CELEX: 62009CJ0276
Šestá směrnice o DPH
Osvobození
Článek 13 část B písm. d) body 1 a 3
Sjednání úvěru
Operace týkající se plateb a převodů
Existence dvou oddělených plnění nebo jediného plnění
Dodatečný poplatek účtovaný při využití určitých způsobů platby za mobilní telefonní služby

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 13 části B písm. d) bodů 1 a 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze
dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané
hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1, dále jen „šestá směrnice“), který stanoví, že od daně z přidané hodnoty
(dále jen „DPH“) je osvobozeno zejména sjednání úvěru, jakož i operace týkající se plateb a převodů.
Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi společností Everything Everywhere Ltd, dříve T‑Mobile (UK) Ltd (dále jen „Everything
Everywhere“), a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (dále jen „Commissioners“) ve věci režimu poplatků které
společnost Everything Everywhere účtuje svým zákazníkům v případě, že si zvolí určité způsoby platby svých měsíčních faktur,
ve vztahu k DPH.

Právní rámec

Právní úprava Unie
Podle čl. 2 bodu 1 šesté směrnice je předmětem DPH „dodání zboží nebo poskytování služeb za protiplnění uskutečněné v tuzemsku
osobou povinnou k dani, která jedná jako taková“.
Článek 13 část B šesté směrnice nadepsaný „Ostatní případy osvobození“ stanoví:
„Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, osvobodí členské země od daně následující plnění, a to za podmínek, které samy
stanoví k zajištění správného a jednoznačného uplatňování těchto osvobození a k zamezení jakýchkoli daňových úniků, vyhýbání
se daňovým povinnostem či zneužití daňového režimu:
[...]
d)      tyto operace:
1.      poskytnutí a sjednání úvěru a správa úvěru osobou, která jej poskytla,
[...]
3.      operace včetně sjednání týkající se vkladových a běžných účtů, plateb, převodů, dluhů, šeků a dalších převoditelných cenných
papírů, s výjimkou vymáhání dluhů,
[...]“

Vnitrostátní právní úprava
Osvobození uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodech 1 a 3 šesté směrnice bylo ve Spojeném království provedeno skupinou 5
body 1 a 5 přílohy 9 k zákonu z roku 1994 o DPH (Value Added Tax Act 1994), která osvobozuje od DPH:
„1.      [v]ydání, převod nebo přijetí peněz, peněz zajištěných cennými papíry, nebo jakékoli poukázky či příkazu k úhradě, jakož i jakoukoli
operaci s penězi či obdobnými prostředky;
[...]
5.      [p]oskytování zprostředkovatelských služeb týkajících se transakcí uvedených v bodech 1, 2, 3, 4 nebo 6 (bez ohledu na to,
zda tyto transakce nakonec byly uzavřeny či nikoliv) osobou, která je v postavení zprostředkovatele“.
Poznámky 5 až 5B skupiny 5 přílohy 9 zákona z roku 1994 o DPH stanoví:
„(5)      Pro účely bodu 5 ,zprostředkovatelské služby‘ spočívají ve spojení, za účelem poskytování finančních služeb
a)      osob, které vyhledávají nebo by mohly vyhledávat finanční služby, a
b)      osob, které jsou poskytovali finančních služeb,
spolu (v případě finančních služeb spadajících pod případy uvedené v bodech 1, 2, 3 nebo 4) s výkonem přípravných prací k uzavření
smluv o poskytování těchto finančních služeb, avšak nezahrnují poskytování služeb týkajících se průzkumu trhu, návrhu výrobku,
reklamy, propagačních či podobných služeb, anebo sběr, ověřování a poskytování informací souvisejících s takovými činnostmi.
(5A)      Pro účely bodu 5 osoba ,vystupuje v postavení pověřeného zprostředkovatele‘ pokaždé, když jedná jako zprostředkovatel, nebo
jeden ze zprostředkovatelů mezi
a)      osobou, která je poskytovatelem finančních služeb, a
b)      osobou, která vyhledává nebo by mohla vyhledávat finanční služby,
[...]
