CELEX: 61996CJ0372
Fælles markedsordning
Råtobak
Pris- og præmieordning
Gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 1738/91

Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 14. oktober 1996, indgaaet til Domstolen den 25. november 1996, har Pretura circondariale di Caserta i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af Raadets forordning (EOEF) nr. 1738/91 af 13. juni 1991 om fastsaettelse for 1991-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1331/90 (EFT L 163, s. 13, herefter »den omtvistede forordning«).
2 Disse spoergsmaal er rejst i en sag mellem tobaksproducent Antonio Pontillo og en virksomhed for tobaksforarbejdning, Donatab Srl, Caserta (herefter »Donatab«), vedroerende et af Donatab over for Pontillo fremsat krav om tilbagebetaling - som foelge af Kommissionens konstatering af overskridelsen, for 1991-hoesten, af den maksimale garantimaengde (herefter »MG«) for tobak i blade af sorten Burley I - af en del af den praemie, som er omhandlet i artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 727/70 af 21. april 1970 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (EFT 1970 I, s. 186).
Faellesskabsbestemmelser
3 Forordning nr. 727/70 indfoerte en stoetteordning baseret paa maalpriser og interventionspriser, som Raadet fastsatte hvert aar for tobak i blade i Faellesskabet med henblik paa hoesten for det foelgende kalenderaar. I henhold til denne ordning kunne tobaksavlere enten saelge deres produkter til interventionsorganerne, som var forpligtet til at koebe dem til interventionsprisen, eller de kunne saelge dem paa markedet.
4 Med henblik paa at tilskynde til opkoeb hos avlerne til en pris, der mest muligt svarer til maalprisen, bestemtes det i denne forordnings artikel 3, stk. 1, at der under visse betingelser kan ydes en praemie til personer, som koeber tobak i blade direkte hos Faellesskabets tobaksavlere, og som underkaster det koebte produkt en foerste bearbejdning og behandling. I artikel 3, stk. 2, udstraekkes kredsen af praemieberettigede til avlere, som underkaster deres egen tobak i blade en foerste bearbejdning og behandling.
5 Med henblik paa at begraense enhver stigning i tobaksproduktionen i Faellesskabet og samtidig haemme produktionen af sorter, som har afsaetningsvanskeligheder, foejedes der endvidere ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1114/88 af 25. april 1988 om aendring af forordning nr. 727/70 (EFT L 110, s. 35) et stk. 5 til artikel 4 i sidstnaevnte forordning. Dette stk. 5 havde foelgende ordlyd:
»5. Raadet fastsaetter hvert aar efter fremgangsmaaden i traktatens artikel 43, stk. 2, for hver af de sorter eller gruppe af sorter af tobak produceret i Faellesskabet, for hvilke der fastsaettes priser og praemier, en maksimal garantimaengde, bl.a. i forhold til markedsvilkaarene og de socio-oekonomiske og landbrugsmaessige forhold i de paagaeldende omraader. Den samlede maksimale garantimaengde for Faellesskabet fastsaettes for hoesten i hvert af aarene 1988, 1989 og 1990 til 385 000 tons tobak i blade.
Med forbehold af artikel 12a og 13 svarer der til hver overskridelse paa 1% af den maksimale garantimaengde for en sort eller en gruppe af sorter en nedsaettelse paa 1% af interventionspriserne og de tilsvarende praemier. Der foretages en justering af maalprisen for den paagaeldende hoest, svarende til nedsaettelsen af praemien.
De i andet afsnit omhandlede nedsaettelser maa ikke overstige 5% for 1988-hoesten og 15% for hoesten i 1989 og 1990.
...«
6 Det foerste og det fjerde afsnit i dette stk. 5, som affattet ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1251/89 af 3. maj 1989 (EFT L 129, s. 16), blev aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1329/90 af 14. maj 1990 (EFT L 132, s. 25) og fik foelgende indhold:
»5. Raadet fastsaetter hvert aar efter fremgangsmaaden i traktatens artikel 43, stk. 2, for hver sort eller gruppe af sorter af tobak produceret i Faellesskabet, for hvilke der fastsaettes priser og praemier, en maksimal garantimaengde, bl.a. i forhold til markedsvilkaarene og de socio-oekonomiske og landbrugsmaessige forhold i de paagaeldende omraader. Raadet fastsaetter disse maksimale garantimaengder for 1990-hoesten paa samme tid som for 1989-hoesten. Den samlede maksimale garantimaengde for Faellesskabet fastsaettes i hvert af aarene 1988 til 1993 til 385 000 tons tobak i blade.
