CELEX: 62008CJ0470
Společná zemědělská politika
Integrovaný systém správy a kontroly týkající se určitých režimů podpor
Nařízení (ES) č. 1782/2003
Režim jednotné platby
Převod platebních nároků
Uplynutí doby platnosti pachtovní smlouvy
Povinnosti pachtýře a propachtovatele

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (
Úř. věst. L 270, s. 1
, a oprava Úř. věst. 2004, L 94, s. 70; Zvl. vyd. 03/37, s. 83), a nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne , kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (
Úř. věst. L 141, s. 1
; Zvl. vyd. 03/44, s. 226).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi K. van Dijkem a Gemeente Kampen (obcí Kampen) ohledně povahy a rozsahu povinností vyplývajících z pachtovní smlouvy.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
Nařízení č. 1782/2003
Nařízení č. 1782/2003 upravuje především režim podpory příjmů zemědělců. Tento režim je ve druhé odrážce článku 1 tohoto nařízení označen jako „režim jednotné platby“.
Dvacátý první bod odůvodnění nařízení č. 1782/2003 stanoví následující:
„Režimy podpor, na něž se vztahuje společná zemědělská politika, poskytují přímou podporu příjmů, zejména s cílem zajistit zemědělskému obyvatelstvu přiměřenou životní úroveň. Tento cíl je úzce spjat se zachováním venkovských oblastí. Aby se zabránilo nepatřičnému přidělení zdrojů Společenství, je nutné, aby nebyla provedena žádná platba podpory ve prospěch zemědělců, kteří uměle vytvořili podmínky vyžadované pro vyplacení takových podpor.“
Dvacátý devátý bod odůvodnění tohoto nařízení stanoví následující:
„Za účelem stanovení částky, na kterou by měl mít zemědělec v rámci nového režimu nárok, je vhodné odvolat se na částky, které mu byly poskytnuty během referenčního období. Měla by být vytvořena vnitrostátní rezerva, aby se zohlednily zvláštní situace. Uvedená rezerva může být rovněž použita k usnadnění účasti nových zemědělců v režimu. Jednotná platba by měla být stanovena na úrovni zemědělského podniku.“
Třicátý bod odůvodnění uvedeného nařízení stanoví zejména následující:
„Aby se usnadnil převod práv na prémii, je třeba rozdělit celkovou částku, na kterou může mít zemědělský podnik nárok, na několik částí (platebních nároků) a spojit ji s určitým počtem stanovených hektarů, na něž lze poskytnout podporu. Aby se zabránilo spekulativním převodům vedoucím ke kumulaci platebních nároků, které neodpovídají zemědělské skutečnosti, je vhodné stanovit pro poskytnutí podpory spojení mezi nároky a určitým počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu […]“
Podle článku 2 tohoto nařízení se:
„a)
‚zemědělcem‘ rozumí fyzická nebo právnická osoba či skupina fyzických nebo právnických osob […] která vykonává zemědělskou činnost;
[…]
c)
‚zemědělskou činností‘ rozumí produkce, chov nebo pěstování zemědělských produktů včetně sklizně, dojení, plemenářské činnosti a chovu zvířat pro zemědělské účely nebo udržování půdy v dobrém zemědělském a ekologickém stavu podle článku 5;
[…]“
Hlava III nařízení č. 1782/2003, nazvaná „Režim jednotné platby“, obsahuje ve svých kapitolách 1 až 4 základní pravidla použitelná na tento režim podpor příjmů zemědělců „oddělený“ od produkce. Z článku 33 odst. 1 písm. a), čl. 37 odst. 1, článků 38 a 41 tohoto nařízení vyplývá, že zemědělci, kterým byla během referenčního období zahrnujícího roky 2000 až 2002 poskytnuta platba podle alespoň jednoho z režimů podpor stanovených v příloze VI uvedeného nařízení, mají nárok na podporu vypočítanou na základě referenční částky získané pro každého zemědělce na základě ročního průměru, z tohoto období, z celkových plateb poskytnutých podle těchto režimů.
