CELEX: 62008CJ0392
Nesplnění povinnosti státem
Směrnice 96/82/ES
Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek
Článek 11 odst. 1 písm. c)
Povinnost vypracovat vnější havarijní plány
Lhůta

Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Španělské království tím, že nevypracovalo
vnější havarijní plány pro všechny závody, na které se vztahuje článek 9 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole
nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. 1997, L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410), nesplnilo
povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 11 odst. 1 písm. c) této směrnice.

Právní rámec
Podle článku 1 směrnice 96/82 je jejím účelem prevence závažných havárií, při kterých jsou přítomny nebezpečné látky, a omezení
jejich následků pro člověka a životní prostředí, aby byla soudržným a účinným způsobem zajištěna vyšší úroveň ochrany v celém
Evropském společenství.
Článek 11 směrnice 96/82 stanoví:
„1.       Členské státy zajistí, aby pro všechny závody, na které se vztahuje článek 9,
a)       vypracoval provozovatel vnitřní havarijní plán s opatřeními, která mají být přijata uvnitř závodu,
–        u nových závodů před zahájením provozu,
–        u stávajících závodů, na které se dříve nevztahovala směrnice [Rady] 82/501/EHS [ze dne 24. června 1982 o nebezpečí závažných
havárií při určitých průmyslových činnostech (Úř. věst. L 230, s. 1)], do tří let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1,
–        u jiných závodů do dvou let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1;
b)       dodal provozovatel příslušným orgánům nezbytné informace, aby jim umožnil vypracovat vnější havarijní plány
–        u nových závodů před začátkem provozu,
–        u stávajících závodů, na které se dříve nevztahovala směrnice 82/501/EHS, do tří let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1,
–        u jiných závodů do dvou let ode dne stanoveného v čl. 24 odst. 1;
c)       vypracovaly orgány určené pro tento účel členským státem vnější havarijní plán opatření, která mají být provedena mimo závod.
2.       Havarijní plány musí být vypracovány s cílem
–        omezit rozsah nehod a zvládat je tak, aby se minimalizoval účinek a omezila škoda pro člověka, životní prostředí a majetkové
hodnoty,
–        provádět opatření nezbytná k ochraně člověka a životního prostředí před účinky závažných havárií,
–        sdělovat nezbytné informace veřejnosti a službám nebo orgánům oblasti, kterých se to týká,
–        zajistit obnovu a vyčištění životního prostředí po závažné havárii.
Havarijní plány musí obsahovat informace stanovené v příloze IV.
[…]
4.       Členské státy zajistí, aby provozovatelé a určené orgány ve vhodných odstupech ne delších než tři roky přezkoumávali, zkoušeli,
a je-li to nezbytné, revidovali a aktualizovali vnitřní a vnější havarijní plány. Přezkoumání bere v úvahu změny, ke kterým
došlo v dotyčných závodech nebo pohotovostních službách, nové technické poznatky a poznatky týkající se reakce na závažné
havárie.
[…]“
Podle článků 24 a 25 směrnice 96/82 byly členské státy povinny uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení
souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. února 1999.

Postup před zahájením soudního řízení
Komise, majíc za to, že Španělské království nerespektovalo čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82, zahájila dne 23. března
2007 řízení o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES a vyzvala tento členský stát, aby se v této souvislosti vyjádřil.
Dopisy ze dne 12. a 25. června 2007 odpověděly španělské orgány na výzvu dopisem Komise tím, že ji informovaly o počtu závodů,
na které se vztahují ustanovení směrnice 96/82, a o počtu závodů, které mají vnější havarijní plán.
Komise na základě těchto informací konstatovala, že nadále existují závody, které takovýto plán nemají, a dne 23. října 2007
vydala odůvodněné stanovisko, ve kterém Španělské království vyzvala, aby přijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s tímto
stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců od jeho doručení.
Dopisem ze dne 10. ledna 2008 odpověděly španělské orgány na uvedené stanovisko a upřesnily, že z celkového počtu dotyčných
závodů, kterých bylo 238 v roce 2005 a 280 v prosinci 2007, mělo 186 závodů schválený vnější havarijní plán. Krom toho uvedly,
že čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 96/82 sice stanoví lhůty, během nichž má provozovatel dotyčného závodu povinnost dodat
nezbytné informace příslušným orgánům, tento ale naopak nestanoví žádnou lhůtu pro vypracování vnějších havarijních plánů
těmito orgány.
Jelikož Komise usoudila, že situace zůstala neuspokojivá, rozhodla se podat projednávanou žalobu.

