CELEX: 62002CJ0186
Muutoksenhaku
Valtiontuet
Verotukselliset toimenpiteet
Harkintavallan väärinkäyttö
Perustelut
Uudet perusteet

Valituksillaan Ramondín SA ja Ramondín Cápsulas SA sekä Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (jäljempänä
Territorio Histórico de Álava) vaativat yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
yhdistetyissä asioissa T‑92/00 ja T‑103/00, Diputación Foral de Álava ym. vastaan komissio, 6.3.2002 antaman tuomion (Kok.
2002, s. II‑1385; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi niiden kanteet,
joissa vaadittiin kumoamaan valtiontuesta, jonka Espanja on myöntänyt Ramondín SA:lle ja Ramondín Cápsulas SA:lle 22 päivänä
joulukuuta 1999 tehty komission päätös 2000/795/EY (EYVL 2000, L 318, s. 36; jäljempänä riidanalainen päätös).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Komission ehdottaman (EYVL 1996, C 25, s. 3) Espanjan aluetukien kartan mukaan Espanjan Baskimaassa (jäljempänä Baskimaa)
myönnettävän aluetuen enimmäismäärä on 25 prosenttia nettoavustusekvivalenttina ilmaistuna.
Baskimaan voimassa oleva verojärjestelmä perustuu Espanjan 13.5.1981 annetulla lailla nro 12/1981, jota on myöhemmin muutettu
4.8.1997 annetulla lailla nro 38/1997, vahvistettuun taloudellista yhteistyötä koskevaan säännöstöön.
Kyseisen lainsäädännön mukaan Diputación Foral de Álava voi tietyin edellytyksin päättää omalla alueellaan voimassa olevasta
verojärjestelmästä.
Se on tämän perusteella toteuttanut erilaisia verotuksellisia tukitoimenpiteitä, joita ovat muun muassa 45 prosentin verohyvitys
investoinnin määrästä (jäljempänä 45 prosentin verohyvitys) ja yhtiöveron laskentaperusteen pienentäminen.
45 prosentin verohyvitys
Territorio Histórico de Álavan vuoden 1995 talousarvion toteuttamisesta 20.12.1994 annetun paikallisen säännöstön (Norma Foral)
nro 22/1994 kuudennessa lisäsäännöksessä (Boletín Oficial del Territorio Histórico de Álava nro 5, 13.1.1995) säädetään seuraavaa:
”Uuden aineellisen käyttöomaisuuden hankintaan 1.1.1995 ja 31.12.1995 välisenä aikana tehdyille investoinneille, jotka ylittävät
2,5 miljardia ESP [Espanjan pesetaa], myönnetään Diputación Foral de Álavan päätöksellä 45 prosentin verohyvitys Diputación
Foral de Álavan vahvistaman investoinnin määrästä vähennyksenä lopullisesta verona maksettavasta määrästä.
Verohyvitykset, joita ei ole käytetty, koska ne ylittävät maksettavan veron määrän, voidaan siirtää myöhemmäksi aina yhdeksän
vuoden päähän siitä vuodesta, jolloin Diputación Foral de Álavan päätös on tehty.
Diputación Foral de Álavan päätöksessä määrätään kuhunkin yksittäistapaukseen sovellettavista aikarajoista ja rajoituksista.
Tämän säännöksen nojalla myönnetyt edut eivät ole yhteensopivia minkään muun veronhuojennuksen kanssa, joka samoista investoinneista
voitaisiin myöntää.
Diputación Foral de Álava päättää myös investointiprosessin kestosta; siihen voi sisältyä investointeja, jotka on tehty investointeihin
johtavan hankkeen valmisteluvaiheen aikana.”
Kyseisen säännöksen voimassaoloaikaa jatkettiin vuodelle 1996 ja vuodelle 1997 ja tämän jälkeen 45 prosentin verohyvitys pidettiin
voimassa – sanamuodoltaan tosin erilaisena – vuonna 1998 ja vuonna 1999 myöhemmin annetuilla paikallisilla säännöstöillä.
Yhtiöveron laskentaperusteen pienentäminen
Paikallisen säännöstön nro 24/1996, joka on annettu 5.7.1996 (Boletín Oficial del Territorio Histórico de Álava nro 90, 9.8.1996),
26 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.

Liiketoimintaansa aloittavat yritykset ovat oikeutettuja taloudellisesta tuloksestaan laskettavan veron perusteen pienentämiseen,
joka voi olla ensimmäisenä vuonna 99, toisena vuonna 75, kolmantena vuonna 50 ja neljäntenä vuonna 25 prosenttia, ennen veron
perusteen tasaamista aiempien tilikausien tappioilla, alkaen ensimmäisestä verovuodesta, jona ne ensimmäisen neljän toimintavuotensa
aikana saavuttavat positiivisen tuloksen.
