CELEX: 62004CJ0282
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Článok 56 ods. 1 ES a článok 43 ES
Osobitné akcie ("golden shares") holandského štátu v spoločnostiach KPN a TPG
Vymedzenie pojmov "účasť na kontrole", "priame investície" a "portfóliové investície" v súvislosti so základnými slobodami
"Štátne opatrenie" v zmysle základných slobôd
Zabezpečenie univerzálnej poštovej služby

Svojimi žalobami sa Komisia Európskych spoločenstiev domáha, aby Súdny dvor určil, že zachovaním v stanovách obchodných spoločností
Koninklijke KPN NV a TPG NV niektorých ustanovení, podľa ktorých základné imanie týchto obchodných spoločností zahŕňa osobitnú
akciu na meno v držbe holandského štátu, s ktorou sú spojené osobitné práva schvaľovať niektoré rozhodnutia príslušných orgánov
týchto spoločností, si Holandské kráľovstvo nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článkov 56 ES a 43 ES.

Právny rámec
Podľa článku 2:8 holandského občianskeho zákonníka (Burgerlijk Wetboek, ďalej len „Burgerlijk Wetboek“) sa výkon práv, ktorými
disponuje majiteľ osobitnej akcie, spravuje zásadami dôvodnosti a spravodlivosti. Podľa tohto ustanovenia:
„1.      Právnická osoba, ako aj osoby, ktoré sa zúčastňujú na jej vedení podľa zákona alebo podľa stanov, sú povinné konať vo vzájomných
vzťahoch v súlade s požiadavkami zásad dôvodnosti a spravodlivosti.
2.      Pravidlo uplatniteľné v ich vzájomných vzťahoch na základe zákona, zvyklostí, stanov, nariadení alebo dekrétov je pozbavené
účinku v rozsahu, v akom je, so zreteľom na okolnosti, neprijateľné vo vzťahu ku kritériám vyplývajúcim z dôvodnosti a spravodlivosti.“
Článok 2:92 Burgerlijk Wetboek stanovuje:
„1.      So všetkými akciami sú spojené rovnaké práva a povinnosti v pomere k ich menovitej hodnote, ak stanovy neustanovujú inak.
…
3.      Stanovy môžu určiť, že s niektorými akciami sú spojené osobitné práva, ktoré sú v nich upravené, a ktoré sa týkajú kontroly
spoločnosti.“

Skutkový stav a konanie pred podaním žaloby
Roku 1989 sa podnik vo vlastníctve holandského štátu zodpovedný za poštové, telegrafické a telefonické služby transformoval
na akciovú spoločnosť s názvom Koninklijke PTT Nederland NV (ďalej len „PTT“).
Pri príležitosti čiastočnej privatizácie PTT, predajom prvej časti akcií tvoriacej 30 % jej základného imania v roku 1994
a druhej časti akcií tvoriacej 20 % základného imania v roku 1995, boli stanovy zmenené s cieľom zaviesť osobitnú akciu s názvom
„golden share“ v prospech holandského štátu.
Roku 1998 sa PTT rozdelila na dve samostatné spoločnosti, a to Koninklijke KPN NV (ďalej len „KPN“) pre telekomunikačné služby
a TNT Post Groep NV, z ktorej sa potom stala TPG NV, (ďalej len „TPG“) pre poštové služby.
Počas rozdelenia bola osobitná akcia v držbe holandského štátu zmenená tak, aby umožňovala tomuto štát vlastniť osobitnú akciu
v každej z týchto dvoch novovzniknutých spoločností (ďalej len „predmetné osobitné akcie“).
V zásade mohol holandský štát previesť osobitné akcie, ktoré vlastnil, na dotknutú spoločnosť, alebo na iného nadobúdateľa.
V druhom prípade by musel byť prevod podľa článku 17 stanov KPN a TPG schválený predstavenstvom a dozornou radou tejto spoločnosti.
