CELEX: 62006TJ0314
Polkumyynti
Tiettyjen Etelä-Koreasta peräisin olevien jääkaappi-pakastinyhdistelmien tuonti
Tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä
Puolustautumisoikeudet
Neuvoa-antava komitea
Perusteluvelvollisuus
Tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelyssä käytettävän menetelmän valinta
Asetuksen (EY) N:o 384/96 15 artiklan 2 kohta ja 20 artiklan 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 1225/2009 15 artiklan 2 kohta ja 20 artiklan 5 kohta

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden perussäännöstö on polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta
tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL 1996, L 56, s. 1), sellaisena kuin se
on muutettuna (jäljempänä perusasetus) (asetus on korvattu polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta
tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1225/2009 (EUVL L 343, s. 51, oikaisu EUVL 2010,
L 7, s. 22)).
Perusasetuksen 1 artiklan 1 ja 4 kohdassa (joista on tullut asetuksen N:o 1225/2009 1 artiklan 1 ja 4 kohta) säädetään seuraavaa:
”1. Polkumyyntitullia voidaan soveltaa polkumyynnillä tuotuun tuotteeseen, jos tuotteen luovuttaminen vapaaseen liikkeeseen
yhteisössä aiheuttaa vahinkoa.
– –
4. Tässä asetuksessa ilmaisu ’samankaltainen tuote’ tarkoittaa tuotetta, joka on identtinen, toisin sanoen kaikissa suhteissa
samanlainen kuin kysymyksessä oleva tuote, tai sellaisen tuotteen puuttuessa muuta tuotetta, joka, vaikka se ei ole kaikissa
suhteissa samanlainen, muistuttaa ominaispiirteiltään kyseistä tuotetta.”
Perusasetuksen 15 artiklassa (josta on tullut asetuksen N:o 1225/2009 15 artikla) säädetään seuraavaa:
”1. Tässä asetuksessa säädetyt konsultaatiot järjestetään neuvoa-antavassa komiteassa, joka koostuu kunkin jäsenvaltion edustajista
ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. Konsultaatio järjestetään välittömästi joko jäsenvaltion pyynnöstä tai
komission aloitteesta ja joka tapauksessa sellaisen ajan kuluessa, että tässä asetuksessa vahvistettuja määräaikoja voidaan
noudattaa.
2. Komitean kutsuu koolle sen puheenjohtaja. Hänen on toimitettava jäsenvaltioille kaikki asiaa koskevat tiedot niin pian
kuin mahdollista mutta viimeistään 10 työpäivää ennen kokousta.
3. Konsultaatio voidaan tarvittaessa järjestää ainoastaan kirjallisesti; tässä tapauksessa komissio ilmoittaa asiasta jäsenvaltioille
ja vahvistaa määräajan, jonka kuluessa nämä voivat antaa lausuntonsa tai pyytää suullista konsultaatiota, jonka puheenjohtaja
järjestää sillä edellytyksellä, että tämä suullinen konsultaatio voidaan suorittaa sellaisen ajan kuluessa, että tässä asetuksessa
vahvistettuja määräaikoja voidaan noudattaa.
4. Konsultaatio käsittää erityisesti
– –
d) toimenpiteet, jotka olosuhteet huomioon ottaen ovat aiheellisia polkumyynnistä aiheutuneen vahingon estämiseksi tai korjaamiseksi,
sekä yksityiskohtaiset säännöt näiden toimenpiteiden toteuttamisesta.”
Perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut asetuksen N:o 1225/2009 15 artiklan 2 kohta) säädetty 10 työpäivän
määräaika, jonka kuluessa neuvoa-antavan komitean puheenjohtajan on toimitettava jäsenvaltioille kaikki asiaa koskevat tiedot,
on sisällytetty perusasetukseen 8.3.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, s. 12), jonka 17 perustelukappaleessa
todetaan seuraavaa:
”Tiedot, joita jäsenvaltioille toimitetaan neuvoa-antavassa komiteassa, ovat luonteeltaan usein hyvin teknisiä ja sisältävät
monimutkaisia taloudellisia ja oikeudellisia analyysejä. Jotta jäsenvaltioilla olisi riittävästi aikaa näihin tietoihin perehtymiseen,
tiedot olisi toimitettava niille viimeistään 10 päivää ennen neuvoa-antavan komitean puheenjohtajan vahvistamaa kokouksen
päivämäärää.”
Perusasetuksen 20 artiklassa (josta on tullut asetuksen N:o 1225/2009 20 artikla) säädetään seuraavaa:
”1. Valituksen tekijät, tuojat ja viejät sekä niitä edustavat järjestöt ja viejämaan edustajat voivat pyytää, että niille
ilmoitetaan olennaisten tosiasioiden ja huomioiden yksityiskohdista, joiden perusteella väliaikaiset toimenpiteet on otettu
käyttöön. Ilmoittamista koskevat pyynnöt on osoitettava kirjallisesti viipymättä väliaikaisten toimenpiteiden käyttöön ottamisen
jälkeen ja ilmoittaminen on tehtävä kirjallisesti niin pian kuin mahdollista.
2. Edellä 1 kohdassa mainitut osapuolet voivat pyytää lopullista ilmoittamista olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden
perusteella lopullisten toimenpiteiden käyttöön ottamista tai tutkimuksen tai menettelyn päättämistä ilman toimenpiteitä suunnitellaan,
ja erityistä huomiota on kiinnitettävä ilmoittamiseen sellaisista tosiasioista ja huomioista, jotka ovat erilaisia kuin väliaikaisten
toimenpiteiden yhteydessä käytetyt.
– –
4. Lopullinen ilmoittaminen on tehtävä kirjallisesti. Se on tehtävä mahdollisimman nopeasti ottaen huomioon tarve suojata
luottamukselliset tiedot ja tavallisesti viimeistään kuukautta ennen lopullista päätöstä tai lopullisia toimenpiteitä koskevan
komission ehdotuksen jättämistä 9 artiklan mukaisesti. Jos komissio ei voi välittää tiettyjä tosiasioita tai huomioita sillä
hetkellä, se on tehtävä mahdollisimman pian. Ilmoittaminen ei ole esteenä komission tai neuvoston mahdollisesti myöhemmin
tekemälle päätökselle, ja jos kyseinen päätös perustuu eri tosiasioihin ja huomioihin, näistä on ilmoitettava niin pian kuin
mahdollista.
5. Lopullisen ilmoittamisen jälkeen tehdyt havainnot voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos ne saadaan määräajassa, jonka
komissio vahvistaa kunkin tapauksen yhteydessä, ottaen asianmukaisesti huomioon asian kiireellisyys, mutta joka on vähintään
kymmenen päivää.”

Asian tausta
1.
Tutkimuksen kohteena olleet markkinat
Jääkaappi-pakastinyhdistelmien markkinoilla, jotka olivat kohteena tutkimuksessa, jonka päätteeksi riidanalaiset polkumyynnin
vastaiset toimenpiteet toteutettiin, on seuraavat kolme segmenttiä:
–        päällekkäin sijoitetut yhdistelmät, joissa pakastinosa on sijoitettu jääkaappiosan alapuolelle
–        päällekkäin sijoitetut yhdistelmät, joissa pakastinosa on sijoitettu jääkaappiosan yläpuolelle
–        side-by-side-yhdistelmät, joissa on kaksi kääntöovea, jotka avautuvat vierekkäin oleviin pakastinosaan ja jääkaappiosaan.
Markkinoille on äskettäin tullut uusi kolmiovinen jääkaappi-pakastinyhdistelmätyyppi, jossa pakastinosa on sijoitettu yhtenäisen
jääkaappiosan alapuolelle. Pakastinosassa on yksi ovi, kun taas jääkaappiosaan avautuu kaksi vierekkäistä kääntöovea.
2.
Tutkimusmenettelyn alkuvaihe
Kantaja Whirlpool Europe Srl teki 18.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiolle perusasetuksen nojalla valituksen tiettyjen Etelä-Koreasta
peräisin olevien jääkaappi-pakastinyhdistelmien tuonnista.
Komissio julkaisi 2.6.2005 ilmoituksen tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien
tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta (EUVL C 135, s. 4). Tuotteet, joita ilmoituksen mukaan väitetysti
tuotiin polkumyynnillä, olivat jääkaappi-pakastinyhdistelmiä, joiden vetoisuus on suurempi kuin 400 litraa ja joissa on vähintään
kaksi erillistä, vierekkäin olevaa ulko-ovea.
Komissio lähetti kyselylomakkeen kaikille osapuolille, joita tutkimuksen tiedettiin koskevan.
Korealaisen yhtiön LG Electronics, Inc:n (jäljempänä LG) mukaan tutkimuksen kohteena olevan tuotteen määritelmään olisi pitänyt
sisällyttää kaikki suuret jääkaapit, koska niiden tarkoitus – toisin sanoen elintarvikkeiden ja juomien säilyttäminen – on
sama ja koska useimmissa niistä on sekä jääkaappi- että pakastinosa.
