CELEX: 62003CJ0087
Rybolov
Nařízení o rozdělení kvót odlovu mezi členské státy
Akt o přistoupení Španělska
Konec přechodného období
Požadavek relativní stability
Zásada zákazu diskriminace
Nová rybolovná práva

1       Svými žalobami se Španělské království domáhá, aby Soudní dvůr zrušil nařízení Rady (ES) č. 2341/2002 ze dne 20. prosince
2002, kterým se na rok 2003 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb
platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 356, s. 12) v rozsahu, v němž mu nepřiděluje určité kvóty týkající se rybolovných práv, které byly předmětem
rozdělování v Severním moři a v Baltském moři po jeho přistoupení ke Společenství (věc C‑87/03) a v Severním moři před jeho
přistoupením ke Společenství (věc C‑100/03).

Právní rámec a řízení

Akt o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky
2       Články 156 až 166 aktu o podmínkách přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a o úpravách smluv (Úř. věst.
L 302, s. 23, dále jen „akt o přistoupení“) upravují zejména přístup španělských plavidel do vod Společenství, jakož i k jejich
zdrojům. Z ustanovení uvedeného článku 166 vyplývá, že takto definovaný režim je použitelný v průběhu období, které končí
dne 31. prosince 2002 (dále jen „přechodné období“).

Nařízení č. 170/83 a č. 172/83
3       Nařízením Rady (EHS) č. 170/83 ze dne 25. ledna 1983, kterým se zavádí systém Společenství zachování a řízení rybolovných
zdrojů
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 24, s. 1), zákonodárce stanovil pravidla rozdělování celkového objemu odlovů mezi členské státy. Cílem Rady
Evropské unie bylo zejména přispět k relativní stabilitě rybolovných činností. Pátý až sedmý bod odůvodnění uvedeného nařízení
vymezují pojem relativní stability jako směřující k zachování zvláštních potřeb regionů, jejichž místní obyvatelstvo je obzvláště
závislé na rybolovu a souvisejících průmyslových odvětvích, s ohledem na momentální biologickou situaci populace ryb.
4       Rada poprvé přistoupila k rozdělení dostupných zdrojů ve vodách Společenství (dále jen „původní rozdělení“) v nařízení Rady
(EHS) č. 172/83 ze dne 25. ledna 1983, kterým se stanoví, pro určité populace ryb a skupiny populací ryb vyvíjející se v rybolovných
zónách Společenství, celkové přípustné odlovy pro rok 1982, část uvedených odlovů dostupná pro Společenství, rozdělení uvedené
části mezi členské státy a podmínky pro odlov celkového přípustného odlovu
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 24, s. 30).
5       Ze čtvrtého bodu odůvodnění nařízení č. 172/83 vyplývá, že za účelem umožnění spravedlivého rozdělení dostupných zdrojů Rada
zohlednila zejména tradiční rybolovné činnosti, zvláštní potřeby regionů obzvláště závislých na rybolovu a souvisejících průmyslových
odvětvích a případnou ztrátu rybolovných práv ve vodách třetích zemí.

Nařízení č. 3760/92
6       Nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 389, s. 1) ve znění nařízení Rady (ES) č. 1181/98 ze dne 4. června 1998 (Úř. věst. L 164, s. 1, dále jen „nařízení
č. 3760/92“) zrušuje nařízení č. 170/83. Jeho čl. 8 odst. 4 bod i) stanoví, že Rada musí vymezit pro jednotlivé rybolovné
oblasti nebo skupiny rybolovných oblastí, případ od případu, celkové přípustné odlovy a/nebo celkovou přípustnou intenzitu
rybolovu, případně na období více let.
7       Článek 8 odst. 4 bod ii) nařízení č. 3760/92 stanoví, že Rada rozdělí rybolovná práva mezi členské státy tak, aby zajistila
relativní stabilitu rybolovných činností jednotlivých členských států pro každou z daných populací ryb. Uvedený pojem relativní
stability je popsán ve dvanáctém až čtrnáctém bodě odůvodnění uvedeného nařízení. Podle dvanáctého bodu odůvodnění má zachování
a řízení zdrojů přispět k větší stabilitě rybolovných činností a má být posuzováno na základě referenčního rozdělení odrážejícího
směry udávané Radou. Třináctý bod odůvodnění v podstatě přejímá znění odůvodnění nařízení č. 170/83 uvedené v bodě 3 tohoto
rozsudku.
8       Podle čl. 8 odst. 4 bod iii) nařízení č. 3760/92, pokud Společenství vytvoří pro rybolovnou oblast nebo skupinu rybolovných
oblastí nová rybolovná práva, která nebyla dříve využita ve smyslu společné rybářské politiky, Rada určí způsoby rozdělení
s ohledem na zájmy všech členských států.

