CELEX: 62004TJ0385
Funcție publică
Funcționari
Acțiune în anulare
Acțiune în despăgubiri
Promovare

1.
Funcționari — Acțiune — Act care lezează — Sistem de promovare instituit de Comisie — Încheierea exercițiului de promovare
printr‑un act care include o decizie de întocmire a listei funcționarilor promovați și o decizie prin care se stabilesc punctele
atribuite funcționarilor — Decizii autonome care pot fi supuse unor căi de atac distincte sau unei căi de atac unice
[Statutul funcționarilor, art. 45 alin. (1), art. 90 și 91]
2.
Procedură — Cerere de sesizare a instanței — Obiectul litigiului — Modificare pe parcursul judecății
[Regulamentul de procedură al Tribunalului de Primă Instanță, art. 48 alin. (2); Statutul funcționarilor, art. 90 și 91]
3.
Funcționari — Promovare — Analiză comparativă a meritelor — Modalități — Evaluare cantitativă a meritelor pentru atribuirea
de puncte
[Statutul funcționarilor, art. 45 alin. (1)]
1.
În sistemul de promovare instituit de Comisie printr‑o reglementare internă, în cadrul căruia exercițiul de promovare se încheie
printr‑un act de natură complexă, în sensul că include două decizii distincte ale autorității împuternicite să facă numiri,
prin una dintre acestea fiind întocmită lista funcționarilor promovați și prin cealaltă fiind stabilit numărul total de puncte,
pe care se întemeiază prima decizie sus‑menționată, această decizie care determină numărul total de puncte constituie un act
autonom care, în sine, poate face obiectul unei reclamații și, dacă este cazul, al unei acțiuni în justiție în cadrul căilor
de atac prevăzute de statut.
În consecință, un funcționar nepromovat din cauza atribuirii, pretins nejustificată, a unui număr insuficient de puncte, care
nu îi permite să atingă pragul de promovare, ar putea să își îndrepte acțiunea atât împotriva deciziei autorității împuternicite
să facă numiri prin care s‑a stabilit numărul total de puncte, cât și împotriva celei prin care s‑a întocmit lista funcționarilor
promovați.
În schimb, decizia de atribuire de puncte de prioritate reclamantului și cea de a nu îl înscrie pe lista de merit, precum
și lista în sine constituie acte pregătitoare care nu pot face obiectul unei acțiuni în anulare autonome. Cu toate acestea,
legalitatea lor poate fi contestată în cadrul acțiunii îndreptate împotriva deciziei definitive.
(a se vedea punctele 69-72)
Trimitere la: Tribunal 9 aprilie 2003, Tejada Fernández/Comisia, T‑134/02, RecFP, p. I‑A‑125 și II‑609, punctul 18; Tribunal
19 octombrie 2006, Buendía Sierra/Comisia, T‑311/04, Rec., p. II‑4137, punctele 90, 93 și 96-98
2.
Articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, potrivit căruia invocarea de motive noi pe parcursul
procesului este admisă atunci când aceste motive se bazează pe elemente de fapt și de drept care au apărut în cursul procedurii,
poate fi aplicat, în anumite cazuri, în ceea ce privește modificarea concluziilor. Astfel, în temeiul unei cerințe de economie
procedurală, atunci când actul atacat este înlocuit, pe parcursul procesului, cu un act care are același obiect, acesta din
urmă constituie un element nou care permite reclamanților să își adapteze concluziile și motivele. Cu toate acestea, din articolele
90 și 91 din statut rezultă că acțiunea formulată împotriva unui act care lezează ce constă într‑o decizie a autorității împuternicite
să facă numiri nu este admisibilă decât dacă persoana în cauză a adresat în prealabil autorității menționate o reclamație
și dacă aceasta a fost respinsă explicit sau implicit.
(a se vedea punctele 76-78)
Trimitere la: Tribunal 6 iulie 2001, Tsarnavas/Comisia, T‑161/00, RecFP, p. I‑A‑155 și II‑721, punctele 26-28; Tribunal 26
octombrie 2004, Brendel/Comisia, T‑55/03, RecFP, p. I‑A‑311 și II‑1437, punctul 50 și jurisprudența citată
3.
Pentru a evalua meritele care trebuie luate în considerare, potrivit articolului 45 din statut, în cadrul unei decizii de
promovare și, în consecință, și în cadrul unei decizii privind atribuirea de puncte de prioritate într‑un sistem de promovare
în care o astfel de evaluare este exprimată cantitativ, administrația dispune de o largă putere de apreciere, iar controlul
instanței comunitare trebuie să se limiteze la a verifica dacă, ținând seama de diferitele considerații care au stat la baza
aprecierii administrației, aceasta s‑a menținut în limite rezonabile și nu și‑a exercitat competența într‑un mod vădit incorect.
(a se vedea punctul 131)
Trimitere la: Tribunal 3 mai 2007, Crespinet/Comisia, T‑261/04, nepublicată încă în Repertoriu, punctul 58 și jurisprudența
citată