LG väitti lisäksi, että menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa käytetty tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä
oli virheellinen. Se totesi, että side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmillä tarkoitetaan toimialalla jääkaappeja, joissa
jääkaappiosa ja pakastinosa ovat vierekkäin sijoitettuina ja joissa kumpaankin osaan on erillinen ulko-ovi. LG katsoi, että
jos menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa käytetty tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä oli säilytettävä,
tutkimus olisi sisältänyt tietyt päällekkäin sijoitetut jääkaappi-pakastinyhdistelmät, toisin sanoen jääkaappi-pakastinyhdistelmät,
joissa kaksiovinen jääkaappiosa on yksiovisen pakastinosan päällä, kun taas tutkimuksen ulkopuolelle olisi jätetty niihin
verrattavissa olevat mallit, joissa kummassakin osassa on yksi ovi. LG vaati siis, että joko kaikki kolmi- tai useampioviset
jääkaappi-pakastinyhdistelmät olisi jätettävä menettelyn ulkopuolelle tai menettelyn soveltamisala olisi laajennettava kaikkiin
jääkaappi-pakastinyhdistelmiin.
LG väitti lopuksi, että mallien sisäiset ominaisuudet olivat merkittävämpiä kuin niiden ulkoiset ominaisuudet, erityisesti
ovet. LG väitti erityisesti, että jääkaappi- ja pakastinosan keskinäinen sijoittelu oli oleellinen perusominaisuus, joka erottaa
side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmät muista malleista.
Kantaja toimitti 14.11.2005 komissiolle kuluttajajulkaisuissa ilmestyneitä arviointeja, jotka puolsivat kolmiovisten jääkaappien
sisällyttämistä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään.
Kantaja sai komission kanssa pidetyssä kokouksessa 17.11.2005 tietoonsa LG:n väitteet ja perustelut, jotka koskivat tarkasteltavana
olevan tuotteen määritelmää. Kantaja vastasi näihin kirjallisesti 13.12.2005. LG esitti 17.1. ja 25.1.2006 päivätyissä kirjeissään
lisää huomautuksia, joihin kantaja vastasi 31.1.2006. Komissio kuuli kantajaa uudelleen 2.2.2006. LG esitti 6.2., 7.2. ja
15.2.2006 komissiolle uusia huomautuksia tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmästä.
3.
Väliaikaista tullia koskeva asetus
Komissio antoi 28.2.2006 asetuksen (EY) N:o 355/2006 väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Korean tasavallasta peräisin
olevien side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien tuonnissa (EUVL L 59, s. 12; jäljempänä väliaikaista tullia koskeva asetus).
Väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa komissio hylkäsi LG:n väitteen, jonka mukaan kaikilla suurilla jääkaapeilla on
sama tarkoitus, sillä perusteella, että side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien markkinat muodostavat ”selvästi oman erillisen
markkinalohkonsa”. Side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien fyysiset erityispiirteet, etenkin kaksi vierekkäin olevaa suurta
ovea, saavat aikaan sen, että kyseisillä yhdistelmillä on ”oma erityispaikkansa” jääkaappi-pakastinyhdistelmien markkinoilla.
Komissio hylkäsi myös LG:n väitteen, jolla pyrittiin sulkemaan kaikki kolmi- tai useampioviset jääkaappi-pakastinyhdistelmät
menettelyn ulkopuolelle, sillä perusteella, että tutkimuksen yhteydessä oli todettu, ettei side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmille
ole ”yleisesti käytettyä määritelmää”. LG:n mainitsemia kolmiovisia yhdistelmiä päinvastoin oli markkinoilla kaikkien muiden
side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmämallien rinnalla.
Tämän perusteella komissio päätteli alustavasti, että vetoisuutta, lisävarusteita ja materiaaleja koskevista eroista huolimatta
kaikilla side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmätyypeillä, myös kolmiovisilla yhdistelmillä, joissa pakastinosa on alhaalla,
oli samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja niitä käytettiin samaan perustarkoitukseen.
Komissio katsoi näin ollen, että yhtäältä yhteisön tuotannonalan tuottamilla ja Euroopan unionissa myydyillä side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmillä
ja toisaalta Etelä-Koreassa tuotetuilla ja myydyillä side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmillä oli samat fyysiset ja tekniset
perusominaisuudet ja niitä käytettiin pääasiassa samoihin tarkoituksiin, joten komissio piti niitä alustavasti perusasetuksen
1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
Tämän vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Otetaan käyttöön väliaikainen polkumyyntitulli, jota sovelletaan Koreasta peräisin oleviin side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmiin,
joiden vetoisuus on suurempi kuin 400 litraa, joissa on vähintään kaksi erillistä, vierekkäin olevaa ulko-ovea ja jotka luokitellaan
CN-koodiin ex 8418 10 20 (Taric-koodi 8418 10 20 91).”
4.
Tutkimusmenettelyn myöhempi vaihe
Saatuaan tiedoksi komission väliaikaiset päätelmät kantaja ja LG esittivät uusia huomautuksia tarkasteltavana olevan tuotteen
määritelmästä. LG lähetti komissiolle myös asiantuntijalausunnon jääkaappien luokitteluhankkeesta. Kantaja ja LG täsmensivät
kirjeenvaihdon aikana kantojaan tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmästä.
5.
Lopullinen ilmoitus
Komissio antoi 30.6.2006 lopullisen ilmoituksen. Se muistutti siinä, että unionin toimielinten vakiintuneen käytännön mukaan
tarkasteltavana olevaa tuotetta määriteltäessä tarkastellaan ensisijaisesti kyseisen tuotteen fyysisiä ja teknisiä perusominaisuuksia
ja että eri tuotesegmentteihin luokiteltujen mallien katsotaan yleensä muodostavan yhden tuotteen, jos eri segmenttien välillä
ei ole ”selviä rajalinjoja”.
Komissio katsoi tutkimuksen osoittaneen, että suuritilavuuksisten jääkaappi-pakastinyhdistelmien markkinoiden perinteinen
jako kolmeen segmenttiin oli kiistämätön ja alan kaikkien toimijoiden tuntema, joten ei ollut perusteltua sisällyttää tarkasteltavana
olevan tuotteen määritelmään kaikkia yhdistelmiä, siten kuin LG vaati.
Komissio totesi seuraavaksi, että sen enempää tuotteen fyysiset ominaisuudet (kaksi vierekkäistä ovea ja laitteen koko) kuin
markkinointia ja kuluttajan näkemystä koskevat näkökohdat eivät tehneet perustelluksi kolmiovisen mallin jättämistä tarkasteltavana
olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Näin ollen komissio päätteli tämän perusteella, että ”kolmiovinen side-by-side-malli”
oli sisällytettävä tähän määritelmään.
6.
Tarkistettu lopullinen ilmoitus
Asianomaisille osapuolille asetettiin 11.7.2006 päättyvä määräaika lopullista ilmoitusta koskevien huomautusten esittämiselle.
Neuvoa-antavan komitean puheenjohtaja toimitti 5.7. ja 6.7.2006 jäsenvaltioille asiakirjat, jotka koskivat lopullisia toimenpiteitä,
joita komissio aikoi ehdottaa.
Kantaja ja LG esittivät 11.7.2006 huomautuksensa lopullisesta ilmoituksesta. Kantaja vahvisti puoltavansa komission käyttämää
tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää, kun taas LG riitautti jälleen komission tätä koskevan päättelyn ja päätelmät.
Komissio ilmoitti 14.7.2006 päivätyllä kirjeellään jäsenvaltioille, että se oli muuttanut tarkasteltavana olevan tuotteen
määritelmää koskevaa kantaansa ja että se tästä lähtien jättää kolmioviset jääkaappi-pakastinyhdistelmät määritelmän ulkopuolelle.
Kantaja riitautti kauppapolitiikasta vastaavalle komission jäsenelle 17.7.2006 osoittamassaan kirjeessä tämän kannanmuutoksen,
josta se oli saanut tiedon epävirallisesti.
Komissio lähetti 19.7.2006 päivätyllä kirjeellään kantajalle tarkistetun lopullisen ilmoituksen ilmoittaen tälle kyseisestä
muutoksesta. Komissio totesi tässä asiakirjassa seuraavaa:
”Edellä mainittu yritys toimitti side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien segmentin määritelmää tukevaa lisänäyttöä, joka
perustui osien sisäpuoliseen kokoonpanoon eikä ovien sijaintiin. Joidenkin johtavien tutkimuslaitosten ja luokitteluelinten
ilmaisemia näkökantoja, joista suurimmassa osassa side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmät luokiteltiin sisäpuolisen kokoonpanon
eikä ovien sijainnin perusteella, arvioitiin edelleen lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yrityksen toimittaman lisänäytön
perusteella. Fyysisten ominaisuuksien osalta päädyttiin siihen, ettei kolmiovisen mallin voida katsoa kuuluvan – – side-by-side-segmenttiin.