Nařízení č. 2341/2002
9       Dne 20. prosince 2002 přijala Rada zejména na základě ustanovení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 3760/92 nařízení č. 2341/2002,
které je předmětem projednávané žaloby.

Nařízení č. 2371/2002
10     Dne 20. prosince 2002 přijala Rada rovněž nařízení (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů
v rámci společné rybářské politiky
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 358, s. 59), kterým se ke dni 1. ledna 2003 zrušuje nařízení č. 3760/92. Článek 17 odst. 1 nařízení č. 2371/2002
stanoví, že rybářská plavidla Společenství mají rovný přístup do vod a ke zdrojům v rámci všech vod Společenství definovaných
v uvedeném článku, s výhradou opatření přijatých za účelem zajištění zachování a udržitelnosti druhů.
11     V rubrice nazvané „Přidělení rybolovných práv“ stanoví čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení, že Rada rozhodne o omezeních odlovu
a/nebo intenzity rybolovu a o rozdělení rybolovných práv mezi členské státy, jakož i o podmínkách souvisejících s těmito omezeními.
Rybolovná práva se mezi členské státy rozdělí způsobem, který každému členskému státu zajistí relativní stabilitu rybolovných
činností pro každou rybí populaci nebo rybolovnou oblast.
12     Odstavec 2 uvedeného článku uvádí, že stanoví-li Společenství nová rybolovná práva, rozhodne Rada o jejich přidělení s ohledem
na zájmy všech členských států.

Skutečnosti předcházející sporům a řízení
13     V průběhu jednání o nařízení č. 2341/2002 o rybolovných právech pro rok 2003, Španělské království, které se domnívalo, že
po skončení přechodného období má nárok účastnit se rozdělení druhů podléhajících omezením odlovů v Severním moři a v Baltském
moři, předložilo Radě žádost s cílem získat rybolovné kvóty v uvedených dvou mořích.
14     Uvedený členský stát tvrdil, že kvóty rozdělené před a po jeho přistoupení ke Společenství, v zóně, do které nemělo španělské
loďstvo v průběhu přechodného období přístup, by měly být upraveny za účelem zohlednění jednak čistě právní nezpůsobilosti
účastnit se uvedeného rozdělení, v níž se [uvedený členský stát] nacházel, a jednak odlovů uvedeného loďstva v Severním moři
v průběhu období zahrnujícího roky 1973 až 1978.
15     Rada žádost Španělského království zamítla.
16     Za těchto podmínek se Španělské království rozhodlo podat projednávanou žalobu.
17     Usneseními ze dne 27. června a 28. srpna 2003 bylo povoleno vedlejší účastenství Komise Evropských společenství a Spojené
království Velké Británie a Severního Irska na podporu návrhů Rady ve věcech C‑87/03 a C‑100/03.
18     Usnesením předsedy ze dne 4. dubna 2005 byly věci C‑87/03 a C‑100/03 spojeny pro účely ústní části řízení a rozsudku.

