CELEX: 62007CJ0568
Neizpolnitev obveznosti države
Člena 43 ES in 48 ES
Optiki
Pogoji za ustanavljanje
Odprtje in vodenje trgovin z optičnim materialom
Nepopolno izvrševanje sodbe Sodišča
Pavšalni znesek

Komisija Evropskih skupnosti s tožbo predlaga Sodišču, naj:
—
ugotovi, da Helenska republika s tem, da ni sprejela vseh ukrepov v zvezi z izvršitvijo sodbe Sodišča z dne 21. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Grčiji (
C-140/03, ZOdl., str. I-3177
), ni izpolnila obveznosti iz členov 43 ES in 48 ES;
—
Helenski republiki naloži, naj plača Komisiji predlagano denarno kazen v višini 70.956 EUR za vsak dan zamude pri izvrševanju zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji od dneva izdaje sodbe v tej zadevi do popolne izvršitve navedene sodbe Komisija proti Grčiji;
—
Helenski republiki naloži, naj Komisiji plača pavšalni znesek, ki se določi tako, da se dnevni znesek pomnoži s številom dni, v katerih obveznost ni bila izpolnjena, od dneva izdaje zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji do dneva, ko bo izdana sodba v tej zadevi; in
—
Helenski republiki naloži plačilo stroškov.
Nacionalni pravni okvir
Nacionalni pravni okvir je sestavljen iz naslednjih zakonov: zakon št. 971/79 o opravljanju poklica optika in o trgovinah z optičnimi pripomočki (FEK A’ 223, v nadaljevanju: zakon št. 971/79), zakon št. 2646/98 o razvoju nacionalnega sistema socialnega skrbstva in druge določbe (FEK A’ 236, v nadaljevanju: zakon št. 2646/98), zakon št. 3204/03, ki spreminja in dopolnjuje zakonsko ureditev nacionalnega zdravstvenega sistema ter ureja druga vprašanja s področja ministrstva za zdravstvo in socialno skrbstvo (FEK A’ 296, v nadaljevanju: zakon št. 3204/03), in zakon št. 3661/08 z dne 19. maja 2008 (FEK A’ 89, v nadaljevanju: zakon št. 3661/08).
V času dejstev, upoštevnih za zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, so členi 6(6), 7(1) in 8(1) zakona št. 971/79 določali:
„Člen 6
[…]
(6).   Brez poseganja v določbo tretjega odstavka tega člena (ustanovitev znotraj lekarn) in drugega odstavka člena 8 (prenos na člane družine) vodi trgovino z optičnimi pripomočki osebno imetnik dovoljenja za opravljanje te dejavnosti. Vsak optik sme voditi le eno trgovino z optičnimi pripomočki […].
Člen 7
(1).   Trgovino z optičnimi pripomočki lahko odpre samo imetnik licence za optika, ki mora za opravljanje te dejavnosti pridobiti dovoljenje pristojnega državnega organa.
[…]
Člen 8
(1).   Dovoljenje za opravljanje dejavnosti trgovine z optičnimi pripomočki je osebno in neprenosljivo.
[…]“
Člen 27(4) zakona št. 2646/98 je določal:
„Družbo z neomejeno odgovornostjo ali komanditno družbo za dejavnost trgovine z optičnimi pripomočki lahko ustanovijo samo optiki z licenco pod pogojem, da ima oseba, ki ima dovoljenje za opravljanje dejavnosti, v kapitalu družbe najmanj 50-odstotni delež. Optik je lahko družbenik največ ene druge družbe, če je dovoljenje za odprtje in opravljanje dejavnosti trgovine z optičnimi pripomočki izdano na ime drugega optika z licenco.“
Določbe člena 6 zakona št. 971/79 so bile spremenjene z zakonom št. 3204/03 v postopku v zadevi Komisija proti Grčiji, tako da naj bi optiki kot fizične osebe lahko opravljali dejavnost v več kot eni trgovini z optičnimi pripomočki pod pogojem, da vsako trgovino vodi diplomirani optik z licenco.
