, întrucât aceasta din urmă, publicată oficial în versiunea sa originală la 27 aprilie 2004, conține printre altele mai multe trimiteri la acest regulament. RLK subliniază că publicarea tardivă a ÜLTS nu a permis operatorilor economici să fie informați suficient de devreme cu privire la regimul de impozitare a stocurilor excedentare aplicabil de la .
Deși decizia de trimitere nu se referă la acest aspect, este necesar, pentru a lămuri instanța de trimitere, să se amintească faptul că un act care emană de la o instituție comunitară, precum Regulamentul nr. 1789/2003 sau Regulamentul nr. 1972/2003, nu poate fi opus persoanelor fizice și juridice într-un stat membru înainte ca acestea din urmă să aibă posibilitatea de a lua cunoștință de acest act printr-o publicare conformă cerințelor legale în Jurnalul Oficial (Hotărârea Skoma-Lux, citată anterior, punctul 37 și jurisprudența citată).
Articolul 58 din actul de aderare menționat la punctul 10 din prezenta hotărâre prevede că „[t]extele actelor instituțiilor și ale Băncii Centrale Europene adoptate înainte de aderare și care au fost redactate de Consiliu, de Comisie sau de Banca Centrală Europeană în limbile cehă, estonă, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, polonă, slovacă și slovenă sunt, de la data aderării, autentice în aceleași condiții ca și textele redactate în cele unsprezece limbi actuale. Acestea se publică în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
în cazul în care textele în limbile actuale au făcut obiectul unei astfel de publicări”. [traducere neoficială]
Curtea a hotărât deja că această dispoziție se opune posibilității ca obligațiile cuprinse într-o reglementare comunitară care nu a fost publicată în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
în limba unui nou stat membru, în condițiile în care această limbă este o limbă oficială a Uniunii, să fie impuse particularilor în acest stat membru, chiar dacă aceste persoane ar fi putut lua cunoștință de reglementarea respectivă prin alte mijloace. Cu toate acestea, împrejurarea că un regulament comunitar nu este opozabil particularilor într-un stat membru în a cărui limbă nu a fost publicat nu are niciun efect asupra faptului că, întrucât face parte din acquis-ul comunitar, dispozițiile sale sunt obligatorii pentru statul membru în cauză de la data aderării (Hotărârea Skoma-Lux, citată anterior, punctele 51 și 59).
Prin adoptarea, la 7 aprilie 2004, a ÜLTS în versiunea sa originală, Republica Estonia a pus în aplicare obligațiile care decurg din Regulamentul nr. 1972/2003, instituind o taxă asupra stocurilor excedentare de produse agricole și definind modalitățile de calculare a acesteia. Astfel, ÜLTS creează în Estonia obligații în sarcina particularilor, în pofida faptului că regulamentul menționat nu le poate fi opus înainte ca aceștia să fi avut posibilitatea de a lua cunoștință de respectivul regulament printr-o publicare conformă cerințelor legale în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
în limba acestui stat membru.
În astfel de circumstanțe, Curtea a hotărât deja că regula rezultată din Hotărârea Skoma-Lux, citată anterior, nu se opune opozabilității față de particulari a acelor dispoziții din Regulamentul nr. 1972/2003 care au fost preluate în cadrul ÜLTS. Totuși, această regulă ar putea păstra un domeniu de aplicare rezidual în ipoteza în care anumite dispoziții din acest regulament, nepuse în aplicare prin ÜLTS, ar fi invocate de autoritățile estoniene împotriva particularilor înainte de publicarea oficială în limba estonă a regulamentului menționat. Revine instanței naționale, dacă este cazul, să interpreteze ÜLTS cu scopul de a verifica dacă sunt reunite astfel de circumstanțe (Hotărârea din 4 iunie 2009, Balbiino,
C-560/07, Rep., p. I-4447
, punctul 32).
Regulamentul nr. 1972/2003 stabilește produsele supuse taxei asupra stocurilor excedentare prin trimiterea la subpozițiile NC la care se clasifică aceste produse. Prin urmare, revine instanței de trimitere sarcina de a verifica dacă și în ce măsură dreptul național a preluat NC aplicabilă situației de fapt din acțiunea principală, care rezultă din Regulamentul nr. 1789/2003, înainte de publicarea oficială a acestuia din urmă în limba estonă, permițând astfel particularilor să ia la cunoștință conținutul și structura subpoziției tarifare 020714, pertinentă în acțiunea principală.