– –
2.

Tämä veron perusteen pienentäminen edellyttää sitä, että verovelvolliset täyttävät seuraavat edellytykset:
a)
Niiden maksetun alkupääoman on oltava vähintään 20 miljoonaa ESP.
– –
d)
Uusi toiminta ei saa olla sellaista, jota on harjoitettu aiemmin suoraan tai välillisesti eri omistuksessa.
e)
Uutta liiketoimintaa on harjoitettava kiinteistössä, jossa mikään luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö ei ole aiemmin harjoittanut
mitään muuta toimintaa.
f)
Yrityksen on kahden ensimmäisen toimintavuotensa aikana investoitava aineelliseen käyttöomaisuuteen vähintään 80 miljoonaa
ESP; tätä omaisuutta on käytettävä yrityksen toimintaan eikä sitä saa vuokrata eikä luovuttaa kolmansien käyttöön. Tämän vaatimuksen
täyttämiseksi leasingilla hankittu omaisuus on myös katsottava investoinniksi aineelliseen käyttöomaisuuteen, jos yritys sitoutuu
ostamaan sen.
g)
Yrityksen on luotava vähintään kymmenen työpaikkaa kuuden kuukauden kuluessa liiketoiminnan aloittamisesta ja sen on pidettävä
työvoima vuosittain keskimäärin tällä samalla tasolla siihen vuoteen asti, jona sen oikeus veron laskentaperusteen pienentämiseen
päättyy.
– –
i)
Yrityksellä on oltava liiketoimintasuunnitelma vähintään viidelle vuodelle.
– –
4.

Edellä 2 kohdan f alakohdassa tarkoitettu vähimmäisinvestointi ja 2 kohdan g alakohdassa mainittu työpaikkojen vähimmäismäärä
eivät sovi minkään muun samaa investointia tai samoja työpaikkoja koskevan veronhuojennuksen perustaksi.
5.

Tässä säännöksessä määrättyä alennusta haetaan verohallinnolle osoitettavalla hakemuksella. Verohallinto tarkastaa perusvaatimusten
täyttymisen ja ilmoittaa sitten tarvittaessa hakijayritykselle tilapäisestä luvasta, joka on vahvistettava Diputación Foral
de Álavan päätöksellä.
– – ”
Tosiseikat
Ramondín SA on Espanjan oikeuden mukaan perustettu yhtiö, joka on erikoistunut viini‑, kuohuviinipullojen sekä muiden laatujuomien
pullojen sulkemiseen tarkoitettujen kapseleiden valmistamiseen. Vuodesta 1971 se on ollut sijoittautuneena Logroñoon Comunidad
Autónoma de La Riojan (La Riojan autonominen alue) alueelle.
Ramondín SA päätti vuonna 1997 siirtää tuotantolaitoksensa Logroñosta Laguardiaan, joka on Álavan historiallisella alueella
Baskimaassa sijaitseva kaupunki. Ramondín SA perusti tästä syystä 15.12.1997 uuden Ramondín Cápsulas SA ‑nimisen yhtiön, jonka
pääomasta se omisti 99,8 prosenttia. Tarkoitus oli, että Ramondín Cápsulas SA ottaa huolehtiakseen kaikista Ramondín SA:n
toiminnoista.
Diputación Foral de Álavan 21.10.1997 tekemän päätöksen nro 738/1997 perusteella Ramondín SA sai paikallisen säännöstön nro
22/1994 kuudennessa lisäsäännöksessä tarkoitetun 45 prosentin verohyvityksen. Ramondín Cápsulas SA:lla oli oikeus vastaperustettuna
yhtiönä paikallisen säännöstön nro 24/1996 26 §:ssä tarkoitettuun yhtiöveron laskentaperusteen pienentämiseen.
Euroopan yhteisöjen komissio sai 2.10.1997 päivätyllä kirjeellä Comunidad Autónoma de La Riojan presidentiltä kantelun, joka
koski Ramondín SA:lle tämän liiketoimintojen Baskimaahan siirtämisen yhteydessä väitetysti myönnettyjä valtiontukia.
Komissio ilmoitti 30.4.1999 päivätyllä kirjeellä (EYVL C 194, s. 18) Espanjan viranomaisille päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen
93 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut EY 88 artiklan 2 kohta) tarkoitettu menettely Baskimaan viranomaisten Ramondín SA:lle
ja Ramondín Cápsulas SA:lle myöntämien verotuksellisten tukien osalta.
