CELEX: 62002CJ0443
Člen 28 ES
Direktiva 98/8/ES
Dajanje biocidnih pripravkov v promet
Nacionalni ukrep, ki zahteva dovoljenje za dajanje v promet ploščic iz lesa rdeče cedre, ki imajo lastnost naravnega sredstva proti moljem

Tribunale di Pordenone je s sklepom z dne 20. novembra 2002, ki je prispel na Sodišče 6. decembra istega leta, postavilo na
podlagi člena 234 ES pet vprašanj za predhodno odločanje glede razlage Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z
dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL L 123, str. 1) ter člena 28 ES.
Ta vprašanja so bila postavljena v okviru kazenskega postopka, ki je tekel zoper g. Schreiberja zaradi kršitve nacionalne
ureditve, ki določa dovoljenje za dajanje v promet ploščic iz lesa rdeče cedre, ki imajo lastnost naravnega sredstva proti
moljem.

Pravni okvir

Ureditev Skupnosti
Opredelitve
V skladu s členom 2(1)(a) Direktive 98/8 kot „biocidne pripravke“ razumemo „aktivne snovi in pripravke, ki vsebujejo eno ali
več aktivnih snovi, pripravljene v obliki, v kakršni se dobavljajo uporabniku, in predvidene, da se z njimi uničuje, odvrača,
naredi neškodljivo, prepreči delovanje ali kako drugače vpliva na škodljivi organizem na kemičen ali biološki način“.
V smislu odstavka 1(b) istega člena, so „biocidni pripravki z manjšim tveganjem“ opredeljeni kot „biocidni pripravki, ki vsebujejo
samo aktivno(e) snov(i), navedeno(e) v Prilogi IA, ne vsebujejo pa nobene pogojno nevarne snovi.“
V skladu s členom 2(1)(c) Direktive 98/8 kot „osnovno snov“ razumemo „snov, navedeno v Prilogi IB in se v glavnem uporablja
kot nepesticid, kot biocid pa le v manjši meri, bodisi neposredno ali v pripravku, ki sestoji iz te snovi in enostavnega redčila,
in sama po sebi ni nevarna in se ne trži neposredno za biocidno uporabo“.
Direktiva Sveta 67/548/EGS z dne 27. junija 1967 o približevanju zakonov in drugih predpisov v zvezi z razvrščanjem, pakiranjem
in označevanjem nevarnih snovi (UL 1967, 196, str. 1), spremenjena z Direktivo Sveta 92/32/EGS z dne 30. aprila 1992 (UL L
154, str. 1), na katero se sklicuje Direktiva 98/8, opredeljuje „snovi“, kot „kemijske elemente in njihove spojine v naravnem
stanju ali pridobljene po katerem koli proizvodnem postopku […]“.
Temeljna pravila
Glede na prvo, tretjo in osmo uvodno izjavo je namen Direktive 98/8 vzpostaviti sistem Skupnosti o dajanju v promet pesticidnih
proizvodov za nekmetijsko uporabo (biocidov) zaradi upoštevanja nevarnosti na področju javnega zdravja, ki so podlaga različnih
omejitvenih zakonskih ureditev držav članic na tem področju.
V ta namen navedena direktiva v členu 3(1) in (2) predvideva, da:
„1.      Države članice predpišejo, da se biocidni pripravek ne daje v promet in se na njihovem ozemlju ne uporablja, če zanj ni bilo
izdano dovoljenje v skladu s to direktivo.
2.      Z odstopanjem od odstavka 1:
i)      Države članice, v skladu z registracijo, dovolijo dajanje v promet biocidnih pripravkov z manjšim tveganjem ter njihovo uporabo,
če je bila predložena dokumentacija v skladu s členom 8(3) in jo je preveril pristojni organ.
Če ni drugače določeno, se vse določbe v zvezi z izdajo dovoljenja v skladu s to direktivo uporabljajo tudi za registracijo.
ii)      Države članice dovolijo dajanje v promet in uporabo osnovnih snovi za biocidne namene po vpisu teh v Prilogo IB.“
Člen 4(1), prvi stavek, te direktive glede „Medsebojnega priznavanja dovoljenj“ predvideva, da se „brez poseganja v člen 12
za biocidni pripravek, za katerega je že bilo izdano dovoljenje ali je že bil registriran v eni državi članici, izda dovoljenje
ali se ga registrira v drugi državi članici v 120 dneh ali 60 dneh od dneva, ko zadevna država prejme vlogo pod pogojem, da
je aktivna snov biocidnega pripravka vključena v Prilogo I ali IA in da je v skladu z zahtevami v prilogi“.
Tako mora Priloga I določiti seznam aktivnih snovi, odobrenih na ravni Skupnosti zaradi njihove vključitve v biocidne pripravke,
medtem ko mora Priloga IA vzpostaviti seznam aktivnih snovi, odobrenih zaradi vključitve v biocidne pripravke z manjšim tveganjem
in Priloga IB seznam za osnovne snovi.
Člen 16 Direktive 98/8 določa prehodno obdobje desetih let. To obdobje omogoča zlasti določitev Prilog I, IA in IB.