(5B)      Pro účely poznámek 5 a 5A se ,finančními službami‘ rozumí jakékoli operace, které spadají pod body 1, 2, 3, 4 nebo 6.“

Spor v původním řízení a předběžné otázky
Everything Everywhere je podnikem působícím v oblasti telekomunikací, který poskytuje mobilní telefonní služby. Za využívání
těchto služeb mohou zákazníci platit předem připsáním prostředků na svůj zákaznický účet, nebo na konci fakturačního období.
V posledně uvedeném případě Everything Everywhere zasílá svým zákazníkům měsíční fakturu, kterou mohou uhradit různými způsoby.
Zákazníci tak mají možnost volby mezi platbou:
–        výběrem provedeným prostřednictvím systému „přímého inkasa“;
–        převodem prostřednictvím Bankers’ Automated Clearing System (BACS) [automatický mezibankovní platební systém (BACS)], (dále
jen „převod BACS“);
–        debetní kartou nebo kreditní kartou, prostřednictvím telefonu nebo internetu;
–        prostřednictvím třetí osoby jednající jako zástupce zmocněný k přijímání plateb, například na přepážce poštovního úřadu („Post
Office“);
–        šekem zaslaným poštou nebo
–        na přepážce v pobočce banky společnosti Everything Everywhere, a sice HSBC Bank Plc, nebo jiné banky, na bankovní účet společnosti
Everything Everywhere.
Když zákazník uhradí svou fakturu prostřednictvím systému „přímého inkasa“ nebo převodem BACS, společnost Everything Everywhere
mu neúčtuje dodatečné poplatky.
Předpokladem výběru prostřednictvím systému „přímého inkasa“ je „zplnomocnění k přímému inkasu“, a sice trvalý příkaz, který
zákazník dá své bance, aby prováděla platby na žádost společnosti Everything Everywhere. Na tomto základě tato společnost
prostřednictvím BACS usiluje o převod částky dlužené zákazníkem za každou splatnou platbu. Převod BACS je pokaždé proveden
z podnětu zákazníka, který dá své bance příkaz k převodu určené částky ze svého účtu na účet společnosti Everything Everywhere.
Naproti tomu každá platba provedená jedním z jiných platebních způsobů uvedených v bodě 7 tohoto rozsudku vede v následujícím
měsíci k fakturaci dodatečné částky 3 GBP, označované společností Everything Everywhere jako „separate payment handling charge“
(oddělený poplatek za zpracování platby, dále jen „SPHC“).
SPHC je tak účtován zákazníkovi, který platí debetní nebo kreditní kartou, který prostřednictvím telefonu nebo internetu spustí
elektronický proces, který vede k převodu dlužné částky z banky vystavující kartu na bankovní účet společnosti Everything
Everywhere. Totéž platí pro platbu v hotovosti, ať u bankovní přepážky, či u přepážky zástupce zmocněného k přijímání plateb,
zejména poštovního úřadu, se kterým společnost Everything Everywhere uzavřela smlouvu upravující přijímání takových plateb
na její účet. Everything Everywhere rovněž účtuje SPHC zákazníkům platícím za mobilní telefonní služby šekem, a to buď předáním
šeku na přepážce banky, kterou si zvolí, nebo jeho zasláním bance společnosti Everything Everywhere prostřednictvím obálky
s předtištěnou adresou této banky.
SPHC je upraven všeobecnými podmínkami uplatňovanými společností Everything Everywhere. Je uveden v brožurách společnosti
Everything Everywhere informujících o jejích tarifech, jakož i na internetové stránce této společnosti. Přibližně 28 % zákazníků
společnosti Everything Everywhere volí platbu jiným způsobem než systémem „přímého inkasa“ nebo převodem BACS, a v důsledku
toho jsou povinni platit SPHC.
SPHC se neuplatňuje ani na zákazníky, kteří platí za všechny mobilní telefonní služby předem připsáním prostředků na zákaznický
účet, ani na firemní zákazníky.