Článek 36 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 stanoví:
„Podpora poskytnutá podle režimu jednotné platby je vyplacena pro platební nároky stanovené v kapitole 3, doprovázené stejným počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu a které jsou stanoveny v čl. 44 odst. 2.“
Kapitola 3 hlavy III nařízení č. 1782/2003 obsahuje oddíl 1, nazvaný „Platební nároky podle plochy“. Článek 43 odst. 1 tohoto nařízení, který je součástí tohoto oddílu stanoví především následující:
„Aniž je dotčen článek 48, každý zemědělec využije nárok na platbu na hektar, který se vypočítá vydělením referenční částky tříletým průměrem všech hektarů, které udělují nárok během referenčního období na přímé platby, jejichž seznam je uveden v příloze VI.
Celkový počet platebních nároků se rovná uvedenému průměrnému počtu hektarů.
[…]“
Článek 44 uvedeného nařízení stanoví:
„1.   Každý platební nárok vázaný na hektar, na který lze poskytnout podporu, uděluje právo na výplatu částky, která je stanovena platebním nárokem.
2.   ‚Hektarem, na který lze poskytnout podporu‘ se rozumí jakákoli zemědělská plocha zemědělského podniku, která se využívá jako orná půda nebo stálá pastvina, kromě ploch, na nichž jsou trvalé kultury a lesy nebo které jsou vyčleněny pro nezemědělskou činnost.
3.   Zemědělec ohlásí pozemky odpovídající ploše, na kterou se váže platební nárok. S výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností jsou uvedené pozemky zemědělci k dispozici po dobu alespoň deseti měsíců, která běží ode dne, který má být stanoven členským státem, nejdříve však 1. září kalendářního roku, který předchází roku podání žádosti o účast v režimu jednotné platby.
4.   Členské státy mohou v řádně odůvodněných případech oprávnit zemědělce ke změně jeho prohlášení pod podmínkou, že dodrží počet hektarů odpovídající jeho platebním nárokům a podmínky stanovené pro poskytnutí jednotné platby na dotyčnou plochu.“
Článek 46 nařízení č. 1782/2003, nazvaný „Převod platebních nároků“, stanoví:
„1.   Převody platebních nároků se mohou provádět pouze na zemědělce ze stejného členského státu, kromě případu dědictví nebo předpokládaného dědictví.
[…]
2.   Převody platebních nároků s půdou nebo bez půdy se mohou provádět prodejem nebo jakýmkoli jiným konečným převodem. Naopak, pronájem nebo jakákoli podobná transakce jsou povoleny pod podmínkou, že převod platebních nároků je provázen převodem stejného počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu.
S výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností, které jsou stanoveny v čl. 40 odst. 4, může zemědělec převést své platební nároky bez půdy teprve poté, co využil ve smyslu článku 44 alespoň 80 % svých platebních nároků během nejméně jednoho kalendářního roku, nebo poté, co dobrovolně postoupil do vnitrostátní rezervy všechny platební nároky, které nevyužil během prvního roku použití režimu jednotné platby.
3.   V případě prodeje platebních nároků s půdou nebo bez půdy mohou členské státy v souladu s obecnými zásadami práva Společenství rozhodnout, že se část prodaných platebních nároků převede zpět do vnitrostátní rezervy nebo že se jejich jednotková hodnota sníží ve prospěch vnitrostátní rezervy podle kritérií, která stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2.“
Ustanovení kapitoly 5 hlavy III tohoto nařízení, nazvané „Regionální a nepovinné provádění“, umožňují členským státům, aby nejpozději do 1. srpna 2004 rozhodly o provádění režimu jednotné platby stanoveného v kapitolách 1 až 4 této hlavy III, a to především na regionální úrovni nebo částečně.
Podle čl. 58 odst. 1 a 3 a čl. 59 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení může členský stát provést regionalizaci režimu jednotné platby rozdělením svého vnitrostátního stropu, a to nikoli individuálně mezi zemědělce tohoto státu na základě jejich příslušných referenčních částek, nýbrž mezi jednotlivé regiony, které tvoří jeho území, a distribucí částky každého regionálního stropu, který byl takto paušálně získán, všem zemědělcům dotyčného regionu, přičemž každý z nich obdrží platební nároky, jejichž jednotková hodnota se vypočítá vydělením tohoto regionálního stropu počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu, stanoveným na regionální úrovni.