Kuluttajan näkemyksen osalta sekä vaatimuksen esittäjä että yhteisön tuotannonala toimittivat näkökantojaan tukevat ja keskenään
ristiriitaiset kuluttajatutkimukset. Tältä osin ei siten voida tehdä johtopäätöksiä kumpaankaan suuntaan.
Sen vuoksi päätellään, että kolmiovisen mallin olisi katsottava kuuluvan päällekkäin sijoitettujen jääkaappi-pakastinyhdistelmien
(jääkaappiosa pakastinosan yläpuolella) segmenttiin eikä side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien segmenttiin. – –
Tämän johdosta katsottiin tarkoituksenmukaiseksi tarkastella uudelleen väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaista tuotteen
määritelmää. Näin ollen tarkasteltavana oleva tuote määritellään lopullisesti Korean tasavallasta peräisin oleviksi jääkaappi-pakastinyhdistelmiksi,
joiden tilavuus on suurempi kuin 400 litraa ja joiden jääkaappi- ja pakastinosa on sijoitettu vierekkäin ja jotka luokitellaan
tällä hetkellä CN-koodiin ex 8418 10 20.”
Kantajalle ja muille asianomaisille osapuolille annettiin 31.7.2006 kello 10 päättyvä määräaika huomautusten esittämistä varten.
Neuvoa-antava komitea kokoontui 19.7. ja 20.7.2006 ja tutki lopullisia toimenpiteitä, joita komissio aikoi ehdottaa Euroopan
unionin neuvostolle, mukaan lukien tarkasteltavana olevan tuotteen uutta määritelmää, jonka ulkopuolelle kolmioviset yhdistelmät
oli jätetty.
Kantaja ja Conseil européen de la construction d’appareils domestiques (jäljempänä CECED) arvostelivat 28.7.2006 päivätyissä
kirjeissään tarkistettuun lopulliseen ilmoitukseen sisältyvää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän muutosta.
Komissio esitti 31.7.2006 neuvostolle ehdotuksen KOM(2006) 436 lopullinen asetukseksi lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta
tiettyjen Korean tasavallasta peräisin olevien side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa
käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta.
Komissio vastasi kantajan 28.7.2006 esittämiin huomautuksiin 9.8.2006 päivätyllä kirjeellä.
7.
Riidanalainen asetus
Neuvosto antoi 25.8.2006 asetuksen (EY) N:o 1289/2006 lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Korean tasavallasta
peräisin olevien side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen
tullin lopullisesta kantamisesta (EUVL L 236, s. 11; jäljempänä riidanalainen asetus).
Riidanalaisen asetuksen 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli, jota sovelletaan Korean tasavallasta peräisin oleviin side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmiin,
joiden tilavuus on suurempi kuin 400 litraa ja joissa jääkaappi- ja pakastinosa on sijoitettu vierekkäin ja jotka kuuluvat
CN-koodiin ex 8418 10 20 (Taric-koodi 8418 10 20 91).”

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 17.11.2006 toimittamallaan kannekirjelmällä.
Kanteen nostamista koskeva tiedonanto julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä 30.12.2006 (EUVL C 326, s. 67).
Komissio ja LG toimittivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 11.1.2007 ja 14.2.2007 väliintulohakemukset, joissa ne
pyysivät saada osallistua tähän oikeudenkäyntiin tukeakseen neuvoston vaatimuksia.
CECED ja Electrolux toimittivat unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 9.2.2007 väliintulohakemukset, joissa ne pyysivät
saada osallistua tähän oikeudenkäyntiin tukeakseen kantajan vaatimuksia.
Unionin yleisen tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtaja hyväksyi komission väliintulohakemuksen 26.2.2007 antamallaan
määräyksellä.
Unionin yleisen tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtaja hyväksyi CECEDin ja LG:n väliintulohakemukset 10.5.2007 antamallaan
määräyksellä.
Italian tasavalta toimitti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 22.6.2007 väliintulohakemuksen, jossa se pyysi saada
osallistua tähän oikeudenkäyntiin tukeakseen kantajan vaatimuksia.
Unionin yleisen tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtaja hyväksyi Italian tasavallan väliintulohakemuksen 4.9.2007 antamallaan
määräyksellä.
Koska unionin yleisen tuomioistuimen jaostojen kokoonpanoa muutettiin, esittelevä tuomari määrättiin kuudenteen jaostoon,
jonka käsiteltäväksi tämä asia näin ollen siirrettiin.
Unionin yleinen tuomioistuin (kuudes jaosto) hylkäsi Electroluxin väliintulohakemuksen 10.1.2008 antamallaan määräyksellä.
Kuudennen jaoston puheenjohtaja hyväksyi 8.10.2009 antamallaan määräyksellä kantajan pyynnön, että tiettyjä kantajan asiakirjoja
käsiteltäisiin luottamuksellisesti CECEDiin ja LG:hen nähden, lukuun ottamatta erästä asiakirjaa, jonka osalta puheenjohtaja
hylkäsi pyynnön luottamuksellisesta käsittelystä LG:hen nähden. Viimeksi mainitun asiakirjan täydellinen versio annettiin
näin ollen tiedoksi LG:lle.
Unionin yleinen tuomioistuin (kuudes jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn
ja pyysi prosessinjohtotoimena asianosaisia vastaamaan kirjallisesti tiettyihin kysymyksiin. Asianosaiset noudattivat tätä
kehotusta määräajassa.
Asianosaisten lausumat ja vastaukset unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 11.11.2009 pidetyssä istunnossa.
Kantaja vaatii Italian tasavallan ja CECEDin tukemana, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen asetuksen, siltä osin kuin neuvoston siinä käyttämä tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen
tuotteen määritelmä ei sisällä kaikkia suuria jääkaappi-pakastinyhdistelmiä, joissa on vähintään kaksi vierekkäin olevaa ovea,
ja
–        velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Neuvosto vaatii komission ja LG:n tukemana, että unionin yleinen tuomioistuin
–        jättää kanteen tutkimatta tai hylkää sen perusteettomana ja
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Koska tuomari T. Tchipev oli estynyt osallistumasta asian käsittelyyn suullisen käsittelyn lopettamisen jälkeen, asia siirrettiin
jaoston puheenjohtajalle Meijille, jotta tämä toimisi esittelevänä tuomarina, ja tuomari Vadapalas nimettiin työjärjestyksen
32 artiklan 3 kohdan mukaisesti täydentämään jaoston kokoonpanoa.
Unionin yleinen tuomioistuin (kuudes jaosto) aloitti 5.7.2010 antamallaan määräyksellä suullisen käsittelyn uudelleen uudessa
kokoonpanossaan ja ilmoitti asianosaisille ja väliintulijoille, että niitä kuullaan 8.9.2010 pidettävässä uudessa istunnossa.
Kantaja, neuvosto, komissio, CECED, LG ja Italian tasavalta ilmoittivat 9.7., 12.7., 14.7., 15.7. ja 16.7.2010 päivätyillä
kirjeillään unionin yleiselle tuomioistuimelle luopuvansa mahdollisuudesta tulla kuulluksi uudelleen.
Näin ollen kuudennen jaoston puheenjohtaja päätti lopettaa suullisen käsittelyn.

Oikeudellinen arviointi
1.
Työjärjestyksen 116 artiklan 6 kohdan väitetty rikkominen
Neuvosto huomautti istunnossa, ettei Italian tasavalta voinut väliintulohakemuksessaan kehitellä pääasiaa koskevia huomautuksiaan,
sillä näitä olisi voinut esittää vasta suullisessa käsittelyssä.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että työjärjestyksen 116 artiklan 6 kohdan mukaan väliintulijalla, joka Italian tasavallan
tavoin esittää väliintulohakemuksensa sen jälkeen, kun työjärjestyksen 115 artiklan 1 kohdassa vahvistettu kuuden viikon määräaika,
joka alkaa kanteen nostamista koskevan tiedonannon julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä, on päättynyt, on
yksinomaan oikeus osallistua suulliseen käsittelyyn, saada suullista käsittelyä varten laadittu kertomus ja esittää huomautuksensa
sen perusteella istunnossa (asia C‑113/07 P, Selex Sistemi Integrati v. komissio, tuomio 26.3.2009, Kok., s. I‑2207, 36 kohta).
On kuitenkin todettava, että – kuten Italian tasavalta on väittänyt istunnossa – sen väliintulohakemuksessa esitetyt huomautukset
olivat pelkästään perusteluja, joihin se vetosi hakemuksensa tueksi ja jotka eivät siis koskeneet sitä, oliko kanne perusteltu.
On siis katsottava, että työjärjestyksen 116 artiklan 6 kohtaa ei ole rikottu.
2.