Na základe predmetných osobitných akcií požíva holandský štát osobitné právo na predchádzajúce schválenie rozhodnutí orgánov
oboch spoločností týkajúce sa nasledujúcich bodov:
–        vydávanie akcií spoločnosti (článok 12 ods. 1, 2 a 4 stanov KPN a TPG),
–        obmedzenie alebo zrušenie prednostného práva vlastníkov kmeňových akcií (článok 13 ods. 3 stanov KPN a TPG),
–        nadobudnutie alebo prevod vlastných akcií spoločnosti predstavujúcich viac ako 1 % základného imania upísaného ako kmeňové
akcie (článok 15 ods. 3 stanov KPN a TPG),
–        spätné odkúpenie osobitnej akcie (článok 16 ods. 3 stanov KPN a TPG),
–        výkon hlasovacieho práva spojeného s akciami, ktoré vlastnia v KPN Telecom BV alebo v PTT Post Holdings BV (alebo v inej právnickej
osobe podľa článku 4 ods. 1 zákona o pošte [Postwet]), pri hlasovaní o návrhoch na zrušenie, zlúčenie alebo rozdelenie spoločnosti,
nadobudnutí vlastných akcií, zmene stanov týkajúcej sa právomocí valného zhromaždenia týchto spoločností v už uvedených oblastiach
[článok 25 ods. 3 písm. a) stanov KPN a TPG],
–        investície spôsobujúce zníženie vlastného imania spoločnosti podľa konsolidovanej účtovnej závierky pod 30 % celkových aktív
KPN [článok 25 ods. 3 písm. b) stanov KPN] alebo 15 % celkových aktív TPG [článok 25 ods. 3 písm. b) stanov TPG],
–        rozdelenie dividend z akcií spoločnosti a/alebo na ťarchu rezerv (článok 36 stanov KPN a TPG),
–        zlúčenie alebo rozdelenie [článok 47 ods. 2 písm. a) stanov KPN a TPG],
–        zrušenie spoločnosti [článok 47 ods. 2 písm. b) stanov KPN a TPG],
–        zmena stanov spoločnosti [článok 47 ods. 2 písm. c) stanov KPN a TPG] týkajúca sa najmä:
–        jej predmetu činnosti v rozsahu, v akom sa týka výkonu koncesií alebo povolení,
–        imania spoločnosti a druhov akcií spoločnosti, pokiaľ ide o vytvorenie nového druhu akcií, kupónov alebo iných práv spoločnosti
k výsledkom a/alebo majetku spoločnosti, alebo o zrušenie osobitnej akcie alebo prednostných akcií B,
–        prevodu osobitnej akcie, a
–        zmeny práv spojených s osobitnou akciou podľa článkov 12, 13, 15, ods. 3, článku 25 ods. 3 a článkov 36 a 47 ods. 2 stanov
KPN a TPG, ako aj
–        vo všeobecnosti akýchkoľvek zmien, ktoré spôsobujú ujmu, zásah do práv alebo sú v rozpore s právami spojenými s osobitnou
akciou.
V „Afspraken op Hoofdlijnen KPN en TPG“ (dohoda medzi KPN a TPG) sa holandský štát zaviazal, na jednej strane, využívať osobitnú
akciu, ktorú vlastní v KPN, len ak si to vyžadujú jeho dôležité záujmy akcionára, a, na druhej strane, využívať akciu, ktorú
vlastní v TPG, len za toho istého predpokladu, alebo ak si to vyžaduje ochrana všeobecného záujmu spojeného so zabezpečením
univerzálnej poštovej služby. Uvedený štát sa tiež zaviazal nevyužívať práva, ktoré mu vyplývajú z osobitných akcií, s cieľom
chrániť dotknuté spoločnosti proti nežiaducim zmenám kontroly.
Medzi rokom 1998 a koncom lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku, ktorým bol 6. apríl 2003, riadna účasť holandského štátu
bola postupne obnovená na približne 20 % v KPN na 35 % v TPG.