Cu privire la prima întrebare
Instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă CSM de pasăre congelată se încadrează la subpoziția tarifară 02071410 sau 02071499.
Observațiile prezentate Curții
RLK susține că CSM de pasăre congelată nu poate fi asimilată bucăților dezosate de carne de pasăre care se încadrează la subpoziția 02071410. Având în vedere caracteristicile CSM de pasăre congelată și definiția dată acesteia la punctul 1.14 din anexa I la Regulamentul nr. 853/2004, acest produs ar trebui clasificat la subpoziția 02071499.
RLK arată că, în perioada cuprinsă între 16 februarie și , un regulament național clasifica CSM la subpoziția 0207149911. Aceasta nu putea, așadar, să se aștepte ca această clasificare tarifară să fie repusă în discuție ulterior.
În opinia guvernului estonian, această primă întrebare trebuie examinată numai în raport cu NC în vigoare la 1 mai 2004. Faptul că, între și , a fost în vigoare un regulament național care clasifica CSM de pasăre congelată la subpoziția 0207149911 este lipsit de pertinență. Însă acest guvern subliniază că în 2002, drept răspuns la o cerere de informații tarifare obligatorii formulată de RLK, autoritățile vamale s-au pronunțat în favoarea clasificării CSM de pasăre congelată la subpoziția 02071410. Sub pretextul existenței acestei decizii, reclamanta din acțiunea principală ar fi continuat să importe acest tip de produs până la , și aceasta în pofida intrării în vigoare, începând cu , a regulamentului estonian prin care acest produs a fost clasificat la subpoziția 0207149911.
Guvernul estonian amintește că, potrivit notelor explicative la NC, subpoziția 02071499 cuprinde, printre altele, „organele comestibile și, în special, inimi, creste și ciocuri, cu excepția ficatului”. Or, în acțiunea principală, ar fi cert că produsele în cauză nu conțin niciun organ de acest tip. Clasificarea tarifară ar trebui stabilită în funcție de caracterul esențial al acestor produse, în speță carnea de pasăre. Prin urmare, CSM de pasăre congelată s-ar încadra la poziția 02071410.
Comisia este de aceeași părere. Nici descrierile, nici notele privind subpozițiile 02071410 și 02071499 nu ar da indicații precise referitoare la diferența dintre carne și organe. Descrierea produselor în cauză furnizată de instanța de trimitere nu ar corespunde noțiunii de organe, ci ar intra în categoria de bucăți congelate dezosate de cocoși sau de găini corespunzătoare subpoziției 02071410.
Răspunsul Curții
Reiese dintr-o jurisprudență constantă faptul că, în interesul securității juridice și al facilitării controalelor, criteriul decisiv pentru clasificarea tarifară a mărfurilor trebuie să aibă în vedere, în general, caracteristicile și proprietățile obiective ale acestora, astfel cum sunt definite de textul poziției din NC și de notele de secțiuni sau de capitole (a se vedea în special Hotărârea din 15 februarie 2007, RUMA, C-183/06, Rep., p. I-1559, punctul 27, precum și Hotărârea din , Medion și Canon Deutschland, C-208/06 și C-209/06, Rep., p. I-7963, punctul 34).
Curtea a hotărât deja că notele explicative la NC, precum și cele la SA aduc, în ceea ce le privește, o contribuție importantă la interpretarea domeniului de aplicare al diferitelor poziții tarifare, fără a avea însă forță juridică obligatorie. Prin urmare, formularea notelor respective trebuie să fie conformă dispozițiilor din NC și nu le poate modifica domeniul de aplicare (Hotărârea din 15 septembrie 2005, Intermodal Transports, C-495/03, Rec., p. I-8151, punctul 48, Hotărârea din , Possehl Erzkontor, C-445/04, Rec., p. I-10721, punctul 20, și Hotărârea din , Proxxon, C-500/04, Rec., p. I-1545, punctul 22).
Întrucât textul subpoziției 02071499 nu cuprinde decât termenul „altele”, trebuie să se facă trimitere la poziția 0207 în ansamblul său. Din textul poziției „Carne și organe comestibile, proaspete, refrigerate sau congelate, de păsări de la poziția 0105” reiese că aceasta privește carnea și organele de pasăre care pot servi alimentației umane.