Nacionalna ureditev
Opredelitve
Pojmi „biocidni pripravki“, „biocidni pripravek z manjšim tveganjem“ in „osnovna snov“ so opredeljeni v členu 2 zakonodajnega
dekreta št. 174 z dne 25. februarja 2000 (redni dodatek h GURI št. 149 z dne 28. junija 2000, v nadaljevanju „dekret o biocidih“).
Temeljna pravila
Navedeni dekret je prenesel Direktivo 98/8.
Ta dekret v členih 3 in 4 zahteva izdajo dovoljenja za dajanje v promet biocidnih pripravkov in registracijo za biocidne pripravke
z manjšim tveganjem. Za pripravke, ki vsebujejo samo eno osnovno snov, navedeni dekret v členu 5 predvideva, da sta njihovo
dajanje v promet in uporaba brez dovoljenja in registracije mogoča samo, če so vpisani na ustrezni seznam, vzpostavljen na
ravni Skupnosti.
Med prehodnim obdobjem, določenim s členom 16 Direktive 98/8, člen 17(1) dekreta o biocidih predvideva, da Ministero della
Sanità (ministrstvo za zdravje) lahko uporablja veljavno zakonodajo na področju dajanja v promet biocidnih pripravkov, ki
izhaja iz dekreta št. 392 predsednika republike o proizvodnji in dajanju v promet medicinsko-kirurških sredstev (GURI št.
266 z dne 13. novembra 1998), v nadaljevanju: dekret o medicinsko-kirurških sredstvih).
Ta dekret v prvem členu dajanje v promet pripravkov z odvračilnim učinkom na mrčes podreja predhodni izdaji dovoljenja.

