CELEX: 62003CJ0386
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Letiská
Pozemná obsluha
Smernica 96/67/ES

1       Komisia Európskych spoločenstiev sa svojou žalobou domáha, aby Súdny dvor určil, že prijatím opatrení, ktoré sú v rozpore
s článkami 16 a 18 smernice Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách spoločenstva
(Ú. v. ES L 272, s. 36; Mim. vyd. 07/002, s. 496), v rámci § 8 ods. 2 a § 9 ods. 3 nariadenia o službách pozemnej obsluhy
na letiskách (Verordnung über Bodenabfertigungsdienste auf Flugplätzen) z 10. decembra 1997 (BGBl. 1997 I, s. 2885, ďalej
len „BADV“), si Spolková republika Nemecko nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z uvedenej smernice.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
2       Smernica 96/67 stanovuje systém postupného otvorenia trhu s pozemnou obsluhou na letiskách Spoločenstva.
3       Články 16 a 18 uvedenej smernice obsahujú ustanovenia, ktoré sa týkajú prístupu k zariadeniam letiska a sociálnej a environmentálnej
ochrany. Uvedené články znejú takto:

„Článok 16
Prístup k zariadeniam
1.      Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na to, aby zabezpečili, že dodávatelia služieb pozemnej obsluhy a užívatelia letiska,
ktorí chcú využívať self-handling, mali prístup k zariadeniam letiska v rozsahu potrebnom na vykonávanie ich činností. Ak
riadiaci orgán letiska alebo prípadne verejný orgán alebo iný riadiaci orgán stanoví podmienky týkajúce sa takého prístupu,
tieto podmienky musia byť relevantné, objektívne, transparentné a nediskriminačné.
2.      Miesto vhodné pre pozemnú obsluhu na letisku musí byť rozdelené medzi rôznych dodávateľov pozemných služieb alebo self-handlingových
užívateľov letiska vrátane nových vstupných miest v rozsahu, ktorý je potrebný na uplatňovanie ich práv a ktoré umožňujú účinnú
a spravodlivú hospodársku súťaž na základe relevantných, objektívnych, transparentných a nediskriminačných pravidiel a kritérií.
3.      Ak je prístup k zariadeniam podnetom k vyberaniu poplatkov, tieto sa stanovia podľa relevantných, objektívnych, transparentných
a nediskriminačných kritérií.
...

Článok 18
Sociálna a environmentálna ochrana
Bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie tejto smernice a pri dodržiavaní ostatných opatrení práva Spoločenstva, môžu členské
štáty prijať potrebné opatrenia na zabezpečenie ochrany práv pracovníkov a ohľadne životného prostredia.“
4       Smernica Rady 2001/23/ES z 12. marca 2001 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov
pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí podnikov alebo závodov (Ú. v. ES L 82, s. 16, Mim. vyd. 05/004, s. 98) kodifikuje
smernicu Rady 77/187/EHS zo 14. februára 1977 (Ú. v. ES L 61, s. 26), zmenenú a doplnenú smernicou Rady 98/50/ES z 29. júna
1998 (Ú. v. ES L 201, s. 88).

Vnútroštátna právna úprava
5       Smernica 96/67 bola prebratá do nemeckého práva hlavne zákonom o službách pozemnej obsluhy na letiskách (Gesetz über Bodenabfertigungsdienste
auf Flughäfen) z 11. novembra 1997 (BGBl. 1997 I, s. 2694) a BADV. § 8 a 9 BADV stanovujú toto:
„§ 8
1.      Dodávatelia služieb pozemnej obsluhy a self-handlingoví užívatelia letísk spĺňajú ‚podmienky týkajúce sa poskytovania služieb
pozemnej obsluhy‘... V prípadoch uvedených v § 3 ods. 2 až 5 sú tieto podmienky stanovené v rámci výzvy na predkladanie ponúk
a výberového konania podľa § 7.
2.      Riadiaci orgán letiska môže od dodávateľa služieb pozemnej obsluhy alebo self-handlingového užívateľa letiska požadovať, aby
prevzal zamestnancov služieb pozemnej obsluhy, ktoré mu boli postúpené. Títo zamestnanci sú vyberaní na základe relevantných
kritérií, najmä podľa vykonávanej činnosti. § 9 ods. 3 tretia veta sa uplatňuje bez toho, aby tým bol dotknutý § 613a občianskeho
zákonníka.