În ceea ce privește bucățile de carne și organele congelate care se încadrează la subpoziția 020714, singura relevantă în speță, NC operează o distincție între, pe de o parte, „bucățile” de carne și, pe de altă parte, „organe”, acestea din urmă fiind, la rândul lor, clasificate în două subcategorii, dintre care una este rezervată în mod specific ficatului (02071491), iar cealaltă, reziduală, cuprinde toate celelalte tipuri de organe (02071499).
Dat fiind că subpoziția 020714 nu prevede nicio altă categorie decât cea a bucăților de carne și cea a organelor, orice produs cuprins în această subpoziție care nu intră în una dintre aceste categorii nu poate fi clasificat în cealaltă. Trebuie arătat că această structură a subpoziției 020714 este conformă sensului curent al termenului „organe”, acesta desemnând alte părți comestibile decât carnea animalelor destinată alimentației umane.
Prin urmare, trebuie să se examineze dacă produse precum cele în cauză în acțiunea principală intră, astfel cum pretinde RLK, în categoria altor organe decât ficatul, cuprinse la subpoziția 02071499.
Notele explicative la NC precizează că această subpoziție cuprinde organele comestibile precum inimi, creste și ciocuri, precum și picioarele de cocoși, găini și pui.
În speță, atât din decizia de trimitere, cât și din observațiile prezentate Curții reiese că produsele în cauză în acțiunea principală se prezintă, înainte de congelare, sub forma unui amestec lichid compus din resturi de carne și de țesuturi obținut după sfărâmarea mecanică a oaselor acoperite de carne, conform definiției CSM care figurează la punctul 1.14 din anexa la Regulamentul nr. 853/2004.
Rezultă că produse precum cele în cauză în acțiunea principală nu pot fi clasificate la subpoziția 02071499, întrucât caracteristicile și proprietățile lor obiective nu sunt cele ale organelor avute în vedere de această subpoziție.
Prin urmare, aceste produse se încadrează la subpoziția 02071410.
În sfârșit, împrejurarea că, înainte de aderarea Republicii Estonia, autoritățile vamale estoniene clasificau, în temeiul unei reglementări naționale, acest tip de produs într-o altă subpoziție specială nu are vreun efect asupra interpretării reglementării comunitare aplicabile în acest stat membru începând cu 1 mai 2004.
Având în vedere aceste considerații, trebuie să se răspundă la prima întrebare că Regulamentul nr. 2658/87, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1789/2003, trebuie interpretat în sensul că produse precum cele în cauză în acțiunea principală, constituite din CSM congelată, obținută prin dezosarea mecanică a cocoșilor și a găinilor, și destinate alimentației umane trebuie clasificate la subpoziția 02071410 din NC.
Cu privire la prima parte a celei de a doua întrebări
Instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă articolul 4 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 1972/2003 se opune metodei prevăzute de ÜLTS pentru calcularea stocului excedentar al unui operator, care constă în a aplica stocului reportat un coeficient multiplicator de 1,2.
Observațiile prezentate Curții
RLK susține că articolul 4 din Regulamentul nr. 1972/2003 se opune metodei de calcul a stocului reportat reținute la articolul 6 din ÜLTS care prevede aplicarea unui coeficient multiplicator de 1,2, întrucât această metodă nu permite stabilirea cu exactitate a acestui stoc și asigurarea proporționalității taxei asupra stocurilor excedentare.
Guvernul estonian consideră, dimpotrivă, că utilizarea acestui coeficient multiplicator este conformă obiectivului urmărit de Regulamentul nr. 1972/2003. Acesta afirmă că respectivul regulament nu restrânge și nici nu exclude utilizarea unui astfel de coeficient și lasă statelor membre libertatea de a stabili metoda de calcul adaptată circumstanțelor locale. Coeficientul respectiv ar permite creșterea stocului reportat al tuturor operatorilor în scopul de a lua în considerare creșterea economică din cursul anilor premergători aderării Republicii Estonia la Uniune.
Comisia, după ce a susținut în înscrisurile sale poziția societății RLK, s-a asociat în cadrul ședinței poziției guvernului estonian.
Răspunsul Curții
Curtea a hotărât deja că articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1972/2003 nu conține nicio dispoziție care să impună sau să interzică statelor membre aplicarea în mod uniform a unui coeficient multiplicator la stocul reportat al operatorilor în scopul calculării stocului excedentar (Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 47).