Spor v glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Italijanski organi so pričeli kazenski postopek proti g. Schreiberju kot pooblaščenemu upravitelju družbe LIDL-ITALIA Srl
z obrazložitvijo, da je ta družba brez pridobitve predhodnega dovoljenja, ki ga zahteva italijanska zakonska ureditev, v marca
2001 dala v promet 20 paketov ploščic iz lesa rdeče cedre, ki imajo naravne sestavine proti moljem, nemškega porekla s pripravkom,
ki se v smislu dekreta o medicinsko-kirurških sredstvih obravnava kot „medicinsko-kirurško sredstvo“.
G. Schreiber trdi, da so navedene ploščice pripravek, ki vsebuje samo „osnovno snov“ v smislu Direktive 98/8, ki bi v skladu
s členom 3(2)(ii) te direktive moral imeti možnost biti dan v promet brez dovoljenja ali registracije. Poleg tega trdi, da
je nacionalna zakonska ureditev v nasprotju s členom 28 ES.
V takih okoliščinah se je Tribunale di Pordenone odločilo, da prekine odločanje in da Sodišču v predhodno odločanje predloži
naslednja vprašanja:
„1.      Ali je glede na splošno ureditev, ki jo vzpostavlja navedena direktiva v pravnem redu Skupnosti, člen 2(1)(a) in (b) Direktive
98/8 ES treba razlagati tako, da se pojma ‚biocidni pripravek‘ in ‚biocidni pripravek z manjšim tveganjem‘ nanašata samo na
pripravke, katerih biocidno delovanje je odvisno od aktivnih snovi, vključenih v navedene pripravke na kemični ali biološki
način s postopki, katerih izrecni namen je podeliti biocidno učinkovanje prej navedenim pripravkom?
2.      Ali je glede na splošno ureditev, ki jo vzpostavlja navedena direktiva v pravnem redu Skupnosti, člen 2(1)(c) Direktive 98/8/ES
treba razlagati tako, da se izraz ‚osnovna snov‘ nanaša na snovi, ki niso vključene v pripravek zato, da bi mu omogočile želen
biocidni učinek, njihovo biocidno učinkovanje pa se izvaja poleg običajnega učinkovanja pripravka med njegovo uporabo […]?
3.      Ali se kos lesa rdeče cedre samo zato, ker se trži kot ‚sredstvo proti moljem‘, lahko razvrsti med ‚biocidne pripravke‘, ‚biocidne
pripravke z manjšim tveganjem‘ ali ‚osnovna snov‘, če se upošteva, da: a) zadevni les v nobenem primeru ni bil kemično ali
biološko obdelan; b) je snov, od katere bi lahko bili odvisni učinki, ki se pripisujejo lesu, po naravni poti prisotna v lesu;
c) se pripravek trži predvsem v stanju, v kakršnem je v naravi?
4.      Ali je treba člen 2(1)(c) Direktive 98/8 ES razlagati tako, da se samo v primeru, če je neka ‚osnovna snov‘ vpisana v seznam
Priloge I B, ta snov lahko oprosti izdaje dovoljenja ali registracije, predvidenih za dajanje v promet pripravkov, določenih
v prej navedenem členu 2, v državah članicah, s tem da ima navedeni vpis v seznam v Prilogi I B konstitutivni učinek v vseh
pogledih?
5.      Ali je treba člen 4 Direktive 98/8/ES, ob upoštevanju členov 28 ES in 30 ES, razlagati tako, da se za pripravek, kakršen je
opisan v vprašanju 3, zakonito dan v promet v državi članici brez potrebe te države po dovoljenju ali registraciji v tej državi
članici, lahko zahteva izdaja dovoljenja ali registracija v drugi državi članici, v kateri se zatem prodaja, zato ker navedeni
pripravek ni vpisan na seznam v prilogi IB k Direktivi 98/8/ES?“

Vprašanja za predhodno odločanje

Uvodne ugotovitve
Treba je opozoriti na dejstvo, da ob nastanku očitanih dejstev v glavni stvari uskladitev, predvidena z Direktivo 98/8, še
ni bila v celoti dokončana, s tem da je določitev prilog I, IA in IB k tej direktivi na ravni Skupnosti, ki vsebujejo aktivne
snovi, katerih uporaba je dovoljena v biocidnih pripravkih, biocidnih pripravkih z manjšim tveganjem in v pripravkih, ki vsebujejo
zgolj osnovne snovi, še potekala. Pravzaprav bi se morala presoja aktivnih snovi, priglašenih za namene njihove vključitve
v te priloge, končati šele med letoma 2006 in 2010.
Vendar izhaja iz Uredbe Komisije (ES) št. 2032/2003 z dne 4. novembra 2003 o drugi fazi desetletnega delovnega programa iz
člena 16(2) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z dajanjem biocidnih proizvodov v promet in o spremembi
Uredbe (ES) št. 1896/2000 (UL L 307, str. 1), da je Komisija medtem določila seznam aktivnih substanc, ki ne bodo vpisane
v eno izmed teh prilog, bodisi ker Komisija ni sprejela nobenega sporočila, ki se nanje nanaša, bodisi ker ni nobena država
članica izkazala interesa zanje. Iz člena 4(2) navedene uredbe, branega skupaj s Prilogo III te uredbe, izhaja, da se od prvega
septembra 2006 nekaterih biocidnih pripravkov, ki vsebujejo aktivne snovi, ki sestavljajo naravne sestavine, kot so cedrovo
olje in eterično olje iz cedre, ne bo več moglo dajati na trg na ozemlju držav članic.
Glede na vsebino vprašanj predložitvenega sodišča Sodišču vendarle ni treba preverjati, ali popolna prepoved prodaje biocidnih
pripravkov, ki vsebujejo te naravne sestavine, pomeni ukrep, sorazmeren s cilji, ki jih zasleduje navedena skupnostna ureditev.