Asetuksen kumoamista koskevat vaatimukset

Tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten lausumat
Neuvosto väittää, että kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, koska kantaja vaatii riidanalaisen asetuksen osittaista kumoamista
vain siltä osin kuin neuvoston siinä käyttämä tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen määritelmä ei sisällä
kaikkia suuria jääkaappi-pakastinyhdistelmiä, joissa on vähintään kaksi vierekkäin olevaa ulko-ovea. Neuvosto vetoaa tältä
osin oikeuskäytäntöön, jonka mukaan unionin toimen osittainen kumoaminen on mahdollista vain silloin, kun osat, joiden kumoamista
on vaadittu, ovat sellaisia, että ne voidaan erottaa muusta toimesta.
Neuvosto kiistää myös kantajan vastauksessaan esittämän vaatimuksen, että riidanalaisen asetuksen tai sen 1 artiklan kumoamisen
yhteydessä määrättäisiin, että riidanalainen toimi pysyy voimassa, kunnes unionin toimielimet ovat toteuttaneet unionin yleisen
tuomioistuimen antaman kumoamistuomion täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet. Neuvoston mukaan tällä vaatimuksella nimittäin
muutetaan oikeudenkäynnin kohdetta oikeudenkäynnin aikana, joten unionin yleinen tuomioistuin lausuisi ultra petita, jos se
kumoaisi kokonaan riidanalaisen asetuksen tai sen 1 artiklan.
Neuvosto toteaa vielä, ettei unionin yleinen tuomioistuin voi korjata unionin toimielinten virhettä toteamalla pätemättömäksi
ratkaisua, että kolmioviset jääkaappi-pakastimet ”jätettiin viime hetkellä” riidanalaisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden
soveltamisalan ulkopuolelle.
Kantaja kiistää väitteet ja perustelut, jotka neuvosto on esittänyt tukeakseen vaatimustaan kanteen tutkimatta jättämisestä.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että esillä olevassa asiassa ei ole tarpeen lausua väitteistä ja perusteluista, joita
neuvosto on esittänyt tukeakseen vaatimustaan käsiteltävänä olevan kanteen tutkimatta jättämisestä, koska kantajan vaatimukset
asetuksen kumoamisesta on joka tapauksessa hylättävä (ks. vastaavasti asia C‑233/02, Ranska v. komissio, tuomio 23.3.2004,
Kok., s. I‑2759, 26 kohta).

Asiakysymys
Kantaja esittää kumoamista koskevien vaatimustensa tueksi neljä kanneperustetta. Neuvosto ja komissio eivät ensinnäkään ole
kunnioittaneet kantajan puolustautumisoikeuksia sen ratkaisun osalta, että kolmioviset jääkaappi-pakastimet ”jätettiin viime
hetkellä” tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Toiseksi toimielimet eivät olleet ”ajoissa” kuulleet jäsenvaltioita
neuvoa-antavassa komiteassa tästä määritelmän ulkopuolelle jättämisestä, millä ne ovat rikkoneet perusasetuksen 15 artiklan
2 kohtaa. Kolmanneksi riidanalaista asetusta ei ole perusteltu riittävästi, siltä osin kuin on kysymys riidanalaisesta määritelmän
ulkopuolelle jättämisestä. Neljänneksi ja viimeiseksi toimielimet ovat tehneet oikeudellisen virheen valitessaan tarkasteltavana
olevan tuotteen määrittelemisessä käytettyä menetelmää.
Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan kantajan puolustautumisoikeuksia on loukattu, siltä osin kuin kolmioviset jääkaappi-pakastimet
on jätetty tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle
–       Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää ensinnäkin, että komissio laati tarkistetun lopullisen ilmoituksen 19.7.2006 ja että komissio oli perusasetuksen
20 artiklan 5 kohdan (josta on tullut asetuksen N:o 1225/2009 20 artiklan 5 kohta) perusteella velvollinen antamaan asianomaisille
osapuolille ainakin kymmenen päivän määräajan huomautusten esittämistä varten. Komissio oli kuitenkin lähettänyt lopullisia
toimenpiteitä koskevan ehdotuksen neuvostolle 31.7.2006 eli ”muutamia tunteja” edellä mainituille osapuolille huomautusten
esittämistä varten asetetun määräajan päättymisen jälkeen (ks. edellä 32 kohta).
Kantaja huomauttaa, että samankaltaisen tuotteen määritelmän muuttaminen koskee polkumyynnin vastaisen menettelyn ”olennaista
osaa” ja että se on erittäin epätavallista menettelyn myöhäisessä vaiheessa. Kantaja oli siten esittänyt komissiolle 30 sivua
huomautuksia ja 13 uutta liitettä, joihin riidanalaisessa asetuksessa ei lainkaan viitata. Tässä nimittäin toistetaan vain
19.7.2006 tiedoksi annettuun tarkistettuun lopulliseen ilmoitukseen jo sisältyneet huomautukset.
Kantaja huomauttaa myös, että se, että komissio odotti 9.8.2006 saakka, ennen kuin se vastasi kantajan huomautuksiin, ja että
se vastasi niihin yksityiskohtaisesti, osoittaa, että kantajan huomautukset olivat relevantteja ja edellyttivät perusteellista
tutkintaa, joka tapahtui vasta, kun komissio oli muuttanut lopullista ehdotustaan ja lähettänyt tämän neuvostolle 31.7.2006.
Näissä olosuhteissa se, että komissio ei jättänyt itselleen riittävästi aikaa kantajan huomautusten tutkimiseen, on vienyt
kantajan puolustautumisoikeuksilta tehokkaan vaikutuksen.
Kantaja väittää tältä osin, että perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa säädetty määräaika ei ole pelkkä muodollisuus, jota
on noudatettava, vaan sillä pyritään takaamaan asianomaisten osapuolten oikeus tulla kuulluiksi tehokkaasti.
Toiseksi kantaja väittää vastauksessaan, että lukuun ottamatta kahta kirjettä ja Yhdysvaltojen viranomaisten muistiota, jotka
neuvosto liitti vastineeseensa näyttääkseen toteen ”lobbauksen”, jota harjoitettiin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän
osalta aivan viime hetkeen saakka, yhtäkään niistä asiakirjoista ja puhelinkeskusteluista, jotka vaikuttivat komission lopullisiin
päätelmiin, ei ole liitetty komission asiakirjavihon ei-luottamukselliseen versioon, eikä niitä siten ole saatettu asianomaisten
osapuolten tietoon. Neuvosto on näin ollen loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia. Neuvosto on myös loukannut menettelyn
oikeudenmukaisuutta ja prosessuaalista yhdenvertaisuutta, kun se ei ole antanut tietoa kaikkien niiden asiakirjojen sisällöstä,
jotka liittyvät komissiota kohtaan harjoitettuun ”lobbaukseen”.
Neuvoston mukaan kanneperuste on perusteeton eikä kantajan vastausvaiheessa esittämiä väitteitä voida ottaa tutkittaviksi.
–       Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen on unionin oikeuden perusperiaate, jonka mukaan yrityksille, joita polkumyynnin vastaisen
asetuksen antamiseen päättyvä tutkimusmenettely koskee, on hallinnollisen menettelyn aikana annettava mahdollisuus esittää
tehokkaasti kantansa väitettyjen tosiseikkojen ja olosuhteiden todenmukaisuudesta ja merkityksellisyydestä (ks. asia T‑35/01,
Shanghai Teraoka Electronic v. neuvosto, tuomio 28.10.2004, Kok., s. II‑3663, 288 ja 289 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tämä vaatimus pannaan täytäntöön perusasetuksen 20 artiklassa, jonka 4 kohdassa (josta on tullut asetuksen N:o 1225/2009 20
artiklan 4 kohta) säädetään, että lopullinen ilmoitus on annettava kirjallisesti. Tämän säännöksen mukaan silloin, kun lopuksi
tehty päätös perustuu eri tosiasioihin ja huomioihin kuin ne, joista ilmoitettiin lopullisessa ilmoituksessa, niistä ”on ilmoitettava
niin pian kuin mahdollista”. Perusasetuksen 20 artiklan 5 kohdassa täsmennetään, että ”lopullisen ilmoittamisen jälkeen tehdyt
havainnot voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos ne saadaan määräajassa, jonka komissio vahvistaa kunkin tapauksen yhteydessä,
ottaen asianmukaisesti huomioon asian kiireellisyys, mutta joka on vähintään kymmenen päivää”.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on kiistatonta, että komissio on antanut tarkistetun lopullisen ilmoituksen kantajalle
tiedoksi 19.7.2006 ja asettanut sille 31.7.2006 päättyvän määräajan huomautusten esittämistä varten. On myös kiistatonta,
että kantaja esitti huomautuksensa tarkistetusta lopullisesta ilmoituksesta 28.7.2006 ja että komissio esitti lopullista asetusta
koskevan ehdotuksen neuvostolle 31.7.2006 eli kaksitoista päivää sen jälkeen, kun tarkistettu lopullinen ilmoitus annettiin
kantajalle tiedoksi. Tästä seuraa, että komissiolla oli kantajan lähettämät huomautukset ennen perusasetuksen 20 artiklan
5 kohdassa säädetyn kymmenen päivän määräajan päättymistä ja että komissio oli odottanut viimeksi mainitun määräajan päättymistä,
ennen kuin se esitti lopullista asetusta koskevan ehdotuksen neuvostolle.
