CELEX: 62004CJ0331
Riiklikud teenuslepingud
Direktiivid 92/50/EMÜ ja 93/38/EMÜ
Lepingu sõlmimise kriteeriumid
Majanduslikult soodsaim pakkumine
Lepingudokumentides või hanketeates kirjeldatud lepingu sõlmimise tingimustest kinnipidamine
Ühele lepingudokumentides või hanketeates sisalduvale lepingu sõlmimise kriteeriumile alamkriteeriumi esitamine
Otsus, millega nähakse ette punktide kaalumine
Hankelepingu pakkujate võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtted

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute
sõlmimise kord (EÜT L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322), artikli 36 ja nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/38/EMÜ,
millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused
(EÜT L 199, lk 84; ELT eriväljaanne 06/02, lk 194), artikli 34 tõlgendamist.
Eelotsusetaotlus esitati kohtuvaidluse raames, mille pooled on ATI EAC Srl e Viaggi di Maio Snc ja kaks viimast äriühingut
ühelt poolt ning ACTV Venezia SpA (edaspidi „ACTV”) ja Provincia di Venezia ning Comune di Venezia teiselt poolt, ja mille
esemeks on isikute vedu puudutava riikliku teenuslepingu sõlmimine.

Õiguslik raamistik
Direktiivi 92/50 artikkel 36 pealkirjaga „Lepingute sõlmimise kriteeriumid” sätestab:
„1. […] võib tellija lepingu sõlmimisel tugineda järgmistele kriteeriumidele:
a)      kui leping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumise esitajaga, mitmesugused lepinguga seotud kriteeriumid nagu näiteks
kvaliteet, tehniline väärtus, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, tehniline abi, müügijärgne hooldus, tarnekuupäev,
tarne- või pakkumise täitmise tähtaeg, hind;
b)      […]
2.      Kui leping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumise esitajaga, nimetab tellija lepingudokumentides või pakkumisteates
võimaluse korral tähtsuse järjekorras lepingu sõlmimise kriteeriumid, millele kavatsetakse tugineda.”
Direktiivi 93/38 artikkel 34 sätestab:
„1. […] tugineb tellija lepingu sõlmimisel järgmistele kriteeriumidele:
a)      majanduslikult soodsaim pakkumine, kusjuures sõltuvalt kõnealuse lepingu liigist arvestatakse mitmeid kriteeriume, näiteks:
tarne- või pakkumise täitmise tähtaeg, jooksvad kulud, tasuvus, kvaliteet, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, müügijärgne
hooldus ja tehniline abi, varuosadega seoses võetud kohustused, tarnekindlus ja hind;
b)      […]
2.      Lõike 1 punktis a märgitud juhul nimetavad tellijad lepingudokumentides või teates võimaluse korral tähtsuse järjekorras lepingu
sõlmimise kriteeriumid, millele kavatsetakse tugineda.”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
ACTV avaldas 6. aprillil 2002 Euroopa Ühenduste Teatajas teate kolmest osast koosneva riikliku lepingu kohta, mis puudutab
isikute transportimist. Põhikohtuasja vaidlus puudutab selle osa nr 1 seoses Mestre linna munitsipaalteenusega perioodiks
16. juuni 2002–31. detsember 2003.
Nimetatud hanketeates oli märgitud pealkirja „Lepingu sõlmimise kriteeriumid” all, et ACTV otsustas lepingu sõlmida pakkujaga,
kes teeb majanduslikult soodsaima pakkumise.
Põhikohtuasja hagejad avaldasid soovi osaleda pakkumismenetluses. ACTV kutsus neid 7. mai 2002. aasta kirjas üles esitama
pakkumine osa nr 1 kohta. Kutsele lisatud osalemistingimused („disciplinare di gara”; edaspidi „lepingudokumendid”) nägid
lepingu sõlmimisele ette neli järgnevat kriteeriumi, mille alusel tuli kindlaks määrata majanduslikult soodsaim pakkumine:
„1)      Teenuste kilomeetrihind, mis oli märgitud lepingudokumentide lisades A, B ja C:
–        maksimaalselt 60 punkti antud põhimäärast […]
2)      Teenuse kilomeetrihind, mis täiendab lepingudokumentide lisades A, B ja C märgitud hindu:
–        maksimaalselt 10 punkti antud põhimäärast […]
3)      Organisatsioonilised meetmed ja tugistruktuurid teenuse osutamiseks, nagu need tulenevad käesolevate lepingudokumentide punktis 3.10
nr 6 nimetatud dokumendi sõnastusest:
–        maksimaalselt 25 punkti, mida ACTV võib anda täisdiskretsiooni alusel.