K žalobě
Španělské království připouští, že v okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, to znamená dne 23. prosince
2007, nemělo 94 závodů, které se nacházejí na jeho území a na které se vztahuje článek 9 směrnice 96/82, vnější havarijní
plán.
Nicméně tvrdí, že čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82 nestanoví lhůtu pro vypracování vnějších havarijních plánů příslušnými
orgány a že tyto orgány nemohou mít k dispozici stejnou lhůtu, jakou stanoví čl. 11 odst. 1 písm. a) této směrnice pro vypracování
vnitřních havarijních plánů provozovateli dotyčných závodů. Podpůrně dodává, že neexistenci vnějšího havarijního plánu lze
pro některé dotyčné závody v každém případě odůvodnit tím, že uvedení provozovatelé nedodali nezbytné informace, jak je stanoveno
v čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 96/82. Konečně uvádí, že v průběhu roku 2008 bylo vypracováno sedm vnějších havarijních
plánů.
Úvodem je třeba poukázat na to, že ustanovení článku 11 směrnice 96/82, který se týká závodů, ve kterých jsou přítomna značná
množství nebezpečných látek, představují soubor norem, jehož cílem je zajištění soudržného a účinného systému omezování následků
závažných havárií.
Vypracování vnějších havarijních plánů je tedy součástí procesu majícího několik etap, který zahrnuje zaprvé vypracování vnitřních
havarijních plánů provozovateli dotyčných závodů a dodání nezbytných informací příslušným orgánům, zadruhé vypracování uvedených
vnějších havarijních plánů těmito orgány a zatřetí přezkoumání, a je-li to nezbytné, revizi a aktualizaci vnitřních a vnějších
havarijních plánů uvedenými provozovateli a orgány.
Článek 11 odst. 1 a 4 směrnice 96/82 stanoví lhůtu skutečně jen pro první a třetí z těchto etap. Nicméně neexistence výslovné
lhůty v tomto ustanovení pro vypracování vnějších havarijních plánů jako taková neznamená, že členským státům není pro splnění
povinnosti vypracovat tyto plány uložena žádná lhůta.
Tato povinnost by totiž byla zbavena svého obsahu a systém ochrany zavedený článkem 11 směrnice 96/82 by byl zbaven veškerého
užitečného účinku, pokud by vypracování uvedených plánů příslušnými orgány mohlo zůstat odloženo na neurčito.
V této souvislosti je nutno připomenout, že vnitřní a vnější havarijní plány jsou, jak vyplývá z čl. 11 odst. 2 směrnice 96/82,
vypracovávány zejména s cílem omezit rozsah nehod a zvládat je tak, aby se minimalizoval účinek a omezila škoda pro člověka,
životní prostředí a majetkové hodnoty, a provádět opatření nezbytná k ochraně člověka a životního prostředí před účinky závažných
havárií.
Krom toho zejména z přílohy IV směrnice 96/82, která se týká informací, jež musí obsahovat havarijní plány, vyplývá, že existuje
vzájemná závislost mezi vnitřními a vnějšími havarijními plány, jejichž vzájemná koordinace zajišťuje účinnost mechanismu
stanoveného v článku 11 směrnice 96/82.
Z toho vyplývá, že příslušné vnitrostátní orgány musí za účelem vypracování vnějších havarijních plánů neprodleně vyhodnotit
informace dodané provozovateli dotyčných závodů.
Toto platí zejména pro některé vyžadované informace, jejichž krátká doba aktuálnosti je způsobilá zbavit havarijní plán, který
je na nich založen, jeho účinnosti. Z tohoto důvodu jsou ostatně členské státy podle čl. 11 odst. 4 směrnice 96/82 povinny
zavést systém, který zajistí, že vnitřní a vnější havarijní plány budou ve vhodných odstupech ne delších než tři roky přezkoumávány,
a je-li to nezbytné, revidovány a aktualizovány.
