CELEX: 62003TJ0387
Yhteisön tavaramerkki
Sanamerkki BIOKNOWLEDGE
Ehdottomat hylkäysperusteet
Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta
Kuvaileva merkki

Asian tausta
1       Proteome Inc. (jäljempänä kantaja) teki 2.3.2000 yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle
(tavaramerkit ja mallit) (SMHV) yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 40/94
(EYVL 1994, L 11, s. 1) perusteella, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna.
2       Tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, on sanamerkki BIOKNOWLEDGE.
3       Tavarat ja palvelut, joita varten rekisteröintiä haettiin, kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien
rekisteröimistä varten koskevaan 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin tämä sopimus on tarkistettuna ja muutettuna,
pohjautuvan luokituksen luokkiin 9, 16 ja 42, ja ne vastaavat kunkin näiden luokkien osalta seuraavaa kuvausta:
–       luokka 9: ”Tietokannat fyysisessä ja elektronisessa muodossa, organismeihin liittyvien tietojen tarjoaminen sekä tietokoneohjelmat
käytettäväksi datan etsimisessä, haussa, kokoamisessa, järjestämisessä, hallinnassa, analysoinnissa, välityksessä ja/tai integroinnissa
elektronisessa muodossa olevien tietojen tietovarastoihin, mukaan lukien tietokoneen tietokantoihin, ja näissä”
–       luokka 16: ”Painotuotteet, mukaan lukien oppaat ja käsikirjat, jotka liittyvät organismeja koskevien tietojen tietovarastoihin”
–       luokka 42: ”Tiedotus- ja tietokonepalvelut, nimittäin organismeja koskevia tietoja sisältävien tietokantojen kehittäminen
ja/tai käyttömahdollisuuden tarjoaminen niihin, sekä niihin liittyvät tietokoneohjelmistot”.(
)
4       SMHV:n tutkija ilmoitti kantajalle 6.7.2001 päivätyllä kirjeellä katsovansa, että hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki ei
ole asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan vaatimusten mukainen. Tutkija totesi kantajalle myös, että tällä
oli kaksi kuukautta aikaa esittää tätä koskevia huomautuksia.
5       Kantaja esitti huomautuksensa 31.8.2001.
6       Tutkija hylkäsi tavaramerkkihakemuksen 21.6.2002 tekemällään ratkaisulla asetuksen N:o 40/94 38 artiklan perusteella tukeutuen
asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaan.
7       Kantaja teki näin ollen valituksen SMHV:lle asetuksen N:o 40/94 59 artiklan mukaisesti.
8       SMHV:n neljäs valituslautakunta hylkäsi tämän valituksen 25.8.2003 tekemällään ratkaisulla, joka annettiin tiedoksi kantajalle
15.9.2003 (jäljempänä riidanalainen ratkaisu), sillä perusteella, että sanamerkki BIOKNOWLEDGE kuvailee kyseessä olevia tavaroita
ja palveluja ja että se ei ole erottamiskykyinen.

Asianosaisten vaatimukset
9       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       hyväksyy kanteen
–       kumoaa neljännen valituslautakunnan tekemän ratkaisun
–       kumoaa tutkijan 21.6.2002 tekemän ratkaisun
–       palauttaa yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen SMHV:hen, jotta se julkaistaan
–       velvoittaa SMHV:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä, valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä sekä
tutkijan suorittamassa menettelyssä.
10     SMHV vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       hylkää kanteen
–       velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi
11     Käsiteltävänä olevassa asiassa on aluksi katsottava, että kantajan vaatimuksilla pyritään itse asiassa riidanalaisen ratkaisun
kumoamiseen ja siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tekee tästä tarvittavat oikeudelliset päätelmät. Lisäksi
on todettava, että SMHV totesi suullisessa käsittelyssä, että se ei riitauta tutkijan ratkaisun kumoamista koskevan kantajan
vaatimuksen tutkittavaksi ottamista.