Astfel, această dispoziție prevede că, pentru a stabili stocurile excedentare ale fiecărui deținător, noile state membre iau în special în considerare „media stocurilor disponibile în cursul anilor care precedă aderarea”. În lipsa unor dispoziții mai precise cu privire la perioada relevantă sau la metoda de calcul a mediei stocurilor disponibile, o astfel de formulare conferă statelor membre o marjă de apreciere pentru definirea criteriilor pe baza cărora sunt puse în aplicare aceste indicații, cu respectarea obiectivelor urmărite de regulamentul menționat și a principiilor generale ale dreptului comunitar (Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 37).
Astfel, articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1972/2003 enumeră, fără caracter exhaustiv, anumite criterii pentru calcularea stocurilor excedentare ale operatorilor, lăsând totodată statelor membre posibilitatea de a le completa în funcție de ceea ce consideră acestea oportun în conformitate cu marja lor de apreciere (a se vedea în acest sens Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 47).
Aplicarea unui coeficient de 1,2 stocului reportat este, la prima vedere, favorabilă operatorilor, întrucât tinde să diminueze stocul excedentar. Din explicațiile prezentate de guvernul estonian reiese că acest coeficient a fost stabilit pe baza ratei de creștere a producției agricole estoniene înregistrate în perioada cuprinsă între anii 2000 și 2004. Acest coeficient permite astfel actualizarea mediei stocurilor înregistrate la data de 1 mai a anilor 2000-2003 în lumina acestei rate și stabilirea unui stoc reportat – și, ulterior, a unui stoc excedentar – care reflectă în mod proporțional evoluția creșterii înregistrate pentru ansamblul sectorului agricol estonian între 1 mai 2000 și . Acesta contribuie astfel la stabilirea unei baze de comparație între stocul de la și media stocurilor la data de 1 mai a celor patru ani anteriori (a se vedea în acest sens Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 48).
Având în vedere aceste caracteristici, alegerea unui astfel de coeficient nu aduce atingere obiectivelor urmărite de Regulamentul nr. 1972/2003 și nici principiilor proporționalității și egalității de tratament (a se vedea în acest sens Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 49).
Prin urmare, articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1972/2003 nu se opune aplicării unui coeficient multiplicator precum cel prevăzut la articolul 6 alineatul 1 din ÜLTS în scopul calculării stocului reportat (Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 50).
În aceste condiții, trebuie să se răspundă la prima parte a celei de a doua întrebări adresate că articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1972/2003 nu se opune unei dispoziții naționale, precum articolul 6 din ÜLTS, potrivit căreia stocul excedentar al unui operator se stabilește prin deducerea din stocul efectiv deținut la 1 mai 2004 a stocului reportat, care este definit de media stocurilor deținute la data de 1 mai a celor patru ani anteriori, multiplicată cu un coeficient de 1,2, corespunzător ratei de creștere a producției agricole înregistrate în statul membru în cauză în această perioadă de patru ani.
Cu privire la a doua parte a celei de a doua întrebări
Având în vedere răspunsul dat primei părți a celei de a doua întrebări, nu este necesar să se examineze a doua parte a acestei întrebări.
Cu privire la a treia întrebare
Instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă Regulamentul nr. 1972/2003 se opune perceperii unei taxe asupra stocului excedentar al unui operator, atunci când acesta este în măsură să demonstreze că nu a obținut un profit din comercializarea acestui stoc după 1 mai 2004.
Observațiile prezentate Curții
RLK subliniază că Regulamentul nr. 1972/2003 urmărește lupta împotriva speculei. Or, în acțiunea principală, ar fi exclusă orice speculă. Pe de o parte, natura produselor în cauză în acțiunea principală s-ar opune oricărui arbitraj de prețuri cu caracter speculativ. Astfel, prețul CSM de pasăre congelată nu ar fi fost afectat de aderarea Republicii Estonia. În Comunitate, aceste produse nu ar determina nicio formă de restituire la export și niciun alt mecanism de susținere care să implice o diferență de curs între piața comunitară și piața mondială. Pe de altă parte, toate cantitățile cumpărate de RLK ar fi fost destinate nevoilor sale proprii și ar fi corespuns unor stocuri normale în vederea producției.