Komissio teki menettelyn päätteeksi riidanalaisen päätöksen.
Kyseisen päätöksen 2 artiklan a alakohdan mukaan Ramondín Cápsulas SA:lle myönnetty yhtiöveron laskentaperusteen pienentäminen
on yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea. Saman päätöksen 2 artiklan b alakohdan mukaan myös Ramondín SA:lle myönnetty
45 prosentin verohyvitys on yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea sen tuen osan osalta, joka tukien kasaantumisesta
annettujen määräysten nojalla ylittää Baskimaan aluetukien sallitun enimmäismäärän, joka on 25 prosentin nettoavustusekvivalentti.
Riidanalaisen päätöksen 3 artiklassa komissio määrää Espanjan kuningaskunnan toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet
kyseisistä tuista saadun hyödyn poistamiseksi ja tarvittaessa perimään kyseiset tuet takaisin tuensaajilta.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen tuomio
Territorio Histórico de Álava (asia T‑92/00) sekä Ramondín SA ja Ramondín Capsulas SA (jäljempänä yhdessä Ramondín) (asia
T‑103/00) nostivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 19.4.2000 ja 26.4.2000 toimittamillaan kannekirjelmillä
kanteet komissiota vastaan.
Kyseiset kantajat vaativat riidanalaisen päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä todetaan, etteivät paikallisissa säännöksissä
nro 22/1994 ja nro 24/1996 säädetyt riidanalaiset verotukselliset toimenpiteet sovellu yhteismarkkinoille, ja määrätään Espanjan
kuningaskunta perimään mainittuja toimenpiteitä vastaava tukimäärä takaisin.
Kyseiset kaksi asiaa yhdistettiin suullista käsittelyä ja tuomion antamista varten 5.6.2001 annetulla määräyksellä.
Valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–
hylkäsi kanteet ja
–
velvoitti kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valitukset
Näissä kahdessa asiassa C‑186/02 P ja C‑188/02 P 6.3.2003 antamillaan määräyksillä yhteisöjen tuomioistuimen presidentti
–
hyväksyi Comunidad Autónoma de La Riojan väliintulijaksi tukemaan komission vaatimuksia ja
–
hylkäsi Gobierno Foral de Navarran (Navarran hallitus) väliintulohakemukset, joissa se pyysi saada osallistua oikeudenkäyntiin
tukeakseen valittajien vaatimuksia.
Ramondín vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–
kumoaa valituksenalaisen tuomion
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä todetaan paikallisissa säännöksissä nro 22/1994 ja nro 24/1996 säädetyt
verotukselliset tuet soveltumattomiksi yhteismarkkinoille ja määrätään Espanjan kuningaskunta perimään ne takaisin ja
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Territorio Histórico de Álava vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–
kumoaa valituksenalaisen tuomion
–
ratkaisee riidan itse ja kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin se koskee 45 prosentin verohyvitystä ja yhtiöveron
laskentaperusteen pienentämistä
–
toissijaisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ja
–
velvoittaa komission korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa syntyneet oikeudenkäyntikulut.
Luovuttuaan suullisessa käsittelyssä vetoamasta oikeudenkäyntiväitteeseen, joka koski Territorio Histórico de Álavan tekemän
valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, komissio vaatii lopullisesti asioissa C‑186/02 P ja C‑188/02 P, että yhteisöjen
tuomioistuin
–
hylkää valitukset ja
–
velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Comunidad Autónoma de La Rioja vaatii komission tukemana asioissa C‑186/02 P ja C‑188/02 P, että yhteisöjen tuomioistuin
–
hylkää valitukset ja
–
velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valituksenalaisen tuomion kumoamisperusteet
Ramondín esitti valituksessaan neljä valituksenalaisen tuomion kumoamisperustetta, jotka koskevat seuraavia seikkoja:
–
Comunidad Autónoma de La Riojalta puuttuva asiavaltuus tehdä komissiolle kantelu
–
riidanalaisten verotuksellisten toimenpiteiden virheellinen määrittely yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontueksi
–
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä oikeudellinen virhe siltä osin kuin se ei ole katsonut, että komissio oli käyttänyt
väärin harkintavaltaa, ja
–
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä oikeudellinen virhe siltä osin kuin se ei ole katsonut, että yhdenvertaisen
kohtelun periaatetta oli loukattu.