Prva štiri vprašanja: obveznost držav članic, da dovolijo dajanje v promet pripravkov, ki vsebujejo samo „osnovne snovi“
Predložitveno sodišče v prvih štirih vprašanjih, ki jih je primerno preučiti skupaj, v bistvu sprašuje, ali člen 3(2)(ii)
Direktive 98/8 nasprotuje temu, da država članica trženje ploščic iz cedrovine, kot so te iz zadeve v glavni stvari (v nadaljevanju:
ureditev izdaje predhodnega dovoljenja iz zadeve v glavni stvari), podvrže izdaji predhodnega dovoljenja.
V tem okviru želi predložitveno sodišče izvedeti, ali se take ploščice lahko označijo kot pripravek, ki vsebuje samo eno „osnovno
snov“, tako da se te v skladu s členom 3(2)(ii) navedene direktive lahko dajo v promet v Italiji brez predhodnega dovoljenja
ali registracije, ali pa morajo biti obravnavani kot „biocidni pripravek“ ali „biocidni pripravek z manjšim tveganjem“ v smislu
Direktive 98/8.
Glede tega je treba poudariti, da člen 3(2)(ii) navedene direktive določa obveznost za države članice, da dovolijo dajanje
v promet brez predhodnega dovoljenja ali registracije pripravkom, ki vsebujejo samo osnovne snovi, po vpisu teh v Prilogo
IB.
Po opredelitvi iz člena 2(1)(c) Direktive 98/8 mora snov, da je označena kot „osnovna snov“, izpolnjevati tri pogoje, biti
mora namreč navedena v Prilogi IB, se v glavnem uporabljati kot nepesticid, kot biocid pa le manj, in se ne trži neposredno
za biocidno uporabo.
Nasprotno so po opredelitvi v tem odstavku, „biocidni pripravki“ pod točko a) aktivne snovi in pripravki, ki vsebujejo eno
ali več aktivnih snovi, pripravljeni v obliki, v kakršni se dobavljajo uporabniku, in predvideni, da se z njimi uničuje, odvrača,
naredi neškodljivo, prepreči delovanje ali kako drugače vpliva na škodljivi organizem na kemičen ali biološki način. Izčrpen
seznam vrst pripravkov biocidnih pripravkov je podan v Prilogi V k Direktivi 98/8.
Navedeni odstavek pod b) kot „biocidni pripravek z manjšim tveganjem“ opredeli biocidni pripravek, ki vsebuje samo aktivno(-e)
snov(-i), navedeno(-e) v Prilogi IA in ki ne vsebuje nobene pogojno nevarne snovi.
V zadevi v glavni stvari je ugotovljeno, da so se ploščice iz cedrovine prodajale kot pripravek proti moljem, da vsebujejo
(eterično) olje cedre, aktivno snov, ki ob izhlapevanju proizvaja odvračilni učinek za navedene metulje, in da konec koncev
spadajo v eno od vrst pripravkov s seznama Priloge V k Direktivi 98/8. Nasprotno ob nastanku očitanih dejstev v glavni stvari
domnevnega vpisa aktivne snovi, namreč (eteričnega) olja cedre, ki jo te ploščice vsebujejo, v Priloge I, IA ali IB k navedeni
direktivi ni bilo mogoče predvideti, ker oblikovanje teh prilog še ni bilo končano.
Pod takimi pogoji se navedene ploščice ne morejo označiti kot pripravek, ki vsebuje samo „osnovno snov“ ali kot „biocidni
pripravek z manjšim tveganjem“ v smislu Direktive 98/8. Nasprotno temu jih je treba obravnavati kot „biocidni pripravek“ v
smislu te direktive.
Treba je dodati, da v tem kontekstu ni tako pomembno vedeti, ali je odvračilni učinek aktivne snovi posledica njenih naravnih
lastnosti ali rezultat neke kemične ali biološke obdelave. Sama lastnost naravne snovi ne more izključevati obstoja nevarnosti
za ljudi, živali ali okolje. V tem pogledu napotilo člena 2(2)(a) na opredelitve iz člena 2 Direktive 67/548 kot „snov“ opredeljene
kemične snovi in njihove sestavine, kot se pojavljajo v naravnem stanju ali jih proizvaja industrija..
Še več, treba je upoštevati, da je danes gotovo, da ploščice iz lesa cedre, kot so obravnavane, niso niti pripravek, ki vsebuje
le „osnovno snov“, niti „biocidni pripravek z manjšim tveganjem“ v smislu direktive 98/8. Dejansko izhaja iz Priloge III k
Uredbi št. 2032/2003, da (eterično) olje cedre ne bo vpisano v eno izmed prilog IA ali IB k navedeni direktivi. Kljub njeni
določitvi kot „obstoječa aktivna snov“ v smislu Uredbe Komisije (ES) št. 1896/2000 z dne 7. septembra 2000 o prvi fazi programa
iz člena 16(2) Direktive 98/8 (UL L 228, str. 6) Komisija ni sprejela nobenega sporočila, ki se nanjo nanaša, in nobena država
članica ni izkazala interesa zanjo.
Zato je treba na prva štiri vprašanja odgovoriti, da člen 3(2)(ii) Direktive 98/8 ne nasprotuje temu, da država članica podvrže
trženje takih ploščic iz cedrovine, kot so te v glavni stvari, izdaji predhodnega dovoljenja.
Dejansko takih ploščic ni mogoče označiti kot pripravek, ki vsebuje samo „osnovno snov“, da bi tako v Italiji lahko bile dane
v promet brez predhodnega dovoljenja ali registracije, ampak jih je treba obravnavati kot „biocidni pripravek“ v smislu Direktive
98/8.