V důsledku toho může lhůta pro splnění povinnosti stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. c) této směrnice v zásadě začít běžet až
od dodání uvedených informací.
S ohledem na uvedené úvahy je třeba dospět k závěru, že příslušné orgány jsou povinny vypracovat vnější havarijní plány stanovené
v článku 11 směrnice 96/82 ve lhůtě, která na jedné straně neohrožuje užitečný účinek ustanovení tohoto článku, ale na druhé
straně zohledňuje dobu, která je nezbytná pro dokončení uvedených plánů, to znamená během přiměřené lhůty od okamžiku, kdy
provozovatelé dodali nezbytné informace.
V projednávaném případě není zpochybňováno, že vnější havarijní plány pro všechny dotyčné závody neexistují již řadu let.
V tomto ohledu je důležité připomenout, že čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 96/82 stanoví vícero lhůt podle toho, o jakou
kategorii závodu se jedná. Je nicméně nutno konstatovat, že nejzazší datum, do kterého byli provozovatelé závodů, na které
se vztahuje toto ustanovení, povinni dodat příslušným orgánům nezbytné informace pro vypracování vnějších havarijních plánů,
bylo stanoveno buď před zahájením provozu těchto závodů, nebo nejpozději do 3. února 2002, to znamená do tří let od data,
kdy uplynula lhůta pro provedení směrnice.
Časové období, které uplynulo mezi tímto datem a datem, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, to znamená
23. prosincem 2007, je zjevně nepřiměřené, takže nevypracování vnějších havarijních plánů pro všechny dotyčné závody nelze
v projednávaném případě odůvodnit.
Krom toho je sice pravda, že podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/82 navazuje povinnost vypracovat vnější havarijní plány na povinnost
provozovatelů dotyčných závodů dodat příslušným orgánům nezbytné informace, aby jim bylo umožněno vypracovat tyto plány, to
však nic nemění na tom, že totéž ustanovení ukládá členským státům povinnost zajistit, aby uvedení provozovatelé dodali nezbytné
informace ve stanovených lhůtách. Skutečnost, že v některých případech nemají příslušné orgány v uvedených lhůtách k dispozici
nezbytné informace, nemůže za těchto okolností, jak v bodě 20 svého stanoviska uvedla generální advokátka, odůvodňovat neexistenci
vnějších havarijních plánů.
Pokud jde o vypracování několika vnějších havarijních plánů v průběhu roku 2008, stačí připomenout, že podle ustálené judikatury
musí být existence nesplnění povinnosti posuzována vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula
lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz
zejména rozsudek ze dne 6. prosince 2007, Komise v. Německo, C‑456/05, Sb. rozh. s. I‑10517, bod 15).
Za těchto okolností je nutno žalobu podanou Komisí považovat za opodstatněnou.
V důsledku toho je nutno konstatovat, že Španělské království tím, že nevypracovalo vnější havarijní plány pro všechny závody,
na které se vztahuje článek 9 směrnice 96/82, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 11 odst. 1 písm. c) této
směrnice.

K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to
účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Španělské
království nemělo ve věci úspěch, je důvodné uložit posledně uvedenému náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
1)
Španělské království tím, že nevypracovalo vnější havarijní plány pro všechny závody, na které se vztahuje článek 9 směrnice
Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, nesplnilo povinnosti,
které pro ně vyplývají z čl. 11 odst. 1 písm. c) této směrnice.
2)
Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: španělština.