Potom, čo Komisia vyzvala Holandské kráľovstvo, aby predložilo svoje pripomienky, zaslala tomuto členskému štátu 6. februára
2003 dve odôvodnené stanoviská, v ktorých uviedla, že sa domnieva, že osobitné akcie vo vlastníctve holandského štátu v spoločnostiach
KPN a TPG sú nezlučiteľné s článkom 56 ods. 1 ES a článkom 43 ES. Komisia stanovila uvedenému členskému štátu lehotu dvoch
mesiacov na prijatie požadovaných opatrení s cieľom dosiahnuť súlad s odôvodnenými stanoviskami. Keďže odpovede predložené
holandskou vládou v listoch z 28. apríla 2003 neboli uspokojivé, Komisia podala túto žalobu.
Uznesením predsedu prvej komory Súdu prvého stupňa z 23. novembra 2005 boli veci C‑282/03 a C‑283/04 a spojené na účely ústnej
časti konania a rozsudku.

O žalobách
Na podporu každej z týchto žalôb Komisia uvádza dva žalobné dôvody založené v podstate na porušení článku 56 ods. 1 ES a článku
43 ES, z dôvodu, že Holandské kráľovstvo vlastní dve predmetné osobitné akcie v spoločnostiach KPN a TPG, ktoré mu vyhradzujú
osobitné práva na predchádzajúce schválenie niektorých riadiacich rozhodnutí orgánov oboch spoločností.

O žalobných dôvodoch založených na porušení článku 56 ods. 1 ES
Argumentácia účastníkov konania
Komisia uvádza, že predmetné osobitné akcie tvoria prekážky voľného pohybu kapitálu podľa článku 56 ods. 1 ES a že osobitné
práva spojené s týmito akciami, aj v rozsahu, v akom tieto akcie sledujú ochranu všeobecného záujmu, sú v každom prípade neprimerané.
Holandská vláda odpovedá, že uvedené akcie netvoria prekážky voľného pohybu kapitálu. Nemožno ich kvalifikovať ako ,štátne
opatrenia‘ spadajúce do pôsobnosti článku 56 ods. 1 ES. Okrem iného, nemajú vplyv na nadobúdanie akcií v predmetných spoločnostiach,
ale len na niektoré rozhodnutia týkajúce sa ich riadenia. Neodrádzajú investorov od nadobúdania podielov v týchto spoločnostiach
a v skutočnosti vôbec nepotláčajú investície. Okrem iného, aj keby sa preukázala súvislosť medzi predmetnými osobitnými akciami
a investičným rozhodnutím, táto súvislosť by bola taká neurčitá a nepriama, že by ju nebolo možné považovať za prekážku voľného
pohybu kapitálu.
Subsidiárne táto vláda uvádza, že osobitnú akciu, ktorú vlastní v TPG, možno v každom prípade odôvodniť naliehavým dôvodom
všeobecného záujmu, a to zabezpečením univerzálnej poštovej služby.
Posúdenie Súdnym dvorom
–        O existencii prekážok
Je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry článok 56 ods. 1 ES zakazuje vo všeobecnosti obmedzenia pohybu kapitálu
medzi členskými štátmi (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky zo 4. júna 2002, Komisia/Francúzsko, C‑483/99, Zb. s. I‑4781,
body 35 a 40, a z 13. mája 2003, Komisia/Spojené kráľovstvo, C‑98/01, Zb. s. I‑4641, body 38 a 43).
Pri absencii definície pojmu „pohyb kapitálu“ v Zmluve ES v zmysle článku 56 ods. 1 ES Súdny dvor uznal indikatívnu hodnotu
nomenklatúry pripojenej k smernici Rady 88/361/EHS z 24. júna 1988, ktorou sa vykonáva článok 67 zmluvy [článok zrušený Amsterdamskou
zmluvou] (Ú. v. ES L 178, s. 5; Mim. vyd. 10/001, s. 10). Preto pohyb kapitálu v zmysle článku 56 ods. 1 ES tvoria predovšetkým
priame investície vo forme účasti v podniku prostredníctvom vlastníctva akcií, ktoré dávajú možnosť efektívne sa zúčastňovať
na jeho riadení a kontrole (tzv. „priame“ investície), ako aj nadobúdanie cenných papierov na kapitálovom trhu s jediným úmyslom
uskutočniť finančné investície bez úmyslu získať vplyv a kontrolu na riadenie podniku (tzv. „portfóliové“ investície) (pozri
v tomto zmysle rozsudky zo 16. marca 1999, Trummer a Mayer, C‑222/97, Zb. s. I‑1661, bod 21; a Komisia/Francúzsko, už citovaný,
body 36 a 37, ako aj Komisia/Spojené kráľovstvo, už citovaný, body 39 a 40).