...
De i tredje afsnit omhandlede nedsaettelser maa ikke overstige 5% for 1988-hoesten og 15% for hoesten i 1989 til 1993.«
7 Priserne og praemierne for sorten Burley I for 1991-hoesten blev fastsat ved den omtvistede forordning, som blev vedtaget den 13. juni 1991 og offentliggjort den 26. juni 1991. Interventionsprisen, som for 1990-hoesten udgjorde 2 421 ECU/kg, blev nedsat til 2 102 ECU/kg, mens forarbejdningspraemien, som for 1990-hoesten var fastsat til 2 103 ECU/kg, blev nedsat til 1 748 ECU/kg.
8 Det foelger af bilag I til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2178/92 af 30. juli 1992 om fastsaettelse af den faktiske produktion af samt de priser og praemier, der i henhold til ordningen med maksimale garantimaengder skal betales for tobak fra 1991-hoesten (EFT L 217, s. 75), at den maengde tobak af sorten Burley I, der faktisk blev produceret under 1991-hoesten, overskred den MG, som var fastsat for denne tobakssort, med 19,45%. Som det fremgaar af bilag II til forordningen, og i overensstemmelse med artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 727/70 som aendret, blev interventionsprisen og praemien, saaledes som de var fastsat ved den omtvistede forordning, samtidig nedsat med 15% og udgjorde herefter henholdsvis 1 787 ECU/kg og 1 486 ECU/kg.
Tvisten i hovedsagen
9 Antonio Pontillo driver en landbrugsvirksomhed i Caserta-provinsen. Han solgte sin hoest af tobak af sorten Burley I for 1991-hoesten til Donatab, som herefter ansoegte om fra det kompetente interventionsorgan, Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo - Settore tabacco (det statslige interventionsorgan for landbrug, herefter »AIMA«), og fik tilkendt en forskudsbetaling - mod sikkerhedsstillelse - af den i artikel 3 i forordning nr. 727/70 fastsatte praemie.
10 Efter overskridelsen af den for 1991-hoesten fastsatte MG for tobak af sorten Burley I, som blev konstateret ved forordning nr. 2178/92, blev Donatab paalagt at tilbagebetale de beloeb, som svarede til nedsaettelsen af praemien. Virksomheden anmodede herefter Pontillo om at tilbagebetale den et beloeb svarende til den procentsats, som praemien var blevet nedsat med.
11 Idet Pontillo fandt, at nedsaettelsen af praemien var retsstridig som foelge af ugyldigheden af de forordninger, som fastsatte priserne, praemierne og MG for produktionsaaret 1991, anlagde han sag mod Donatab ved Pretura circondariale di Caserta og paastod selskabet tilpligtet at anerkende, at den paagaeldende nedsaettelse ikke maatte beroere hans handelsforbindelser med dette selskab.
12 Ved beslutning af 22. juli 1993 forelagde Pretura circondariale di Caserta herefter Domstolen et praejudicielt spoergsmaal om gyldigheden af den omtvistede forordning, for saa vidt som den fastlagde en MG for 1991-hoesten for tobak af sorten Burley I med tilbagevirkende gyldighed.
13 I dommen af 5. oktober 1994, Crispoltoni m.fl. (forenede sager C-133/93, C-300/93 og C-362/93, Sml. I, s. 4863, herefter »Crispoltoni II-dommen«), fastslog Domstolen, at gennemgangen af det stillede spoergsmaal intet havde frembragt, der kunne anfaegte gyldigheden af den omtvistede forordning. Denne forordning havde ikke aendret MG for 1991-hoesten for tobak af sorten Burley I, eftersom denne allerede var fastsat i bilag V til Raadets forordning (EOEF) nr. 1331/90 af 14. maj 1990 om fastsaettelse for 1990-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder for 1991-hoesten og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1252/89 (EFT L 132, s. 28), dvs. foer de paagaeldende tobaksavlere skulle disponere med henblik paa 1991-hoesten.
