CELEX: 62005FJ0044
Veřejná služba
Úředníci
Přijetí
Oznámení o uvolnění
Zamítnutí kandidatury
Přípustnost

1.
Úředníci – Žaloba – Právní zájem na podání žaloby
(Služební řád, články 53, 78 a 90; příloha VIII, článek 14)
2.
Úředníci – Práva a povinnosti – Povinnost nezávislosti a bezúhonnosti
(Služební řád, článek 11a)
3.
Úředníci – Volné pracovní místo – Srovnávací přezkum zásluh uchazečů
(Služební řád, článek 29)
4.
Úředníci – Rozhodnutí týkající se určité osoby – Opožděné sdělení – Účinky
(Služební řád, čl. 25 druhý pododstavec)
1.
Žalobce musí prokázat vzniklý a trvající zájem na zrušení aktu, který napadá, a pokud se zájem, jehož se dovolává, týká budoucí
právní situace, musí prokázat, že již nyní je jisté, že tato situace bude narušena. Co se týče úředníka, který do důchodu
z důvodu celkové trvalé invalidity odešel před podáním jeho žaloby směřující ke zrušení jmenování jiného úředníka na místo,
o něž se žalobce ucházel, možnost případného opětovného nástupu do služby podle článku 14 přílohy VIII služebního řádu představuje
pouze případnou událost, jejíž uskutečnění v budoucnu je nejisté, ze které vyplývá čistě hypotetický zájem, jenž je tudíž
nedostatečný pro prokázání, že je jeho právní situace dotčena v důsledku toho, že není zrušeno napadené rozhodnutí. Přísluší
tudíž žalobci, aby prokázal existenci zvláštní okolnosti odůvodňující zachování osobního a trvajícího zájmu na podání žaloby
na neplatnost napadeného rozhodnutí.
Naproti tomu návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o sporné pracovní místo je přípustná, jelikož žalobce
má i nadále zájem na určení protiprávnosti rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti o pracovní místo za účelem získání náhrady
újmy, kterou mu rozhodnutí mohlo způsobit.
(viz body 70, 72, 74, 76 a 79)
Odkazy:
Soudní dvůr: 21. ledna 1987, Stroghili v. Účetní dvůr, 204/85, Recueil, s. 389, bod 11
Soud prvního stupně: 9. února 1994, Latham v. Komise, T‑82/91, Recueil FP, s. I‑A‑15 a II‑61, bod 25; 30. listopadu 1998,
N v. Komise, T‑97/94, Recueil FP, s. I‑A‑621 a II‑1879, body 26 a 27; 7. února 2007, Gordon v. Komise, T‑175/04, dosud nezveřejněný
ve Sbírce rozhodnutí, body 33 a 35
2.
Článek 11a služebního řádu sleduje cíle nezávislosti, bezúhonnosti a nestrannosti, které mají zásadní význam. Povinnost stanovená
v jeho druhém odstavci spočívá v tom, že dotčený úředník musí neprodleně uvědomit orgán oprávněný ke jmenování, aby mohl tento
orgán přijmout vhodná opatření v závislosti na kontextu dané záležitosti, a nikoli v tom, aby se bez dalšího vzdal vyřizování
nebo vyřešení této záležitosti, anebo za účelem takovéhoto vyřizování či vyřešení vyloučil okolnosti, na základě nichž může
mít v dané záležitosti osobní zájem. V důsledku toho má článek 11a služebního řádu širokou působnost, zahrnující veškeré okolnosti,
s ohledem na něž musí úředník vzhledem k činnosti, kterou vykonává, a konkrétním okolnostem věci přiměřeně předpokládat, že
se u třetích osob mohou jevit jako možný zdroj ovlivnění jeho nezávislosti.
(viz bod 132)
Odkazy:
Soud prvního stupně: 9. července 2002, Zavvos v. Komise, T‑21/01, Recueil FP, s. I‑A‑101 a II‑483, bod 39; 11. září 2002,
Willeme v. Komise, T‑89/01, Recueil FP, s. I‑A‑153 a II‑803, bod 47; 12. července 2005, De Bry v. Komise, T‑157/04, Sb. VS
s. I‑A‑199 a II‑901, bod 33
3.
Výkon posuzovací pravomoci, kterou disponuje správní orgán v oblasti jmenování nebo povýšení, předpokládá, že s péčí a nestranně
přezkoumá veškeré relevantní skutečnosti každé žádosti o pracovní místo a že důsledně dodrží požadavky stanovené v oznámení
o volném pracovním místě tak, že je povinen odmítnout všechny uchazeče, kteří tyto požadavky nesplňují. Oznámení o volném
pracovním místě totiž představuje právní rámec, který orgán oprávněný ke jmenování ukládá sám sobě a který musí přísně dodržovat.
Pokud jde o posouzení případného pochybení při výběru úředníka, musí být takové pochybení zjevné a musí překročit širokou
posuzovací pravomoc, kterou orgán oprávněný ke jmenování v rámci vytýčeném oznámením o volném pracovním místě disponuje při
porovnávání zásluh uchazečů a při hodnocení služebního zájmu. Přezkum Soudu se musí omezit na to, zda se tento orgán s ohledem
na skutečnosti, o něž se za účelem posouzení opíral, držel v přiměřených mezích a nepoužil svoji pravomoc způsobem zjevně
nesprávným nebo k jiným cílům, než k nimž mu byla svěřena.
Soud tedy posouzení zásluh a způsobilosti uchazečů provedené orgánem oprávněným ke jmenování nemůže nahradit svým posouzením,
pokud žádná skutečnost vyplývající ze spisu neumožňuje tvrzení, že se dotčený orgán při posuzování těchto zásluh a této způsobilosti
dopustil zjevného pochybení.
(viz body 155 a 156)
Odkazy:
Soudní dvůr: 30. října 1974, Grassi v. Rada, 188/73, Recueil, s. 1099, body 26, 38 a 41; 30. května 1984, Picciolo v. Parlament,
111/83, Recueil, s. 2323, bod 16; 4. února 1987, Bouteiller v. Komise, 324/85, Recueil, s. 529, bod 6
Soud prvního stupně: 13. prosince 1990, Moritz v. Komise, T‑20/89, Recueil, s. II‑769, bod 29; 18. září 2003, Pappas v. Výbor
regionů, T‑73/01, Recueil FP, s. I‑A‑207 a II‑1011, bod 54; 9. listopadu 2004, Montalto v. Rada, T‑116/03, Sb. VS s. I‑A‑339
a II‑1541, bod 65; 4. května 2005, Sena v. AESA, T‑30/04, Sb. VS s. I‑A‑113 a II‑519, body 80 a 81
4.
Článek 25 druhý pododstavec první věta služebního řádu stanoví, že každé rozhodnutí týkající se určité osoby se neprodleně
sdělí písemně dotyčnému úředníkovi. Konstatování, že k tomuto sdělení došlo opožděně, však nemůže samo o sobě zakládat porušení
tohoto ustanovení, jež by mohlo vést ke zrušení napadeného rozhodnutí.
(viz body 195 a 198)
Odkazy:
Soud prvního stupně: 18. března 1997, Picciolo a Caló v. Výbor regionů, T‑178/95 a T‑179/95, Recueil FP, s. I‑A‑51 a II‑155,
body 28 a 29; 17. listopadu 1998, Gómez de Enterría y Sanchez v. Parlament, T‑131/07, Recueil FP, s. I‑A‑613 a II‑1855, bod
69; 7. února 2007, Caló v. Komise, T‑118/04 a T‑134/04, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 79