Prvi del petega vprašanja: obveznost držav članic, da priznajo dovoljenja in registracije, ki jih izda druga država članica
Predložitveno sodišče s prvim delom petega vprašanja v bistvu sprašuje, ali člen 4(1) Direktive 98/8 nasprotuje temu, da država
članica zahteva predhodno dovoljenje za prodajo ploščic iz cedrovine, kot so te v glavni stvari, ki so zakonito dane v promet
v drugi državi članici, ne da bi v tej drugi državi za to bilo potrebno dovoljenje ali registracija.
Glede tega je treba poudariti, da navedeni odstavek za države članice določa obveznost priznavanja dovoljenj ali registracij,
ki jih izda druga država članica pod pogojem, da je aktivna snov pripravka vpisana na seznam I ali IA.
V zadevi v glavni stvari je treba ugotoviti, da za ploščice iz cedrovega lesa ni bilo zahtevano dovoljenje za dajanje v promet
ali registracija v drugi državi članici.
Še več, ob nastanku očitanih dejstev v glavni stvari še ni bilo mogoče predvideti, ali bo olje (iz lesa) cedre vpisano v prilogo
I ali IA k navedeni direktivi.
Iz Priloge III k Uredbi št. 2032/2003 pa izhaja, da (eterično) olje cedre ne bo vpisano na seznam priloge I ali IA k navedeni
direktivi.
Zato je treba na prvi del petega vprašanja odgovoriti, da člen 4(1) Direktive 98/8 ne nasprotuje temu, da neka država članica
zahteva izdajo predhodnega dovoljenja za trženje ploščic iz cedrovine, kot so te v glavni stvari, zakonito dane v promet v
drugi državi članici, ne da bi v tej drugi državi za to bilo potrebno dovoljenje ali registracija.