Ramondín ilmoitti 18.2.2004 toimitetulla kirjelmällä yhteisöjen tuomioistuimelle, että se pysyttää harkintavallan väärinkäyttöä
koskevan valitusperusteensa ja valituksenalaisen tuomion perustelujen puuttumista tältä osin koskevan valitusperusteensa ja
että se luopuu muista valitusperusteistaan.
Territorio Histórico de Álava esitti valituksessaan kuusi valituksenalaisen tuomion kumoamisperustetta, jotka koskevat seuraavia
seikkoja:
–
riidanalaisten verotuksellisten toimenpiteiden virheellinen määrittely yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi
–
valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuus tältä osin
–
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä oikeudellinen virhe siltä osin kuin se on katsonut, että riidanalaiset toimenpiteet
eivät olleet voimassa olevaa tukea
–
valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuus tältä osin
–
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemä oikeudellinen virhe siltä osin kuin se ei ole katsonut, että komissio oli käyttänyt
väärin harkintavaltaa, ja
–
valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuus tältä osin.
Se on ilmoittanut yhteisöjen tuomioistuimelle 20.2.2004 päivätyllä kirjelmällä seuraavaa:
–
se pysyttää osittain ensimmäisen ja toisen valitusperusteen, jotka koskevat verotuksellisten toimenpiteiden virheellistä määrittelemistä
yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi ja valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuutta tältä osin
–
se pysyttää viidennen ja kuudennen valitusperusteensa, jotka koskevat harkintavallan väärinkäyttöä ja valituksenalaisen tuomion
perustelujen puutteellisuutta tältä osin, ja
–
se luopuu muista perusteistaan.
Valitukset
Kun asianosaisia ja julkisasiamiestä on tältä osin kuultu, nyt käsiteltävänä olevat asiat on sen vuoksi, että ne liittyvät
toisiinsa, yhdistettävä tuomion antamista varten yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan mukaisesti.
Valitusperusteet, jotka koskevat yhtäältä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemää oikeudellista virhettä siltä osin
kuin se ei ole katsonut, että harkintavaltaa oli käytetty väärin, ja toisaalta valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuutta
tältä osin
Asianosaisten lausumat
Ramondín arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se on valituksenalaisen tuomion 82–88 kohdassa hylännyt
Ramondínin kanneperusteen, jonka mukaan komissio oli käyttänyt väärin harkintavaltaa. Komissio on käyttänyt valtuuksia, jotka
sillä on valtiontukiin liittyvien menettelyjen yhteydessä, eli alalla, jolla sillä on yksinomainen toimivalta ja laajat valtuudet,
yhdenmukaistaakseen verotusta. Tällainen yhdenmukaistaminen kuuluu kuitenkin todellisuudessa EY:n perustamissopimuksen 101
artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 96 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 102 artiklassa (josta on tullut EY 97 artikla)
tarkoitetun menettelyn piiriin, jossa toimivalta annetaan Euroopan unionin neuvostolle.
Komissio on Ramondínin mukaan aloittanut pienistä yhteisöistä tai jäsenvaltioista, joiden päätöksenteko‑ ja toimintakapasiteetti
on rajoitettu. Se on toiminut näin verotuksen yhdenmukaistamiseen liittyvien vaikeuksien vuoksi, koska vahvat jäsenvaltiot
kieltäytyvät luovuttamasta toimivaltuuksia.
Ramondín katsoo, että koska ainoa konkreettinen objektiivinen seikka nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on se, ettei kilpailija
ole tehnyt kantelua, olisi pitänyt olettaa, etteivät tavoitellut päämäärät olleet niitä, joita niiden väitettiin olevan. Aloitettu
menettely on näin ollen ollut virheellinen jo alusta lukien.
Territorio Histórico de Álavan mielestä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt katsoa, että harkintavaltaa
oli käytetty väärin. Se ihmettelee niitä perusteita, joiden pohjalta komissio on aloittanut lukuisia menettelyjä Baskimaan
paikallisia säännöstöjä vastaan. Se ihmettelee myös sitä syytä, jonka vuoksi joukko verotuksellisia toimenpiteitä on jätetty
pois siitä luettelosta, jonka on laatinut niin kutsuttu Primarolo-ryhmä, jonka tehtävänä on neuvostossa löytää poistettavat
verotukselliset toimenpiteet verotuksen yhdenmukaistamista varten ja ryhtyä tämän jälkeen toimenpiteisiin niitä vastaan turvautumalla
valtiontukiin liittyviin menettelyihin.