Everything Everywhere má za to, že SPHC musí být považován za protiplnění za službu zpracování plateb provedenou za úhradu,
a že tento poplatek je tedy osvobozen od DPH na základě čl. 13 části B písm. d) šesté směrnice. V srpnu 2005 podala společnost
Everything Everywhere žádost týkající se částky 4 063 228,08 GBP představující přeplatek daně zaplacené na výstupu za období
od srpna 2003 do července 2005 z titulu SPHC. Commissioners tuto žádost zamítl. Everything Everywhere podala proti tomuto
zamítnutí žalobu k VAT and Duties Tribunal, který potvrdil rozhodnutí Commissioners a shledal, že SPHC podléhá DPH.
Společnost Everything Everywhere podala proti rozhodnutí VAT and Duties Tribunal odvolání k předkládajícímu soudu. Podle jejího
názoru je podstatou sporu otázka, zda SPHC představuje protiplnění za plnění oddělené od poskytnutí telekomunikačních služeb,
na které se vztahuje osvobození stanovené v čl. 13 části B písm. d) bodech 1 nebo 3 šesté směrnice.
Předkládající soud zejména uvádí, že účastníci původního řízení uznali, že čl. 13 část B písm. d) bod 3 šesté směrnice již
byl Soudním dvorem vyložen v rozsudku ze dne 5. června 1997, SDC (C‑2/95, Recueil, s. I‑3017), zejména v bodech 53 a 66 tohoto
rozsudku, v němž Soudní dvůr rozhodl, že pokud jde o „operaci týkající se převodů“, musí mít poskytované služby za účinek
převod finančních prostředků a vyvolávat změny právní a finanční situace. Účastníci se nicméně rozcházejí v tom, jak je třeba
tyto pojmy chápat.
Vzhledem k tomu, že řešení sporu ve věci v původním řízení závisí na výkladu práva Unie, rozhodl High Court of Justice (England
& Wales) (Civil Division) přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)      Jaké jsou vlastnosti osvobozené služby, která má za ,účinek převod finančních prostředků a vyvolává změny právní a finanční
situace‘? Zejména:
a)      vztahuje se osvobození na služby, které by jinak nemusely být poskytnuty jednou z finančních institucí, spočívající v i) odepsání
prostředků z jednoho účtu, ii) připsání odpovídající částky na jiný účet nebo iii) plnění úkolu zprostředkování mezi i) nebo
ii)?
b)      vztahuje se osvobození na služby, které nezahrnují plnění úkolů spočívajících v odepsání prostředků z jednoho účtu a připsání
odpovídající částky na jiný účet, ale v případě, že dojde k převodu finančních prostředků, lze mít za to, že byly příčinou
takového převodu?
2)      Vztahuje se osvobození uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice pro ,operace [...] týkající se [...] plateb
[nebo] převodů‘, na takové služby spočívající v získávání a zpracování plateb kreditními a debetními kartami, jaké poskytuje
v projednávaném případě osoba povinná k dani? Zejména když má zaslání souborů o úhradách na konci každého dne osobou povinnou
k dani za účinek to, že automaticky dojde k odpisu částky z účtu zákazníka a připsání částky na účet osoby povinné k dani,
vztahuje se na tyto služby čl. 13 část B písm. d) bod 3 [šesté směrnice]?
3)      Závisí odpověď na druhou otázku na tom, zda autorizační kódy k následnému převodu získává osoba povinná k dani sama, nebo
zda tyto kódy získává prostřednictvím své nabývající banky?
4)      Vztahuje se osvobození uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodu 1 šesté směrnice pro ,sjednání úvěru‘ na takové služby, jaké
nabízí v projednávaném případě osoba povinná k dani, které jsou vlastní platbám kreditní kartou, přičemž tyto služby mají
účinek spočívající v umožnění odpisu částky ze zákazníkova účtu z důvodu navýšení kreditu?
5)      Vztahuje se osvobození pro ,operace [...] týkající se [...] plateb [nebo] převodů‘ na takové služby spočívající v přijímání
a zpracování plateb prostřednictvím zástupců, kteří jsou třetími stranami, jaké nabízí v projednávaném případě osoba povinná
k dani (prostřednictvím pošty a Platebního místa)?