Nařízení (ES) č. 1234/2007
Článek 74 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (
Úř. věst. L 299, s. 1
) stanoví:
„Pokud v případě zemědělských nájmů, jejichž lhůta uplyne bez možnosti prodloužení za srovnatelných podmínek, nebo v situacích, které mají srovnatelné právní účinky, neexistuje mezi stranami žádná dohoda, převedou se individuální kvóty zcela nebo zčásti na producenty, kteří tyto podniky přebírají, a to v souladu s právními předpisy, které členské státy přijaly s přihlédnutím k oprávněným zájmům stran.“
Vnitrostátní právní úprava
Ani nařízení o společné zemědělské politice – podpora příjmů 2006 (Regeling GLB – inkomenssteun 2006), přijaté na základě nařízení č. 1782/2003 a 795/2004, ani hlava 5 knihy 7 občanského zákoníku, která upravuje pacht, neobsahuje zvláštní ustanovení o tom, jak zacházet s platebními nároky přiznanými podle nařízení č. 1782/2003 nebo jejich hodnotou.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Kornelis Van Dijk měl od roku 1982 od Gemeente Kampen propachtováno několik zemědělských pozemků o celkové rozloze 34 hektarů 2 arů a 36 čtverečních metrů. Pachtovní smlouva uzavřená mezi těmito dvěma stranami neobsahuje žádné ustanovení ohledně režimů podpor příjmů nebo platebních nároků.
Kornelis van Dijk pobíral několik let na základě nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě (
Úř. věst. L 181, s. 12
) a nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě (
Úř. věst. L 160, s. 1
; Zvl. vyd. 03/25, s. 322) vyrovnávací platby v rámci režimu podpory producentům, která byla vázána na pěstování určitých plodin. Po vstupu v platnost nařízení č. 1782/2003 mu byly poskytnuty platební nároky na základě čl. 33 odst. 1, článku 38 a čl. 43 odst. 1 a 2 písm. a) tohoto nařízení.
Mezi K. van Dijkem a Gemeente Kampen došlo ke sporu ve věci povahy a rozsahu povinností vyplývajících z pachtovní smlouvy, kterou mezi sebou uzavřeli.
Rozsudkem ze dne 25. září 2007 rozhodl Rechtbank Zwolle-Lelystad, že K. van Dijk měl při skončení pachtu povinnost vrátit Gemeente Kampen půdu, která byla předmětem pachtovní smlouvy, včetně platebních nároků, které ve vztahu k této půdě vznikly nebo s ní souvisejí, za náhradu ve výši poloviny hodnoty těchto platebních nároků. Tento soud rovněž rozhodl, že K. van Dijk nesmí tyto platební nároky bez předchozího souhlasu Gemeente Kampen převést.
Dne 24. října 2007 podal K. van Dijk odvolání proti tomuto rozsudku u Gerechtshof te Arnhem. Podle jeho názoru z nařízení č. 1782/2003 a 795/2004 vyplývá, že platební nároky si při uplynutí platnosti pachtovní smlouvy musí ponechat pachtýř. K van Dijk rovněž tvrdí, že na rozdíl od mléčných kvót, které se v zásadě vážou k půdě, kterou producent mléka nebo pěstitel využíval v referenčním období, vážou se platební nároky k samotnému zemědělci.
Gemeente Kampen tvrdí, že nařízení č. 1782/2003 ani nařízení č. 795/2004 neurčují, jak má být naloženo s platebními nároky při skončení pachtu. Vyvozuje z toho, že právní vztahy mezi pachtýřem a propachtovatelem upravuje vnitrostátní právo.
Jelikož měl Gerechtshof te Arnhem za to, že výsledek sporu, který mu byl předložen, závisí na výkladu použitelných právních předpisů Společenství, rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je pachtýř na základě nařízení č. 1782/2003 a nařízení č. 795/2004 nebo na základě obecných zásad práva Společenství, zejména pak zásady zákazu bezdůvodného obohacení, pokud v této oblasti neexistují žádné vnitrostátní předpisy, povinen propachtovateli po uplynutí pachtovní smlouvy vrátit propachtovaný pozemek včetně platebních nároků, které ve vztahu k tomuto pozemku vznikly nebo které s ním souvisejí?
2)
V případě kladné odpovědi na [první] otázku […]: Je propachtovatel na základě nařízení č. 1782/2003 a nařízení č. 795/2004 nebo na základě obecných zásad práva Společenství, zejména zásady zákazu bezdůvodného obohacení, pokud v této oblasti neexistují žádné vnitrostátní předpisy, povinen pachtýři zaplatit náhradu za platební nároky převedené na propachtovatele, a pokud toto bude zodpovězeno kladně, musí propachtovatel nahradit celkovou hodnotu těchto nároků nebo pouze část této hodnoty, a v druhém uvedeném případě jakou část?