Sen mukaan useiden jäsenvaltioiden vastahakoisuuden vuoksi sopimukseen pääseminen neuvostossa verotuksen yhdenmukaistamisen
osalta on mahdotonta. Tämän vuoksi komissio on päättänyt käyttää sitä nopeinta ja yksinkertaisinta keinoa, jonka valtiontukimenettelyt
tarjoavat.
Territorio Histórico de Álava moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta myös siitä, ettei se ole esittänyt riittäviä
perusteluja harkintavallan väärinkäyttöä koskevan kanneperusteen osalta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antama vastaus
on ollut melko pinnallinen, koska se ei ole käsitellyt niitä perusteluja, joiden nojalla komissio oli aloittanut useita menettelyjä
Baskimaan paikallisia säännöstöjä vastaan, ja se on jättänyt etsimättä syytä siihen, minkä vuoksi edellä tarkoitettu verotuksellisten
toimenpiteiden joukko on jätetty pois Primarolo-ryhmän laatimasta luettelosta siten, että niitä vastaan olisi voitu ryhtyä
toimenpiteisiin turvautumalla valtiontukiin liittyviin menettelyihin.
Komissio katsoo vastauksena Ramondínin väitteisiin, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellusti valituksenalaisen
tuomion 82–87 kohdassa korostanut, etteivät yhteisön oikeuskäytännössä asetetut edellytykset, jotka koskevat harkintavallan
väärinkäytön olemassaolon arviointia, olleet täyttyneet. Esillä olevassa asiassa väite, jonka mukaan harkintavaltaa on käytetty
väärin, perustuu siihen, miten Ramondín on subjektiivisesti arvioinut komission käyttäytymistä. Mikään objektiivinen seikka
ei tue tätä arviointia. Se ei näin ollen perustu asiaankuuluviin seikkoihin, kuten oikeuskäytännössä edellytetään, vaan sellaisiin
pelkästään subjektiivisiin väitteisiin, jotka koskevat komission väitettyjä aikeita.
Ramondín tyytyy todellisuudessa valitusperusteensa yhteydessä vain toistamaan erittäin rajallisen tulkintansa tuen käsitteestä
ja valikoivuudesta. Väitetty harkintavallan väärinkäyttö perustuu komission mukaan ainoastaan siihen, että tuen käsitettä
on tulkittava eri tavalla kuin mitä Ramondín sitä ehdottaa tulkittavan.
Vastauksena Territorio Histórico de Álavan lausumiin komissio väittää, ettei kyseinen valittaja ole vedonnut harkintavallan
väärinkäyttöä koskevaan perusteeseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Valitusperusteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset
puuttuvat näin ollen selvästi. Valitusperuste ei ainakaan ole perusteltu samoista syistä, joihin on vedottu Ramondínia vastaan.
Lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on komission mukaan perustellut riittävästi valituksenalaista tuomiota voidakseen
hylätä esitetyn perusteen.
Comunidad Autónoma de La Rioja väittää, että Territorio Histórico de Álava ei voi esittää harkintavallan väärinkäyttöä koskevaa
valitusperustetta, koska siihen ei ole vedottu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
Se katsoo joka tapauksessa, että Ramondín ja Territorio Histórico de Álava eivät esitä yhtäkään sellaista objektiivista, asiaankuuluvaa
ja yhtäpitävää seikkaa, jonka perusteella voitaisiin päätellä, että komissio on riidanalaisen päätöksen tekemällä pyrkinyt
verotuksen yhdenmukaistamista koskevaan tavoitteeseen.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Komission ja Comunidad Autónoma de La Riojan väitteistä poiketen Territorio Histórico de Álava on esittänyt ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa jo kannekirjelmässä ja sen 71 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa kanneperusteen, jonka mukaan komissio
on käyttänyt väärin harkintavaltaa.
Kyseistä kanneperustetta on tutkittu Ramondínin ja Territorio Histórico de Álavan osalta valituksenalaisen tuomion 82–88 kohdassa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asianmukaisesti huomauttanut, että toimenpidettä tehtäessä harkintavaltaa on käytetty
väärin ainoastaan, jos objektiivisten, asiaankuuluvien ja yhtäpitävien seikkojen perusteella on selvää, että toimenpide on
tehty yksinomaan tai ainakin olennaisilta osin muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi (ks. mm. asia C‑110/97,
Alankomaat v. neuvosto, tuomio 22.11.2001, Kok. 2001, s. I‑8763, 137 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Se on 85–87 kohdassa tarkastellut ja arvioinut kantajien esittämiä väitteitä ja lausumia. Se on katsonut, etteivät ne olleet
esittäneet mitään sellaista objektiivista seikkaa, jonka perusteella voitaisiin päätellä, että kun komissio teki riidanalaisen
päätöksen, sen todellisena päämääränä oli verotuksen yhdenmukaistaminen.