Návrhová žádání účastníků řízení
19     Španělské království navrhuje, aby Soudní dvůr:
–       zrušil nařízení č. 2341/2002 v rozsahu, v němž mu nepřiděluje určité rybolovné kvóty v Severním moři a Baltském moři, a
–       uložil Radě náhradu nákladů řízení.
20     Rada podporovaná Komisí a Spojeným královstvím navrhuje, aby Soudní dvůr:
–       zamítl žaloby a
–       uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

K žalobám
21     Ve svých žalobách Španělské království uplatňuje, že tím, že v rámci nařízení č. 2341/2002 neobdrželo určité rybolovné kvóty
v Severním moři a v Baltském moři, se španělské loďstvo navzdory skončení přechodného období prakticky nachází v situaci,
kdy nemůže lovit většinu druhů podléhajících kvótám v uvedených dvou mořích. Vláda uvedeného členského státu uvádí několik
žalobních důvodů. Mezi nimi jsou dva, které jsou v obou spojených věcech totožné, a zakládají se zaprvé na porušení zásady
zákazu diskriminace a zadruhé na porušení aktu o přistoupení. Dále uvádí třetí žalobní důvod, který ve věci C‑87/03 vychází
z porušení čl. 20 odst. 2 nařízení č. 2371/2002, a ve věci C‑100/03 vychází z porušení zásady relativní stability.
22     Ačkoli porušení zásady relativní stability je uplatňováno jako samostatný žalobní důvod pouze ve věci C‑100/03, je rovněž
v obou věcech zmíněno na podporu tvrzení o diskriminaci a porušení aktu o přistoupení. Na prvním místě je tedy třeba jej přezkoumat
ve vztahu k oběma věcem.