12     Pääasian osalta kantaja esittää kolme väitettä, jotka voidaan ryhmittää kahdeksi kanneperusteeksi. Ensimmäisellä kanneperusteella
pyritään osoittamaan, että asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu. Toinen kanneperuste koskee puolestaan
asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista.(
)

Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkomista koskeva ensimmäinen kanneperuste
13     Kantajan esittämä ensimmäinen kanneperuste muodostuu kahdesta osasta. Kantaja katsoo ensinnäkin, että tavaramerkki BIOKNOWLEDGE
on liian epäselvä ja epätäsmällinen, jotta se kuvailisi kyseessä olevia tavaroita ja palveluja. Kantaja katsoo toiseksi, että
valituslautakunta käytti virheellisesti kyseessä olevia tavaroita ja palveluja koskevaa tietämystään tavaramerkin kuvailevuuden
arvioimiseksi.
Sanamerkin BIOKNOWLEDGE epäselvyys ja epätäsmällisyys
–       Asianosaisten lausumat
14     Kantaja katsoo, että valituslautakunta teki vastaavan virheen kuin mikä todettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
antamassa tuomiossa, joka koski sanamerkkiä EASYBANK (asia T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft v. SMHV (EASYBANK), tuomio
5.4.2001, Kok. 2001, s. II-1259, 26−33 kohta). Samalla tavoin kuin kantajan mukaan katsottiin tässä tuomiossa, sanamerkki
BIOKNOWLEDGE on tämän mukaan liian epäselvä ja epätäsmällinen, jotta tämä sana kuvailisi kyseessä olevia tavaroita ja palveluja.
15     Sana BIOKNOWLEDGE on kantajan mukaan lisäksi keksitty äskettäin, eikä sen merkitys ole selvä, yleisesti määritelty ja hyväksytty.
Kantaja päättelee tästä, että kyseessä oleva sanamerkki ei kuvaile erityisesti kyseessä olevia tavaroita ja palveluja.
16     Kantaja lisää, että sana knowledge ei missään tapauksessa voi olla sanamerkin BIOKNOWLEDGE kuvaileva tekijä tai komponentti.
Sana knowledge merkitsee sen mukaan englanniksi paitsi kokemukseen perustuvaa tietoisuutta tai perehtyneisyyttä myös henkilön
kaikkia tietoja tai tämän teoreettista tai käytännön ymmärrystä tietystä asiasta, kielestä ja niin edelleen. Nämä eri merkitykset
osoittavat kantajan mukaan, että sana knowledge eroaa sanasta tieto ja sitäkin suuremmalla syyllä välineistä, joihin tämä
tieto on varastoitu, tai keinoista, joilla tieto välitetään käyttäjälle.(
)
17     SMHV tukeutuu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-34/00, Eurocool Logistik vastaan SMHV (EUROCOOL), 27.2.2002
antamaan tuomioon (Kok. 2002, s. II-683, 38 kohta) ja katsoo, että tavaramerkin erottamiskykyä voidaan arvioida ainoastaan
ottamalla ensinnäkin huomioon kyseessä olevat tavarat tai palvelut ja toiseksi se, miten kohdeyleisö ymmärtää sen.(
)
18     Käsiteltävänä olevassa asiassa ne tavarat ja palvelut huomioon ottaen, joita varten rekisteröintiä on haettu, SMHV väittää,
että kohdeyleisö muodostuu lääketieteen, farmasian tai muiden biotieteiden ja hoitoalan asiantuntijoista koko Euroopan unionin
alueella.(
)
19     SMHV katsoo, että jos yleisö näkee sanamerkkiä BIOKNOWLEDGE käytettävän kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen yhteydessä,
se päättelee tästä, että ne on tarkoitettu biologisten tietojen tarjoamiseen tai että ne yksinomaan liittyvät niihin.(
)
20     Sana knowledge merkitsee lisäksi kantajan mukaan myös erityistietoa tietystä asiasta. Sikäli kuin kantajan tavarat ja palvelut
ovat biologisten tietojen lähteitä tai niillä tarjotaan tällaisia tietoja, hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin ja kyseessä
olevien tavaroiden ja palvelujen välillä on kantajan mukaan selvä ja välitön yhteys.(
)
21     SMHV korostaa tämän osalta kyseessä olevan sanamerkin rakennetta, joka muodostuu etuliitteestä bio, jota käytetään usein yhdyssanojen
