CELEX: 62003CJ0205
Fellebbezés
Verseny
A spanyol nemzeti egészségügyi rendszert irányító szervezetek
Gondozási szolgáltatás
A «vállalkozás» fogalma
Gyógyászati eszközök forgalmazóival szemben érvényesített fizetési feltételek

Fellebbezésével a Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (a továbbiakban: a FENIN) az Európai Közösségek
Elsőfokú Bírósága által a T‑319/99. sz., FENIN kontra Bizottság ügyben 2003. március 4‑én hozott ítélet (EBHT 2003., II‑357. o., a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon helyezését kéri, amely elutasította a Bizottság 1996.
augusztus 26‑i határozatának (a továbbiakban: a vitatott határozat) megsemmisítése iránt benyújtott keresetét, amely határozattal
ez utóbbi elutasította a FENIN által 26 közjogi testület, köztük a nemzeti egészségügyi rendszert (Sistema Nacional de Salud,
a továbbiakban: SNS) irányító három minisztérium ellen benyújtott panaszt azon az alapon, hogy ezek a testületek (a továbbiakban:
az SNS‑t irányító testületek) nem minősülnek vállalkozásnak az EK 82. cikk értelmében.

Az eljárás alapjául szolgáló tényállás
A ténybeli és jogi háttér a megtámadott ítélet alapján a következőképpen foglalható össze.
A FENIN Spanyolországban a kórházakban alkalmazott gyógyászati eszközöket, és különösen orvosi műszereket forgalmazó vállalkozások
többségét tömörítő társulás. E társulás tagjai a termékeket különösen az SNS‑t irányító testületek számára értékesítik. A
gyógyászati eszközöknek az utóbbiak részére történő értékesítése a FENIN tagjai forgalmának több mint 80%‑át teszi ki.
1997 decemberében a FENIN panaszt nyújtott be az Európai Közösségek Bizottságához az SNS‑t irányító testületek általi rendszeres
késedelmes fizetés miatt, amely álláspontja szerint az EK 82. cikk szerinti erőfölénnyel való visszaélésnek minősül. Előadta,
hogy a fenti testületek átlagosan 300 napos késedelemmel rendezték a tagjaival szembeni tartozásokat, míg más szállítók esetében
sokkal ésszerűbb határidőn belül fizettek. Ezt a hátrányos megkülönböztetés magyarázata az, hogy a FENIN tagjai nem tudnak
e testületekre üzleti nyomást gyakorolni, mivel azok a gyógyászati eszközök spanyolországi piacán erőfölényben vannak.
A Bizottság a vitatott határozattal elutasította a fenti panaszt egyrészt azért, mert az SNS‑t irányító testületek nem vállalkozásként
működnek, amikor a közegészségügyi szolgáltatás irányításában vesznek részt. Másrészt vásárlói minőségüket nem lehet különválasztani
attól, hogy a gyógyászati eszközöket megvásárlásukat követően utóbb milyen célra használják fel. Következésképpen a Bizottság
álláspontja szerint ezek a testületek – amikor gyógyászati eszközöket vásárolnak – nem a közösségi versenyjog értelmében vett
vállalkozásként járnak el, és így az EK 81. cikk és EK 82. cikk nem vonatkozik rájuk.