Določbe člena 7 zakona št. 971/79 so bile prav tako spremenjene z zakonom št. 3204/03, in sicer tako:
„1.   Trgovine z optičnimi pripomočki lahko ustanovijo:
(a)
osebe z licenco za opravljanje poklica optika in
(b)
družbe, ne glede na njihovo pravno obliko, pod pogojem da:
1)
je v družbi z neomejeno odgovornostjo večina družbenikov in poslovodja ali večina poslovodij optikov z licenco za opravljanje poklica;
2)
[je] v družbi z omejeno odgovornostjo več kot polovica družbenikov, ki imajo več kot polovico osnovnega kapitala družbe, optikov z licenco za opravljanje poklica;
3)
v delniški družbi najmanj 51% osnovnega kapitala družbe pripada optikom s stalnim prebivališčem v eni od držav Evropske unije.
[…]“
Po izteku roka, ki ga je Komisija določila v obrazloženem mnenju z dne 4. julija 2006, izdanem v tej zadevi, je Helenska republika sprejela zakon št. 3661/08, ki v členu 14 določa:
„Člen 7(1), (2), (3), (4), (5), (6) in (7) zakona št. 971/79 […] v različici, spremenjeni s členom 21(3) zakona št. 3204/03, se nadomesti z naslednjim:
Trgovine z optičnimi pripomočki lahko odprejo: (A) fizične osebe in (B) družbe, ne glede na svojo obliko. Dovoljenje za opravljanje poklica optika se ne zahteva.
Trgovino z optičnimi pripomočki lahko vodi le optik z licenco, odgovoren za sanitarno področje, ki mora delati izključno v zadevni trgovini. Oseba, odgovorna za sanitarno področje, je lahko tudi lastnik ali delničar v družbi, ki odpira trgovino, pod pogojem, da je optik z licenco in da dela v trgovini.
Fizične osebe in družbe lahko odprejo ali vodijo več trgovin z optičnimi pripomočki, vendar mora vsaka imeti ločeno dovoljenje in drugega optika, odgovornega za sanitarno področje.
[…]“
Sodba Komisija proti Grčiji
Z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji je Sodišče sprejelo prvi očitek Komisije in ugotovilo, da Helenska republika s tem, da je sprejela in da ohranja v veljavi zakon št. 971/79, ki diplomiranemu optiku kot fizični osebi ne dovoljuje opravljanja dejavnosti v več kot eni trgovini z optičnimi pripomočki, ni izpolnila obveznosti iz člena 43 ES (v nadaljevanju: prvi sprejeti očitek).
Z isto sodbo je Sodišče prav tako sprejelo drugi očitek Komisije in ugotovilo, da s tem, da s tem, da je sprejela in da ohranja v veljavi zakon št. 971/79 in zakon št. 2646/98, s katerima se pravnim osebam možnost, da v Grčiji odprejo trgovino z optičnimi pripomočki, omejuje s temi pogoji:
—
da je dovoljenje za odprtje in opravljanje dejavnosti trgovine z optičnimi pripomočki izdano na ime optika z licenco kot fizične osebe, da je oseba, ki ima dovoljenje za vodenje trgovine, v razmerju najmanj 50% udeležena v kapitalu družbe ter tudi pri njenem dobičku in izgubah, da je družba oblikovana kot družba z neomejeno odgovornostjo ali kot komanditna družba in
—
da je zadevni optik družbenik največ ene druge družbe, ki je lastnica trgovine z optičnimi pripomočki, pod pogojem, da je dovoljenje za odprtje in vodenje trgovine izdano na ime drugega optika z licenco,
Helenska republika ni izpolnila obveznosti iz členov 43 ES in 48 ES (v nadaljevanju: drugi sprejeti očitek).
Predhodni postopek
V pisnem opominu z dne 13. decembra 2005 je Komisija podala mnenje, da ukrepi, ki jih je sprejela Helenska republika, niso pomenili popolne izvršitve zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
V odgovoru z dne 22. februarja 2006 je ta država članica trdila, da pripravlja predlog zakona, ki bo vsem vrstam družb omogočil, da odprejo trgovine z optičnimi pripomočki, ne da bi morali biti optiki v njih udeleženi z večinskim deležem.