6)      Vztahuje se osvobození pro ,operace [...] týkající se [...] plateb [nebo] převodů‘ na služby spočívající v získávání a zpracování
plateb provedených šekem zaslaným osobě povinné k dani nebo jejímu zástupci, přičemž tyto platby musí být zpracovány osobou
povinnou k dani a její bankou?
7)      Vztahuje se osvobození pro ,operace [...] týkající se [...] plateb [nebo] převodů‘ na takové služby, jaké nabízí v projednávaném
případě osoba povinná k dani, spočívající v příjmu a zpracování plateb provedených na přepážce banky za účelem připsání peněžní
částky, prostřednictvím bankovního systému, na bankovní účet osoby povinné k dani?
8)      Jaké zvláštní faktory je třeba zohlednit při rozhodování, zda takové poplatky (jako jsou v projednávaném případě poplatky
za zpracování platby), které osoba povinná k dani ukládá svému zákazníkovi a které jsou vnitřně spjaty s volbou zákazníka
provést platbu osobě povinné k dani využitím určitého platebního způsobu a které jsou takto identifikovány ve smluvní dokumentaci
a samostatně specifikovány ve fakturách vystavovaných zákazníkům, představují oddělené plnění pro účely DPH?“

K předběžným otázkám
Podstatou předběžných otázek předkládajícího soudu je, zda zaprvé SPHC představuje protiplnění za plnění poskytované společností
Everything Everywhere jejím zákazníkům, na které se vztahuje osvobození od DPH uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodě 1 šesté
směrnice (čtvrtá otázka) nebo v uvedeném čl. 13 části B písm. d) bodě 3 (první až třetí a pátá až sedmá otázka), a zda je
zadruhé uvedené plnění oddělené od poskytování telefonních mobilních služeb (osmá otázka).
Vzhledem k tomu, že by se při neexistenci takového plnění odděleného od poskytování mobilních telefonních služeb na SPHC uplatnil
stejný daňový režim jako na tyto služby (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 25. února 1999, CPP, C‑349/96, Recueil, s. I‑973,
bod 32, a ze dne 21. června 2007, Ludwig, C‑453/05, Sb. rozh. s. I‑5083, bod 20), je třeba se nejprve zabývat osmou otázkou.

K osmé otázce
Podstatou této otázky předkládajícího soudu je, zda – pro účely výběru DPH, a zejména použití ustanovení týkajících se osvobození
stanovených šestou směrnicí – dodatečný poplatek, který poskytovatel telekomunikačních služeb účtuje svým zákazníkům v případě,
že tito využijí určité způsoby platby, představuje protiplnění za služby zpracování plateb poskytnuté uvedeným poskytovatelem
jeho zákazníkům, které musí být považováno za plnění oddělené od poskytování telekomunikačních služeb.
Z článku 2 šesté směrnice vyplývá, že každé plnění je třeba obvykle považovat za oddělené a samostatné (viz zejména výše uvedený
rozsudek CPP, bod 29; rozsudky ze dne 29. března 2007, Aktiebolaget NN, C‑111/05, Sb. rozh. s. I‑2697, bod 22, a ze dne 19. listopadu
2009, Don Bosco Onroerend Goed, C‑461/08, Sb. rozh. s. I‑11079, bod 35).
Nicméně plnění spočívající z hospodářského hlediska v poskytování jediné služby nemůže být uměle rozděleno, aby nebylo narušeno
fungování systému DPH (viz zejména výše uvedený rozsudek CPP, bod 29; výše uvedený rozsudek Aktiebolaget NN, bod 22, a rozsudek
ze dne 22. října 2009, Swiss Re Germany Holding, C‑242/08, Sb. rozh. s. I‑10099, bod 51).