Drugi del petega vprašanja: pravica do prostega pretoka blaga
Z drugim delom petega vprašanja želi predložitveno sodišče v bistvu izvedeti, ali člen 28 ES nasprotuje temu, da neka država
članica za trženje ploščic iz cedrovine, kot so te v glavni stvari, zakonito dane v promet v drugi državi članici brez potrebe
po dovoljenju ali registraciji v tej državi članici, zahteva predhodno izdajo dovoljenja.
Glede tega je treba poudariti, da glede na ustaljeno sodno prakso to pomeni ukrep z enakim učinkom, kot ga imajo količinske
omejitve v smislu člena 28 ES, in je s tem načelno prepovedana vsaka trgovinska ureditev držav članic, ki bi utegnila neposredno
ali posredno, v danem trenutku ali potencialno, ovirati trgovino znotraj Skupnosti (sodbe z dne 11. julija 1974 v zadevi Dassonville,
8/74, Recueil, str. 837, točka 5, in z dne 11. decembra 2003 v zadevi Deutscher Apothekerverband, C-322/01, še neobjavljena
v Recueil, točka 66).
Vendar se v odsotnosti uskladitvenih ukrepov Skupnosti prosti pretok nekega proizvoda lahko omeji z nacionalnimi pravili,
upravičenimi z enim od razlogov, predvidenih v členu 30 ES Skupnosti, ali s prevladujočimi zahtevami (sodba z dne 20. februarja
1979, Rewe-Zentral, imenovana „Cassis de Dijon“ 120/78, Recueil, str. 649, točka 8).
Z uporabo nacionalnih ukrepov za namene varovanja javnega zdravja v smislu člena 30 ES so države članice dolžne določiti raven,
na kateri nameravajo zagotoviti tako varovanje (v tem smislu glej sodbe z dne 17. decembra 1981 v zadevi Frans-Nederlandse
Maatschappij voor Biologische Producten, 272/80, Recueil, str. 3277, točka 12; z dne 27. junija 1996 v zadevi Brandsma, C-293/94,
Recueil, str. I-3159, točka 11, in z dne 17. septembra 1998 v zadevi Harpegnies, C-400/96, Recueil, str. I-5121, točka 33).
Vendar morajo biti te nacionalne ureditve sorazmerne z zastavljenimi cilji (glej sodbi z dne 14. julija 1983 v zadevi Sandoz,
174/82, Recueil, str. 2445, točka 18, in v zgoraj navedeni sodbi Harpegnies, točka 34).
V zadevi v glavni stvari je treba eno za drugo preučiti štiri točke, namreč obstoj omejitve v smislu člena 28 ES, obstoj uskladitvenih
ukrepov Skupnosti na zadevnem področju, možnost upravičitve ureditve predhodnega dovoljenja v zadevi glede na člen 30 ES in
sorazmerni značaj te ureditve.
Najprej je treba ugotoviti, da ureditev, ki prepoveduje dajanje v promet biocidnih pripravkov brez predhodnega dovoljenja,
pomeni omejitev prostega pretoka blaga v smislu člena 28 ES (v tem smislu glej zgoraj navedeni sodbi Brandsma, točka 6, in
Harpegnies, točka 30).
Drugič, treba je poudariti, da ob nastanku očitanih dejstev za dajanje v promet ploščic iz lesa cedrovine, kakršne so te v
glavni stvari, ni veljala popolna uskladitev na ravni Skupnosti, s tem da oblikovanje prilog I, IA in IB k Direktivi 98/8
še ni bilo dokončano in da za tak pripravek ni bila predvidena nobena druga ureditev. Vendar je Direktiva 98/8 pojem „biocidnega
pripravka“ na navedeni datum že usklajeno opredelila.
Tretjič, treba je ugotoviti, da sistem predhodnega dovoljenja, kot je naveden v zadevi v glavni stvari, zasleduje cilj, ki
se navezuje na varovanje javnega zdravja v smislu člena 30 ES. Pravzaprav s trenutkom, ko je ploščice iz cedrovine, kakršne
so te v glavni stvari, treba obravnavati kot „biocidne pripravke“ v smislu Direktive 98/8 in ko lahko glede na tretjo uvodno
izjavo te direktive biocidni pripravki obremenjujejo ljudi, živali in okolje, z različnimi tveganji zaradi njihovih lastnosti
in s tem povezane uporabe, je ureditev, ki zahteva izdajo predhodnega dovoljenja za njihovo dajanje v promet, ustrezna ciljem
varovanja javnega zdravja.
Četrtič, treba je poudariti, da je ureditev izdaje predhodnega dovoljenja sorazmerna z legitimno zasledovanim ciljem. In dejansko,
če je res, da se ploščice iz cedrovine v Nemčiji lahko dajejo v promet brez predhodnega dovoljenja ali registracije, dejstvo,
da ena država članica predpisuje manj stroga pravila od neke druge države članice, še ne pomeni, da so slednja nesorazmerna
(v tem smislu glej sodbo z dne 10. maja 1995 v zadevi Alpine Investments, C-384/93, Recueil, str. I‑1141, točka 51).
V teh okoliščinah se mora ureditev, ki zahteva predhodno izdajo dovoljenja za dajanje v promet ploščic iz rdeče cedrovine
z naravnimi lastnostmi sredstva proti moljem, šteti kot ukrep z enakim učinkom, ki je v nasprotju s členom 28 ES. Vendar,
glede na to, da tak sistem ustreza ravni varovanja javnega zdravja, ki jo za dajanje v promet vsakega biocidnega pripravka
namerava zagotoviti zadevna država in ker ni nesorazmeren glede na omenjeni cilj, se navedeni sistem iz naslova člena 30 ES
lahko upošteva kot upravičen.
Zato je treba na drugi del petega vprašanja odgovoriti, da dejstvo, da država članica zahteva pridobitev predhodnega dovoljenja
za dajanje v promet ploščic iz cedrovine, kakršne so te v glavni stvari, ki so zakonito dane v promet v neki drugi državi
članici, ne da bi za to bilo potrebno dovoljenje ali registracija te države članice, pomeni ukrep z enakim učinkom, ki je
v nasprotju s členom 28 ES, katerega pa se vendarle lahko šteje za upravičenega iz razlogov varovanja javnega zdravja na podlagi
člena 30 ES.