Komisija je 4. julija 2006 izdala obrazloženo mnenje, v katerem je pozvala Helensko republiko, da sprejme vse ukrepe, potrebne za zagotovitev izvršitve zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
Z dopisom z dne 8. septembra 2006 je ta država članica odgovorila, da spreminja navedeni predlog zakona, ki bi omogočil popolno izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
Navedena država je z dopisom z dne 22. decembra 2006 obvestila Komisijo, da je bila navedena sprememba predloga zakona predložena grškemu parlamentu.
Ker je Komisija menila, da ukrepi, potrebni za izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji, niso bili sprejeti, je vložila to tožbo.
Razvoj dogodkov med tem postopkom
V
Uradnem listu Helenske republike
je bil 19. maja 2008 objavljen zakon št. 3661/08, ki po mnenju tožene stranke zagotavlja popolno izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
Komisija je po tem, ko je preučila vsebino navedenega zakona, z dopisom z dne 28. novembra 2008 obvestila Sodišče, da meni, da je Helenska republika svojo zakonodajo uskladila z navedeno sodbo.
Zato Komisija ne predlaga več naložitve denarne kazni. Vendar je ohranila svoj predlog glede plačila pavšalnega zneska in glede njegove višine.
Neizpolnitev obveznosti
Trditve strank
Komisija ugotavlja, da je na datum, določen v obrazloženem mnenju, Helenska republika le delno izvršila zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji.
Helenska republika prereka neizpolnitev obveznosti in trdi, da je zakon št. 3204/03 ukinil vse omejitve svobode ustanavljanja za fizične osebe in ublažil omejitve svobode ustanavljanja za pravne osebe. Po eni strani naj bi ta zakon ukinil prepoved za fizične osebe, da vodijo več trgovin z optičnimi pripomočki, in po drugi strani družbam ne glede na njihovo obliko omogočil da imajo v lasti in vodijo trgovine z optičnimi pripomočki.
Helenska republika v svoji obrambi vendarle priznava, da je zakon št. 3204/03 ohranil en sam pogoj, ki ni popolnoma skladen s pogoji drugega ugovora, sprejetega z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, in sicer da je večina delničarjev družbe, ki vodi trgovino z optičnimi pripomočki, optikov in da morajo biti optiki v primeru delniške družbe, v njenem udeleženi vsaj do višine 51%.
Helenska republika meni, da je s sprejetjem zakona št. 3661/08 storila vse potrebno za izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
Helenska republika je v svojih pisnih stališčih in na obravnavi trdila, da je do zamude, ki je nastala pri sprejemanju zadevnih zakonodajnih sprememb, prišlo po eni strani zaradi volitev in po drugi strani zaradi dejstva, da je parlament zavrnil prvi predlog zakona v zvezi s tem.
Presoja Sodišča
Treba je spomniti, da se neizpolnitev obveznosti v skladu z ustaljeno sodno prakso presoja glede na situacijo države članice, kot se je pokazala ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, in da Sodišče ne sme upoštevati pozneje nastalih sprememb (glej zlasti sodbo z dne 9. decembra 2008 v zadevi Komisija proti Franciji, C-121/07, ZOdl., str. I-9159, točka 22).
Kot je priznala Helenska republika, ukrepi, sprejeti pred iztekom roka, določenega v obrazloženem mnenju, ne zagotavljajo izvrševanja zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji v zvezi z drugim ugovorom, ki ga je sprejela ta sodba.
Poleg tega ni sporno, da je bil zakon št. 3661/08 sprejet po izteku navedenega roka in zato teh določb ni bilo mogoče upoštevati za presojo obstoja neizpolnitve obveznosti.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da Helenska republika s tem, da ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, ki ga je Komisija izdala v skladu s členom 228 ES, ni sprejela vseh ukrepov v zvezi z izvršitvijo zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji, ni izpolnila obveznosti iz člena 228(1) ES.