Pokiaľ ide o tieto dve formy investícií, Súdny dvor upresnil, že ako „obmedzenia“ podľa článku 56 ods. 1 ES sa majú kvalifikovať
vnútroštátne opatrenia, ktoré sú spôsobilé zabrániť alebo obmedziť nadobúdanie akcií v dotknutých podnikoch, alebo ktoré sú
spôsobilé odradiť investorov z iných členských štátov od investovania do ich kapitálu (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky
Komisia/Francúzsko, už citovaný, bod 41; z 2. júna 2005, Komisia/Taliansko, C‑174/04, Zb. s. I‑4933, body 30 a 31, ako aj
z 19. januára 2006, Bouanich, C‑265/04, Zb. s. I‑923, body 34 a 35).
V prejednávanej veci je opodstatnené konštatovať, že predmetné osobitné akcie tvoria prekážky voľného pohybu kapitálu podľa
článku 56 ods. 1 ES.
Treba totiž osobitne uviesť, že zavedenie predmetných osobitných akcií do stanov KPN a TPG vyplýva z rozhodnutí prijatých
holandským štátom počas privatizácie oboch spoločností s cieľom zaistiť zachovanie určitého počtu osobitných práv upravených
v stanovách. Za týchto podmienok je, na rozdiel od toho, čo tvrdí holandská vláda, opodstatnené kvalifikovať uvedené akcie
ako štátne opatrenia spadajúce do pôsobnosti článku 56 ods. 1 ES.
Ďalej je potrebné uviesť, že predmetné osobitné akcie sú spôsobilé odradiť investorov z iných členských štátov od uskutočňovania
investícií v KPN a v TPG.
Na základe osobitných akcií totiž rad významných riadiacich rozhodnutí orgánov KPN a TPG týkajúcich sa tak činnosti oboch
spoločností, ako aj ich samotnej štruktúry (predovšetkým otázky zlúčenia, rozdelenia alebo zrušenia) závisí od predchádzajúceho
schválenia holandským štátom. Teda, ako správne uviedla Komisia, na jednej strane tieto osobitné akcie zabezpečujú holandskému
štátu vplyv na riadenie KPN a TPG, ktorý nie je odôvodnený rozsahom jeho investície a ktorý je významnejší ako vplyv, ktorý
by mu bežná účasť v týchto spoločnostiach umožnila dosiahnuť za normálnych okolností. Na druhej strane uvedené akcie obmedzujú
vplyv iných akcionárov v porovnaní s významom ich účasti v KPN a v TPG.
Okrem iného, osobitné akcie možno spätne odkúpiť len so súhlasom holandského štátu.
Existencia týchto akcií môže mať negatívny vplyv na priame investície, keďže takéto významné rozhodnutia podliehajú predchádzajúcemu
schváleniu holandským štátom a obmedzujú tak možnosti iných akcionárov efektívne sa zúčastňovať na riadení dotknutej spoločnosti.
Predmetné osobitné akcie môžu odrádzať aj od portfóliových investícií v KPN a v TPG. Prípadné odmietnutie holandského štátu
schváliť významné rozhodnutie, ktoré bolo predložené orgánmi dotknutej spoločnosti ako rozhodnutie zodpovedajúce jej záujmu,
môže totiž ovplyvniť (burzovú) hodnotu akcií uvedenej spoločnosti, a teda aj atraktivitu investícií do takých akcií.
Takisto pravdepodobnosť, že holandský štát bude vykonávať svoje osobitné práva s cieľom sledovať záujmy, ktoré sa nezhodujú
s ekonomickými záujmami dotknutej spoločnosti, môže odradiť priame a portfóliové investície do tejto spoločnosti.