Näin menetellessään se on tehnyt tosiseikkoja koskevan arvioinnin, joka lukuun ottamatta sitä tapausta, että sille esitetty
selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, ei ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi yhteisöjen tuomioistuimen
harjoittaman valvonnan piiriin (ks. mm. yhdistetyt asiat C‑280/99 P–C‑282/99 P, Moccia Irme ym. v. komissio, tuomio 21.6.2001,
Kok. 2001, s. I‑4717, 78 kohta ja yhdistetyt asiat C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ja
C‑254/99 P, Limburgse Vinyl Maatschappij ym. v. komissio, tuomio 15.10.2002, Kok. 2002, s. I‑8375, 285 kohta).
Väitteillään valittajat vain kiistävät kyseisen tosiseikkoja koskevan arvioinnin. Ne eivät esitä yhtäkään sellaista seikkaa,
jonka perusteella voitaisiin katsoa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut sille esitetyn selvityksen huomioon
vääristyneellä tavalla. Missään tapauksessa ei voida väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt päätellä
sen perusteella, ettei kilpailijayritys ollut tehnyt kantelua, että komissio pyrki muihin kuin väitettyihin päämääriin. Tällainen
oletus ei ole mahdollinen pelkästään sen perusteella, ettei kantelua ollut tehty.
Tästä seuraa, että harkintavallan väärinkäyttöä koskeva valitusperuste on hylättävä.
Sen valitusperusteen osalta, joka koskee valituksenalaisen tuomion puutteellisia perusteluja tältä osin, on todettava, ettei
Ramondín ole esittänyt sitä valituksessaan.
Kun Ramondín toteaa 18.2.2004 toimitetussa kirjelmässään, että se pysyttää valitusperusteensa, jonka mukaan valituksenalaisessa
tuomiossa ei ole esitetty perusteluja harkintavallan väärinkäyttöön perustuvan kanneperusteen osalta, se esittää näin ollen
todellisuudessa uuden perusteen. Kyseinen peruste on jätettävä tutkimatta yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 42 artiklan
2 kohdan ja 118 artiklan perusteella.
Siltä osin kuin on kyse Territorio Histórico de Álavasta, joka on esittänyt valituksenalaisen tuomion puutteellisia perusteluja
koskevan valitusperusteen ja vahvistanut sen 20.2.2004 toimittamassaan kirjelmässä, on todettava, että kyseisessä tuomiossa
esitetään seuraavaa:
–
85 kohdan mukaan kaikki kantajien väitteet perustuvat arvailuihin, jotka koskevat riidanalaisen päätöksen tekemisen taustalla
mahdollisesti olevia todellisia syitä, eivätkä kantajat ole edes osoittaneet, että riidanalaisella päätöksellä olisi käytännössä
saatu aikaan jonkinlaista yhdenmukaistamista yhteisön tasolla
–
86 kohdan mukaan Territorio Histórico de Álava vetoaa yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.2.2000 antamaan määräykseen
yhdistetyissä asioissa C‑400/97–C‑402/97, Juntas Generales de Guipúzcoa ym., joiden yhteydessä komissio on kantajan mukaan
kyseenalaistanut Baskimaan viranomaisten verotukseen liittyvän lainsäädäntövallan, kun se on katsonut, että paikalliset säännöstöt
ovat valtiontukia, koska niitä sovelletaan ainoastaan jäsenvaltion tietyllä alueella
–
87 kohdan mukaan viimeksi mainittu väite on hylättävä, koska komissio ei ole nojautunut riidanalaisessa päätöksessä alueellista
valikoivuutta koskevaan arviointikriteeriin osoittaakseen, että Ramondínin saamat verotukselliset edut ovat EY:n perustamissopimuksen
92 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 87 artikla) soveltamisalaan kuuluvia valtiontukia.
Nämä perustelut ovat riittäviä niihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteessa ja vastauksessa esitettyihin lausumiin
nähden, joissa ei ole mitään viittausta siihen, että neuvostoon perustetun ryhmän laatimasta luettelosta on poistettu joukko
verotuksellisia toimenpiteitä.
Tästä seuraa, että Territorio Histórico de Álavan esittämä valitusperuste, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion perustelut
ovat puutteelliset siltä osin kuin on kyse siitä, että komission on väitetty syyllistyneen harkintavallan väärinkäyttöön,
on hylättävä.