muodostuksessa tiede- ja teknologia-alalla, sekä tavanomaisesta englanninkielisestä sanasta knowledge.(
) SMHV lisää, että kyseessä olevat kuluttajat eivät voi pitää tätä rakennetta epätavallisena, koska se on englannin kielen
sananmuodostussääntöjen mukainen.(
)
22     Kantajan sen väitteen osalta, joka koskee sitä, että sana Bioknowledge olisi keksitty äskettäin, SMHV toteaa, että oikeuskäytännöstä
ilmenee, että se, että sana ei esiinny sanakirjassa, ei ole ratkaisevaa, koska merkitystä on sillä, miten kohdeyleisö ymmärtää
tämän sanan.(
)
–       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
23     Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdasta ilmenee, että merkit tai merkinnät, joita voidaan elinkeinotoiminnassa
käyttää osoittamaan rekisteröintihakemuksen kohteena olevien tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia, eivät kykene täyttämään
tavaramerkin tehtävää alkuperän osoittamisessa tämän rajoittamatta sitä, että tavaramerkki voi tulla käytössä erottamiskykyiseksi,
mistä tämän saman asetuksen 7 artiklan 3 kohdassa säädetään. Kun asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa kielletään
tällaisten merkkien tai merkintöjen rekisteröinti yhteisön tavaramerkeiksi, siinä pyritään siihen yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen,
joka edellyttää, että merkit tai merkinnät, jotka kuvailevat rekisteröintihakemuksen kohteena olevien tavaroiden tai palvelujen
ominaisuuksia, ovat vapaasti kaikkien käytettävissä. Tässä säännöksessä estetään näin ollen se, että tällaiset merkit tai
merkinnät varataan yhden ainoan yrityksen käyttöön siksi, että ne rekisteröidään tavaramerkiksi (asia C-191/01 P, SMHV v.
Wrigley, tuomio 23.10.2003, 30 ja 31 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
24     Tällä tavoin asiaa tarkasteltuna asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetaan merkkejä ja merkintöjä,
joita voidaan kuluttajan näkökulmasta katsottuna tavanomaisesti käyttää joko suoraan tai mainitsemalla tavaran tai palvelun
oleellinen ominaisuus kuvailtaessa rekisteröintihakemuksen kohteena olevan kaltaista tavaraa tai palvelua (asia C-383/99 P,
Procter & Gamble v. SMHV, tuomio 20.9.2001, Kok. 2001, s. I-6251, 39 kohta). Merkin kuvailevuutta voidaan näin ollen arvioida
yksinomaan ottaen yhtäältä huomioon kyseessä olevat tavarat tai palvelut ja toisaalta se, miten kohdeyleisö ymmärtää sen (asia
T-16/02, Audi v. SMHV (TDI), tuomio 3.12.2003, 27 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
25     Aluksi on todettava, että kantaja tulkitsee virheellisesti asiassa EASYBANK annettua tuomiota (mainittu edellä 14 kohdassa)
katsoessaan, että käsiteltävänä olevassa asiassa ja kuten sen mukaan kyseisessä tuomiossa katsottiin, ”tavaramerkki” BIOKNOWLEDGE
on ”liian epäselvä ja epätäsmällinen”, jotta tämä sana voisi olla erottamiskykyinen, kun kyseessä ovat asianomaiset tavarat
ja palvelut.
26     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin käytti asiassa EASYBANK antamassaan tuomiossa (mainittu edellä 14 kohdassa)
sanoja ”epäselvä” ja ”epätäsmällinen” vain täsmentääkseen yhteyttä kyseessä olevan sanamerkin merkityksen ja kyseessä olevien
palvelujen välillä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi tämän osalta, että ”yhteys, joka on sanan EASYBANK merkityksen
ja suorapankin tarjoamien palvelujen välillä, on liian epäselvä ja epätäsmällinen, jotta tämän perusteella voitaisiin päätellä,
että kyseisellä sanalla kuvaillaan näitä palveluja” (tuomion 31 kohta). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei näin ollen
tässä asiassa katsonut, että kyseessä ollut merkki oli ”liian epäselvä ja epätäsmällinen”, kuten kantaja väittää.