14 Den nationale ret har bemaerket, at naervaerende praejudicielle forelaeggelse ogsaa vedroerer spoergsmaalet om gyldigheden af den omtvistede forordning med hensyn til 1991-hoesten for tobak af sorten Burley I, men at forelaeggelsen denne gang ikke drejer sig om fastsaettelsen af MG, men om nedsaettelsen af interventionsprisen og forarbejdningspraemien for denne tobakssort.
15 Ifoelge den forelaeggende ret er den omtvistede forordning, som blev offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende den 26. juni 1991, i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet der herved er indfoert bestemmelser med tilbagevirkende gyldighed for en produktion, som allerede var planlagt paa grundlag af uigenkaldelige beslutninger. Saaledes kunne den ved forordningen gennemfoerte nedsaettelse af interventionsprisen og forarbejdningspraemien for 1991-hoesten for tobak af sorten Burley I ikke forudsiges, hverken paa det tidspunkt, hvor producenterne skulle disponere med henblik paa 1991-hoesten, dvs. i november 1990, eller paa det tidspunkt, hvor tobakken skulle udplantes, dvs. i februar 1991.
16 Pretura circondariale di Caserta fandt, at den foretagne nedsaettelse ikke var omfattet af den normale driftsmaessige risiko, som en forsigtig og velunderrettet producent normalt skal kunne forudse. De foreliggende oplysninger om markedet for Burley-tobak, som producenterne med rette havde baseret deres produktionsmaessige beslutninger paa i begyndelsen af hoestaaret 1991, havde netop givet en tilskyndelse til at investere i produktionen. De priser og praemier, der skulle udbetales vedroerende 1990-hoesten, var saaledes hoejere end dem, der var fastsat for 1989-hoesten, og der var endnu ikke konstateret nogen overskridelse af MG for den paagaeldende tobakssort.
17 Selv om stoetteordningen ganske vist er kendetegnet ved, at der fastsaettes en MG, er de konkrete priser og praemier, der som slutresultat tilkommer producenterne for de forskellige sorter, ikke fastsat med et bestemt beloeb, men afhaenger af, om MG eventuelt er blevet overskredet, og de oekonomiske foelger af den nedsaettelse af priser og praemier, der i utide blev gennemfoert ved den omtvistede forordning, laa uden for den usikkerhedsmargen, der er forbundet med stoetteordningen som indfoert ved forordning nr. 1114/88. Saaledes havde nedsaettelsen med 13%, som blev gennemfoert ved den omtvistede forordning, vaesentligt forstaerket virkningen af den nedsaettelse med 15%, som Kommissionen fastsatte i forordning nr. 2178/92, efter at det officielt var fastslaaet, at den for 1991-hoesten fastsatte MG for tobak af sorten Burley I var blevet overskredet.
18 Den forelaeggende ret tilfoejede, at forhaandsfastsaettelsen af priser og praemier paa samme maade som MG er afgoerende for opfyldelsen af maalsaetningerne i den kvoteordning, som blev indfoert ved forordning nr. 1114/88. Selv om nedsaettelsen af de omtvistede priser og praemier paa et sent tidspunkt ikke formelt aendrede omfanget af MG, medfoerte den imidlertid en vaesentlig aendring af vaerdien af den paa forhaand fastsatte MG.
19 Paa baggrund af disse betragtninger besluttede Pretura di Caserta at udsaette sagen og stille Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Kan Raadets forordning (EOEF) nr. 1738/91 ud fra princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og den baerende tanke bag kvoteordningen anses for gyldig, for saa vidt som der ved forordningen blev gennemfoert en uventet og uforudset nedsaettelse af priser og praemier for italiensk Burley-tobak paa et saa fremskredent tidspunkt af hoestaaret, at selv de mest paapasselige og kyndige producenter ikke laengere havde nogen handlingsmargen?
2) Er den omstaendighed, at bestemmelserne om tobakssorten Burley i forordning nr. 1738/91 hverken er forsynet med en direkte eller indirekte begrundelse, og at de er strengere end dem, der vedroerer de oevrige tobakssorter, for hvilke der endog var registreret endnu hoejere produktionsoverskud, kritisabel som en tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter?«
Det foerste spoergsmaal
20 Sagsoegeren i hovedsagen har for det foerste gjort gaeldende, at hverken 1988- eller 1989-hoesten for tobak af sorten Burley I havde foert til en overskridelse af MG og at saavel interventionsprisen som forarbejdningspraemien var forblevet uforandret i loebet af disse to aar. Endvidere havde Raadet, uden at aendre interventionsprisen, med virkning for 1990-hoesten besluttet at forhoeje baade MG og forarbejdningspraemien. Endelig indeholdt forordning nr. 1331/90 en ny forhoejelse af MG for 1991-hoesten.