RLK susține că stabilirea taxei asupra stocurilor excedentare trebuie să fie conformă principiului proporționalității și principiilor generale de drept comunitar, făcând trimitere în această privință la Ordonanța din 11 octombrie 2001, William Hinton & Sons (
C-30/00, Rec., p. I-7511
). Or, în lipsa oricărui profit obținut din stocul excedentar în cauză în acțiunea principală, RLK consideră că taxa care i se solicită este disproporționată. Dacă Regulamentul nr. 1972/2003 ar determina stabilirea unei taxe în circumstanțe precum cele din acțiunea principală, acest regulament ar trebui invalidat în raport cu principiul proporționalității. Nu ar mai fi vorba despre un sistem de taxare disuasivă, ci despre un regim de sancționare destinat reprimării posesiei anumitor mărfuri.
Guvernul estonian și Comisia consideră că taxarea unui operator care nu a obținut profit din vânzarea stocului său excedentar este conformă finalității Regulamentului nr. 1972/2003.
Astfel, în opinia Comisiei, acest regulament nu vizează sancționarea conduitei operatorilor, ci protecția bunei funcționări a organizării comune a piețelor, în interesul general al Comunității.
Răspunsul Curții
Din considerentele (1) și (3) ale Regulamentului nr. 1972/2003 reiese că acesta avea drept obiectiv protecția organizării comune a piețelor, evitând, prin intermediul unui sistem de taxare disuasivă a stocurilor excedentare aflate în noile state membre, deplasarea artificială a anumitor produse agricole către teritoriul acestora din urmă în contextul extinderii Uniunii. Așadar, era vorba despre a evita perturbarea organizării comune a piețelor prin fluxuri comerciale anormale (Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 57).
Acest regulament nu avea drept obiectiv sancționarea conduitei speculative a operatorilor, ci, pe de o parte, prevenirea, printr-un mecanism de taxare disuasiv, a constituirii de stocuri în scopuri speculative și, pe de altă parte, neutralizarea avantajelor economice preconizate de deținătorii acestora (Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 69).
Prin urmare, taxa asupra stocurilor excedentare stabilită prin Regulamentul nr. 1972/2003 și destinată protecției organizărilor comune ale piețelor agricole este aplicabilă tuturor stocurilor excedentare în sensul regulamentului menționat, indiferent dacă deținătorii acestora au obținut sau nu au obținut efectiv un profit din comercializarea lor (a se vedea în acest sens Hotărârea Balbiino, citată anterior, punctul 50).
Trebuie, așadar, să se răspundă la a treia întrebare adresată că Regulamentul nr. 1972/2003 nu se opune perceperii unei taxe asupra stocului excedentar al unui operator, chiar dacă acesta este în măsură să demonstreze că nu a realizat un profit cu ocazia comercializării acestui stoc după 1 mai 2004.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a treia) declară:

1)
Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1789/2003 al Comisiei din , trebuie interpretat în sensul că produse precum cele în cauză în acțiunea principală, constituite din carne separată mecanic congelată, obținută prin dezosarea mecanică a cocoșilor și a găinilor, și destinate alimentației umane trebuie clasificate la subpoziția 02071410 din Nomenclatura combinată.

2)
Articolul 4 alineatul (2) din Regulamentului (CE) nr. 1972/2003 al Comisiei din 10 noiembrie 2003 privind măsurile tranzitorii care urmează să fie adoptate în ceea ce privește schimburile de produse agricole în contextul aderării Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a Sloveniei și a Slovaciei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 230/2004 al Comisiei din , nu se opune unei dispoziţii naționale, precum articolul 6 alineatul 1 din Legea privind taxa asupra stocurilor excedentare (Üleliigse laovaru tasu seadus), astfel cum a fost modificată prin legea adoptată la , potrivit căreia stocul excedentar al unui operator se stabilește prin deducerea din stocul efectiv deținut la a stocului reportat, care este definit de media stocurilor deținute la data de 1 mai a celor patru ani anteriori, multiplicată cu un coeficient de 1,2, corespunzător ratei creșterii producției agricole înregistrate în statul membru în cauză în această perioadă de patru ani.

3)
Regulamentul nr. 1972/2003 nu se opune perceperii unei taxe asupra stocului excedentar al unui operator, chiar dacă acesta este în măsură să demonstreze că nu a realizat un profit cu ocazia comercializării acestui stoc după 1 mai 2004.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: estona.