27     Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa perustuu seuraavaksi etupäässä siihen, että kantaja väittää valituslautakunnan
katsoneen virheellisesti, että hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki kuvailee erityisesti kyseessä olevia tavaroita ja palveluja.
Kantajan väitettä on näin ollen tarkasteltava tämän osalta.
28     Tässä asiassa on kiistatonta, kuten valituslautakunta totesi riidanalaisen ratkaisun 11 kohdassa, että kyseessä olevat tavarat
ja palvelut on tarkoitettu lääketieteen, farmasian tai muiden biotieteiden ja hoitoalan asiantuntijoille.
29     Sanamerkki BIOKNOWLEDGE muodostuu etuliitteestä bio ja sanasta knowledge.
30     Etuliite bio tulee kreikan sanasta bios, joka merkitsee elämää, kuten valituslautakunta perustellusti totesi riidanalaisen
ratkaisun 9 kohdassa. Tämä tekijä on osa monia sanoja, jotka liittyvät elämään. Kun tekijä bio asetetaan tämän asian kohdeyleisön
asiayhteyteen, sitä käytetään sanoissa, jotka liittyvät eläviin organismeihin (esim. biologia).
31     Yksi sanan knowledge määritelmistä vastaa erityistietoa tietystä asiasta, kuten SMHV perustellusti totesi. Kantaja ei ole
kiistänyt tätä määritelmää sinänsä, vaan yksinomaan SMHV:n siitä tekemän päätelmän.
32     Näin ollen ja ottaen huomioon käsiteltävänä olevan asian kohdeyleisön määritelmän, sanojen bio ja knowledge asettaminen rinnakkain
sanamerkin BIOKNOWLEDGE luomiseksi johtaa päätelmään, jonka mukaan ainakin yksi tämän sanamerkin mahdollisista merkityksistä
on sellainen, että se ilmaisee tiettyä tietoa tai tiettyjä tietoja elävistä organismeista eli niille ominaisia tietoja. Tässä
yhteydessä on muistutettava, että kun on kyseessä sanamerkki, siihen on sovellettava asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
c alakohdassa tarkoitettua rekisteröinnin estettä, jos ainakin yksi sen mahdollisista merkityksistä on sellainen, että se
ilmaisee kyseessä olevien tavaroiden tai palvelujen ominaisuutta (edellä 23 kohdassa mainittu asia SMHV v. Wrigley, tuomion
32 kohta).
33     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sitä paitsi jo täsmentänyt, kun on kyseessä sana, johon sisältyy osatekijä bio, että
”koska siis [akronyymi] BioID muodostuu kahdesta kyseisen viitekielen [eli englannin] sanastoon kuuluvasta lyhenteestä, se
ei poikkea tämän kielen sanastoon liittyvistä säännöistä eikä ole rakenteeltaan epätavallinen” (asia T-91/01, BioID v. SMHV
(BioID), tuomio 5.12.2002, Kok. 2002, s. II-5159, 28 kohta). Tässä asiassa se, että sanamerkki BIOKNOWLEDGE on yksi sana,
ei siis muuta sitä, miten kohdeyleisö voi sen ymmärtää. Tämän osalta on todettava, että englanninkielisen kohdeyleisön ohella
tieteellisissä piireissä käytetään usein englantia.
34     Kun on kyse rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavara- ja palveluluokkien kuvauksesta, niissä kaikissa viitataan ”organismeihin”
eli yhteen kyseessä olevan sanamerkin osaan (bio). Rekisteröintihakemuksessa tarkoitetut tavarat ja palvelut kattavat sitä
paitsi joko keinot, joilla tietoja tallennetaan, tai tavarat tai palvelut, joiden avulla näihin tietoihin päästään käsiksi.
Tästä seuraa, että kyseessä olevat tavarat ja palvelut sisältävät tietoja organismeista tai mahdollistavat pääsyn näihin tietoihin.
35     Koska kohdeyleisö muodostuu biotieteiden ja hoitoalan asiantuntijoista, on katsottava, että yhtäältä sanamerkin BIOKNOWLEDGE
mahdollisen merkityksen, joka esitetään edellä 32 kohdassa, ja toisaalta kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen välillä
oleva yhteys ei ole liian epäselvä tai epätäsmällinen. Kohdeyleisön näkökulmasta tämän sanamerkin merkityksen ja kyseessä
olevien tavaroiden ja palvelujen ominaisuuksien välillä on päinvastoin riittävän suora ja konkreettinen yhteys.