3.      Okrem odsekov 1 a 2 môže letecký úrad podriadiť poskytovanie služieb pozemnej obsluhy dodržiavaniu štandardných podmienok
a technických špecifikácií. Tieto podmienky alebo špecifikácie musia byť stanovené po konzultácii s výborom užívateľov letiska.
4.      Podmienky, kritériá, štandardné podmienky, ako aj technické špecifikácie uvedené v odsekoch 1 až 3 sú stanovené a uplatňované
relevantným, objektívnym, transparentným a nediskriminačným spôsobom. Tie sú vopred oznámené zo strany riadiaceho podniku
letiska.
§ 9
1.      Riadiaci orgán letiska a dodávateľ služieb pozemnej obsluhy alebo self-handlingový užívateľ letiska sú povinní uzatvoriť zmluvu
o využívaní potrebnej a použiteľnej časti letiska a zariadení letiska, ako aj poplatkoch, ktoré majú byť uhrádzané riadiacemu
orgánu letiska podľa tohto nariadenia, a o podmienkach, ktoré musia podľa § 8 spĺňať dodávatelia služieb pozemnej obsluhy
a self-handlingoví užívatelia letiska.
2.      Riadiaci orgán letiska dohliada, aby prístup dodávateľov služieb a užívateľov uvedených v tomto nariadení k zariadeniam letiska
nebol nedôvodne obmedzovaný v rozsahu, v akom je tento prístup pre nich nevyhnutný k výkonu ich činnosti. Ak riadiaci orgán
letiska stanoví podmienky tohto prístupu, tie musia byť relevantné, objektívne, transparentné a nediskriminačné.
3      Riadiaci orgán letiska má právo požadovať od dodávateľov služieb pozemnej obsluhy a self-handlingových užívateľov poplatky
za prístup, prenechanie k dispozícii a využitie svojich zariadení. Tieto poplatky sú stanovené po stanovisku výboru užívateľov
letiska podľa relevantných, objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií a ako obchodné poplatky môžu slúžiť
najmä na zabezpečenie samofinancovania letiska. Na účely určenia výšky týchto poplatkov riadiaci orgán letiska môže zohľadniť
vo vhodnej miere nevyhnutné náklady spojené s prebratím služieb pozemnej obsluhy dodávateľmi služieb alebo self-handlingovými
užívateľmi, najmä náklady vzniknuté neprevzatím zamestnancov.“
6       § 613a nemeckého občianskeho zákonníka (Bürgerliches Gesetzbuch) uvádzaný v § 8 ods. 2 BADV stanovuje:
„1      Práva a povinnosti vyplývajúce z pracovnoprávnych vzťahov existujúcich ku dňu prevodu závodu alebo jeho časti na základe právneho
aktu sú v dôsledku tohto prevodu prevedené na nadobúdateľa. Ak sú tieto práva a tieto povinnosti upravené kolektívnou zmluvou
alebo podnikovou dohodou, sú neoddeliteľnou súčasťou pracovno-právneho vzťahu medzi novým zamestnávateľom a zamestnancom a nemôžu
byť zmenené v neprospech tohto zamestnanca v nasledujúcom roku po prevode. Druhá veta sa neuplatňuje, ak práva a povinnosti
sú upravené, pokiaľ ide o nového zamestnávateľa, inou kolektívnou zmluvou alebo inou podnikovou dohodou. Pred uplynutím lehoty
uvedenej v druhej vete práva a povinnosti môžu byť zmenené, ak kolektívna zmluva alebo podniková dohoda už neplatia, alebo
ak neexistuje vzájomná zmluvná dohoda v rámci inej kolektívnej zmluvy, ktorej uplatňovanie bolo dohodnuté medzi novým zamestnávateľom
a zamestnancom.
2.      Bývalý zamestnávateľ a nový zamestnávateľ sú solidárne zodpovední za povinnosti uvedené v odseku 1, ak tieto vznikli pred
dňom prevodu a sú splatné do jedného roka od tohto dňa. Keď sa tieto povinnosti stanú splatnými neskoršie po prevode, bývalý
zamestnávateľ zodpovedá len pomerne za časť ich referenčného obdobia uplynutého ku dňu prevodu.
…“

Konanie pred podaním žaloby
7       Po preskúmaní nemeckej právnej úpravy Komisia dospela k názoru, že táto právna úprava nesprávne prebrala do vnútroštátneho
práva články 16 a 18 smernice 96/67. Preto 28. februára 2000 adresovala Spolkovej republike Nemecko výzvu, ktorou tento členský
štát vyzvala, aby jej predložil svoje pripomienky.