21 Ifoelge sagsoegeren i hovedsagen tilskyndede disse data, som var tilgaengelige under forberedelsen af 1991-hoesten, de beroerte producenter til at fortsaette med at dyrke denne tobakssort. Han har tilfoejet, at overskridelsen af den for 1990-hoesten fastsatte MG for tobak af sorten Burley I foerst blev kendt ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2267/91 af 29. juli 1991 om fastsaettelse af den faktiske produktion af samt de priser og praemier, der i henhold til ordningen med maksimale garantimaengder skal betales for tobak fra 1990-hoesten (EFT L 208, s. 26). Som foelge heraf kunne den dobbelte nedsaettelse af priser og praemier, foerst med 13% ved den omtvistede forordning og siden med 15% ved forordning nr. 2178/92, ikke med rimelighed forudses.
22 Det skal indledningsvis bemaerkes, at selv om princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er et af Faellesskabets grundlaeggende principper, kan de erhvervsdrivende dog ikke have nogen berettigede forventninger om opretholdelse af en bestaaende situation, som Faellesskabets institutioner kan aendre ved beslutninger truffet inden for rammerne af deres skoen paa et omraade som de faelles markedsordninger, hvis formaal netop kraever en konstant tilpasning efter aendringer i den oekonomiske situation (jf. navnlig Crispoltoni II-dommen, praemis 57).
23 Det foelger heraf, at de erhvervsdrivende ikke kan paaberaabe sig en velerhvervet ret til bevarelse af en fordel, som for disse virksomheder er resultatet af indfoerelsen af den faelles markedsordning, og som de har haft fordel af paa et givet tidspunkt (Crispoltoni II-dommen, praemis 58).
24 Som det med rette er blevet fremhaevet af Kommissionen og af Raadet, er dette saa meget desto mere tilfaeldet i en sag som den i hovedsagen omhandlede, hvor de faellesskabsregler, som finder anvendelse, dvs. forordning nr. 727/70, som forpligtede Raadet til hvert aar, navnlig under hensyn til udviklingen af markederne og de forskellige tobakssorters skadelighed, at fastsaette disses priser og praemier, og som udtrykkeligt tog hoejde for en eventuel nedsaettelse af priserne og praemierne, som i givet fald - og i overensstemmelse med den aendrede forordning nr. 727/70 - ville blive efterfulgt af en anden nedsaettelse paa hoejst 15% ved overskridelse af MG.
25 I dommen af 11. juli 1991, Crispoltoni (sag C-368/89, Sml. I, s. 3695, herefter »Crispoltoni-I dommen«, praemis 21), udtalte Domstolen ganske vist, at Raadets forordning nr. 1114/88 og Raadets forordning (EOEF) nr. 2268/88 af 19. juli 1988 om fastsaettelse for 1988-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1975/87 (EFT L 199, s. 20) var ugyldige, for saa vidt som de fastsatte en maksimal garantimaengde for tobak af sorten Bright hoestet i 1988, med den begrundelse, at selv om de beroerte erhvervsdrivende maatte anse det for forudseligt, at der ville blive truffet foranstaltninger med det formaal at begraense enhver foroegelse af tobaksproduktionen i Faellesskabet og at haemme produktionen af sorter, der havde afsaetningsvanskeligheder, kunne de imidlertid forvente, at eventuelle foranstaltninger, der havde indvirkning paa deres investeringer, ville blive meddelt dem rettidigt.
26 I den foreliggende sag blev den omtvistede forordning, som fastsatte priser og praemier for tobakssorter for 1991-hoesten, offentliggjort den 26. juni 1991, dvs. efter det tidspunkt, hvor tobaksavlerne af sorten Burley I maatte disponere med henblik paa 1991-hoesten.
27 Som Domstolen imidlertid udtalte i dommen af 26. marts 1998, Petridi (sag C-324/96, Sml. I, s. 1333, praemis 45), vedroerte Crispoltoni I-dommen MG-ordningen, som var ukendt for de paagaeldende erhvervsdrivende, baade for saa vidt angik arten af de nye foranstaltninger i Faellesskabets markedsordning for tobak og for saa vidt angik deres ikrafttraedelsesdato.