36     Sitä paitsi sikäli kuin sanaa knowledge ei edellä 32 kohdassa olevan määritelmän mukaisesti voida selkeästi erottaa sanasta
tieto, sitä ei sitä suuremmalla syyllä voida erottaa välineistä, joille tietoja tallennetaan, toisin kuin kantaja väittää.
37     Rekisteröitäväksi esitetty sanamerkki BIOKNOWLEDGE ei lopuksi sisällä muita tekijöitä tai merkintöjä, joilla tämä päätelmä
voitaisiin kumota. Tämä koskee myös tämän sanamerkin muodostavien sanojen esitystä tai asettelua.
38     Kantajan väite, jonka mukaan sanamerkki BIOKNOWLEDGE on äskettäin keksitty sana, joten sillä ei ole selkeää, yleisesti määriteltyä
ja hyväksyttyä merkitystä, on tämän osalta hylättävä.
39     Kun on kyseessä sanamerkin erottamiskyky, kahden sanan yhdistäminen ilman graafisia tai semanttisia muutoksia ei ole lisäominaisuus,
jonka vuoksi merkillä kokonaisuudessaan voitaisiin erottaa kantajan palvelut muiden yritysten palveluista. Se, että sanamerkkiä
ei mainita sanakirjoissa sellaisenaan − olipa se sitten kirjoitettu yhdeksi sanaksi tai ei −, ei vaikuta millään tavoin tähän
näkemykseen (asia T-19/99, DKV v. SMHV (COMPANYLINE), tuomio 12.1.2000, Kok. 2000, s. II-1, 26 kohta ja asia T-345/99, Harbinger
v. SMHV (TRUSTEDLINK), tuomio 26.10.2000, Kok. 2000, s. II-3525, 37 kohta).
40     Sitä paitsi kuten edellä 33 kohdassa todettiin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin täsmensi akronyymin BioID osalta, että
tämä sana muodostuu useista osatekijöistä, jotka eivät poikkea englannin kielen sanastollisista säännöistä, minkä vuoksi sen
rakenne ei ole epätavallinen.
41     Kuten SMHV perustellusti totesi, käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevat kuluttajat eivät voi ymmärtää sanamerkin BIOKNOWLEDGE
rakennetta epätavalliseksi, koska se on englannin kielen sananmuodostussääntöjen mukainen. Tämä on totta sitäkin suuremmalla
syyllä, koska kohdeyleisö muodostuu asiantuntijoista, jotka ovat tottuneen niiden kahden sanan käyttämiseen, jotka muodostavat
sanamerkin BIOKNOWLEDGE. Näin ollen vaikka tämä sanamerkki keksittiin äskettäin, kuten kantaja väittää, sillä on mahdollinen
merkitys, joka on riittävän selkeä kohdeyleisölle, ja sen avulla voidaan osoittaa kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen
tärkeimmät ominaisuudet.
42     Näiden seikkojen perusteella on pääteltävä, että sanamerkillä BIOKNOWLEDGE kuvaillaan niitä tavaroita ja palveluja, jotka
ovat rekisteröintihakemuksen kohteena. Valituslautakunta ei näin ollen tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että tällä
sanamerkillä voidaan asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla osoittaa kohdeyleisön näkökulmasta
tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden ja palvelujen tärkeimmät ominaisuudet.
43     Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hylättävä.
Tavaroita ja palveluja koskevan valituslautakunnan tietämyksen virheellinen käyttäminen
–       Asianosaisten lausumat
44     Kantaja toteaa, että valituslautakunta käytti kyseessä olevia tavaroita ja palveluja koskevaa tietämystään arvioidakseen,
kuuluuko sanamerkki BIOKNOWLEDGE asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan.