Napokon je opodstatnené uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí holandská vláda, tieto obmedzujúce účinky nie sú ani neurčité,
ani príliš nepriame na to, aby mohli vytvárať prekážku voľného pohybu kapitálu.
Nemožno totiž vylúčiť, že za určitých osobitných okolností vykonáva holandský štát svoje osobitné práva s cieľom obhajovať
všeobecné záujmy, ktoré môžu byť v rozpore s ekonomickými záujmami dotknutej spoločnosti. Osobitné predmetné akcie zahŕňajú
aj reálne riziko, že rozhodnutia, ktoré orgány spoločností odporúčajú ako zhodné s ich ekonomickými záujmami spoločností,
budú zablokované holandským štátom.
So zreteľom na to, čo bolo uvedené, predmetné osobitné akcie predstavujú obmedzenia v zmysle článku 56 ods. 1 ES.
–        O prípadnom odôvodnení prekážok
Slobodné poskytovanie služieb však možno obmedziť vnútroštátnymi opatreniami opodstatnenými dôvodmi uvedenými v článku 58 ES
alebo naliehavými dôvodmi všeobecného záujmu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. septembra 2004, Manninen, C‑319/02, Zb.
s. I‑7477, bod 29), pokiaľ neexistuje harmonizačné opatrenie Spoločenstva stanovujúce opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie
ochrany týchto záujmov (pozri v tomto zmysle v kontexte slobodného poskytovania služieb rozsudok z 15. júna 2006, Komisia/Francúzsko,
C‑255/04, Zb. s. I‑5251, bod 43 a tam citovanú judikatúru).
Pri absencii harmonizácie Spoločenstva v zásade prináleží členským štátom rozhodnúť, na akej úrovni chcú zabezpečiť ochranu
legitímnych záujmov, ako aj rozhodnúť o spôsobe, ako túto úroveň dosiahnuť. Môžu to pritom urobiť iba v rámci obmedzení stanovených
Zmluvou a osobitne pri rešpektovaní zásady proporcionality, ktorá vyžaduje, aby prijaté opatrenia boli vhodné na zabezpečenie
realizácie cieľa, ktorý sledujú, a aby nešli nad rámec toho, čo je nevyhnutné na jeho dosiahnutie (pozri v tomto zmysle rozsudok
zo 4. júna 2002, Komisia/Belgicko, C‑503/99, Zb. s. I‑4809, bod 45).
V prejednávanej veci preto treba s cieľom posúdenia dôvodnosti žalobných dôvodov uvádzaných Komisiou preskúmať, či predmetné
osobitné akcie, s ktorými sú spojené osobitné práva na predchádzajúce schvaľovanie niektorých riadiacich rozhodnutí orgánov
KPN a TPG, možno odôvodniť s ohľadom na jeden z dôvodov uvedených v bode 32 tohto rozsudku, a či sú tieto opatrenia primerané
sledovaným cieľom.
Pokiaľ ide o osobitnú akciu vlastnenú v KPN, holandská vláda neuvádza žiadny cieľ všeobecného záujmu, ktorý by mohol slúžiť
ako odôvodnenie.
Za týchto okolností musí byť prvý žalobný dôvod uvádzaný v konaní vo veci C‑282/04, založený na porušení článku 56 ods. 1 ES,
prijatý.
Pokiaľ ide o osobitnú akciu vlastnenú v TPG, holandská vláda uvádza, že táto akcia je nevyhnutná na zabezpečenie univerzálnej
poštovej služby a presnejšie na ochranu solventnosti a kontinuity TPG, ktorý je jediným podnikom v súčasnosti schopným zabezpečiť
v Holandsku túto univerzálnu službu na úrovni požadovanej zákonom.
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že zabezpečenie služby všeobecného záujmu, akou je univerzálna poštová služba, môže
predstavovať naliehavý dôvod všeobecného záujmu, ktorý môže odôvodniť prekážku voľného pohybu kapitálu (pozri analogicky rozsudok
z 20. júna 2002, Radiosistemi, C‑388/00 a C‑429/00, Zb. s. I‑5845, bod 44).
