CELEX: 61981CJ0298
Tjenestemand
annullation af en afgørelse om forfremmelse

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 27 . november 1981 , har Franco Colussi , tjenestemand ved Europa-Parlamentet , anlagt sag med paastand om annullation af beslutningen fra Parlamentets formand om at udnaevne fru Cattarino til sprogkonsulent ved den italienske oversaettelsesafdeling .
2 Ved meddelelse om ledig stilling nr . 2690 af 14 . juli 1980 indledte Parlamentet en procedure med henblik paa besaettelse af syv stillinger som sprogkonsulenter i stillingsgruppe LA 3 , i foerste omgang ved forfremmelse eller ved forflyttelse , herunder en stilling ved den italienske oversaettelsesafdeling .
3 Sagsoegeren og to andre tjenestemaend , heriblandt fru Cattarino , som alle tre var indplaceret i loenklasse LA 4 , ansoegte om den ledige stilling ved den italienske oversaettelsesafdeling .
4 I tilslutning til sin ansoegning gjorde sagsoegeren opmaerksom paa , at han baade havde universitetseksamen i sprog og siden 1978 ogsaa i jura . Han anmodede udtrykkeligt om , at beslutningen om stillingens besaettelse blev truffet efter en sammenligning af ansoegernes kvalifikationsbeviser og fortjenester og ikke blot paa grundlag af ansoegernes alder .
5 Ved tjenstlig skrivelse af 8 . oktober 1980 meddelte chefen for den italienske oversaettelsesafdeling direktoeren for oversaettelse og terminologi resultatet af sin gennemgang af ansoegningerne . Han foreslog , at fru Cattarino blev forfremmet under hensyn til , at baade hun og sagsoegeren havde udmaerkede udtalelser , men at fru Cattarino desuden gennem flere aar regelmaessigt havde afloest kontorchefen i dennes fravaer , at hun var den aeldste og den , der havde stoerst anciennitet i loenklassen og i tjenesten .
6 Den 1 . december 1980 besluttede Parlamentets formand i sin egenskab af ansaettelsesmyndighed at forfremme fru Cattarino til sprogkonsulent i loenklasse LA 3 .
7 I medfoer at tjenestemandsvedtaegtens artikel 90 , stk . 2 , indgav sagsoegeren en klage over afslaget paa at udnaevne ham til sprogkonsulent og over det stiltiende afslag paa den begaering , som var vedlagt hans ansoegning . Hans klage blev imidlertid afvist ved beslutning truffet af Parlamentets formand den 4 . september 1981 . Herefter har sagsoegeren anlagt naervaerende sag .
8 Til stoette for de i staevningen nedlagte paastande har sagsoegeren fremfoert en raekke anbringender , dels vedroerende form og procedure , dels vedroerende beslutningens indhold .
Anbringenderne vedroerende form og procedure
9 Sagsoegeren har foerst gjort gaeldende , at Parlamentets formand ikke havde kompetence til at traeffe den anfaegtede beslutning , idet der ikke forelaa en gyldig delegation af befoejelsen til at traeffe en beslutning om forfremmelse .
10 Det bemaerkes , at ved beslutning nr . 175/62 af 12 . december 1962 , truffet af Parlamentets praesidium i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 2 , udpegedes Parlamentets formand til ansaettelsesmyndighed . Denne traeffer beslutning efter forslag fra generalsekretaeren blandt andet med henblik paa anvendelsen af tjenestemandsvedtaegtens artikel 45 paa tjenestemaend i kategorierne A og LA , herunder tjenestemaend i den i sagen omhandlede loenklasse . Ifoelge Parlamentets forretningsorden _ saavel den , der var i kraft paa det tidspunkt , hvor praesidiet traf naevnte beslutning , som paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i sagen _ er det praesidiet , som fastsaetter sammensaetningen og organisationen af Parlamentets sekretariat , og som fastsaetter antallet af ansatte og regulativerne for deres administrative og finansielle stilling . Foelgelig har praesidiet kompetence til at udpege ansaettelsesmyndigheden , hvorfor ogsaa Parlamentets formand havde den fornoedne kompetence til at traeffe den anfaegtede beslutning .
11 Sagsoegeren har endvidere gjort gaeldende , at Parlamentets formand som foelge af princippet »nemo judex in re sua« ikke var befoejet til at traeffe beslutning om en klage , der var indgivet mod en af formanden tidligere truffet beslutning .
12 Det bemaerkes , at vedtaegtens artikel 90 , stk . 2 , hjemler adgang til at indgive en klage , hvorved administrationen faar mulighed for at tage sin beslutning op til fornyet overvejelse , foer en eventuel sag indbringes for Domstolen . Efter denne artikel skal klagen indgives ad tjenestevejen til ansaettelsesmyndigheden , som i den foreliggende sag i medfoer af ovennaevnte beslutning nr . 175/62 af 12 . december 1962 er Parlamentets formand . Som foelge af vedtaegtens bestemmelser havde Parlamentets formand saaledes intet alternativ , men var forpligtet til selv at traeffe beslutningen som svar paa klagen .