45     Tällaista jälkeenpäin tapahtuvaa arviointia ei kantajan mukaan voida hyväksyä, koska tämä tietämys täydensi sanamerkissä olevia
tietoja. Ilman tätä tietämystä valituslautakunta ei olisi kantajan mukaan voinut katsoa, että sanamerkissä on kuvailevia merkkejä
tai merkintöjä.(
)
46     Kantaja lisää, että vaikka valituslautakunnan soveltama kriteeri olisi ollut asianmukainen, merkillä BIOKNOWLEDGE ei ainakaan
välitetä selkeää ja yksiselitteistä tietoa tarjottavien tavaroiden ja palvelujen olennaisista ominaisuuksista (toisin kuin
riidanalaisen ratkaisun 13 kohdassa kantajan mukaan katsottiin).(
)
47     SMHV vastaa, että kantaja unohtaa perusperiaatteen, jonka mukaan merkin kuvailevuuden arviointi voidaan tehdä yksinomaan ottaen
huomioon kyseessä olevat tavarat ja palvelut. Valituslautakunta ei näin olleen suinkaan käyttänyt väärin sitä, että se tunsi
tavaroiden ja palvelujen kuvauksen tehdäkseen tästä puolueellisen päätelmän, vaan se sovelsi SMHV:n mukaan asianmukaista kriteeriä
arvioidessaan sanamerkin kuvailevuutta kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen asiayhteydessä.(
)
–       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
48     Kuten edellä muistutettiin, kun on kyseessä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltaminen, merkin kuvailevuuden
arviointi voidaan tehdä ainoastaan yhtäältä ottaen huomioon kyseessä olevat tavarat tai palvelut ja toisaalta se, miten kohdeyleisö
ymmärtää merkin (edellä 24 kohdassa mainittu asia TDI, tuomion 27 kohta).
49     Päinvastoin kuin kantaja väittää, valituslautakunta viittasi siis perustellusti käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä oleviin
tavaroihin ja palveluihin arvioidakseen, oliko sanamerkin BIOKNOWLEDGE rekisteröinti evättävä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan
1 kohdan c alakohdan perusteella.
50     Kantajan sen väitteen osalta, jonka mukaan merkillä BIOKNOWLEDGE ei tarjota selkeää ja yksiselitteistä tietoa tarjottavien
tavaroiden ja palvelujen olennaisista ominaisuuksista, ensimmäisen kanneperusteen ensimmäiseen osaan liittyvien perustelujen
perusteella voidaan päätellä, että kohdeyleisön näkökulmasta sanamerkin BIOKNOWLEDGE merkityksen ja kyseessä olevien tavaroiden
ja palvelujen ominaisuuksien välillä on päinvastoin riittävän suora ja konkreettinen yhteys. Kantajan tämän osalta esittämä
väite on näin ollen myös hylättävä.
51     Tämän vuoksi ensimmäisen kanneperusteen toinen osa on hylättävä perusteettomana ja ensimmäinen kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.

Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista koskeva toinen kanneperuste
52     Koska ensimmäinen kanneperuste hylättiin ja koska riittää, että yksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdassa luetelluista
ehdottomista hylkäysperusteista on sovellettavissa, jotta kyseessä olevaa merkkiä ei voida rekisteröidä yhteisön tavaramerkiksi
(asia C-104/00 P, DKV v. SMHV, tuomio19.9.2002, Kok. 2002, s. I-7561, 29 kohta), kantajan esittämää asetuksen N:o 40/94 7
artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista koskevaa toista kanneperustetta ei tarvitse tutkia.
53     Kaiken edellä esitetyn perusteella kanne on hylättävä.

Oikeudenkäyntikulut
54     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan
korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian ja koska SMHV on vaatinut
oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Azizi
Jaeger
Dehousse
Julistettiin Luxemburgissa 19 päivänä tammikuuta 2005.
H. Jung

J. Azizi
kirjaaja

jaoston puheenjohtaja
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.
–	Kannekirjelmän 3 kohta.
–	Kannekirjelmän 12 kohta.
–	Kannekirjelmän 14 kohta.
–	Vastineen 11 kohta.
–	Vastineen 13 kohta.
–	Vastineen 14 kohta.
–	Vastineen 15 kohta.
–	Vastineen 16 kohta.
–	Vastineen 17 kohta.
–	Vastineen 19 kohta.
–	Kannekirjelmän 17 kohta.
–	Kannekirjelmän 18 kohta.
–	Vastineen 22 kohta.