28 Vedtagelsen af den omtvistede forordning indgaar imidlertid i en anden sammenhaeng. Saaledes har de beroerte erhvervsdrivende siden offentliggoerelsen af forordning nr. 727/70 den 28. april 1970 vaeret bekendt med den aarlige fastsaettelse af priser og praemier og paa denne baggrund med muligheden for en nedsaettelse af disse fra det ene aar til det andet. Disse erhvervsdrivende kunne ligeledes, siden offentliggoerelsen den 29. april 1988 af forordning nr. 1114/88, og navnlig for saa vidt angaar 1991-hoesten siden offentliggoerelsen den 23. maj 1990 af forordning nr. 1329/90, vente sig, at de saaledes fastsatte priser og praemier ville blive udsat for en anden nedsaettelse, som var forholdsmaessig med den eventuelle overskridelse af MG og hoejst udgjorde 15% i forhold til de oprindeligt fastsatte beloeb.
29 Under disse omstaendigheder kan sagsoegeren i hovedsagen ikke paaberaabe sig Crispoltoni I-dommen til stoette for, at hans berettigede forventning er blevet tilsidesat.
30 Sagsoegeren i hovedsagen har endvidere med henblik paa at godtgoere, at de omtvistede foranstaltninger har tilsidesat de beroerte erhvervsdrivendes berettigede forventning, med henvisning til statistikker gjort gaeldende, at fastsaettelsen af priser og praemier ved den omtvistede forordning er i strid med formaalene med ordningen med produktionskvoter, som bestaar i at omlaegge produktionen og at forbedre dens kvalitet med henblik paa at sikre tobakkens afsaetning under hensyntagen til graden af selvforsyning i Faellesskabet. Ifoelge sagsoegeren i hovedsagen er det, i den indfoerte kvoteordning, netop ved at paavirke priserne og praemierne, at Raadet har kunnet fremskynde en produktionsudvikling, der er noedvendig for at naa de tilsigtede maal.
31 Denne argumentation kan, i det omfang den udgoer en kritik af Raadet for at have fastsat priser og praemier for tobak af sorten Burley I paa et tidspunkt, hvor produktionsbeslutningerne for 1991-hoesten allerede var truffet, af de ovenfor naevnte grunde ikke anerkendes.
32 Saafremt Pontillo med denne argumentation kritiserer Faellesskabets lovgiver for ikke at have taget formaalene bag ordningen med produktionskvoter i betragtning i forbindelse med fastsaettelsen af priser og praemier, skal det bemaerkes, at sagsoegeren i hovedsagen ikke har bevist, at de af Raadet trufne beslutninger om nedsaettelse af priser og praemier var klart uhensigtsmaessige i forhold til de med faellesskabsreglerne tilsigtede formaal, idet det bemaerkes, at denne institution raader over en vid skoensmargen paa omraadet for den faelles landbrugspolitik.
33 Det foelger af ovenstaaende, at princippet om den berettigede forventning ikke er blevet tilsidesat, eftersom de beroerte erhvervsdrivende ikke med rimelighed kunne regne med, at et vist niveau for de paagaeldende priser og praemier ville blive opretholdt.
34 Den nationale domstols spoergsmaal maa herefter besvares med, at gennemgangen af det foerste spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den omtvistede forordning.
Det andet spoergsmaal
35 Ifoelge den graeske regering indeholder den omtvistede forordnings praeambel ikke nogen angivelse af de grunde, som har foranlediget Raadet til at traeffe de omtvistede foranstaltninger. Under disse omstaendigheder skal forordningen erklaeres for ugyldig som foelge af tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter.
36 Det bemaerkes, at selv om det af den begrundelse, der kraeves efter EF-traktatens artikel 190, klart og utvetydigt skal fremgaa, hvilke betragtninger den faellesskabsmyndighed, som har udstedt den anfaegtede retsakt, har lagt til grund, saaledes at de beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol, kraeves det ikke, at en retsakts begrundelse angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter (jf. dom af 12.11.1996, sag C-84/94, Det Forenede Kongerige mod Raadet, Sml. I, s. 5755, praemis 74). Det kan navnlig ikke kraeves, at begrundelsen specificerer de forskellige, undertiden meget talrige og sammensatte omstaendigheder, under hensyn til hvilke forordningen er vedtaget, og derfor ej heller, at den indeholder en mere eller mindre fuldstaendig vurdering heraf (jf. navnlig dom af 13.3.1968, sag 5/67, Beus, Sml. 1965-1968, s. 469, org. ref.: Rec. s. 125).