8       Vo svojej odpovedi zo 16. mája 2000 Spolková republika Nemecko poprela vytýkané nesplnenie povinnosti.
9       Keďže Komisiu nepresvedčili poskytnuté vysvetlenia, listom z 21. marca 2002 zaslala tomuto členskému štátu odôvodnené stanovisko,
ktorým ho vyzvala, aby prijal potrebné opatrenia na splnenie povinností, ktoré mu vyplývajú z uvedenej smernice, v lehote
dvoch mesiacov od doručenia tohto stanoviska.
10     Vzhľadom na to, že Komisia považovala odpoveď na toto odôvodnené stanovisko za nedostatočnú, podala túto žalobu.

O žalobe

Argumentácia účastníkov konania
11     Komisia uvádza, že opatrenia prijaté v rámci právomoci priznanej členským štátom v článku 18 smernice 96/67 nemôžu odporovať
postupnej realizácii voľného prístupu k trhu pozemnej obsluhy uvedenej v článkoch 6 a 7 tejto smernice. Vnútroštátne opatrenia
prijaté s cieľom upraviť podmienky zamestnávania v tejto oblasti by teda nemali spôsobovať diskrimináciu medzi dodávateľmi
služieb pozemnej obsluhy a self-handlingovými užívateľmi letiska a ani narúšať hospodársku súťaž medzi nimi.
12     Komisia sa domnieva, že predmetná nemecká právna úprava nespĺňa tieto požiadavky, pretože vytvára rozdiel medzi riadiacim
orgánom letiska na jednej strane a ostatnými dodávateľmi služieb pozemnej obsluhy a self-handlingovými užívateľmi letiska
na strane druhej, čím druhým menovaným sťažuje prístup na trh a narúša hospodársku súťaž medzi rôznymi kategóriami prevádzkovateľov.
Riadiaci orgán letiska totiž môže presúvať úplne alebo prinajmenšom čiastočne na nových prevádzkovateľov prichádzajúcich na
trh náklady týkajúce sa zamestnancov, ktorých už nemôže zamestnávať z dôvodu straty častí trhu spojenej s procesom liberalizácie.
13     Komisia tvrdí, že všeobecné ochranné opatrenia prijaté členskými štátmi na účely prebratia smernice 2001/23 sa uplatňujú tiež
v sektore pozemnej obsluhy. Keď teda otvorenie trhu pozemnej obsluhy, aké uvádza smernica 96/67, vedie k prevodu závodu v zmysle
článku 1 ods. 1 smernice 2001/23, práva a povinnosti vyplývajúce pre prevodcu z pracovnej zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu
existujúcich ku dňu prevodu sú z toho dôvodu prevedené na nadobúdateľa.
14     Komisia zdôrazňuje, že opatrenia uvedené v § 8 ods. 2 a § 9 ods. 3 BADV vytvárajú v prípadoch, na ktoré sa nevzťahuje smernica
2001/23, diskrimináciu medzi riadiacim orgánom letiska na jednej strane a ostatnými dodávateľmi služieb pozemnej obsluhy a self-handlingovými
užívateľmi letiska na strane druhej, pokiaľ ide o sociálne výdavky pri prevode služieb pozemnej obsluhy.
15     Komisia rovnako zisťuje, že možnosť zaťaženia sociálnymi výdavkami podľa § 9 ods. 3 BADV sa nemôže zdôvodňovať na základe
článku 16 ods. 3 smernice 96/67. Toto posledné ustanovenie celkom určite oprávňuje riadiaci orgán letiska vyberať poplatky
od ostatných dodávateľov služieb pozemnej obsluhy a self-handlingových užívateľov letiska za prístup k zariadeniam letiska.
Výška týchto poplatkov však musí byť stanovená podľa relevantných, objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií.
16     Komisia tvrdí, že výraz „zariadenia letiska“ použitý v uvedenom ustanovení sa má chápať v kontexte letiskovej infraštruktúry
a že výška vyberaných poplatkov môže byť relevantná a objektívna len v tom prípade, ak sa opiera o náklady znášané riadiacim
orgánom letiska pri zabezpečovaní prístupu k predmetnej infraštruktúre iným dodávateľom služieb pozemnej obsluhy a self-handlingovým
užívateľom letiska. Podľa toho náklady, ktoré musí riadiaci orgán letiska znášať z dôvodu neprevzatia zamestnancov, nie sú
uvádzané medzi nákladmi, ktoré môžu prichádzať do úvahy na účely stanovenia poplatkov uvedených v článku 16 ods. 3 smernice
96/67.