4)      Vastavussertifikaadi olemasolu […]: 5 punkti.”
Mis puudutab neljast lepingu sõlmimise kriteeriumist kolmandat, siis oli lepingudokumentide punktis 3.10 nr 6 ette nähtud,
et pakkumine pidi sisaldama kirjeldavat aruannet organisatsioonist ning logistilistest struktuuridest ja tugistruktuuridest,
mida lepingu sõlmimisel selle objektiks olevate teenuste haldamiseks kasutatakse; aruanne pidi kohustuslikult sisaldama vähemalt
järgmisi andmeid:
–        „autobusside depood ja/või parkimisalad, mis on Provinzia di Venezia territooriumil ettevõtte valduses või mille omanik ta
on […];
–        tagatava teenuse kontrollimise viisid ning sellega seotud isikute arv;
–        bussijuhtide arv ja olemasoleva loa liik;
–        rajatiste (lisaks depoodele) arv, mis on Provinzia di Venezia territooriumil ettevõtte valduses või mille omanik ta on […];
–        organisatsioonis bussijuhtimise korraldamisega seotud isikute arv.”
Seejärel kaalus žürii 29. mail 2002, see on pärast pakkumiste esitamise tähtaja lõppemist ning enne ümbrikute avamist, kuigi
tal juba oli nimekiri, mis sisaldas kolme pakkujaks oleva ettevõtja nimed põhikohtuasjas kõne all oleva osa kohta, oma protokollis
nr 1 25 punkti, mida võib anda kolmandale kriteeriumile, jaotades need viie alakriteeriumi vahel, millest igaüks vastas andmetele,
mis pidid olema mainitud pakkuja esitatud pakkumises sisalduvas aruandes. Iga alakriteeriumi raames antavad punktid liigendati
järgnevalt: 8, 7 ja 6 punkti vastavalt esimesele, teisele ja kolmandale alakriteeriumile ja 2 punkti igale neljandale ja viiendale
alakriteeriumile.
Žürii, olles kõrvale jätnud ühe kolmest esitatud pakkumisest, jätkas 30. mail 2002 põhikohtuasja hagejate ja ATI La Liena
Spa-CSSA (edaspidi „La Linea”) pakkumiste hindamist. Viimane sai omale lepingu 86,53 punktiga, põhikohtuasja hagejad saavutasid
83,50 punkti.
Leides, et La Linea võitis hanke üksnes tänu kolmanda kriteeriumi alusel antud punktide hilisemale kaalumisele, kaebasid põhikohtuasja
hagejad žürii võetud meetmed ja otsused, tuues muu hulgas põhjenduseks direktiivi 92/50 artikli 36 lõike 2 rikkumisest tulenevad
väited, Tribunale amministrativo regionale’sse.
Tribunale amministrativo regionale lükkas selliselt esitatud kaebuse tagasi, leides, et lepingu sõlmimise kriteeriumid ja
asjaolud, mida tuli kõnealuse lepingu sõlmimiseks arvesse võtta, olid lepingudokumentides kirjas.