37 I den foreliggende sag indeholder den omtvistede forordnings praeambel en klar angivelse af de kriterier, der har fundet anvendelse ved fastsaettelsen af priserne og praemierne for raatobak for 1991-hoesten.
38 Saaledes foelger det af foerste betragtning, at der ved fastsaettelsen af priserne for raatobak boer tages hensyn til maalsaetningerne for den faelles landbrugspolitik, som bl.a. har til formaal at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, at sikre forsyningerne og at sikre forbrugerne rimelige priser paa landbrugsvarer. Det bestemmes i forordningens anden betragtning, at maalpriserne og interventionspriserne for tobak i blade boer fastsaettes efter de kriterier, der er naevnt i artikel 2, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 727/70, med henblik paa at fremme en produktionsudvikling i retning af en omlaegning af avlen til de sorter, der er mest efterspurgte og mest konkurrencedygtige samt mindst sundhedsfarlige.
39 For saa vidt angaar den praemie, der ydes til koebere af tobak, som produceres i Faellesskabet, foelger det af syvende betragtning, at den har til formaal at goere det muligt for disse at betale producenterne af tobak i blade en pris, som ligger paa samme niveau som maalprisen, under hensyntagen til prisudviklingen paa verdensmarkedet og til det prisniveau, som er en foelge af forholdet mellem udbud og efterspoergsel paa Faellesskabets marked.
40 Under disse omstaendigheder er begrundelsen for den omtvistede forordning tilstraekkelig klar til, at de beroerte kan goere sig bekendt med baggrunden for den trufne foranstaltning, og Domstolen kan udoeve sin kontrol. Den opfylder saaledes kravene i traktatens artikel 190.
41 For saa vidt som den forelaeggende ret, saaledes som det haevdes af sagsoegeren i hovedsagen, med sit andet spoergsmaal endvidere oensker oplyst, om tobaksproducenter af tobak af sorten Burley I har vaeret genstand for forskelsbehandling i forhold til producenter af andre tobakssorter, skal det bemaerkes, at det generelle faellesskabsretlige lighedsprincip, som det i EF-traktatens artikel 40, stk. 3, knaesatte princip om forbud mod forskelsbehandling er en konkret udmoentning af, indebaerer, at ensartede situationer ikke maa behandles forskelligt, og at forskellige situationer ikke maa behandles ens, medmindre en forskellig behandling er objektivt begrundet.
42 Virkeliggoerelsen af de formaal, som forfoelges med pris- og praemieordningen, og som er beskrevet i naervaerende doms praemis 38 og 39, og navnlig omlaegningen af avlen til de sorter, der er mest efterspurgte og mest konkurrencedygtige samt mindst sundhedsfarlige, stiller noedvendigvis krav om, at der traeffes forskellige foranstaltninger afhaengig af de paagaeldende sorter. Desuden, og som det med rette er anfoert af Raadet og af Kommissionen, har andre tobakssorter end Burley I, saasom sorterne Mavra og Tsebelia, hvis produktion havde overskredet den MG, som var blevet fastsat paa samme maade som den for den omtvistede tobakssort fastsatte, for 1991-hoesten vaeret genstand for en nedsaettelse af priser og praemier svarende til nedsaettelsen for tobak af sorten Burley I.
43 Den nationale domstols spoergsmaal maa herefter besvares med, at gennemgangen af det andet spoergsmaal intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den omtvistede forordning.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
44 De udgifter, der er afholdt af den italienske regering, den graeske regering, af Raadet og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Pretura circondariale di Caserta ved kendelse af 14. oktober 1996, for ret:
Gennemgangen af de stillede spoergsmaal har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Raadets forordning (EOEF) nr. 1738/91 af 13. juni 1991 om fastsaettelse for 1991-hoesten af maalpriser, interventionspriser og praemier til koebere af tobak i blade, afledte interventionspriser for tobak i baller, referencekvaliteter og produktionsomraader samt de maksimale garantimaengder og om aendring af forordning (EOEF) nr. 1331/90.