17     Nemecká vláda uvádza, že § 8 ods. 2 BADV vytvára zavedením systému založeného na rokovaní medzi riadiacim orgánom letiska
a novým prevádzkovateľom mechanizmus, ktorý sleduje ochranu pracovných zmlúv pri prevode činnosti v čo najväčšom možnom rozsahu.
Podľa tohto režimu nový prevádzkovateľ, ktorý chce poskytovať služby pozemnej obsluhy na svoj vlastný účet alebo na účet tretích
strán, sa musí zhodnúť s riadiacim orgánom letiska pokiaľ ide o zabezpečenie ochrany práv zamestnancov. Len pod podmienkou,
že tento riadiaci orgán požaduje, aby jeho zamestnanci, ktorí sa stali nadpočetnými, boli prevzatí a nový prevádzkovateľ odmietol
toto prevzatie, má uvedený riadiaci orgán právo rozpočítať sociálne náklady, ktoré z toho vyplývajú, medzi všetkých dodávateľov
služieb na predmetnom trhu.
18     Uvedená vláda sa domnieva, že spojené ustanovenia § 8 ods. 2 a § 9 ods. 3 BADV, ako aj z toho plynúca možnosť spravodlivého
rozpočítania medzi dodávateľov služieb pozemnej obsluhy sociálnych nákladov spôsobených prepustením zamestnancov vytvárajú
prostriedky sociálnej ochrany, ktoré nepresahujú rámec stanovený článkom 18 smernice 96/67.
19     Táto vláda spresňuje, že pokiaľ je v rámci liberalizácie služieb pozemnej obsluhy prevod činností, zamestnancov a iných zložiek
riadiaceho orgánu letiska na nového prevádzkovateľa sprevádzaný prevodom podniku, za takých okolností v každom prípade majú
prednosť ustanovenia smernice 2001/23. Okrem toho v situáciách, ktoré nespadajú do rozsahu pôsobnosti tejto smernice, § 8
ods. 2 a § 9 ods. 3 BADV sú v súlade zo zásadou primeranosti, pretože sledujú nastolenie spravodlivej rovnováhy medzi ochranou
zamestnancov a cieľom liberalizácie predmetných služieb.
20     Nemecká vláda uvádza, že § 8 ods. 2 BADV predstavuje z pohľadu nového prevádzkovateľa a riadiaceho orgánu letiska iba dohodovaciu
povinnosť, pokiaľ ide o prebratie zamestnancov. Len subsidiárne táto právna úprava stanovuje, že riadiaci orgán letiska môže
pomerne rozpočítať medzi podnikateľské subjekty sociálne náklady vyplývajúce z liberalizácie a odmietnutia prevziať zamestnancov,
a to na základe relevantných, objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií.
21     Napokon, podľa názoru uvedenej vlády neodporuje článku 16 ods. 3 smernice 96/67 predmetná vnútroštátna právna úprava, pretože
ide o ustanovenie, ktoré upravuje právo riadiaceho orgánu letiska požadovať poplatky ako náhradu za prístup k zariadeniam
letiska. § 9 ods. 3 BADV sa neobmedzuje na prístup k zariadeniam letiska, ale má podnecovať nových prevádzkovateľov k vyjednávaniu
s riadiacim orgánom letiska o podmienkach prevzatia predmetnej činnosti v záujme zamestnancov.
22     V tomto ohľade táto vláda tvrdí, že predmetná nemecká právna úprava nepredstavuje prebratie článku 16 ods. 3 smernice 96/67,
ale má svoj základ v článku 18 tej istej smernice.

Posúdenie Súdnym dvorom
O predmete konania
23     Na úvod treba poznamenať, že predmet tejto žaloby sa týka zlučiteľnosti predmetnej nemeckej právnej úpravy s článkami 16 a 18
smernice 96/67 jedine v situáciách, ktoré nie sú upravené v smernici 2001/23. Ako totiž vyplýva z tvrdení predložených Súdnemu
dvoru, účastníci konania sa zhodujú jednak na skutočnosti, že smernica 2001/23 sa uplatňuje pri prevodoch uskutočňovaných
v sektore pozemnej obsluhy, a jednak, že práva a povinnosti vyplývajúce zo smernice 2001/23 sú uplatňované zakaždým, keď otvorenie
trhu v tejto oblasti vedie k prevodu v zmysle článku 1 ods. 1 tej istej smernice.