Põhikohtuasja hagejad esitasid selle otsuse peale apellatsioonkaebuse Consiglio di Stato’le, kes otsustas menetluse peatada
ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas neid sätteid [direktiivi 92/50/EMÜ artikkel 36 ja direktiivi 93/38/EMÜ artikkel 34] võib tõlgendada kui paindlikke norme,
mis võimaldavad riigihanke tellijal juhul, kui leping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumise alusel, määrata kriteeriumid
hanketeates ja lepingudokumentides kindlaks üldiselt, jättes žüriile võimaluse hiljem vajaduse korral neid täpsustada ja/või
täiendada tingimusel, et sellised täpsustused ja/või täiendused tehakse enne pakkumiste avamist ja nendega ei muudeta hanketeates
eelnevalt määratletud kriteeriume, või vastupidi, tuleb kõnealuseid norme käsitleda jäikade normidena, mille alusel peab tellija
hanketeates või lepingudokumentides analüütiliselt määratlema lepingu sõlmimise kriteeriumid enne eelvaliku või hanketeate
staadiumi ning žürii ei või mingil viisil sekkuda kriteeriumide täpsustamiseks ja/või täiendamiseks ega alakriteeriumide ja
alapunktide kasutusele võtmiseks, kuna läbipaistvuse eesmärgil peab lepingu sõlmimise kriteeriumidega seotud kogu teave sisalduma
hanketeates või lepingudokumentides?
Kas Consiglio di Stato kohtupraktikas traditsiooniliselt järgitud tõlgendamise põhimõtet, mis võimaldab žürii sekkumist kriteeriumide
täiendamiseks enne pakkumiste avamist, tuleb pidada ühenduse õigusega kooskõlas olevaks?
2.      Kas arvestades nende õigusnormide väljendist „võimaluse korral” lähtuvat paindlikku tõlgendamist, on õiguspärane, kui tellija
kehtestab lepingudokumentides tingimused, mis näevad seoses ühe lepingu sõlmimise kriteeriumiga (käesolevas kohtuasjas on
selleks korraldus- ja tugimeetmed) ette, et tellijal on punktide andmisel diskretsiooniõigus seoses keeruka kriteeriumide
kogumiga, mille puhul hanketeade ei näe ette tähtsuse järjekorda, mistõttu see on selles osas osaliselt määratlemata, või
eeldab kõnealune norm, et kriteeriumid tuleb siiski esitada võimalikult ammendavalt – millega hanketeates kriteeriumide tähtsuse
järjekorra määratlemata jätmine on vastuolus – ja kas juhul, kui eespool nimetatud meede on normi eeldatava paindlikkuse ja
kõigi elementide tähtsuse alusel järjestamise kohustuse puudumise tõttu õiguspärane, võib žürii – juhul, kui hanketeade teda
selleks sõnaselgelt ei volita – kriteeriumide täiendamiseks või täpsustamiseks sekkuda (mis väljendub lihtsalt individuaalse
tähtsuse ja kaalu omistamises igale üksikule elemendile, mida hanketeate kohaselt sooviti hinnata nii, et neile antakse kokku
25 punkti), või tuleb, vastupidi, kohaldada lepingudokumentide tingimusi sõna-sõnalt, andes punkte eriseaduses määratletud
mitmesuguste ja keerukate asjaolude üldise hindamise alusel?
3.      Kas kõnealust normi arvestades on üldse võimalik tunnustada žürii, kes peab pakkumisi hindama – olenemata sellest, kuidas
kriteeriumid on hanketeates sõnastatud – pädevust piirata ise üldiselt oma tegevust menetluses, kus leping sõlmitakse soodsaima
pakkumise alusel, kuid üksnes hinnatavate elementide keerukuse korral, täpsustades hanketeates eelnevalt määratletud kriteeriumide
kohaldamise parameetrid, ja kas žürii võib oma sellist pädevust teostada ka nii, et võtab kasutusele alakriteeriumid, alapunktid
või lihtsalt määratleb hanketeates või lepingudokumentides üldiselt esitatud kriteeriumide täpsemad kohaldamiskriteeriumid,
tehes seda loomulikult enne pakkumiste avamist?”

Suulise menetluse taasavamise taotlus
19. septembril 2005 Euroopa Kohtu kantseleile esitatud dokumendis palus ACTV Euroopa Kohtul vastavalt kodukorra artiklile 61
määrusega taasavada suuline menetlus.