13 Endelig har sagsoegeren gjort gaeldende , at Parlamentets formand ikke selv traf beslutningen vedroerende klagen , og at dette fremgaar af selve ordlyden af den beslutning , hvorved klagen blev afvist , hvori der henvises til den indgaaende behandling foretaget af de under Parlamentets formand henhoerende tjenestegrene .
14 Det bemaerkes , at ansaettelsesmyndigheden ved udfoerelsen af sine opgaver kan lade sig bistaa af de administrative tjenestegrene . I det foreliggende tilfaelde er den anfaegtede beslutning underskrevet af Parlamentets formand , og der findes intet grundlag for at antage , at beslutningen ikke skulle vaere truffet af ham personligt , selv om vedkommende tjenestegrene deltog i forberedelsen heraf .
15 De anbringender , som sagsoegeren har fremfoert vedroerende form og procedure , maa derfor forkastes .
Anbringenderne vedroerende beslutningens materielle indhold
16 Sagsoegeren har foerst gjort gaeldende , at den meddelelse om ledig stilling , paa grundlag af hvilken den omtvistede beslutning blev truffet , er ugyldig , fordi den ikke foreskriver afholdelse af en intern udvaelgelsesproeve . En udvaelgelsesproeve var nemlig det eneste middel til at bedoemme ansoegernes kvalifikationer , eftersom der var tale om en nyoprettet stilling .
17 Det bemaerkes , at vedtaegtens artikel 29 , stk . 1 , foreskriver forskellige fremgangsmaader , der kan benyttes ved besaettelse af en ledig stilling , hvoraf den foerste er gennemgangen af mulighederne for forfremmelse eller forflyttelse inden for selve institutionen . Det tilkommer ansaettelsesmyndigheden at afgoere , om denne fremgangsmaade goer det muligt at besaette den ledige stilling , eller om den anden af de i artiklen naevnte fremgangsmaader , nemlig afholdelsen af en udvaelgelsesproeve inden for institutionen , anvendes . Saa snart det i henhold til vedtaegten er muligt at besaette stillingen ved forfremmelse eller forflyttelse , har ansaettelsesmyndigheden i denne henseende et vidt skoen .
18 Der er i det foreliggende tilfaelde intet grundlag for at antage , at ansaettelsesmyndigheden skulle have misbrugt sin skoensbefoejelse ved , efter en gennemgang af mulighederne for forfremmelse eller forflyttelse , at beslutte , at stillingen kunne besaettes ad denne vej .
19 Sagsoegeren har endvidere gjort gaeldende , at det ikke er godtgjort , at ansaettelsesmyndigheden rent faktisk har gennemgaaet ansoegernes fortjenester og de om den udfaerdigede bedoemmelser , at den paagaeldende stilling , ligesom stillingen som sprogkonsulent i de oevrige afdelinger , blev forbeholdt den aeldste tjenestemand , samt at sagsoegeren havde bedre kvalifikationer og eksamensbeviser end den tjenestemand , der blev forfremmet .
20 Det maa foerst understreges , at ansaettelsesmyndigheden ved en beslutning om forfremmelse raader over et vidt skoen med hensyn til vurderingen af tjenestens interesse og bedoemmelsen af de fortjenester , som skal tages i betragtning , naar der traeffes en beslutning i henhold til vedtaegtens artikel 45 . Paa dette omraade skal Domstolen udelukkende efterproeve , om administrationen i betragtning af de foreliggende muligheder har holdt sig inden for graenser , som ikke giver anledning til kritik , og ikke har anvendt sine befoejelser paa en klart fejlagtig maade .
21 Der findes i det foreliggende tilfaelde intet i sagens akter , der goer det muligt at fastslaa , at Parlamentets formand har undladt at foretage en bedoemmelse af ansoegernes kvalifikationer og fortjenester . Navnlig har sagsoegeren ikke godtgjort , at Parlamentets formand fra foerst af skulle have lagt sig fast paa alderskriteriet og ikke taget hensyn til ansoegernes fortjenester og kvalifikationer , hvilket ogsaa modsiges af udnaevnelserne i visse af de andre oversaettelsesafdelinger .
22 Da de paagaeldende tjenestemaend havde en lang faglig erfaring , kunne ansaettelsesmyndigheden ved bedoemmelsen af kvalifikationerne i forhold til den ledige stilling , ikke blot tage hensyn til sagsoegerens og fru Cattarino ' s eksamensbeviser , saavel deres antal som art , men ogsaa til deres faglige dygtighed og tjenstlige indsats . Det kan endvidere ikke anses for en fejlagtig udoevelse af den skoensmaessige befoejelse , der tilkommer ansaettelsesmyndigheden , at den , foruden de oevrige momenter , desuden tager hensyn til ansoegernes alder og deres anciennitet i loenklassen eller i tjenesten . Staar ansoegerne lige i henseende til kvalifikationer eller fortjenester , kan disse forhold endog vaere en afgoerende faktor ved ansaettelsesmyndighedens beslutning .
23 Heraf foelger , at ogsaa anbringenderne vedroerende den anfaegtede beslutnings indhold maa forkastes . Herefter vil sagsoegte vaere at frifinde .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger . I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne dog selv de udgifter , de har afholdt i sager anlagt af ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Hver part baerer sine omkostninger .