24     Čo sa týka predmetnej vnútroštátnej právnej úpravy, je zrejmé, že jej rozsah pôsobnosti je širší, ako je tomu pri smernici
2001/23, a že sa týka akejkoľvek situácie, keď riadiaci orgán letiska prenecháva určitý úsek činnosti novému podnikateľskému
subjektu. Treba teda určiť, či § 8 ods. 2 a § 9 ods. 3 BADV je v súlade s článkami 16 a 18 smernice 96/67.
O žalobnom dôvode týkajúcom sa povinnosti prevziať zamestnancov
25     Žalobný dôvod Komisie sa týka § 8 ods. 2 BADV, podľa ktorého riadiaci orgán letiska môže požadovať od dodávateľa služieb pozemnej
obsluhy alebo self-handlingového užívateľa letiska prevzatie zamestnancov služieb pozemnej obsluhy, ktoré mu boli postúpené.
26     V tomto ohľade si treba všimnúť, že aj keby sa potvrdilo tvrdenie nemeckej vlády, podľa ktorého uvedené ustanovenie neobsahuje
absolútnu povinnosť prevziať zamestnancov vo všetkých prípadoch otvorenia trhu služieb pozemnej obsluhy novým dodávateľom
alebo užívateľom, toto ustanovenie aj tak už len svojou existenciou umožňuje riadiacim orgánom letísk v Nemecku vyvíjať určitý
tlak na podniky alebo užívateľov, ktorí chcú vstúpiť na uvedený trh, nabádaním k prevzatiu zamestnancov služieb pozemnej obsluhy.
27     Takéto ustanovenie môže sťažiť vstup nových dodávateľov služieb v dotknutom sektore a znevýhodniť ich voči už zavedeným podnikom.
28     Pokiaľ ide o otázku, či takáto právna úprava môže byť odôvodnená na základe článku 18 smernice 96/67, treba pripomenúť, že
Súdny dvor rozhodol, že ak si členské štáty ponechávajú právomoc zabezpečiť primeranú úroveň sociálnej ochrany zamestnancov
podnikov poskytujúcich služby pozemnej obsluhy, takisto platí, že táto právomoc neznamená neobmedzenosť pri prijímaní právnej
úpravy, ale že sa má vykonávať spôsobom, ktorý nenarúša potrebný účinok uvedenej smernice, ako aj ciele, ktoré táto smernica
sleduje (pozri rozsudok z 9. decembra 2004, Komisia/Taliansko, C‑460/02, Zb. s. I–11547, body 31 a 32).
29     Pokiaľ ide o predmetnú vnútroštátnu právnu úpravu, treba uviesť, že vzhľadom na jej finančné dopady táto úprava môže ohroziť
racionálne využitie letiskových infraštruktúr, ako aj zníženie nákladov služieb účtovaných užívateľom, ohrozujúc tak otvorenie
trhov služieb pozemnej obsluhy a potrebný účinok smernice 96/67 (pozri rozsudok Komisia/Taliansko, už citovaný, body 33 a 34).
30     § 8 ods. 2 BADV teda nemôže byť považovaný za zhodný s právomocami priznanými členským štátom podľa článku 18 smernice 96/67.
31     Z týchto úvah vyplýva, že žalobný dôvod týkajúci sa povinnosti prevziať zamestnancov je dôvodný.
O žalobnom dôvode týkajúcom sa podmienok stanovenia poplatkov za prístup, prenechanie k dispozícii a využitie zariadení letiska
32     Žalobný dôvod Komisie sa týka § 9 ods. 3 BADV, ktorý ma za cieľ stanoviť podmienky týkajúce sa poplatkov, ktoré môže riadiaci
orgán letiska požadovať od dodávateľa služieb pozemnej obsluhy alebo self-handlingového užívateľa letiska za prístup, prenechanie
k dispozícii a využitie svojich zariadení.
33     Treba si všimnúť, že toto ustanovenie vytvára právny základ umožňujúci riadiacemu orgánu letiska zaťažovať určitými finančnými
nákladmi uvedené podnikateľské subjekty.
34     Pokiaľ ide o súlad možnosti vyžadovania poplatkov so smernicou 96/67, treba pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že odkaz na
zariadenia sa zjavne týka infraštruktúr a vybavení prenechaných k dispozícii letiskom (pozri rozsudok zo 16. októbra 2003,
Flughafen Hannover-Langenhagen, C‑363/01, Zb. s. I‑11893, bod 40).