Oma taotluse toetuseks väitis ACTV peamiselt seda, et kohtujurist ei olnud oma ettepanekus vastanud eelotsusetaotluse esitanud
kohtu põhilistele küsimustele. Seetõttu, ning põhikohtuasja spetsiifikat arvestades, soovib ta eelotsuse küsimuste paremaks
mõistmiseks esitada uusi märkusi.
Selles osas tuleb meenutada, et Euroopa Kohus võib kodukorra artikli 61 kohaselt ise, kohtujuristi ettepanekul või poolte
taotlusel määrusega taasavada suulise menetluse, kui ta leiab, et tal ei ole piisavalt informatsiooni või kui asja lahendamisel
tuleks tugineda argumendile, mille üle pooled ei ole vaielnud (vt 4. veebruari 2000. aasta määrus kohtuasjas C‑17/98: Emesa
Sugar, EKL 2000, lk I‑665, punkt 18, ja 30. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑147/02: Alabaster, EKL 2004, lk I‑3101,
punkt 35).
Käesolevas kohtuasjas leidis Euroopa Kohus, olles kohtujuristi ära kuulanud, et tal on olemas kogu vajaminev teave vastamaks
esitatud küsimustele, ning et selle teabe üle on pooled kohtus vaielnud. Järelikult tuleb suulise menetluse taasavamise taotlus
jätta rahuldamata.

Eelotsuse küsimused
Esiteks tuleb rõhutada, nagu seda tegi ka eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasjas kõne all oleva otsusega määras
žürii kindlaks üksnes viisi, mil lepingu sõlmimise kolmanda kriteeriumi raames ette nähtud 25 punkti peavad olema jaotatud
lepingudokumentides juba määratletud viie alakriteeriumi vahel.
Neil tingimustel tuleb eelotsuse küsimusi sisuliselt mõista selliselt, et need puudutavad küsimust, kas direktiivi 92/50 artiklit 36
ja direktiivi 93/38 artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et ühenduse õigusega on vastuolus see, kui žürii annab konkreetse kaalu
eelnevalt koostatud lepingu sõlmimise kriteeriumi alakriteeriumidele, teostades viimaste vahel tellija poolt lepingudokumentide
või hanketeate koostamise ajal selle kriteeriumi raames ette nähtud punktide arvu liigendamise.
Kõigepealt tuleb esile tuua, nagu ka Austria valitsus õigustatult märkis, et direktiivi 92/50 artikli 36 ja direktiivi 93/38
artikli 34 sätteid ei saa samadel asjaoludel kohaldada üheaegselt. Siiski on eelotsuse küsimustes puudutatud sätted sõnastatud
sisuliselt identselt ning neid tuleb tõlgendada ühtemoodi (vt 17. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑513/99: Concordia
Bus Finland, EKL 2002, lk I‑7213, punkt 91). Järelikult võib Euroopa Kohus anda asjakohase vastuse küsimusele, mis on ümber
sõnastatud, ilma et oleks vaja anda arvamust küsimuse kohta, milline kahest direktiivist on põhikohtuasjas kohaldatav.
Seejärel tuleb meenutada, et tellija poolt määratletud lepingu sõlmimise kriteeriumid peavad olema seotud lepingu objektiga,
ei või anda tellijale piiramatut valikuvabadust, peavad olema lepingudokumentides või hanketeates selgelt mainitud ning peavad
eelkõige austama võrdse kohtlemise, mittediskrimineerimise ja läbipaistvuse põhimõtteid (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus
Concordia Bus Finland, punkt 64).
Käesoleva kohtuasjaga seoses tuleb eriti rõhutada, et kohustus austada võrdse kohtlemise põhimõtet on kooskõlas riigihangete
direktiivide olemuse enesega (vt eespool viidatud kohtuotsus Concordia Bus Finland, punkt 81) ning et pakkujaid tuleb käsitleda
samaväärsetena nii pakkumiste ettevalmistamise kui nende hindamise hetkel (vt 18. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑19/00:
SIAC Construction, EKL 2001, lk I‑7725, punkt 34).