Denarna kazen
Trditve strank
V sporočilu z dne 13. decembra 2005 o izvajanju člena 228 ES (SEC(2005)1658) je Komisija določila način, na katerega namerava izpolnjevati naloge, ki so ji zaupane s tem členom.
Komisija navaja, da bo – kot je razvidno iz točke 10 tega sporočila – v primeru vložitve tožbe pri Sodišču na podlagi člena 228 ES odslej sistematično predlagala, da se državi članici kršiteljici naloži plačilo pavšalnega zneska in da bo pri predlogu vztrajala, ne da bi umaknila tožbo, tudi če se bo predhodna sodba Sodišča izvršila pred izdajo sodbe na podlagi člena 228 ES.
Na podlagi sodbe z dne 12. julija 2005 v zadevi Komisija proti Franciji (
C-304/02, ZOdl., str. I-6263
) in sporočila z dne je Komisija Sodišču prvotno predlagala, naj Helenski republiki naloži denarno kazen in plačilo pavšalnega zneska.
Kot je bilo opozorjeno v točki 17 te sodbe, je Komisija ocenila, da je Helenska republika s sprejetjem zakona št. 3661/08 svojo zakonodajo uskladila z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, in Sodišču predlagala, da tej državi naloži samo plačilo pavšalnega zneska.
Med pisnim postopkom in na obravnavi je Komisija trdila, da bi bilo pavšalni znesek treba izračunati tako, da se osnovni pavšalni znesek, določen na 200 EUR na dan, pomnoži s koeficientom teže kršitve in s koeficientom, ki odraža zmožnost plačila in ki naj bi za Helensko republiko znašal 4,38.
V zvezi s tem Komisija predlaga koeficient teže kršitve 9 od 20, upoštevajoč pomen skupnostnih določb, ki so bile kršene, ter učinek te kršitve na splošni in zasebni interes.
Prvič, glede pomena skupnostnih pravil, ki so bila kršena, Komisija poudarja, da je neizvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji, s tem da je ustvarjala diskriminacijo med fizičnimi in pravnimi osebami, ki ni v skladu s členoma 43 ES in 48 ES, pomenila trajanje pomembne kršitve temeljne svoboščine.
Drugič, Komisija meni, da so posledice kršitve za splošni in zasebni interes še posebej težke, saj naj bi bil glavni cilj zadevnih zakonodajnih določb zaščita grškega trga in preprečitev dostopa družbam optikov, ustanovljenih v drugih državah članicah. Zato naj bi ohranitev teh določb pomenila pomembno oviro za delovanje notranjega trga, ker naj bi pripomogla k njegovi delitvi.
Tretjič, glede obteževalnih in olajševalnih okoliščin Komisija meni, da je Helenska republika v več zaporednih letih in ob popolnem poznavanju tako zakonodaje Skupnosti kot zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji želela ohraniti sistem zaščite v korist določene kategorije strokovnjakov, s tem da je pravnim osebam iz drugih držav članic preprečevala dostop na ta trg. Prav tako naj ne bi upoštevala pisnih opominov in ponavljajočih se pozivov Komisije, katerih utemeljenost je prezrla.
Helenska republika predvsem zatrjuje, da je naložitev pavšalnega zneska neupravičena, saj je sprejela potrebne zakonodajne ukrepe in na svojo pobudo ter v kratkem in razumnem roku izvršila zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji.
Ta država članica podredno prereka koeficient teže kršitve, ki ga predlaga Komisija, in, če se povzame, vztraja, da sporna grška zakonodaja ni bila protekcionistična, ampak je ustrezala nujnim razlogom splošnega interesa v zvezi z javnim zdravjem.
Zamuda pri izvrševanju zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji ni bila namerna, ampak so jo povzročile notranje težave, povezane z zakonodajnim procesom in izvedbo volitev.
Upoštevajoč predmet zadeve in vsebino člena 14 zakona št. 3661/08, naj ne bi obstajalo nikakršno konkretno tveganje za ponovitev situacije.