K žalobnímu důvodu a argumentům vycházejícím z porušení zásady relativní stability
Vyjádření účastníků řízení
23     Španělská vláda uvádí, že zásada relativní stability má obecnou působnost, a že se tedy použije na různá rozdělení kvót, ale
že původní rozdělení z roku 1983 lze pozměnit na základě rozhodných událostí. Uplynutí přechodného období je takovou událostí.
24     Z toho by vyplývalo, že Španělské království je napříště zcela integrováno do společné rybářské politiky, a proto by původní
rozdělení provedené před jeho přistoupením ke Společenství mělo být pozměněno, aby z něj mohlo mít prospěch. Španělská plavidla
tedy měla obdržet kvóty zohledňující dvě kritéria použitá při původním rozdělení, která jsou připomenutá v bodě 5 tohoto rozsudku,
tedy tradiční rybolovné činnosti a zvláštní potřeby regionů, které obzvláště přispívají k rybolovu a souvisejícím průmyslovým
odvětvím.
25     Uvedená vláda zdůrazňuje, že španělská plavidla lovila v Severním moři v letech 1973 až 1976. Tvrdí navíc, že při rozdělení
kvót provedeném pro rok 2003 měly být v souladu se zásadou relativní stability zohledněny pouze regiony, jejichž obyvatelstvo
je k uvedenému datu obzvláště závislé na rybolovu a s ním spojených činnostech, a nikoli regiony, které v určitém okamžiku
v minulosti takové vlastnosti vykazovaly.
26     Rada, Komise a Spojené království uvádí, že rozdělení kvót provedené nařízením č. 2341/2002 zcela respektuje cíl racionálního
využívání zdrojů a pravidla rozdělování stanovená podle zásady relativní stability.
Závěry Soudního dvora
27     Soudní dvůr rozhodl již v rozsudku ze dne 16. června 1987, Romkes (46/86, Recueil, s. 2671, bod 17), a v řadě rozsudků vydaných
v roce 1992 potvrdil, že požadavku relativní stability je třeba rozumět jako požadavku na zachování procentuální sazby stanovené
pro jednotlivé členské státy při rozdělení rybolovných práv. Soudní dvůr dodal, že rozdělovací klíč původně stanovený s ohledem
na množství průměrně odlovená loďstvy různých členských států v období mezi roky 1973 a 1978, se nadále použije až do přijetí
pozměňujícího nařízení na základě postupu použitého v případě nařízení č. 170/83 (viz zejména výše uvedený rozsudek Romkes,
bod 6; rozsudky ze dne 13. října 1992, Španělsko v. Rada, C‑70/90, Recueil, s. I‑5159, bod 15, Španělsko v. Rada, C‑71/90,
Recueil, s. I‑5175, bod 15, a Španělsko v. Rada, C‑73/90, Recueil, s. I‑5191, bod 28).
28     Soudní dvůr se rovněž vyslovil k následkům přistoupení nového členského státu, konkrétně Španělského království, ke Společenství.
Rozhodl, že taková událost nemá sama o sobě právní následky vzhledem k tomu, že podmínky přistoupení jsou upraveny v příslušném
aktu (viz výše uvedený rozsudek Portugalsko a Španělsko v. Rada, C‑70/99, bod 16). Pokud jde o tento členský stát, určil,
že ve smyslu článku 2 aktu o přistoupení, se použije
acquis communautaire
, tedy ustanovení původních smluv a aktů přijatých orgány Společenství před tímto přistoupením, zejména zásada relativní stability,
jak byla uplatněna v roce 1983 (viz rozsudky ze dne 13. října 1992, Portugalsko a Španělsko v. Rada, C‑63/90 a C‑67/90, Recueil,
s. I‑5073, body 31, 32 a 34, a výše uvedený rozsudek Španělsko v. Rada, C‑70/90, body 19 a 29).
29     Z toho vyplývá, že v důsledku přistoupení Španělského království nebylo třeba, aby Rada pozměnila stávající rozdělení. Naopak
rozdělovací klíč stanovený před uvedeným přistoupením je součástí
acquis communautaire
a za neexistence změny přijaté Radou se použije vůči uvedenému členskému státu.
30     Pokud jde o konec přechodného období, jak byl definován v aktu o přistoupení, může mít pouze právní účinky stanovené uvedeným
aktem. Ten přitom nestanoví ani změnu rozdělovacího klíče, která by vstoupila v platnost po uplynutí přechodného období a dokonce
ani povinnost Rady přezkoumat v daném okamžiku uvedený rozdělovací klíč. Za neexistence zvláštních ustanovení uvedených v aktu
o přistoupení nebo změny přijaté Radou po uplynutí přechodného období, se nadále uplatní stávající rozdělovací klíč stanovený
v souladu se zásadou relativní stability.