35     Súdny dvor navyše upresnil, že možnosť riadiaceho orgánu letiska vyberať poplatky za prístup okrem poplatkov za využitie zariadení
letiska nielenže neuľahčuje prístup na dotknutý trh, ale navyše priamo smeruje proti cieľu znížiť prevádzkové náklady leteckých
spoločností a vedie dokonca v určitých prípadoch k zvýšeniu týchto nákladov (pozri rozsudok Flughafen Hannover-Langenhagen,
už citovaný, bod 44).
36     Z týchto úvah vyplýva, že výška predmetných poplatkov má predstavovať náhradu presne zodpovedajúcu využitiu zariadení letiska
a má sa vypočítať v súlade s kritériami uvedenými v článku 16 ods. 3 smernice 96/67 a zohľadňovať záujem dotknutého riadiaceho
orgánu letiska dosiahnuť zisk (pozri rozsudok Flughafen Hannover-Langenhagen, už citovaný, bod 62).
37     V tomto konaní predmetná vnútroštátna právna úprava však stanovuje, že časť poplatkov môže byť určená na kompenzovanie výdavkov
spôsobených neprevzatím zamestnancov pri otvorení trhu služieb pozemnej obsluhy.
38     Teda ako právom uvádza generálny advokát v bode 69 svojich návrhov, prítomnosť tejto zložky preukazuje, že uvedené poplatky
takto stanovené v nemeckom práve presahujú rámec, v ktorom boli koncipované legislatívou Spoločenstva, totiž výlučne ako náhrada
za využitie zariadení letiska dodávateľmi služieb pozemnej obsluhy alebo self-handlingovými užívateľmi letiska.
39     Náklady spôsobené neprevzatím zamestnancov nie sú totiž žiadnym spôsobom spojené s nákladmi vyvodenými riadiacim orgánom letiska
za prenechanie jeho zariadení k dispozícii, nemožno ich teda považovať ako figurujúce vo výpočte kritérií uvedených v článku
16 ods. 3 smernice 96/67.
40     Navyše, pokiaľ ide o tvrdenie nemeckej vlády, podľa ktorého § 9 ods. 3 BADV nesleduje prebratie článku 16 ods. 3 smernice
96/67, ale je komplexne v súlade s jej článkom 18, stačí skonštatovať, že uvedený paragraf BADV stanovuje poplatky za prístup,
prenechanie k dispozícii a využitie zariadení letiska, zatiaľ čo článok 16 ods. 3 smernice 96/67 sa osobitne týka prípadu
vyberania poplatkov za prístup k uvedeným zariadeniam. Za týchto okolností musí byť tvrdenie nemeckej vlády zamietnuté.
41     Pokiaľ ide o to isté tvrdenie nemeckej vlády, je vhodné ešte dodať, že ako právom uvádza generálny advokát v bodoch 50 a 51
svojich návrhov, finančné náklady, ktoré môže riadiaci orgán letiska uložiť novým podnikateľským subjektom z dôvodu neprevzatia
zamestnancov pri postúpení trhu pozemnej obsluhy, predstavujú finančnú výhodu v prospech uvedeného riadiaceho orgánu a sledujú
ochranu záujmov, ktoré nie sú uvedené medzi tými, ktoré stanovuje článok 18 smernice 96/67.
42     Žalobný dôvod týkajúci sa porušenia článku 16 smernice 96/67 je preto takisto dôvodný.
43     Z uvedeného vyplýva, že žaloba Komisie musí byť považovaná za dôvodnú v celom jej rozsahu.
44     Následkom toho treba určiť, že prijatím opatrení, ktoré sú v rozpore s článkami 16 a 18 smernice 96/67 v rámci § 8 ods. 2
a § 9 ods. 3 BADV, si Spolková republika Nemecko nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z uvedenej smernice.

O trovách
45     Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania a Spolková
republika Nemecko nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Prijatím opatrení, ktoré sú v rozpore s článkami 16 a 18 smernice Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb
pozemnej obsluhy na letiskách spoločenstva v rámci § 8 ods. 2 a § 9 ods. 3 nariadenia o službách pozemnej obsluhy na letiskách
(Verordnung über Bodenabfertigungsdienste auf Flugplätzen) z 10. decembra 1997, si Spolková republika Nemecko nesplnila povinnosti,
ktoré jej vyplývajú z uvedenej smernice.
2.
Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.