On lisäksi todettava, ettei se, että neuvostolle annettua luonnosta lopullista asetusta koskevaksi ehdotukseksi levitetään
komissiossa kirjallisen menettelyn mukaisesti toimielimen jäsenten suostumusten keräämiseksi, saata kyseenalaiseksi kantajan
mahdollisuutta tulla kuulluksi tehokkaasti, koska komissio pystyy tarvittaessa keskeyttämään kyseisen kirjallisen menettelyn
tai muuttamaan ehdotusluonnostaan asianomaisten osapuolten huomautusten johdosta.
Näin ollen on katsottava, ettei komissio ole rikkonut perusasetuksen 20 artiklan 5 kohtaa. Kantajan puolustautumisoikeuksia
ei siten voida katsoa millään tavalla loukatun.
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa kantajan väitteellä, jonka mukaan sen puolustautumisoikeuksia ja sen oikeutta saada
tietoja on loukattu, koska tiettyjä kirjeitä ja puhelinkeskusteluja koskevia muistioita ei ole annettu sille tiedoksi, mikä
on perusasetuksen 20 artiklan vastaista.
Tältä osin on nimittäin todettava, että kantaja päättelee tällaisten lisäasiakirjojen, joita ei ole annettu sille tiedoksi,
olemassaolon siitä, että on olemassa asiakirjoja, jotka neuvosto esitti unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyn menettelyn
aikana, eli kaksi Yhdysvaltojen viranomaisten komissiolle lähettämää kirjettä ja komission yksikköjen sisäinen sähköposti,
jossa selostetaan Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa käytyä puhelinkeskustelua.
On kuitenkin todettava, että kantaja pelkästään olettaa, esittämättä mitään näyttöä, että oli olemassa lisäasiakirjoja, jotka
vaikuttivat komission lopullisiin päätelmiin.
Kantaja ei siis voi kanneperusteensa tueksi väittää, että tällaisia asiakirjoja ei ollut esitetty sille.
Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen ensimmäinen kanneperuste on hylättävä.
Toinen kanneperuste, jonka mukaan jäsenvaltioita ei kuultu neuvoa-antavassa komiteassa ”ajoissa” siitä, että kolmioviset jääkaappi-pakastimet
jätetään tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle
–       Asianosaisten lausumat
Kantaja toteaa, että perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen (josta on tullut asetuksen N:o 1225/2009 15 artiklan
2 kohdan toinen virke) mukaan neuvoa-antavan komitean puheenjohtajan on toimitettava jäsenvaltioille kaikki asiaa koskevat
tiedot niin pian kuin mahdollista mutta viimeistään kymmenen työpäivää ennen tämän komitean kokousta.
Kantajan mukaan tätä säännöstä on rikottu tässä tapauksessa, koska neuvoa-antava komitea ei ole voinut esittää lausuntoaan
tietoisena kaikista asiaan vaikuttavista seikoista, sillä sen jäsenille ei ollut toimitettu kaikkia asiaa koskevia tietoja
kymmenen työpäivää ennen 19.7. ja 20.7.2006 pidettyä komitean kokousta, vaan heille oli vasta 14.7.2006 ilmoitettu komission
päätöksestä, että kolmioviset jääkaappi-pakastimet jätetään tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle.
Kantaja huomauttaa, että tämä kymmenen työpäivän menettelyllinen määräaika otettiin perusasetukseen asianomaisten osapuolten
oikeuksien ja oikeusvarmuuden takaamiseksi. Velvollisuus kuulla jäsenvaltioita tehokkaasti neuvoa-antavassa komiteassa on
olennainen menettelymääräys, koska se voi vaikuttaa hyväksytyn lopullisen toimen sisältöön. Jäsenvaltioiden kuuleminen neuvoa-antavassa
komiteassa voi nimittäin saada komission muuttamaan kantaansa.
Kantaja toteaa lisäksi, että tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää koskeva komission kannanmuutos oli avannut ”täysin
uuden keskustelun”, johon valmistautumiseen neuvoa-antavan komitean jäsenet olisivat tarvinneet aikaa.
Neuvoston mukaan kantajan väitteet ovat perusteettomia.
–       Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Asiakirja-aineistosta ilmenee, että neuvoa-antava komitea on 19.7. ja 20.7.2006 pitämässään kokouksessa lausunut lopullisia
toimenpiteitä koskevasta komission ehdotuksesta sellaisten tietojen perusteella, jotka oli toimitettu jäsenvaltioille kokonaan
vasta 14.7.2006.
Tästä seuraa, että toisin kuin perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa edellytetään, jäsenvaltiot eivät olleet saaneet kymmenen
työpäivää ennen neuvoa-antavan komitean kokousta kaikkia asiaa koskevia tietoja, jotta ne olisivat voineet lausua komission
päätöksestä jättää kolmioviset jääkaappi-pakastimet tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle.
Se, ettei tätä perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa säädettyä määräaikaa ole noudatettu, ei kuitenkaan voi sellaisenaan merkitä
sellaista olennaisten menettelymääräysten rikkomista, jonka vuoksi menettely, jossa jäsenvaltioita kuullaan neuvoa-antavassa
komiteassa, ja siten riidanalaisessa asetuksessa käytetty tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä olisi lainvastainen.
Asetuksen N:o 461/2004, jolla perusasetusta on tältä osin muutettu, 17 perustelukappaleessa nimittäin todetaan, että tiedot,
joita jäsenvaltioille toimitetaan neuvoa-antavassa komiteassa, ”olisi” toimitettava niille viimeistään kymmenen päivää ennen
neuvoa-antavan komitean puheenjohtajan vahvistamaa kokouksen päivämäärää, ”jotta jäsenvaltioilla olisi riittävästi aikaa näihin
tietoihin perehtymiseen”.
Tämän perustelukappaleen sanamuodosta ja erityisesti siinä käytetystä konditionaalista (”olisi”) voidaan päätellä, että kyseisen
määräajan noudattamatta jättäminen ei tee menettelystä, jossa jäsenvaltioita kuullaan neuvoa-antavassa komiteassa, pätemätöntä,
vaan perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdan vaatimukset voivat päinvastoin täyttyä, kun jäsenvaltioilla on tosiasiallisesti riittävästi
aikaa perehtyä neuvoa-antavan komitean puheenjohtajan niille toimittamiin tietoihin (ks. analogisesti asia T‑317/02, FICF
ym. v. komissio, tuomio 14.12.2004, Kok., s. II‑4325, 188 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kantaja ei ole kuitenkaan näyttänyt toteen, ettei jäsenvaltioilla ole ollut tarpeeksi aikaa tutustua tehokkaasti tietoihin,
jotka koskivat komission käyttämää tarkasteltavana olevan tuotteen uutta määritelmää, ja että neuvoa-antava komitea ei tämän
vuoksi ole pystynyt esittämään lausuntoaan tietoisena kaikista asiaan vaikuttavista seikoista.
Asiakirja-aineistosta ilmenee päinvastoin, että jäsenvaltioiden edustajat olivat tutkimuksen aikana pidetyissä neuvoa-antavan
komitean eri kokouksissa keskustelleet tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmästä yksityiskohtaisesti ja että tätä määritelmää
on erityisesti käsitelty lopullisia toimenpiteitä koskevissa asiakirjoissa, jotka komissio oli toimittanut jäsenvaltioille
5.7.2006.
On siis katsottava, että perusasetuksen 15 artiklan 2 kohdassa säädetyn määräajan noudattamatta jättäminen ei ole voinut vaikuttaa
kuulemismenettelyn lopputulokseen eikä näin ollen riidanalaisessa asetuksessa lopuksi käytettyyn tarkasteltavana olevan tuotteen
määritelmään (ks. vastaavasti asia T‑69/89, RTE v. komissio, tuomio 10.7.1991, Kok., s. II‑485, 27 kohta ja asia T‑290/94,
Kaysersberg v. komissio, tuomio 27.11.1997, Kok., s. II‑2137, 88 kohta).
Italian tasavallan istunnossa esittämä väite, että kyseisen määräajan noudattamatta jättäminen merkitsi, että neuvoa-antavan
komitean jäseniltä vietiin mahdollisuus tehokkaasti riitauttaa tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän muutos, ei siten
voi menestyä.
Tältä osin on lisäksi todettava, että neuvosto on kenenkään sitä kiistämättä täsmentänyt, että vaikka eräät jäsenvaltiot olivat
tämän kokouksen aikana pyytäneet ja saaneet lisäaikaa 27.7.2006 saakka esittääkseen kirjallisesti lausuntonsa lopullisia toimenpiteitä
koskevasta komission ehdotuksesta, yksikään niistä ei kuitenkaan ollut todennut, että määräaika oli riittämätön, tai pyytänyt
uudelleen lisäaikaa esittääkseen kantansa.
Toinen kanneperuste on näin ollen hylättävä.
Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaista asetusta on perusteltu puutteellisesti tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän
osalta
–       Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää, että siltä osin kuin on kysymys riidanalaisessa asetuksessa lopullisesti hyväksytystä tarkasteltavana olevan
tuotteen määritelmästä, asetuksen perustelut ovat sellaiset, ettei kantaja voi niiden perusteella käsittää eikä riitauttaa
neuvoston ja komission tältä osin tekemien lopullisten päätelmien paikkansapitävyyttä eikä unionin yleinen tuomioistuin siten
voi niiden perusteella harjoittaa laillisuusvalvontaa.
Kantaja katsoo, että kun otetaan huomioon, että komission kannanmuutos tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän osalta
oli perustavanlaatuinen ja tapahtui myöhäisessä vaiheessa, riidanalaisen asetuksen perustelut ovat niin puutteelliset, että
niiden perusteella ei ole mahdollista ymmärtää päättelyä, jota oli noudatettu vastauksena tämän käsitteen osalta yli vuoden
aikana esitettyyn laajaan argumentaatioon ja esiin tuotuihin todisteisiin.
Kantajan mukaan toimielinten olisi sen sijaan, että ne pelkästään esittivät tarkasteltavana olevan tuotteen uuden määritelmän
tukeutuen aikaisemmin käytettyihin tosiseikkoihin ja aineellisiin seikkoihin, pitänyt selvittää, miksi suurten jääkaappi-pakastinyhdistelmien
sisäpuolista kokoonpanoa koskeva arviointiperuste, joka perustui yksinomaan yhdistelmien fyysisiin ominaisuuksiin, korvattiin
arviointiperusteella, joka perustui niiden ulkoisiin ominaisuuksiin eli siihen, että niissä oli vähintään kaksi erillistä
vierekkäistä kääntöovea, vaikka tätä oli tähän saakka pidetty asianmukaisena, kun huomioon otetaan yhtäältä laitteiden fyysiset
ominaisuudet ja toisaalta kuluttajan näkemys.
Kantaja katsoo, että toimielimet eivät olisi saaneet hylätä viimeksi mainittua tekijää ylimalkaisesti, kun asianomaiset osapuolet
ja komissio olivat keskustelleet siitä kiihkeästi, koska sen oli katsottu olennaisella tavalla tukevan tarkasteltavana olevan
tuotteen alkuperäistä määritelmää. Käsitystä, jonka mukaan kuluttajien näkemys ei ollut enää ratkaiseva, ei ollut perusteltu
riittävästi. Kun unionin toimielimet – kuten nyt esillä olevassa asiassa – sivuuttavat ristiriitaiset kuluttajatutkimukset,
niiden pitäisi selvittää, miksi tällainen ristiriita on niiden kannalta erityisen hankala.
Kantaja huomauttaa, että riidanalaisen asetuksen perustelukappaleissa todetaan, että unionin toimielimet ovat jättäneet kolmiovisen
mallin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle tutkittuaan edelleen joidenkin tutkimuslaitosten ja luokitteluelinten
näkökantoja sellaisen lisänäytön perusteella, jonka LG oli esittänyt lopullisen ilmoituksen tiedoksiantamisen jälkeen.
Kantaja toteaa kuitenkin, että LG ei ollut esittänyt mitään lisänäyttöä vaan pelkästään todennut uudelleen, että tuotteen
sisäpuolinen kokoonpano on tärkeämpi kuin sen ulkoiset fyysiset ominaisuudet, ja esittänyt erään laitoksen 10.7.2006 päivätyn
kirjeen, jossa toistettiin laitoksen komissiolle huhtikuussa 2006 esittämä lausunto ja arvosteltiin komissiota siitä, ettei
tämä ollut lopullisessa ilmoituksessaan noudattanut tätä lausuntoa.
Kantajan mukaan neuvosto ja komissio eivät toisaalta olleet selvittäneet, miksi joidenkin tutkimuslaitosten ja luokitteluelinten
näkökannat, joista useimmissa side-by-side-yhdistelmät luokitellaan niiden sisäpuolisen kokoonpanon perusteella eikä ovien
sijainnin mukaan, saivat ne päättelemään, että fyysisten ominaisuuksien kannalta kolmiovisen mallin ei voitu katsoa kuuluvan
side-by-side-yhdistelmien segmenttiin. Ne eivät myöskään varmistuneet näiden ”johtaviksi” luonnehdittujen laitosten auktoriteetista.
Kantaja katsoo lisäksi, että neuvoston ja komission olisi pitänyt selvittää, miksi tiettyjä asiakirja-aineistoon lokakuusta
2005 lähtien sisältyneitä todisteita ei ollut tutkimuksessa pidetty vakuuttavina ja miksi nämä toimielimet eivät myöskään
olleet ottaneet huomioon muita todisteita, kuten riippumattomien kuluttajajärjestöjen julkaisuja, joista eräät koskevat nimenomaisesti
kolmiovisia yhdistelmiä.
Kantaja lisää, että toimielinten käytäntönä ei ole tehdä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän sisälle eroja, jos segmenttien
välillä ei ole ”selviä rajalinjoja”. Nyt esillä olevassa asiassa kaksi- ja kolmiovisten side-by-side-yhdistelmien välillä
ei ole ”selvää rajalinjaa”. Toimielimet eivät ole selvittäneet, miksi ne ovat ”selvän rajalinjan” puuttuessa katsoneet, että
niiden on itse tehtävä tällainen ero.
Lopuksi kantaja olettaa, että toimielinten ”äkillinen” kannanmuutos on johtunut ”viime hetken lobbauksesta”, jonka sisältö
ei kuitenkaan ilmene riidanalaisen asetuksen perusteluista.
Neuvoston mukaan kantajan väitteet ovat perusteettomia.
–       Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
On muistutettava, että unionin toimielinten toimen perusteluista on selkeästi ja yksiselitteisesti ilmettävä toimen toteuttaneen
toimielimen päättely siten, että niille, joita toimi koskee, selviävät sen syyt, jotta ne voivat puolustaa oikeuksiaan, ja
että tuomioistuimet voivat tutkia toimen laillisuuden (yhdistetyt asiat T‑134/03 ja T‑135/03, Common Market Fertilizers v.
komissio, tuomio 27.9.2005, Kok., s. II‑3923, 156 kohta).
Perusteluvelvollisuuden täyttymistä on arvioitava asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella, joita ovat muun muassa toimen
sisältö, esitettyjen perustelujen luonne ja se tarve, joka niillä, joille toimi on osoitettu tai joita se koskee suoraan ja
erikseen, voi olla saada selvennystä tilanteeseen (asia C‑367/95 P, komissio v. Sytraval ja Brink’s France, tuomio 2.4.1998,
Kok., s. I‑1719, 63 kohta).
Tutkittaessa, ovatko toimen perustelut riittävät, on otettava huomioon paitsi toimen sanamuoto myös sen asiayhteys ja kaikki
asiaa koskevat oikeussäännöt (asia C‑56/93, Belgia v. komissio, tuomio 29.2.1996, Kok., s. I‑723, 86 kohta ja em. asia Kaysersberg
v. komissio, tuomion 150 kohta).
Kun asetus, jossa – kuten nyt esillä olevassa asiassa – otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli, on osa järjestelmällistä
toimenpidekokonaisuutta, ei voida vaatia, että sen perusteluissa olisi eriteltävä ne – toisinaan hyvin lukuisat ja monitahoiset
– tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joita se koskee, tai että toimielinten olisi otettava kantaa kaikkiin asianomaisten
osapuolten esittämiin väitteisiin. Sitä vastoin on riittävää, että toimen toteuttanut toimielin esittää ne tosiseikat ja oikeudelliset
näkökohdat, jotka ovat riitautetun asetuksen systematiikka huomioon ottaen olennaisen tärkeitä.
Polkumyyntitullin käyttöönotosta annetun asetuksen perusteluja arvioitaessa on kylläkin otettava huomioon erityisesti unionin
toimielinten asianomaisille osapuolille toimittamat tiedot ja viimeksi mainittujen tutkimusmenettelyn aikana esittämät huomautukset.
Toimielimet eivät kuitenkaan ole velvollisia erikseen perustelemaan sitä, että asianomaisten osapuolten esittämiä eri väitteitä
ei ole otettu huomioon. Riittää, kun asetuksessa esitetään selvästi ne tärkeimmät seikat, joita toimielimet ovat käyttäneet
analyysissaan, kunhan tästä selvityksestä voidaan saada selville ne syyt, joiden johdosta toimielimet ovat hylänneet asianomaisten
osapuolten hallinnollisessa menettelyssä esittämät asiaankuuluvat väitteet.