31     Kromě toho skutečnost, že španělská plavidla lovila v Severním moři mezi roky 1973 a 1976 nebyla uplatněna za účelem odůvodnit
změnu rozdělovacího klíče. Uvedená rybolovná činnost totiž skončila v roce 1977 následkem rozhodnutí přijatého severskými
pobřežními státy rozšířit své výlučné rybolovné zóny na 200 námořních mil v rámci vývoje mezinárodního námořního práva. Tato
situace byla dále zachována ve dvoustranné dohodě uzavřené roku 1980 mezi Španělským královstvím a Evropským společenstvím,
a poté v aktu o přistoupení.
32     Následně, pokud jde o rozdělovací klíč rybolovných práv stanovený před přistoupením Španělského království ke Společenství,
jeho nepozměnění pozdějším aktem Rady a zejména nařízením č. 2341/2002 není v rozporu se zásadou relativní stability.
33     Z toho vyplývá, že žalobní důvod uplatněný ve věci C‑100/03 vycházející z porušení uvedené zásady nelze přijmout.
34     S ohledem na úvahy uvedené v bodě 22 tohoto rozsudku, je třeba přezkoumat rovněž argumenty uplatněné ve věci C‑87/03, podle
kterých je neexistence úpravy rozdělovacího klíče použitého pro první přidělení kvót v Severním moři a v Baltském moři po
přistoupení Španělského království, porušením této zásady.
35     Pokud jde o uvedená poslední přidělení, je třeba zdůraznit, že zásada relativní stability uvedená v nařízení č. 3760/92 zůstává
rozhodující.
36     Rada, podporovaná Komisí, uplatňuje, že vymezila nedávné a reprezentativní referenční období zahrnující několik let, a přezkoumala
objemy ulovené rybáři ze členských států za účelem zohlednění potřeb obyvatelstva zvláště závislého na rybolovu. Vzhledem
k tomu, že španělská plavidla nebyla v dotčených vodách již několik let přítomna, nebyla Španělskému království při prvním
rozdělení ani při rozdělení provedeném pro rok 2003, v souladu se zásadou relativní stability přidělena žádná kvóta.
37     Španělská vláda tvrdí, že uvedená zásada měla být pozměněna za účelem zohlednění zájmů tohoto členského státu. Uvedená vláda
v podstatě uplatňuje, že namísto rozdělení kvót při zachování procentuální sazby stanovené při rozděleních provedených v průběhu
přechodného období v době, kdy z něj Španělské království nemohlo mít prospěch, měla Rada zohlednit rybolovné činnosti španělských
plavidel mezi roky 1973 a 1976, jakož i potřeby jeho obyvatelstva, které dnes žije z rybolovu.
38     V tomto ohledu je třeba připomenout, že rozdělení rybolovných práv mezi členské státy, jak je stanoveno v čl. 8 odst. 4 nařízení
č. 3760/92, předpokládá posouzení složité hospodářské situace, pro nějž má Rada k dispozici širokou posuzovací pravomoc. Soudní
přezkum se tedy musí omezit na ověření, zda není dotčené opatření stiženo zjevným pochybením nebo zneužitím pravomoci, nebo
zda dotčený orgán zjevně nepřekročil meze své posuzovací pravomoci (rozsudky ze dne 12. července 2001, Jippes a další, C‑189/01,
Recueil, s. I‑5689, bod 80, a ze dne 9. září 2004, Španělsko v. Komise, C‑304/01, Sb. rozh. s. I‑7655, bod 23).
39     V rámci značného ubývání druhů, na které poukazuje Rada a Komise, je třeba především zohlednit, že Rada neporušila zásadu
relativní stability stanovením nedávného referenčního období zahrnujícího víc let pro první rozdělení kvót určitých druhů
v Severním moři a v Baltském moři. Jak vyplývá z bodu 42 rozsudku ze dne 25. října 2001, Itálie v. Rada, C‑120/99, Recueil,
s. I‑7997, zákonodárce Společenství totiž disponuje v této oblasti podstatnou flexibilitou.
40     Rada pak dále neporušila zásadu relativní stability tím, že vyloučila Španělské království z uvedeného rozdělení s ohledem
na nepřítomnost španělských plavidel v uvedených dvou mořích během přechodného období.
41     Konečně, tentýž závěr se uplatní, pokud jde o zachování uvedeného vyloučení v rámci rozdělení rybolovných práv pro rok 2003
s ohledem na předchozí rozdělení a okolnost připomenutou v bodě 31 tohoto rozsudku, že španělská plavidla nelovila dotčené
druhy v Severním moři a v Baltském moři po dobu více než dvaceti let.
42     Z toho vyplývá, že argumenty vznesené ve věci C‑87/03 týkající se porušení zásady relativní stability nelze přijmout.