Az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás és a megtámadott ítélet
Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 1999. november 10‑én benyújtott keresetével a FENIN a vitatott határozat megsemmisítését kérte.
Keresetének alátámasztására a FENIN három jogalapra hivatkozott: először, hogy a Bizottság megsértette védelemhez való jogát,
másodszor, az EK 82. cikk és az EK 86. cikk alkalmazása során elkövetett jogban való tévedésre vagy nyilvánvaló mérlegelési hibára, harmadszor az indokolási
kötelezettség megsértésére és a vitatott határozat átláthatóságának hiányára.
Az Elsőfokú Bíróság mindenekelőtt elutasította az EK 82. cikk és EK 86. cikk alkalmazására vonatkozó jogalapot, megállapítva
a megtámadott ítélet 40. pontjában, hogy az SNS‑t irányító testületek nem vállalkozásként járnak el, amikor az SNS tagjai
részére történő ingyenes egészségügyi szolgáltatás nyújtása céljából a FENIN tagjai által értékesített gyógyászati eszközöket
vásárolnak. Az Elsőfokú Bíróság álláspontja szerint ez a következtetés ugyanezen ítélet 39. pontjában leírt helyzetből következik,
miszerint az SNS társadalombiztosítási befizetések és más állami hozzájárulások útján történő finanszírozási módja, valamint
a tagok részére történő ingyenes és általános szolgáltatás tekintetében a szolidaritás elve szerint működik, és az SNS‑t irányító
testületek ezért nem vállalkozásként járnak el az egészségügyi rendszer irányítása során.
Az Elsőfokú Bíróság pontosította a megtámadott ítélet 41‑44. pontjában, hogy azt az érvet, amely szerint az SNS‑hez tartozó
spanyol közkórházak – legalábbis esetenként – ellenszolgáltatás fejében nyújtanak szolgáltatást nem tag személyek, különösen
külföldi turisták részére, nem vetették fel a Bizottság előtt, és ezt az érvet először a válasz szakaszában terjesztették
elő. Ezért úgy döntött, hogy ezt az érvet nem lehet a vitatott határozat jogszerűségének felülvizsgálata során figyelembe
venni.
Ezután az Elsőfokú Bíróság elutasította a védelemhez való jog megsértésére vonatkozó első jogalapot, miután megállapította
a megtámadott ítélet 49. és 50. pontjában, hogy a Bizottság megalapozottan utasította el a panaszt arra hivatkozással, hogy
az SNS‑t irányító testületek nem vállalkozásként járnak el az EK 82. cikk értelmében. Az Elsőfokú Bíróság ezért úgy döntött,
hogy a Bizottságnak nem kellett a panasz többi részét is megvizsgálnia.
Végül – ami az indokolási kötelezettség megsértésére és a vitatott határozat átláthatóságának hiányára vonatkozó harmadik
jogalapot illeti – a megtámadott ítélet 58. és 59. pontjából következik, hogy az Elsőfokú Bíróság álláspontja szerint a Bizottság
kifejtette a jelen döntésben alapvető fontosságú jogi érveket. Miután emlékeztetett arra, hogy a Bizottság nem volt köteles
a panaszban felhozott minden érv tekintetében állást foglalni, az Elsőfokú Bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a határozat
nem volt jogszerűtlen az indokolási kötelezettség megszegése miatt. Ami az átláthatóság állítólagos hiányát illeti, az Elsőfokú
Bíróság úgy döntött a fenti ítélet 63. pontjában, hogy a Bizottság eleget tett egyetlen kötelezettségének a jelen ügyben,
vagyis lehetővé tette a FENIN számára, hogy írásban közölje az észrevételeit válaszul a Bizottság előzetes álláspontjára.
Mivel a FENIN által a keresete alátámasztására előadott három jogalapot a fentiek szerint elvetette, az Elsőfokú Bíróság a
keresetet teljes egészében elutasította.

A fellebbezés

A felek kérelmei és a hatályon kívül helyezéssel kapcsolatos jogalap
A FENIN azt kéri, hogy a Bíróság:
–        helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és
–        kötelezze a Bizottságot a jelen, valamint az Elsőfokú Bíróság előtti eljárás költségeinek viselésére.
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–        állapítsa meg a fellebbezés részbeni elfogadhatatlanságát,
–        a fellebbezést ezt meghaladó részében utasítsa el, és
–        kötelezze a FENIN-t a költségek viselésére.
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága, valamint a Spanyol Királyság, amelyek beavatkozását a Bizottság kérelmének
támogatása végett a Bíróság elnöke 2003. október 17‑i végzésével megengedte, a fellebbezés elutasítását kérik, tekintettel
arra, hogy az részben elfogadhatatlan, részben pedig megalapozatlan, valamint kérik a FENIN költségekben való marasztalását.
A FENIN fellebbezése alátámasztásaként egyetlen jogalapra hivatkozik, amely szerint az Elsőfokú Bíróság tévedett a „vállalkozás”
fogalmának az EK‑Szerződés versenyjogi szabályai szerinti értelmét illetően. Ez a jogalap két részből áll.
Az első részben a FENIN fenntartja, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen mulasztotta el annak megállapítását, hogy a vásárlás
önmagában gazdasági tevékenység, amelyet el lehet különíteni az utóbb nyújtott szolgáltatástól, és ezért az SNS‑t irányító
testületek a versenyjog hivatkozott szabályainak hatálya alá esnek.
A jogalap másodlagosan előadott második részében a FENIN arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróságnak meg kellett volna állapítani,
hogy a vásárlás gazdasági jellegű tevékenység, és mivel ez a versenyjog hatálya alá tartozik, a későbbi tevékenység, vagyis
a gyógykezelési szolgáltatás is ilyen jellegű.