Še več, po mnenju Helenske republike kršitev ni zelo težka, saj se je tudi pred sprejetjem zakona št. 3661/08 nanašala le na del drugega ugovora, sprejetega z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji.
Presoja Sodišča
Denarna kazen
Treba je spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso morebitna naložitev denarne kazni na podlagi člena 228 ES v načelu utemeljena le v primeru nadaljevanja neizpolnitve obveznosti, ki izhaja iz neizvršitve predhodne sodbe Sodišča (glej zlasti sodbi z dne 18. julija 2006 v zadevi Komisija proti Italiji, C-119/04, ZOdl., str. I-6885, točki 45 in 46, in z dne v zadevi Komisija proti Nemčiji, C-503/04, ZOdl., str. I-6153, točka 40).
Upoštevajoč dejstvo, da Komisija priznava, da zakon št. 3661/08 zagotavlja popolno izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji, Helenski republiki ni treba naložiti plačila denarne kazni.
Pavšalni znesek
Glede morebitne naložitve plačila pavšalnega zneska je treba spomniti, da mora ta v vsakem posamičnem primeru temeljiti na upoštevanju vseh bistvenih elementov, ki se nanašajo tako na značilnosti ugotovljene neizpolnitve obveznosti kot na ravnanje zadevne države članice, na katero se nanaša postopek, ki se je začel na podlagi člena 228 ES (glej zlasti zgoraj navedeno sodbo z dne 9. decembra 2008 v zadevi Komisija proti Franciji, točka 62).
Če se zdi naložitev denarne kazni še posebej primerna za spodbuditev države članice, da v najkrajšem možnem roku izpolni obveznost, ki bi ob neobstoju takega ukrepa ostala neizpolnjena, temelji naložitev pavšalnega zneska bolj na presoji posledic neizpolnitve obveznosti zadevne države članice za zasebne in splošne interese, zlasti če se je neizpolnitev obveznosti nadaljevala dlje časa po sodbi, s katero je bila prvotno ugotovljena (zgoraj navedena sodba z dne 12. julija 2005 v zadevi Komisija proti Franciji, točka 81).
Sodišče je pristojno za to, da v vsaki zadevi glede na okoliščine primera, o katerem odloča, in glede na stopnjo prepričevanja in odvračanja, ki se mu zdi potrebna, določi primerne denarne sankcije, da se zagotovi kar najhitrejša izvršitev sodbe, s katero je bila predhodno ugotovljena neizpolnitev obveznosti, in da se preprečijo ponovne podobne kršitve prava Skupnosti (glej sodbo z dne 9. decembra 2008 v zadevi Komisija proti Franciji, točka 59).
Če se Sodišče odloči, da bo naložilo plačilo pavšalnega zneska, ga mora pri izvajanju diskrecijske pravice določiti tako, da je po eni strani prilagojen okoliščinam in po drugi strani sorazmeren z ugotovljeno neizpolnitvijo in plačilno sposobnostjo zadevne države članice (glej sodbo z dne 25. novembra 2003 v zadevi Komisija proti Španiji, C-278/01, Recueil, str. I-14141, točka 41).
Zato je treba pri odločitvi o predlogu za naložitev plačila pavšalnega zneska upoštevati vse okoliščine te zadeve, še zlasti ravnanje Helenske republike ter trajanje in težo kršitve.
Prvič, glede ravnanja te države članice ni sporno, da je slednja drugi ugovor, ki je bil sprejet z zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Grčiji, v celoti izvršila le s sprejetjem zakona št. 3661/08, čeprav ravnanje, zahtevano za odstranitev ovir, ugotovljenih s to sodbo, ni predstavljalo posebnih težav.
V zvezi s tem utemeljitev Helenske republike, v skladu s katerimi naj bi zamuda pri izvrševanju navedene sodbe nastala zaradi notranjih težav, povezanih z zakonodajnim procesom ali izvedbo volitev, ni mogoče sprejeti. Kot je Sodišče večkrat poudarilo, se država članica ne more sklicevati na določbe, prakso ali položaje svojega notranjega pravnega reda, da bi upravičila neizpolnjevanje obveznosti, ki jih nalaga pravo Skupnosti (glej zlasti zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Nemčiji, točka 38).