K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásady zákazu diskriminace
Vyjádření účastníků řízení
43     Španělská vláda uplatňuje, že počínaje uplynutím přechodného období měla mít španělská plavidla prospěch nejen z rovného přístupu
do vod Společenství, který jim není upřen, ale rovněž k jejich zdrojům, což by předpokládalo přidělení rybolovných kvót v Severním
moři a v Baltském moři. Tím, že Španělskému království nebyly přiděleny uvedené kvóty, nařízení č. 2341/2002 nedodrželo podmínky
rovného zacházení a vytvořilo situaci diskriminující španělské rybáře.
44     Žádný objektivní důvod takovou diskriminaci neodůvodňuje. Je třeba dodržet obecné pravidlo úplné použitelnosti práva Společenství
jako celku na nové členské státy počínaje jejich přistoupením. Odchýlení od uvedeného pravidla, stanovená aktem o přistoupení,
byla dočasná, a měla být vykládána restriktivně.
45     Pokud se před dnem 31. prosince 2002 nemohlo Španělské království dovolávat rybolovných činností, které prováděla španělská
plavidla ve vodách Severního moře v průběhu referenčního období v letech 1973 až 1978, protože se uplatňoval výjimečný režim
stanovený aktem o přistoupení, po uvedeném datu je tomu jinak. Uvedené činnosti by napříště měly být zohledněny za účelem
změny rozdělení rybolovných práv platných do okamžiku jeho přistoupení ke Společenství a v průběhu přechodného období. Španělskému
království tedy měly být přiděleny rybolovné kvóty v poměru k množstvím, která španělská plavidla odlovila před vstupem v platnost
režimu zachování zdrojů Společenství.
46     Španělská vláda dodává, že za neexistence přechodného období stanoveného v článku 166 aktu o přistoupení by se Španělské království
účastnilo rozdělení nových kvót prováděných od roku 1986 s ohledem na tři skutečnosti: zaprvé odlovy španělských rybářů v Severním
moři v letech 1973 až 1976, tedy v období zohledněném při prvním zavedení zásady relativní stability, zadruhé odlovy týchž
druhů ve spojených zónách a zatřetí potřeby španělských rybářů, pokud jde o vedlejší úlovky.
47     Podle Rady, Komise a Spojeného království nevytvořilo nařízení č. 2341/2002 situaci diskriminující Španělské království. Je
s ním totiž zacházeno stejně jako s členskými státy, které neměly prospěch z původního rozdělení kvót provedeného před jejich
přistoupením ke Společenství a které tvoří přibližně polovinu členských států. Uvedené orgány a Spojené království zdůrazňují,
že španělská vláda nečiní rozdíl mezi pojmem přístup do vod Společenství a pojmem přístup k jejich zdrojům.
Závěry Soudního dvora
48     Zásada rovného zacházení vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně,
není-li taková odlišnost objektivně odůvodněna (viz zejména rozsudek ze dne 17. října 1995, Fishermen’s Organisations a další,
C‑44/94, Recueil, s. I‑3115, bod 46).
49     Vyvstává tedy otázka, zda je situace Španělského království srovnatelná se situací členských států, které získaly rybolovné
kvóty ve vodách Severního moře a Baltského moře v rámci nařízení č. 2341/2002.
50     Soudní dvůr již přezkoumal otázku případné diskriminace členských států, které nezískaly určité rybolovné kvóty po jejich
přistoupení ke Společenství.
51     Portugalská republika v bodě 41 výše uvedeného rozsudku Portugalsko a Španělsko v. Rada uplatnila, že portugalské loďstvo
provádělo svoji rybolovnou činnost v grónských vodách od roku 1973 do roku 1977, tedy po část původního referenčního období,
a zdůraznila, že množství odlovená jeho loďstvem byla srovnatelná s množstvími odlovenými německým loďstvem a jednoznačně
vyšší než množství odlovená loďstvem Spojeného království.
52     Soudní dvůr měl nicméně za to, že situace portugalské republiky nebyla srovnatelná se situací ostatních členských států, které
využívaly rozdělení. Rozhodl, že jelikož akt o přistoupení nezměnil stávající situaci v případě rozdělení vnějších zdrojů,
nadále se použije
acquis
communautaire
, a že se tedy nové členské státy nemohou dovolávat okolností předcházejících přistoupení, včetně zejména jejich rybolovných
činností v průběhu referenčního období, za účelem vyloučení použitelnosti daných ustanovení. Od okamžiku přistoupení se nacházejí
ve stejné situaci, jako členské státy vyloučené z rozdělení na základě zásady relativní stability rybolovných činností, konkretizované,
pokud jde o dohody sjednané před přistoupením, v rámci rozdělení provedeného v roce 1983 (výše uvedený rozsudek Portugalsko
a Španělsko v. Rada, body 43 a 44).
53     Uvedenou úvahu lze přenést na projednávané věci. Vyplývá z ní, že Španělské království se nenachází v situaci srovnatelné
se situací členských států, jejichž plavidla měla prospěch z původního rozdělení, a že se tedy španělská vláda nemůže dovolávat
rybolovné činnosti španělských plavidel v Severním moři mezi roky 1973 a 1976 během původního referenčního období. Jeho situace
je naopak srovnatelná se situací členských států, jejichž plavidla nezískala takové kvóty, ať členské státy vyvíjely rybolovnou
činnost ve vodách Severního moře a/nebo Baltského moře během původního referenčního období, či nikoli.
54     Je třeba dodat, že konec přechodného období tuto situaci nijak nemění.
55     Rada, Komise a Spojené království totiž oprávněně uplatnily, že je třeba rozlišit pojem přístup do vod od pojmu přístup ke
zdrojům. Pokud Španělské království může mít po skončení přechodného období znovu přístup do vod Severního moře a Baltského
moře, nevyplývá z toho, že španělská plavidla mohou mít přístup ke zdrojům těchto dvou moří ve stejné míře jako členské státy,
které se účastnily původního rozdělení nebo pozdějších rozdělení.
56     Jak tedy vyplývá z bodu 41 tohoto rozsudku, Rada mohla usoudit, že vzhledem k tomu, že španělská plavidla nelovila ve vodách
Severního moře a Baltského moře po dobu více než dvacet let, neexistence přidělení kvót není porušením zásady relativní stability
rybolovných činností dotčených populací ryb. Z toho vyplývá, že Rada mohla rovněž usoudit, že Španělské království nebylo
v situaci srovnatelné se situací členských států, jejichž plavidla nedávno, v příslušném referenčním období, lovila v uvedených
vodách.
57     Následně tím, že se v nařízení č. 2341/2002 nezachází se Španělským královstvím stejně jako se členskými státy, které se účastnily
původního rozdělení rybolovných kvót před přistoupením uvedeného království, nebo pozdějších rozdělení v průběhu přechodného
období, se Rada vůči němu nedopustila diskriminujícího jednání.
58     S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba zamítnout žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace.