A fellebbezésről
Az elfogadhatóságról
A Bizottság a FENIN által előadott jogalap második részének elfogadhatatlanságára hivatkozik.
A Bizottság mindenekelőtt a jogalap második részének alapjául szolgáló érvelés késedelmes előadására hivatkozik, mivel azt
először a fellebbezés során vetették fel. Előadja továbbá, hogy a FENIN mindeddig elismerte, hogy az SNS‑t irányító testületek
tevékenysége tisztán szociális jellegű. Végül a Bizottság álláspontja szerint, ez a második rész a tények értékelését kívánja
meg, amelyet nem lehet a fellebbezés vizsgálata keretében a Bíróság előtt elvégezni.
Meg kell jegyezni, hogy – amint azt a Bizottság helyesen megállapította – a FENIN először a fellebbezési szakban hivatkozott
az SNS‑t irányító testületek által végzett gyógykezelési szolgáltatási tevékenység gazdasági jellegére, csakúgy, mint a termékek
megvásárlása és annak későbbi felhasználása közötti kapcsolatra, valamint a vásárlási tevékenység jellegének következményeire.
Következésképpen a FENIN által hivatkozott egyetlen jogalap második részét mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
Az ügy érdeméről
–       A felek érvei
A jogalap első részének alátámasztása érdekében a FENIN arra hivatkozik, hogy az Elsőfokú Bíróság a gazdasági tevékenység
fogalmát túlságosan szűken értelmezte, amikor megállapította, hogy az szükségszerűen magában foglalja termékek vagy szolgáltatások
kínálását, továbbá azzal, hogy a fenti fogalomból kizárt minden vásárlási tevékenységet. A FENIN álláspontja szerint az Elsőfokú
Bíróság megközelítése számos jogalany számára lehetővé tenné, hogy kibújjanak a Szerződés versenyjogi szabályai alól, még
akkor is, ha e jogalanyok magatartása befolyásolná a versenyt.
A Bizottság előadja, hogy a gazdasági tevékenységet adott piacon termékek vagy szolgáltatások kínálása jellemzi és nem önmagában
a vásárlási tevékenység. Következésképpen nem lehet elkülöníteni a vásárlás műveletét a megvásárolt javak felhasználási céljától.
–       A Bíróság álláspontja
Az Elsőfokú Bíróság helyesen állapította meg a megtámadott ítélet 35. pontjában, hogy a közösségi versenyjogban a „vállalkozás”
fogalma minden gazdasági tevékenységet folytató jogalanyra kiterjed, függetlenül azok jogállásától és finanszírozási módjuktól
(lásd különösen a C‑41/90. sz., Höfner és Elser ügyben 1991. április 23‑án hozott ítélet [EBHT 1991., I‑1979. o.] 21. pontját
és a C‑306/01., C‑354/01. és C‑355/01. sz., AOK-Bundesverband és társai egyesített ügyekben 2004. március 16‑án hozott ítélet
[EBHT 2004., I‑2493. o.] 46. pontját). A Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően azt is ki kell emelni, hogy – amint
azt a fenti ítélet 36. pontja is megállapítja – a gazdasági tevékenységet adott piacon termékek vagy szolgáltatások kínálásának
ténye jellemzi (a C‑35/96. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1998. június 18‑án hozott ítélet [EBHT 1998., I‑3851. o.]
36. pontja).
Az Elsőfokú Bíróság helyesen jutott arra a következtetésre a megtámadott ítélet 36. pontjában, hogy nem lehet elkülöníteni
a vásárlási tevékenységet a termék utólagos felhasználásától a vásárlási tevékenység értékelésének keretében, és hogy az utólagos
felhasználás gazdasági jellege, illetve annak hiánya szükségszerűen meghatározza a vásárlási tevékenység jellegét is.
Következésképpen megalapozatlansága miatt el kell utasítani a FENIN által a fellebbezése alátámasztására előadott egyetlen
jogalap első részét, amely szerint az SNS‑t irányító testületek által végzett vásárlás önmagában gazdasági tevékenység, amelyet
el lehet különíteni az utóbb nyújtott szolgáltatástól, és amelyet ezért az Elsőfokú Bíróságnak külön meg kellett volna vizsgálnia.
Figyelemmel a fenti megfontolásokra a fellebbezést – mint részben megalapozatlant, részben pedig elfogadhatatlant – el kell
utasítani.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikke 2. §‑ának első bekezdése alapján, amelyet ugyanezen szabályzat 118. cikke értelmében a fellebbezési
eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
A FENIN‑t, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére. A fenti 69. cikk
4. §‑ának első bekezdése értelmében az eljárásba beavatkozó tagállamok és intézmények maguk viselik saját költségeiket.
A fenti indokok alapján a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:
1)
A fellebbezést elutasítja.
2)
A Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitariát (FENIN) kötelezi a költségek viselésére.
3)
Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága, valamint a Spanyol Királyság maguk viselik saját költségeiket.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: spanyol.