Territorio Histórico de Álavan esittämät valitusperusteet, jotka koskevat yhtäältä riidanalaisten verotuksellisten toimenpiteiden
virheellistä määrittelemistä yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi ja toisaalta valituksenalaisen tuomion perustelujen
puutteellisuutta tältä osin
Asianosaisten lausumat
Territorio Histórico de Álava on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa väittänyt, että komissio oli rikkonut perustamissopimuksen
92 artiklaa, kun se oli katsonut, että 45 prosentin verohyvitys ja yhtiöveron laskentaperusteen pienentäminen olivat yhteismarkkinoille
soveltumatonta valtiontukea sillä perusteella, että paikalliset säännöstöt nro 22/1994 ja nro 24/1996 olivat ”joitakin yrityksiä”
suosivia erityisiä toimenpiteitä. Se on todennut, että kyseisten toimenpiteiden mahdollinen valikoivuus oli joka tapauksessa
perusteltavissa verojärjestelmän luonteella ja rakenteella.
Territorio Histórico de Álava arvostelee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se on valituksenalaisen tuomion
23­–65 kohdassa hylännyt kyseiset väitteet ja tehnyt näin ollen oikeudellisen virheen soveltaessaan perustamissopimuksen 92
artiklaa.
Se on 20.2.2004 toimitetussa kirjelmässään todennut pysyttävänsä kumoamisperusteensa, mutta siten, että se liittyy riidanalaisten
verotuksellisten toimenpiteiden määrittelemistä valtiontueksi koskevaa vaihetta aikaisempaan vaiheeseen. Se toteaa väittäneensä
ensimmäisessä oikeusasteessa käydyn menettelyn kuluessa, etteivät kyseiset toimenpiteet kuuluneet perustamissopimuksen 92
artiklan soveltamisalaan siltä osin kuin ne olivat verotuksellisina toimenpiteinä perusteltuja talouspoliittisen tavoitteen
saavuttamiseksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sen mukaan katsonut, ettei tämä estänyt määrittelemästä toimenpiteitä
perustamissopimuksen kanssa yhteensoveltumattomiksi valtiontuiksi. Tämä päätelmä on Territorio Histórico de Álavan mukaan
virheellinen, koska se on tehty tulkintaprosessin väärässä kohdassa. Todellisuudessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
olisi pitänyt katsoa ennen valtiontukien määrittelyä koskevan mahdollisen kysymyksen käsittelemistä, että Ecofin-neuvoston
veropolitiikasta 1.12.1997 antamaa päätöslauselmaa (EYVL 1998, C 2, s. 1) ja valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten
välittömään verotukseen 10.12.1998 annettua komission tiedonantoa (EYVL C 384, s. 3) aikaisemmin toteutetut verotukselliset
toimenpiteet eivät kuuluneet valtiontukien valvonnan piiriin. Koska tällaiset toimenpiteet ovat osa asianomaisen jäsenvaltion
täytäntöönpanemaa teollisuuspolitiikkaa, ne on Territorio Histórico de Álavan mukaan lähtökohtaisesti suljettu pois perustamissopimuksen
92 artiklan soveltamisalan piiristä.
Samassa kirjelmässä Territorio Histórico de Álava toteaa vielä, että se pysyttää myös valitusperusteensa, joka koskee valituksenalaisen
tuomion perustelujen puutteellisuutta siltä osin kuin on kyse esiintuodusta oikeuskysymyksestä.
Komissio katsoo, että riidanalaisten verotuksellisten toimenpiteiden virheellistä määrittelemistä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi
valtiontueksi koskeva valitusperuste, sellaisena kuin se on pysytetty, edellyttää aina siitä huolimatta, että sen esitystapaa
on muutettu, sitä, että yhteisöjen tuomioistuin tutkii kyseisten toimenpiteiden tukiluonnetta koskevan kysymyksen. Perustamissopimuksen
92 artiklaa koskevaan arviointiin ei näet liity mitään valtiontueksi määrittelyn osalta käytävää keskustelua edeltävää vaihetta,
koska toimenpiteen verotuksellisella luonteella ei ole merkitystä todettaessa sitä, onko kyse tuesta vai ei. Lisäksi Ecofin-neuvoston
veropolitiikasta 1.12.1997 antamalla päätöslauselmalla ja siihen liitetyillä menettelysäännöillä ei ole voitu muuttaa perustamissopimuksessa
vahvistettua toimivaltajakoa. Näin ollen kiistäessään komission toimivallan Territorio Histórico de Álava pyrkii edelleen
komission mukaan kyseenalaistamaan sen, että riidanalaiset verotukselliset toimenpiteet on määritelty valtiontueksi.