Predmetná osobitná akcia však ide nad rámec toho, čo je nevyhnutné na zachovanie solventnosti a kontinuity poskytovateľa univerzálnej
poštovej služby.
Ako totiž správne uviedol generálny advokát v bodoch 38 a 39 svojich návrhov, treba uviesť, na jednej strane, že osobitné
práva holandského štátu v TPG sa neobmedzujú na činnosti TPG ako poskytovateľa univerzálnej poštovej služby. Na druhej strane
nespočíva výkon týchto osobitných práv na žiadnom presnom kritériu a nemožno ho zdôvodniť, a to znemožňuje akékoľvek účinné
súdne preskúmanie.
Vzhľadom na už uvedené musí byť prvý žalobný dôvod uvádzaný vo veci C‑283/04, ktorý je založený na porušení článku 56 ods. 1 ES,
prijatý.

O žalobných dôvodoch založených na porušení článku 43 ES
Komisia takisto žiada, aby sa určilo nesplnenie povinností, ktoré Holandskému kráľovstvu vyplývajú podľa článku 43 ES, ktorý
sa vzťahuje na slobodu usadiť sa, pretože predmetné osobitné akcie nebránia len priamym a portfóliovým investíciám v KPN alebo
v TPG, ale sú takisto spôsobilé prekážať prevzatiu účasti na kontrole v oboch spoločnostiach, a preto aj na investíciách,
ktoré umožňujú určitý vplyv na ich riadenie a kontrolu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. novembra 2002, Überseering C‑208/00,
Zb. s. I‑9919, bod 77, a citovanú judikatúru).
Ako uviedol generálny advokát v bode 41 svojich návrhov, v rozsahu, v akom predmetné osobitné akcie spôsobujú obmedzenia slobody
usadiť sa, sú tieto obmedzenia priamym dôsledkom prekážok voľného pohybu kapitálu skúmaných vyššie, od ktorých ich nemožno
oddeliť. Keďže bolo zistené porušenie článku 56 ods. 1 ES, nie je nevyhnutné jednotlivo skúmať predmetné opatrenia s ohľadom
na pravidlá Zmluvy, ktoré sa vzťahujú na slobodu usadiť sa (pozri najmä rozsudok z 13. mája 2003, Komisia/Španielsko, C‑463/00,
Zb. s. I‑4581, bod 86).
So zreteľom na to, čo bolo uvedené, je potrebné určiť, že zachovaním v stanovách KPN a TPG niektorých ustanovení stanovujúcich,
že základné imanie týchto spoločností zahŕňa osobitnú akciu na meno vo vlastníctve holandského štátu, s ktorou sú spojené
osobitné práva schvaľovať niektoré riadiace rozhodnutia orgánov uvedených spoločností, ktoré sa neobmedzujú na prípad, keď
je zásah štátu nevyhnutný z naliehavých dôvodov všeobecného záujmu uznaných Súdnym dvorom, a v prípade TPG najmä s cieľom zabezpečiť
zachovanie univerzálnej poštovej služby, si Holandské kráľovstvo nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 56 ods. 1 ES.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Holandské kráľovstvo na náhradu trov konania a toto nemalo
úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Zachovaním v stanovách spoločností Koninklijke KPN NV a TPG NV niektorých ustanovení stanovujúcich, že základné imanie týchto
spoločností zahŕňa osobitnú akciu na meno vo vlastníctve holandského štátu, s ktorou sú spojené osobitné práva schvaľovať
niektoré riadiace rozhodnutia orgánov uvedených spoločností, ktoré sa neobmedzujú na prípad, keď je zásah štátu nevyhnutný
z naliehavých dôvodov všeobecného záujmu uznaných Súdnym dvorom, a v prípade TPG NV najmä s cieľom zabezpečiť zachovanie univerzálnej
poštovej služby, si Holandské kráľovstvo nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 56 ods. 1 ES.
2.
Holandské kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: holandčina.