Stroški
Stroški, ki sta jih predložili belgijska vlada in Komisija, ki sta podali svoje ugotovitve Sodišču, se ne povrnejo. Ker je
ta postopek za stranko v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških.
Iz teh razlogov je
SODIŠČE (prvi senat)
o vprašanjih, ki jih je predložilo Tribunale di Pordenone z odločbo z dne 20. novembra 2002, razsodilo:
1)
Člen 3(2)(ii) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet
ne nasprotuje temu, da država članica za trženje ploščic iz lesa rdeče cedre, ki ima lastnosti naravnega sredstva proti moljem,
zahteva izdajo predhodnega dovoljenja.
Dejansko se take ploščice ne morejo obravnavati kot pripravek, ki vsebuje samo „osnovno snov“, da bi jih bilo tako v Italiji
mogoče dati v promet brez predhodnega dovoljenja ali registracije, ampak jih je treba obravnavati kot „biocidni pripravek“
v smislu Direktive 98/8.
2)
Člen 4(1) Direktive 98/8 ne nasprotuje temu, da država članica zahteva predhodno dovoljenje za trženje ploščic iz cedrovine,
kot so te v glavni stvari, ki so zakonito dane v promet v drugi državi članici, ne da bi v tej drugi državi za to bilo potrebno
dovoljenje ali registracija.
3)
Dejstvo, da država članica zahteva pridobitev predhodnega dovoljenja za dajanje v promet ploščic iz cedrovine, kakršne so
te v glavni stvari, ki so zakonito dane v promet v neki drugi državi članici, ne da bi za to bilo potrebno dovoljenje ali
registracija te države članice, pomeni ukrep z enakim učinkom, ki je v nasprotju s členom 28 ES, katerega pa se vendarle lahko
šteje za upravičenega iz razlogov varovanja javnega zdravja na podlagi člena 30 ES.
Jann
Rosas
von Bahr
Silva de Lapuerta

Lenaerts
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 15. julija 2004.
Sodni tajnik

Predsednik prvega senata
R. Grass

P. Jann
*
Jezik postopka: italijanščina.