Lisäksi on todettava, että asetusta, jossa otetaan tutkimusmenettelyn päätteeksi käyttöön polkumyyntitulli, on perusteltava
vain kaikkien sellaisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta, jotka ovat merkityksellisiä asetuksessa tehtyjen
arviointien kannalta. Tällaisen toimen perustelujen tarkoituksena ei ole selittää sitä, miten toimielinten kanta on hallinnollisen
menettelyn kuluessa muodostunut, eikä niillä siten ole tarkoitus perustella eroja lopullisessa toimessa tehdyn ratkaisun ja
sen väliaikaisen kannan välillä, joka ilmenee asiakirjoista, jotka asianomaisille osapuolille on menettelyn aikana lähetetty,
jotta nämä voisivat esittää huomautuksensa. Tämä velvollisuus ei siten myöskään merkitse sitä, että toimielinten pitäisi selittää,
miltä osin hallinnollisen menettelyn tietyssä vaiheessa esitetty kanta mahdollisesti oli perusteeton.
Kuten riidanalaisen asetuksen 10 ja 11 perustelukappaleesta ilmenee, esillä olevassa asiassa tarkasteltavana olevan tuotteen
määritelmä perustuu kaksitahoiseen lähtökohtaan eli suurten jääkaappi-pakastinyhdistelmien markkinoiden perinteiseen jakoon
kolmeen segmenttiin (ks. edellä 6 kohta) ja näiden kolmen segmentin väliseen ”selvään rajalinjaan”.
Sen ratkaisemiseksi, kuuluvatko kolmioviset suuret yhdistelmät päällekkäin sijoitettujen jääkaappi-pakastinyhdistelmien (jääkaappiosa
pakastinosan yläpuolella) segmenttiin vai side-by-side-yhdistelmien segmenttiin, komissio määritteli aluksi tarkasteltavana
olevan tuotteen riidanalaisen asetuksen 13 perustelukappaleessa käyttäen perusteena tuotteen ulkoisia ominaisuuksia, joihin
kuuluu vähintään kaksi erillistä vierekkäin sijoitettua kääntöovea, ja se tukeutui sekä tuotteen fyysisiin ominaisuuksiin
että kuluttajan näkemykseen, kun taas kantaja oli määritellyt kolmiovisen mallin side-by-side-jääkaappi-pakastinyhdistelmäksi
ja mainostanut sitä sellaisena.
Samassa perustelukappaleessa täsmennetään, ettei komissio tässä tutkimuksen alustavassa vaiheessa pitänyt sitä, että jääkaappi-
ja pakastinosat on side-by-side-yhdistelmässä ja kolmiovisessa mallissa sijoitettu eri tavalla, sellaisena ratkaisevana erotteluperusteena,
jonka perusteella kolmiovinen malli voitaisiin jättää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska olemassa
ei ole lopullista ratkaisevaa näyttöä eikä yleisesti käytettyä side-by-side-yhdistelmien määritelmää.
Kuten riidanalaisen asetuksen 14 perustelukappaleesta ilmenee, komissio on kuitenkin katsonut, että sen täytyy tutkimuksensa
aikana arvioida edelleen joidenkin johtavien tutkimuslaitosten ja luokitteluelinten ilmaisemia näkökantoja, joista suurimmassa
osassa side-by-side-yhdistelmät luokitellaan sisäpuolisen kokoonpanon eikä ovien sijainnin perusteella.
Samassa perustelukappaleessa täsmennetään, että komissio on täten päätynyt tarkastelemaan uudelleen väliaikaista tullia koskevassa
asetuksessa käytettyä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää ja lopuksi jättänyt kolmiovisen mallin side-by-side-yhdistelmien
segmentin ulkopuolelle sen fyysisten ominaisuuksien perusteella, kuten riidanalaisen asetuksen 15 perustelukappaleesta ilmenee.
Riidanalaisen asetuksen 14 perustelukappaleessa täsmennetään tältä osin, että komissio on sivuuttanut kuluttajan näkemystä
koskevan arviointiperusteen, koska sen perusteella ei voitu selvästi päätellä, oliko kolmioviset jääkaappi-pakastimet sisällytettävä
tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään vai ei, kun huomioon otetaan kantajan ja yhteisön tuotannonalan näkökantojensa
tueksi toimittamien kuluttajatutkimusten ristiriitaiset tulokset.
Kuten riidanalaisen asetuksen 15 perustelukappaleessa todetaan, toimielimet ovat näissä olosuhteissa katsoneet, että kolmiovinen
malli kuului päällekkäin sijoitettujen yhdistelmien (jääkaappiosa pakastinosan yläpuolella) segmenttiin eikä side-by-side-yhdistelmien
segmenttiin.
On siis katsottava, että toimielimet ovat riittävästi perustelleet ratkaisuaan jättää kolmioviset yhdistelmät tarkasteltavana
olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, kun ne ovat todenneet, että kuluttajatutkimukset olivat ristiriitaisia, koska tästä
toteamuksesta ilmenee, että tällaisen ristiriidan olemassaolon vuoksi näistä tutkimuksista ei kuluttajan näkemykseen perustuvasta
arviointiperusteesta voida tehdä mitään kiistatonta päätelmää.
Kun toimielimet olivat täten todenneet, että ratkaisua ei voida tehdä kuluttajan näkemykseen perustuvan arviointiperusteen
mukaisesti, ne perustivat ratkaisunsa johtavien tutkimuslaitosten ja luokitteluelinten näkökantoihin, joista suurimmassa osassa
side-by-side-yhdistelmät luokitellaan sisäpuolisen kokoonpanon eikä ovien sijainnin perusteella.
Tällaisella viittauksella perustellaan riittävästi riidanalaisessa asetuksessa käytettyä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää.
Kantaja on siten väärässä arvostellessaan toimielimiä siitä, etteivät nämä ole selvittäneet, miksi ne ovat kaksi- ja kolmiovisten
side-by-side-yhdistelmien välisen ”selvän rajalinjan” puuttuessa katsoneet, että niiden on itse tehtävä ero, sillä todetessaan,
että side-by-side-yhdistelmien tärkein ominaisuus on niiden osien sijoittelu, toimielimet ovat samalla vetäneet tällä arviointiperusteella
side-by-side-yhdistelmien ja kolmiovisten yhdistelmien välille selvän rajalinjan, joten tätä seikkaa ei tarvitse käsitellä
tämän enempää.
On lisäksi muistutettava, että perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämistä on pidettävä olennaisten menettelymääräysten
rikkomista koskevana kanneperusteena, joka on sellaisena pidettävä erillään päätöksen perustelujen virheellisyyttä koskevasta
kanneperusteesta, joka on sitä vastoin käsiteltävä tutkittaessa päätöksen aineellista oikeellisuutta (em. asia komissio v.
Sytraval ja Brink’s France, tuomion 67 kohta; ks. myös vastaavasti asia T‑48/04, Qualcomm v. komissio, tuomio 19.6.2009, Kok.,
s. II‑2029, 179 kohta).
Perusteluvelvollisuuden noudattamiseksi riittää siis, että toimielimet tuovat – kuten ne ovat tehneet – esiin syyt, joiden
perusteella ne ovat lopuksi jättäneet kolmioviset yhdistelmät tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle toisin
kuin alkuperäisessä määritelmässä, jonka alustavuus mainitaan lisäksi nimenomaisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen
17 perustelukappaleessa, eikä toimielinten tarvitse sen osoittamiseksi, että tämä ulkopuolelle jättäminen on perusteltua,
tarkastella kaikkia hallinnollisen menettelyn aikana käsiteltyjä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja.
Näin ollen on katsottava, että tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää koskevat riidanalaisen asetuksen perustelut ovat
mahdollistaneet sen, että kantaja, joka on kaiken lisäksi ollut tiiviisti mukana hallinnollisessa menettelyssä ja tätä kautta
perehtynyt tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelemiseen liittyvään ongelmaan, on pystynyt ymmärtämään ja riitauttamaan
lopuksi hyväksytyn ratkaisun oikeellisuuden ja että unionin yleinen tuomioistuin pystyy harjoittamaan laillisuusvalvontaa,
kuten myös neljännen kanneperusteen tarkastelusta ilmenee.
Kantaja ei voi tehokkaasti vedota väitteeseen, jonka mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän muuttaminen oli johtunut
”viime hetken lobbauksesta”, jota ei mainita riidanalaisen asetuksen perusteluissa, koska kaikesta edellä esitetystä ilmenee,
että riidanalaisessa asetuksessa esitetään oikeudellisesti riittävällä tavalla tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joilla
on merkitystä asetuksessa tehdyn arvioinnin osalta.
Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen kolmas kanneperuste on hylättävä.
Neljäs kanneperuste, jonka mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelymenetelmää valittaessa on tehty oikeudellinen
virhe
–       Asianosaisten lausumat
Kantajan mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelymenetelmä on perusasetuksen 1 artiklan 1 ja 4 kohdan vastainen,
koska neuvosto ei ole ottanut huomioon kuluttajan näkemystä.