3)
V případě záporné odpovědi na [první] otázku […]: Je pachtýř na základě nařízení č. 1782/2003 a nařízení č. 795/2004 nebo na základě obecných zásad práva Společenství, zejména zásady zákazu bezdůvodného obohacení, pokud v této oblasti neexistují žádné vnitrostátní předpisy, povinen propachtovateli zaplatit náhradu za platební nároky, které zůstanou pachtýři, a pokud toto bude zodpovězeno kladně, musí pachtýř nahradit celkovou hodnotu těchto nároků nebo pouze část této hodnoty, a v druhém uvedeném případě jakou část?“
K předběžným otázkám
Podstatou tří otázek předkládajícího soudu, které je třeba posoudit společně, je, zda právo Společenství ukládá pachtýři povinnost, aby při uplynutí pachtovní smlouvy vrátil pronajímateli propachtovanou půdu spolu s platebními nároky, které ve vztahu k této půdě vznikly nebo které s ní souvisejí, anebo mu vyplatil náhradu.
Úvodem je nutno konstatovat, že žádné ustanovení nařízení č. 1782/2003 a 795/2004 nestanoví, že má pachtýř povinnost při uplynutí pachtovní smlouvy převést na propachtovatele půdu, která je předmětem pachtovní smlouvy, spolu s platebními nároky, které ve vztahu k této půdě vznikly nebo které s ní souvisejí. V tomto ohledu se režim jednotné platby odlišuje od režimu mléčných kvót, který se na základě čl. 74 odst. 1 nařízení č. 1234/2007 řídí zásadou převodu kvót spolu se zemědělským podnikem.
Jak z cílů, tak i ze struktury nařízení č. 1782/2003 naopak vyplývá, že pokud není stanoveno jinak, ponechává si platební nároky při uplynutí pachtovní smlouvy pachtýř.
Zaprvé je třeba připomenout, že podle druhé odrážky článku 1 nařízení č. 1782/2003 představuje režim jednotné platby podporu příjmů zemědělců, jejímž cílem je, jak uvádí dvacátý první bod odůvodnění tohoto nařízení, zajistit zemědělskému obyvatelstvu přiměřenou životní úroveň. Podle čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení mají k režimu jednotné platby přístup především zemědělci, kterým byla poskytnuta platba během referenčního období v rámci alespoň jednoho z režimů podpor uvedených v příloze VI tohoto nařízení.
Podle čl. 43 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 závisí platební nároky přiznávané zemědělci z titulu režimu jednotné platby na počtu hektarů, které měl k dispozici v průběhu referenčního období, jakož i na platbách, které mu byly přiznány v rámci uvedených režimů podpory.
Krom toho čl. 44 odst. 1 uvedeného nařízení uznává existenci spojení mezi platebními nároky a zemědělskými plochami v tom smyslu, že každý platební nárok vázaný na hektar, na který lze poskytnout podporu, zakládá právo na výplatu částky určené tímto nárokem.
V této souvislosti stanoví čl. 36 odst. 1 nařízení č. 1782/2003, že podpora poskytnutá podle režimu jednotné platby je vyplacena pro platební nároky, doprovázené stejným počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu.
V tomto ohledu je třeba uvést, že, jak vyplývá z třicátého bodu odůvodnění nařízení č. 1782/2003, je cílem takového spojení mezi platebními nároky a hektary, na něž lze poskytnout podporu, především zabránit spekulativním převodům vedoucím ke kumulaci platebních nároků, které neodpovídají zemědělské skutečnosti.
Naopak z uvedeného čl. 36 odst. 1 nijak nevyplývá, že platební nároky jsou vázány na určité pozemky, především pak na ty, které měl zemědělec k dispozici v průběhu referenčního období.
Rozhodující je tedy nakonec to, že pro účely poskytnutí podpory odpovídá počet platebních nároků, které má zemědělec k dispozici, stejnému počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu, a nikoli určitým pozemkům. Článek 44 odst. 4 nařízení č. 1782/2003 navíc výslovně upravuje možnost, aby členské státy v řádně odůvodněných případech oprávnily zemědělce ke změně jeho prohlášení, které se týká pozemků odpovídajících ploše, na kterou lze poskytnout podporu, která souvisí s platebním nárokem, pod podmínkou, že dodrží počet hektarů odpovídající jeho platebním nárokům a podmínky stanovené pro poskytnutí jednotné platby na příslušnou plochu.