Drugič, glede trajanja neizpolnitve obveznosti je treba spomniti, da čeprav člen 228 ES ne določa natančno roka, v katerem je treba izvršiti sodbo, ni sporno, da je izvrševanje treba začeti takoj in ga končati v čim krajšem možnem roku (glej sodbo z dne 6. novembra 1985 v zadevi Komisija proti Italiji, C-131/84, Recueil, str. 3531, točka 7).
V tej zadevi je treba navesti, da je med izdajo zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji in datumom, ko je Helenska republika svojo zakonodajo popolnoma uskladila z navedeno sodbo, preteklo skoraj 37 mesecev.
Treba je torej ugotoviti, da je kršitev Helenske republike trajala pomembno časovno obdobje, upoštevajoč še posebej nizko stopnjo kompleksnosti, ki bi jo zahtevala popolna izvršitev zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
Tretjič, glede teže kršitve je treba navesti, da je ta kršitev povzročila trajanje pomembne omejitve svobode ustanavljanja.
V zgoraj navedeni sodbi Komisija proti Grčiji je Sodišče namreč odločilo, da je sporna zakonodaja kršila temeljno načelo, ki ga vsebuje člen 43 ES, s tem da je družbam, ustanovljenim v drugih državah članicah, dovoljevala, da odprejo in vodijo trgovine z optičnimi pripomočki, če večino delničarjev sestavljajo optiki ali, če je to potrebno, so lastniki večinskega deleža kapitala optiki.
V zvezi s tem je treba navesti, da kršitev, kot je ta v predloženem primeru, lahko pomembno vpliva na interese družb in optikov s sedežem v drugi državi članici, ki v Grčiji poskušajo odpreti trgovino z optičnimi pripomočki.
Glede na prej navedeno Sodišče meni, da je primerno, da se Helenski republiki naloži plačilo pavšalnega zneska.
Glede določitve višine pavšalnega zneska je poleg točk od 49 do 56 te sodbe treba upoštevati tudi v nadaljevanju navedene okoliščine.
Treba je spomniti, da je Helenska republika tudi pred izdajo zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji delno prenehala kršitev, ugotovljeno z navedeno sodbo. Tožena stranka je namreč spremenila sporne določbe, ki so se nanašale na optike kot fizične osebe, da bi lahko vodili več kot eno trgovino z optičnimi pripomočki, in odpravila večino zahtev glede odprtja in vodenja trgovin z optičnimi pripomočki s strani pravnih oseb.
Prav tako je treba ugotoviti, da je Helenska republika s tem, da je sprejela zakon št. 3661/08 med postopkom v tej zadevi, v celoti izpolnila zahteve iz zgoraj navedene sodbe Komisija proti Grčiji.
Glede na vse zgoraj navedeno je s tem, da je bil pavšalni znesek, ki ga mora plačati Helenska republika, določen na 1 milijon EUR, opravljena pravilna presoja okoliščin tega primera.
Zato je treba Helenski republiki naložiti, naj Komisiji na račun „Viri lastnih sredstev Evropskih skupnosti“ plača pavšalni znesek 1 milijon EUR.
Stroški
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija je predlagala, naj se Helenski republiki naloži plačilo stroškov, in ker ta s tožbenimi razlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:

1.
Ker Helenska republika s tem, da ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, ki ga je Komisija Evropskih skupnosti izdala v skladu s členom 228 ES, ni sprejela vseh ukrepov v zvezi z izvršitvijo sodbe z dne 21. aprila 2005 v zadevi Komisija proti Grčiji (C-140/03), ni izpolnila obveznosti iz člena 228(1) ES.

2.
Helenski republiki se naloži, naj Komisiji na račun „Viri lastnih sredstev Evropskih skupnosti“ plača pavšalni znesek 1 milijon EUR.

3.
Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: grščina.