Krom toho platí, že za určitých okolností musí být několik plnění formálně oddělených, která by mohla být poskytnuta odděleně,
a tak vést střídavě ke zdanění nebo osvobození od daně, považováno za jediné plnění, pokud tato plnění nejsou samostatná (viz
rozsudky ze dne 21. února 2008, Part Service, C‑425/06, Sb. rozh. s. I‑897, bod 51; ze dne 11. června 2009, RLRE Tellmer Property,
C‑572/07, Sb. rozh. s. I‑4983, bod 18, a výše uvedený rozsudek Don Bosco Onroerend Goed, bod 36).
Je tomu tak zejména tehdy, když je konstatováno, že jedno nebo více plnění představují hlavní plnění, zatímco zbývající jedno
nebo více plnění představují jedno nebo více vedlejších plnění sdílejících s hlavním plněním stejný daňový režim (viz zejména
výše uvedený rozsudek CPP, bod 30; rozsudek ze dne 15. května 2001, Primback, C‑34/99, Recueil, s. I‑3833, bod 45, a výše
uvedený rozsudek RLRE Tellmer Property, bod 18, jakož i usnesení ze dne 14. května 2008, Tiercé Ladbroke a Derby, C‑231/07
a C‑232/07, bod 21).
Konkrétně musí být plnění považováno za vedlejší k plnění hlavnímu, pokud samo o sobě není pro zákazníka cílem, nýbrž prostředkem
k získání prospěchu z hlavní služby poskytovatele za nejvýhodnějších podmínek (viz zejména výše uvedené rozsudky CPP, bod
30; Primback, bod 45, a RLRE Tellmer Property, bod 18, jakož i výše uvedené usnesení Tiercé Ladbroke a Derby, bod 21).
Za účelem určení, zda osoba povinná k dani poskytuje zákazníkovi považovanému za průměrného zákazníka několik oddělených hlavních
plnění nebo jediné plnění, je třeba vyhledat charakteristické prvky dotčené operace a vzít v úvahu všechny okolnosti, za kterých
došlo k dotčenému plnění (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky CPP, body 28 a 29; Aktiebolaget NN, body 21 a 22, a Ludwig,
bod 17, jakož i výše uvedené usnesení Tiercé Ladbroke a Derby, body 19 a 20).
Pokud jde o spor v původním řízení, je třeba konstatovat, že hlavní službou poskytovanou takovým poskytovatelem, jako je společnost
Everything Everywhere, jeho zákazníkům, je mobilní telefonní služba. Činnost vykonávaná tímto podnikem při fakturaci této
služby, zejména poskytnutí infrastruktury zákazníkům, která jim umožňuje platit faktury nejen prostřednictvím „přímého inkasa“
nebo převodem BACS, ale rovněž kreditní kartou, šekem nebo v hotovosti, není sama o sobě pro tyto zákazníky konečným cílem.
Údajné poskytování služeb, kterých by uvedení zákazníci nemohli využít nezávisle na využití mobilní telefonní služby, nepředstavuje
z jejich pohledu nic, co by bylo nezávislé na této službě. Umožňuje jim pouze platit faktury za mobilní telefonní služby využitím
způsobu platby, který se jim jeví jako nejpohodlnější, a krom toho umožňuje poskytovateli služeb navýšit objem služby, kterou
poskytuje jako hlavní plnění (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Primback, bod 47).
Krom toho přijetí platby, jakož i její zpracování jsou vnitřně spjaty s každým poskytnutím služeb za úhradu. Takovému plnění
je vlastní, že poskytovatel služeb žádá o to, aby mu bylo zaplaceno, a vyvíjí nezbytné úsilí, aby zákazník mohl provést účinnou
platbu jako protiplnění za poskytnuté plnění. Každý způsob platby za poskytnutí služeb v zásadě znamená, že poskytovatel učiní
určité kroky, aby zpracoval platbu, i když rozsah těchto kroků se může v závislosti na způsobu platby lišit. Podle popisu
jednotlivých způsobů plateb v předkládacím rozhodnutí dokonce i platba prostřednictvím „přímého inkasa“ vyžaduje pro účely
účinné platby krok ze strany věřitele spočívající v tom, že využije zplnomocnění, které mu bylo uděleno, a požádá banku dotyčného
zákazníka o provedení převodu dlužné částky (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 28. října 2010, AXA UK, C‑175/09, Sb. rozh.
s. I‑0000, body 9, 10 a 33).