Comunidad Autónoma de La Rioja katsoo, että Territorio Histórico de Álava väittää todellisuudessa, että riidanalaiset verotukselliset
toimenpiteet eivät ole valtiontukea, vaikka se vetoaa tätä nykyä näkemyksensä tueksi uusiin syihin. Yhteisöjen tuomioistuimen
ei näin ollen sen mukaan pitäisi jättää tutkimatta ja määrittelemättä kyseisiä toimenpiteitä perustamissopimuksen 92 artiklan
perusteella.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
On huomautettava, että jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensi kertaa vasta yhteisöjen tuomioistuimessa perusteita, joihin
se ei ole ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vedonnut, asianosaisella olisi oikeus laajentaa yhteisöjen tuomioistuimessa,
jonka toimivalta muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, kannettaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan
nähden. Yhteisöjen tuomioistuin on valitusasioissa näin ollen toimivaltainen arvioimaan ainoastaan sitä oikeudellista ratkaisua,
jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä perusteista (ks. mm. asia C‑136/92 P, komissio v.
Brazzelli Lualdi ym., tuomio 1.6.1994, Kok. 1994, s. I‑1981, 59 kohta; asia C‑7/95 P, Deere v. komissio, tuomio 28.5.1998,
Kok. 1998, s. I‑3111, 62 kohta ja asia C‑217/01 P, Hendrickx v. Cedefop, tuomio 10.4.2003, Kok. 2003, s. I‑3701, 37 kohta).
Esillä olevassa asiassa Territorio Histórico de Álava ei ole ensimmäisessä oikeusasteessa väittänyt seuraavaa:
–
riidanalaiset verotukselliset toimenpiteet eivät sellaisinaan kuulu valtiontukioikeuden soveltamisalaan ja
–
perustamissopimuksen 92 artiklaa sovelletaan vero-oikeuden säännöksiin vasta Ecofin-neuvoston veropolitiikasta 1.12.1997 antamasta
päätöslauselmasta ja komission valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen 10.12.1998 antamasta
tiedonannosta lukien.
Se on todellisuudessa vedonnut veron perusteen pienentämisestä muodostuvan toimenpiteen talouspoliittisiin päämääriin kyseisen
toimenpiteen valikoivuutta koskevan keskustelun yhteydessä, toisin sanoen keskustelun siinä vaiheessa, joka koskee kyseisen
toimenpiteen määrittelemistä perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitetuksi yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontueksi.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tutkinut tätä koskevia väitteitä valituksenalaisen tuomion 51 kohdassa.
Se nyt käsiteltävänä olevan valituksen yhteydessä yhteisöjen tuomioistuimelle esitetty väite, jonka mukaan lähinnä verotuksellinen
toimenpide on suljettu lähtökohtaisesti jo oikeudellisten päätelmien tekemistä edeltävässä vaiheessa pois perustamissopimuksen
92 artiklan soveltamisalan ja näin ollen komission valvonnan piiristä, on näin ollen ensi kertaa vasta muutoksenhaun yhteydessä
esitetty peruste.
Kyseinen uusi peruste on jätettävä tutkimatta, kuten myös peruste, joka koskee valituksenalaisen tuomion perustelujen puutteellisuutta
esiin tuotua oikeuskysymystä koskevilta osin, koska jälkimmäistä perustetta ei voida erottaa ensimmäisestä.
Kaikista edellä esitetyistä seikoista seuraa, että valitukset on hylättävä.
Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että jos valitus ei ole perusteltu,
yhteisöjen tuomioistuin päättää oikeudenkäyntikuluista.
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdassa, jota sovelletaan kyseisen työjärjestyksen 118 artiklan nojalla
muutoksenhakumenettelyyn, määrätään, että asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos
vastapuoli on sitä vaatinut. Koska valittajat ovat hävinneet asian, ne on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkuluistaan
ja korvaamaan tämän lisäksi komissiolle ja Comunidad Autónoma de La Riojalle vastaavasti aiheutuneet oikeudenkäyntikulut niiden
vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:
1)
Asiat C‑186/02 P ja C‑188/02 P yhdistetään tuomion antamista varten.
2)
Valitukset hylätään.
3)
Valittajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan tämän lisäksi Euroopan yhteisöjen komissiolle
ja Comunidad Autónoma de La Riojalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
–
Oikeudenkäyntikieli: espanja.