Samuti tuleb meenutada, et kooskõlas direktiivi 92/50 artikliga 36 ja direktiivi 93/38 artikliga 34 peavad kõik esitatud kriteeriumid
olema selgelt mainitud lepingudokumentides või hanketeates, võimaluse korral tähtsuse järjekorras, selleks, et ettevõtjatele
anda võimalus tutvuda nende olemasolu ja sisuga (vt eespool viidatud kohtuotsus Concordia Bus Finland, punkt 62).
Selleks et tagada võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtte austamine, on samamoodi oluline, et kõik asjaolud, mida tellija
võtab majanduslikult soodsaima pakkumise välja selgitamiseks arvesse, ning võimaluse korral nende suhteline tähtsus, oleksid
võimalikele pakkujatele teada ajal, mil nad oma pakkumist ette valmistavad (vt selle kohta 25. aprilli 1996. aasta otsus kohtuasjas
C‑87/94: komisjon
vs.
Belgia, EKL 1996, lk I‑2043, punkt 88, ja 12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑470/99: Universale-Bau jt, EKL 2002,
lk I‑11617, punkt 98).
Lõpuks on siseriikliku kohtu ülesanne neid norme ja põhimõtteid silmas pidades hinnata, kas põhikohtuasjas on žürii rikkunud
ühenduse õigust, nähes ette lepingu sõlmimise kolmanda kriteeriumi erinevate allosade kaalumise.
Selles osas tuleb esiteks kontrollida, arvestades kõiki põhikohtuasjas asjakohaseid seikasid, kas otsus, mis näeb ette sellise
kaalumise, muudab lepingudokumentides või hanketeates ette nähtud lepingu sõlmimise kriteeriume.
Kui see nii oli, oleks see otsus ühenduse õigusega vastuolus.
Teiseks tuleb hinnata, kas nimetatud otsus sisaldab asjaolusid, mis oleksid ettevalmistamist võinud mõjutada, kui need oleksid
olnud pakkumiste ettevalmistamise hetkel teada.
Kui see nii oli, oleks see otsus ühenduse õigusega vastuolus.
Kolmandaks tuleb uurida, kas žürii võttis kaalumist puudutava otsuse vastu pakkujate suhtes diskrimineerivat mõju avaldavaid
asjaolusid arvesse võttes.
Kui see nii oli, oleks see otsus ühenduse õigusega vastuolus.
Seega tuleb esitatud eelotsuse küsimustele vastata, et direktiivi 92/50 artiklit 36 ja direktiivi 93/38 artiklit 34 tuleb
tõlgendada nii, et ühenduse õigusega ei ole vastuolus see, kui žürii annab konkreetse kaalu eelnevalt koostatud lepingu sõlmimise
kriteeriumi alakriteeriumidele, teostades viimaste vahel tellija poolt lepingudokumentide või hanketeate koostamise ajal selle
kriteeriumi raames ette nähtud punktide arvu liigendamise, tingimusel, et selline otsus:
–        ei muuda lepingudokumentides või hanketeates määratletud lepingu sõlmimise kriteeriume;
–        ei sisalda asjaolusid, mis oleksid ettevalmistamist võinud mõjutada, kui need oleksid olnud pakkumiste ettevalmistamise ajal
teada;
–        ei ole vastu võetud pakkujate suhtes diskrimineerivat mõju avaldavaid asjaolusid arvesse võttes.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, artiklit 36
ja nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja
telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused, artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et ühenduse õigusega
ei ole vastuolus see, kui žürii annab konkreetse kaalu eelnevalt koostatud lepingu sõlmimise kriteeriumi alakriteeriumidele,
teostades viimaste vahel tellija poolt lepingudokumentide või hanketeate koostamise ajal selle kriteeriumi raames ette nähtud
punktide arvu liigendamise, tingimusel, et selline otsus:
–
ei muuda lepingudokumentides või hanketeates määratletud lepingu sõlmimise kriteeriume;
–
ei sisalda asjaolusid, mis oleksid ettevalmistamist võinud mõjutada, kui need oleksid olnud pakkumiste ettevalmistamise ajal
teada;
–
ei ole vastu võetud pakkujate suhtes diskrimineerivat mõju avaldavaid asjaolusid arvesse võttes.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: itaalia.