K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení aktu o přistoupení
Vyjádření účastníků řízení
59     Španělská vláda se domnívá, že nepřidělením Španělskému království části rybolovných kvót, které byly předmětem rozdělení
pro zónu vod Společenství Severního moře a Baltského moře po přistoupení uvedeného členského státu ke Společenství, prodlužuje
nařízení č. 2341/2002 přechodné období nad rámec stanovený aktem o přistoupení, a porušuje tedy jeho ustanovení.
60     Podobná úvaha se uplatní, pokud jde o neexistenci úpravy v uvedeném nařízení rozdělovacího klíče stanoveného pro Severní moře
před přistoupením Španělského království ke Společenství.
61     Španělská vláda se domnívá, že prodloužení platnosti odchylek stanovených v aktu o přistoupení nad rámec přechodného období
stanoveného v uvedeném aktu je nedodržením jejich výjimečné, přechodné a omezené povahy, jakož i jejich účelu, tedy postupné
integrace nového členského státu do Společenství.
62     Rada, Komise a Spojené království tvrdí, že ustanovení aktu o přistoupení přestala být použitelná při uplynutí přechodného
období, a tedy již nemohou být kritériem pro určení legality opatření přijatých Radou.
63     Kromě toho akt o přistoupení nepožadoval ani nestanovil úpravu systému rozdělení kvót.
Závěry Soudního dvora
64     Je třeba připomenout, že články 154 až 166 aktu o přistoupení definují režim použitelný v odvětví rybolovu pouze pro přechodné
období. Uvedené články tedy v zásadě nemohou sloužit jako základ pro požadavky týkající se období, které začalo až po skončení
přechodného období.
65     Dále z aktu o přistoupení nijak nevyplývá, že by Rada měla v budoucnu pozměnit rozdělovací klíč rybolovných práv přijatý před
přistoupením Španělského království nebo po jeho přistoupení, v průběhu přechodného období.
66     I kdyby byl režim použitelný v průběhu přechodného období z definice dočasný, nevyplývá z toho, že veškerá omezení, která
stanoví, končí automaticky při skončení uvedeného období, pokud tato omezení vyplývají rovněž z
acquis communautaire
použitelného na členský stát. Přitom, jak bylo konstatováno v bodě 29 tohoto rozsudku,
acquis communautaire
obsahuje rozdělovací klíč stanovený právní úpravou existující v okamžiku přistoupení Španělského království. Uvedený rozdělovací
klíč zůstává v zásadě v platnosti, pokud nebyl pozměněn aktem Rady. Pokud jde o rozdělení kvót provedená v průběhu přechodného
období, tato nejsou upravena aktem o přistoupení, ale nařízeními zavádějícími dotčené kvóty a zásadou relativní stability.
67     Proto Rada nijak neporušila akt o přistoupení tím, že v rámci nařízení č. 2341/2002 nepřidělila Španělskému království určité
rybolovné kvóty v Severním moři.
68     Následně musí být žalobní důvod vycházející z porušení aktu o přistoupení zamítnut.

K žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení čl. 20 odst. 2 nařízení č. 2371/2002
Vyjádření účastníků řízení
69     Španělská vláda uplatňuje, že počínaje uplynutím přechodného období měla být nová rybolovná práva rozdělovaná pro Severní
moře a Baltské moře v průběhu let 1992 až 1998 přidělována v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení č. 2371/2002 s ohledem na zájmy
jednotlivých členských států, a tedy rovněž Španělského království.
70     Uvedená vláda znovu v rámci tohoto žalobního důvodu zdůrazňuje, že za neexistence přechodného období by se tento členský stát
účastnil rozdělení nových kvót prováděných od roku 1986.
71     Rada, Komise a Spojené království tvrdí, že rybolovná práva, která byla předmětem přidělení kvót mezi členskými státy po přistoupení
Španělského království mezi roky 1992 a 1998, nejsou nová ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení č. 2371/2002 ani čl. 8 odst. 4
bodu iii) nařízení č. 3760/92, a že tedy žalobní důvod uplatňovaný španělskou vládou není opodstatněný.
Závěry Soudního dvora
72     Je třeba zdůraznit, jak uplatňuje Rada, že nařízení č. 2341/2002 se nezakládá na nařízení č. 2371/2002, ale na nařízení č. 3760/92.
Následně není údajné porušení čl. 20 odst. 2 nařízení č. 2371/2002 relevantní.
73     Nicméně je třeba konstatovat, že ustanovení uvedeného čl. 20 odst. 2 v podstatě přebírají ustanovení čl. 8 odst. 4 bodu iii)
nařízení č. 3760/92.
74     Žalobní důvod uplatněný Španělským královstvím je tedy třeba v projednávané věci přezkoumat jako žalobní důvod týkající se
posledně uvedených ustanovení.
75     Španělská vláda uvádí určité druhy, které měly být předmětem prvního rozdělení v průběhu přechodného období, ale na podporu
svého tvrzení neuvádí žádné konkrétní nařízení.
76     Naopak Rada a Spojené království uvádějí, aniž by jim bylo odporováno, dvě nařízení, na která podle jejich názoru odkazuje
Španělské království, tedy nařízení Rady (EHS) č. 783/98 ze dne 7. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 45/98, kterým
se na rok 1998 stanoví celkové přípustné odlovy pro určité populace ryb a skupiny populací ryb a určité podmínky, za kterých
mohou být loveny
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 113, s. 8) a nařízení Rady (ES) č. 1570/1999 ze dne 12. července 1999 o přidělení rybolovných práv pro určité
populace ryb a skupiny populací ryb a o změně nařízení (ES) č. 48/1999, kterým se na rok 1999 stanoví celkové přípustné odlovy
pro určité populace ryb a skupiny populací ryb a určité podmínky, za kterých mohou být loveny
(neoficiální překlad)
(Úř. věst. L 187, s. 5).
77     Je třeba konstatovat, že rybolovné kvóty rozdělené nařízením č. 2341/2002 pro rok 2003 týkající se druhů, na které se vztahují
dvě nařízení uvedená v předchozím bodě, nejsou kvóty poprvé stanovené Radou, ale naopak kvóty, které byly předmětem rozdělení
během přechodného období.
78     Následně nejsou uvedené kvóty novými rybolovnými právy ve smyslu čl. 8 odst. 4 bodu iii) nařízení č. 3760/92, ale týkají se
stávajících rybolovných práv vyplývajících z čl. 8 odst. 4 bodu ii) uvedeného nařízení a podléhajících zásadě relativní stability.
79     S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba zamítnout žalobní důvod Španělského království vycházející z porušení ustanovení
čl. 20 odst. 2 nařízení č. 2371/2002.
80     Vzhledem k tomu, že žádný ze žalobních důvodů uplatňovaných uvedeným členským státem nebyl přijat, musí být projednávané žaloby
zamítnuty.

K nákladům řízení
81     Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uložena náhrada nákladů řízení, pokud
účastník řízení, který měl ve věci úspěch, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Rada požadovala náhradu
nákladů řízení ve svém návrhu a Španělské království nemělo ve věci úspěch, je namístě mu uložit náhradu nákladů řízení. Za
použití odstavce 4 první odrážky téhož článku ponesou Spojené království a Komise vlastní náklady řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
1)
Žaloby se zamítají.
2)
Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
3)
Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: španělština.