Kantaja nimittäin väittää, että kyseessä olevien jääkaappi-pakastinten fyysisten ominaisuuksien väliset erot ovat niin vähäisiä,
etteivät ne vaikuta näiden tuotteiden käyttöön. Tuotteet on perusteltua erottaa toisistaan fyysisten erojen vuoksi vain silloin,
kun eroilla on merkitystä kuluttajille. Koska jääkaappi-pakastinten fyysisten ominaisuuksien erot eivät vaikuta laitteiden
käyttöön, toimielimet eivät voineet olla tietämättömiä näiden erojen vähäisestä vaikutuksesta kuluttajan näkemykseen. Kantajan
mukaan neuvosto on näin ollen tehnyt virheen jättäessään huomiotta näytön, joka koski kuluttajien näkemystä nyt esillä olevassa
asiassa.
Kantaja toteaa tältä osin, että komissio on Japanista peräisin olevien sarjamatriisikirjoittimien maahantuontia koskevan väliaikaisen
polkumyyntitullin määräämisestä 17.5.1988 antamassaan asetuksessa (ETY) N:o 1418/88 (EYVL L 130, s. 12) itse katsonut, että
sellaisten vähäisten erojen, jotka eivät koske tuotteiden fyysisiä ja teknisiä perusominaisuuksia, pitäisi mahdollistaa tuotteiden
samankaltaisuuden poissulkeminen vain tapauksissa, joissa näiden erojen johdosta kyseisten tuotteiden käyttöala tai käyttö
taikka kuluttajan näkemys niistä eroavat toisistaan huomattavasti (asetuksen N:o 1418/88 12 perustelukappale). Koska unionin
toimielimet ovat katsoneet, että kuluttajan näkemystä koskeva näyttö ei ollut ratkaisevaa, niiden olisi pitänyt käyttää laajempaa
tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmää, joka olisi sisältänyt kolmioviset jääkaappi-pakastimet.
Kantaja täsmentää, ettei se riitauta sitä, miten neuvosto on arvioinut tosiseikkoja määritellessään tarkasteltavana olevaa
tuotetta, ja se vetoaa pelkästään tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelemisessä noudatettua menetelmää koskevaan oikeudelliseen
virheeseen.
Neuvoston mukaan kanneperuste on perusteeton.
–       Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on todettava, että polkumyyntitutkimuksessa tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelemisen tarkoituksena on auttaa
sellaisten tuotteiden luettelon laatimisessa, joille mahdollisesti määrätään polkumyyntitulli. Tätä tarkoitusta varten toimielimet
voivat ottaa huomioon useita seikkoja, kuten muun muassa tuotteiden fyysiset, tekniset ja kemialliset ominaisuudet, tuotteiden
käyttötarkoituksen, vaihdettavuuden, käsityksen, joka kuluttajilla on niistä, jakelukanavat, valmistusprosessin, tuotantokustannukset
ja laadun.
Kuten kolmatta kanneperustetta tutkittaessa on ilmennyt, neuvosto on nyt esillä olevassa asiassa todennut riidanalaisen asetuksen
13 perustelukappaleessa, että siitä alkaen kun komissio aloitti menettelyn, tarkasteltavana olevaa tuotetta tutkittaessa on
otettu huomioon sekä kyseisten tuotteiden fyysiset ja tekniset ominaisuudet että kuluttajan näkemys näistä tuotteista. Tutkittuaan
näyttöä ja joidenkin johtavien tutkimuslaitosten ja luokitteluelinten ilmaisemia näkökantoja, jotka olivat omiaan puoltamaan
sitä, että side-by-side-jääkaappi-pakastinten segmentti on määriteltävä osien sisäpuolisen kokoonpanon eikä ovien sijainnin
perusteella, neuvosto on riidanalaisen asetuksen 14 perustelukappaleessa katsonut, että fyysisten ominaisuuksien osalta kolmiovisen
mallin ei voitu katsoa kuuluvan side-by-side-yhdistelmien segmenttiin. Tutkittuaan seuraavaksi kuluttajan näkemystä neuvosto
on katsonut, että kantajan ja yhteisön tuotannonalan tältä osin esittämät todisteet olivat ”keskenään ristiriitaiset”, joten
niiden perusteella ei voitu tehdä selvää päätelmää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän osalta.
On siten todettava, että toisin kuin kantaja väittää, neuvosto on tutkinut kuluttajan näkemystä koskevan näytön mutta päätellyt,
että näyttö oli ristiriitaista ja että sillä ei näin ollen ollut ratkaisevaa merkitystä tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelemisessä.
Kantajan väite, jonka mukaan neuvosto on jättänyt huomiotta kuluttajan näkemyksen, on siten hylättävä tosiasioihin perustumattomana.
Kantajan väitteestä, jonka mukaan tuotteet on perusteltua erottaa toisistaan fyysisten erojen vuoksi vain silloin, kun eroilla
on merkitystä kuluttajille, on todettava, ettei se saa tukea sen enempää perusasetuksesta kuin oikeuskäytännöstä. Kuten edellä
olevasta 138 kohdasta ilmenee, unionin toimielimet voivat nimittäin ottaa tarkasteltavana olevaa tuotetta määritellessään
huomioon useita seikkoja, joista tuotteiden fyysisillä, teknisillä ja kemiallisilla ominaisuuksilla on luonnollisesti suuri
mutta ei välttämättä ensisijainen merkitys. Missään tapauksessa ei voida katsoa, että fyysisiä tai teknisiä ominaisuuksia
koskevat erot ovat merkityksellisiä vain silloin, kun ne ilmenevät kuluttajan näkemyksessä.
Siltä osin kuin on kysymys kantajan väitteestä, jonka mukaan jääkaappi-pakastinten fyysisten ja teknisten ominaisuuksien erot
ovat vähäisiä tai hiuksenhienoja, riittää, kun todetaan, että riidanalaisessa asetuksessa ei ole tällaista tosiseikkoja koskevaa
arviointia. Tämän asetuksen 14 ja 15 perustelukappaleesta ilmenee päinvastoin, että neuvosto on jääkaappi-pakastinten fyysisiä
eroja arvioidessaan antanut suuremman merkityksen niiden sisäpuoliselle kokoonpanolle kuin ovien sijainnille ja sitten katsonut,
että näin todettujen erojen vuoksi oli perusteltua, että kolmiovisen mallin ei katsota kuuluvan side-by-side-yhdistelmien
segmenttiin. Kantaja ei kuitenkaan nimenomaisesti kyseenalaista neuvoston tosiseikoista tekemää arviointia.
On siis todettava, että peruste, johon kantaja tukeutuu väittäessään, että tutkittujen tuotteiden fyysisten ja teknisten ominaisuuksien
välillä on vain vähäisiä eroja, perustuu pelkkään toteamukseen, jonka tueksi ei ole esitetty mitään näyttöä, joka vahvistaisi
sen paikkansapitävyyden.
Tästä syystä on hylättävä myös väite, jonka mukaan kolmioviset jääkaappi-pakastimet olisi pitänyt sisällyttää tarkasteltavana
olevan tuotteen määritelmään, koska kuluttajan näkemystä koskevaa näyttöä ei pidetty ratkaisevana.
Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen neljäs kanneperuste on hylättävä.
Kanne on näin ollen hylättävä kokonaisuudessaan.

Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska kantaja on hävinnyt asian, se vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan neuvoston ja LG:n
oikeudenkäyntikulut viimeksi mainittujen vaatimusten mukaisesti.
CECED vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Lisäksi työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jäsenvaltiot ja toimielimet, jotka ovat asiassa
väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Italian tasavalta ja komissio vastaavat siis omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Whirlpool Europe Srl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja LG
Electronics, Inc:n oikeudenkäyntikulut.
3)
Italian tasavalta, Euroopan komissio ja Conseil européen de la construction d’appareils domestiques (CECED) vastaavat omista
oikeudenkäyntikuluistaan.
Meij
Vadapalas
Truchot
Julistettiin Luxemburgissa 13 päivänä syyskuuta 2010.
Sisällys
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Asian tausta
1.  Tutkimuksen kohteena olleet markkinat
2.  Tutkimusmenettelyn alkuvaihe
3.  Väliaikaista tullia koskeva asetus
4.  Tutkimusmenettelyn myöhempi vaihe
5.  Lopullinen ilmoitus
6.  Tarkistettu lopullinen ilmoitus
7.  Riidanalainen asetus
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Oikeudellinen arviointi
1.  Työjärjestyksen 116 artiklan 6 kohdan väitetty rikkominen
2.  Asetuksen kumoamista koskevat vaatimukset
Tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten lausumat
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi
Asiakysymys
Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan kantajan puolustautumisoikeuksia on loukattu, siltä osin kuin kolmioviset jääkaappi-pakastimet
on jätetty tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle
–  Asianosaisten lausumat
–  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Toinen kanneperuste, jonka mukaan jäsenvaltioita ei kuultu neuvoa-antavassa komiteassa ”ajoissa” siitä, että kolmioviset jääkaappi-pakastimet
jätetään tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle
–  Asianosaisten lausumat
–  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaista asetusta on perusteltu puutteellisesti tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän
osalta
–  Asianosaisten lausumat
–  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Neljäs kanneperuste, jonka mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelymenetelmää valittaessa on tehty oikeudellinen
virhe
–  Asianosaisten lausumat
–  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Oikeudenkäyntikulut
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.