Okolnost zdůrazněná v osmé položené otázce, že oddělená cena za údajnou finanční službu je takto označena ve smluvní dokumentaci
a samostatně specifikována ve fakturách vystavovaných zákazníkům, není rozhodující. Podle judikatury Soudního dvora totiž
skutečnost, že je fakturována jediná cena nebo že byly smluvně dohodnuty oddělené ceny, nemá rozhodující význam pro účely
určení, zda existují dvě nebo více oddělených a samostatných plnění nebo jediné hospodářské plnění (viz v tomto smyslu výše
uvedený rozsudek CPP, bod 31, jakož i rozsudek ze dne 27. října 2005, Levob Verzekeringen a OV Bank, C‑41/04, Sb. rozh. s. I‑9433,
bod 25).
Z toho vyplývá, že záměrem zákazníků společnosti Everything Everywhere, kteří platí své faktury za mobilní telefonní služby
jedním ze způsobů plateb, který vede k výběru SPHC, není koupit si dvě oddělená plnění, a sice poskytnutí mobilní telefonní
služby a plnění, jehož předmětem je zajistit zpracování jejich plateb. Z pohledu zákazníka musí být služby zpracování plateb
údajně poskytované poskytovatelem telekomunikačních služeb jeho zákazníkům při platbě za tyto služby určitými platebními způsoby
za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, považováno pro účely DPH jako vedlejší plnění ve vztahu
k hlavnímu plnění spočívajícímu v poskytování telekomunikačních služeb (viz obdobně rozsudek ze dne 22. íjna 1998, Madgett
a Baldwin, C‑308/96 a C‑94/97, Recueil, s. I‑6229, body 24 a 25).
Tento závěr nemůže vyvrátit zásada daňové neutrality inherentní společnému systému DPH, podle níž nesmí být s podobnými poskytováními
služeb, která si tak navzájem konkurují, zacházeno z hlediska DPH odlišně (viz zejména rozsudky ze dne 6. května 2010, Komise
v. Francie, C‑94/09, Sb. rozh. s. I‑4261, bod 40, a ze dne 10. června 2010, Leo-Libera, C‑58/09, Sb. rozh. s. I‑0000, bod
34), jelikož situace společnosti Everything Everywhere je naprosto odlišná od situace hospodářského subjektu, který svým zákazníkům
poskytuje finanční služby jako hlavní plnění.
V důsledku toho je třeba na osmou otázku odpovědět tak, že pro účely výběru DPH nepředstavuje dodatečný poplatek, který poskytovatel
telekomunikačních služeb účtuje svým zákazníkům v případě, že zákazníci za tyto služby neplatí prostřednictvím „přímého inkasa“
nebo převodem BACS, ale kreditní kartou, debetní kartou, šekem nebo v hotovosti na přepážce banky nebo na přepážce zástupce
zmocněného k přijímání plateb na účet tohoto poskytovatele služeb, protiplnění za plnění oddělené a samostatné ve vztahu k hlavnímu
plnění spočívajícímu v poskytování telekomunikačních služeb.

K první až sedmé otázce
Vzhledem k odpovědi podané na osmou otázku není třeba odpovídat na první až sedmou otázku.

K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Pro účely výběru daně z přidané hodnoty nepředstavuje dodatečný poplatek, který poskytovatel telekomunikačních služeb účtuje
svým zákazníkům v případě, že zákazníci za tyto služby neplatí prostřednictvím „přímého inkasa“ nebo převodem prostřednictvím
Bankers’ Automated Clearing System, ale kreditní kartou, debetní kartou, šekem nebo v hotovosti na přepážce banky nebo na
přepážce zástupce zmocněného k přijímání plateb na účet tohoto poskytovatele služeb, protiplnění za plnění oddělené a samostatné
ve vztahu k hlavnímu plnění spočívajícímu v poskytování telekomunikačních služeb.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: angličtina.