Zadruhé je třeba uvést, že článek 46 nařízení č. 1782/2003 zakotvuje možnost převést platební nároky v souladu s cílem uvedeným ve třicátém bodě odůvodnění tohoto nařízení.
Konkrétně odstavec 2 tohoto článku stanoví, že převod platebních nároků bez půdy se může provádět pouze v případě konečného převodu. V takovém případě zemědělec, který měl až dosud nárok na platby, ztrácí s konečnou platností své nároky v důsledku prodeje jinému zemědělci, který je pak aktivuje ve svůj prospěch. K tomu, aby dotyčný zemědělec mohl požadovat výplatu těchto nároků, musí mít v souladu s čl. 44 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 k dispozici dostatečný počet hektarů zemědělské půdy, na které lze poskytnout podporu, a to za tím účelem, aby byl pro výplatu nároků zajištěn dostatečný zemědělský základ.
Naopak v případě nájmu nebo jakékoli podobné transakce je převod platebních nároků povolen pod podmínkou, že je spolu s ním převeden stejný počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu. Účelem tohoto ustanovení obsaženého v čl. 46 odst. 2 nařízení č. 1782/2003 je v souladu s cílem stanoveným ve třicátém bodě odůvodnění uvedeného nařízení zabránit spekulativním převodům vedoucím ke kumulaci platebních nároků, které neodpovídají zemědělské skutečnosti.
Článek 46 odst. 1 nařízení č. 1782/2003 navíc stanoví, že kromě případu dědictví nebo předpokládaného dědictví se převody platebních nároků mohou provádět pouze na zemědělce ze stejného členského státu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na základě čl. 33 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1782/2003 ve spojení s čl. 2 písm. a) a c) tohoto nařízení je režim jednotné platby určen zemědělcům, tedy osobám, které vykonávají „zemědělskou činnost“ spočívající v produkci, chovu nebo pěstování zemědělských produktů nebo v udržování půdy v dobrém zemědělském a ekologickém stavu.
Propachtovatel půdy přitom není nutně zemědělcem ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení č. 1782/2003. Kdyby tedy zákonodárce Společenství zamýšlel, aby se při uplynutí pachtovní smlouvy vrátily platební nároky za všech okolností propachtovateli, přijal by v tomto smyslu nějaké ustanovení.
Vzhledem k výše uvedeným úvahám je nutno konstatovat, že nařízení č. 1782/2003 a 795/2004 neobsahují v případě zemědělce, který měl propachtovánu půdu, žádnou povinnost, aby při uplynutí pachtovní smlouvy převedl své platební nároky propachtovateli.
Není ani důvod domnívat se, že zásada zákazu bezdůvodného obohacení ukládá zemědělci povinnost, aby při uplynutí pachtovní smlouvy převedl své platební nároky propachtovateli nebo mu zaplatil náhradu.
Podle obecných zásad společných právním řádům členských států je totiž podmínkou nároku na vydání obohacení ze strany obohacené osoby chybějící právní základ dotčeného bezdůvodného obohacení (rozsudek ze dne 16. prosince 2008, Masdar (UK) v. Komise, C-47/07 P, Sb. rozh. s. I-9761, body 44 až 46 a 49).
Nelze přitom dospět k závěru, že zemědělcovy platební nároky postrádají právní základ, neboť mu byly přiznány na základě ustanovení nařízení č. 1782/2003.
Ze všech předchozích úvah vyplývá, že právo Společenství neukládá pachtýři povinnost, aby při uplynutí pachtovní smlouvy vrátil propachtovateli propachtovanou půdu spolu s platebními nároky, které ve vztahu k této půdě vznikly nebo které s ní souvisejí, anebo mu vyplatil náhradu.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:

Právo Společenství neukládá pachtýři povinnost, aby při uplynutí pachtovní smlouvy vrátil propachtovateli propachtovanou půdu spolu s platebními nároky, které ve vztahu k této půdě vznikly nebo které s ní souvisejí, anebo mu vyplatil náhradu.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: nizozemština.