CELEX: 62007FJ0100
Avalik teenistus
Ametnikud
Töötasu
Alusetult makstud summa tagasinõudmine

1.
Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Administratsiooni kiri, milles ta teavitab asjaomast isikut oma kavatsusest
alusetult saadu tagasi nõuda, kui viimane ei esita rahuldavat selgitust või täiendavaid tõendavaid dokumente – Väljaarvamine
(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)
2.
Ametnikud – Alusetult saadu tagastamine – Tingimused – Maksmise ilmne alusetus – Asjaomase isiku teadlikkus – Ühe osa ametniku
töötasu ülekandmine eluaseme hoiukontole väljapoole töökohariiki
(Personalieeskirjad, artikkel 85; VII lisa artikli 17 lõige 2)
3.
Ametnikud – Hagi – Täielik pädevus – Rahasumma ebaseadusliku tagasinõudmisega ametnikule tekitatud varalise kahju hüvitamine
– Hüvitamine – Viivitusintressi kohaldamine
(Personalieeskirjad, artikli 91 lõige 1)
1.
Administratsiooni kiri, milles ta teavitab ametnikku oma kavatsusest teatavad alusetult saadud summad tagasi nõuda, kui ametnik
ei esita rahuldavat selgitust või täiendavaid tõendavaid dokumente, mis võivad tema käsutuses olla, ning milles ei ole näidatud
tagastamisele kuuluda võivat summat ega tagasinõudmise korda, ei ole käsitatav ametnikku kahjustava meetmena, kuna see ei
mõjuta otseselt ja vahetult tema huve, tuues kaasa selge muudatuse tema õiguslikus seisundis, ega kujuta endast administratsiooni
lõplikku seisukohta. Lisaks ei ole asjaomasel isikul niisuguse kirja puhul mingil moel võimalik hinnata, kas selle vaidlustamine
on personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel kaebuse esitamise teel otstarbekas.
(vt punktid 41 ja 42)
2.
Personalieeskirjade artiklist 85 tuleneb, et alusetult saadu tagastamiseks peab esinema kaks kumulatiivset tingimust: esiteks,
et maksmine on toimunud seadusliku aluseta ja administratsioon nõuab makstud summat, ning teiseks, et ametnik on seadusliku
aluseta maksmisest teadlik või tuvastatakse, et seadusliku aluse puudumine oli nii ilmne, et ametnik ei saanud seda mitte
teada.
Isegi kui oletada, et enne määruse nr 723/2004 (millega muudetakse ametnike personalieeskirju ja muude teenistujate teenistustingimusi)
jõustumist kehtinud personalieeskirjade VII lisa artikli 17 lõige 2 – mis lubab ametnikul lasta osa oma töötasust üle kanda
väljapoole töökohariiki, et katta kulutused, mis on tingitud eelkõige korrapäraste ja tõendatud kulude kandmisest, mille eest
tal tuleb maksta väljaspool institutsiooni asukohariiki või riiki, kus ta täidab oma tööülesandeid – ei kuulu kohaldamisele
juhul, kui ülekanne tehakse eluaseme hoiukontole, mis on liikmesriigi õigusaktide alusel tunnustatud, ei ole niisuguse summa
maksmise ebaseaduslikkus sedavõrd ilmne, et asjaomane ametnik ei saanud seda mitte teada, eriti juhul, kui kohaldatavate õigusnormide
alusel ei ole võimalik anda selget ja ühemõttelist vastust, kas kõnealune säte on niisuguse ülekande tegemisel kohaldatav,
ning kui pädevate talituste tegevus jättis asjaomasele isikule mulje, et nad pigem pooldavad selle sätte kohaldamist.
Seevastu isegi oletada, et eluaseme hoiukontole ülekande tegemine kuulub personalieeskirjade VII lisa artikli 17 lõike 2 materiaalsesse
kohaldamisalasse selle sätte eespool viidatud redaktsioonis, saab taolise ülekande kõnealusele kontole teha vaid niisuguse
piirmäära ulatuses, nagu see on siseriikliku õigusaktiga kehtestatud. Järelikult, kui ühe osa ametniku töötasu kantakse eluaseme
hoiukontole seda piirmäära ületades, ei saa seda mingil juhul seaduslikuks pidada. Niisugune seadusliku aluse puudumine peaks
ühenduse avaliku teenistuse õigust tundva ametniku jaoks ilmselge olema.
(vt punktid 55, 60, 61, 64, 66, 70, 74 ja 75)
3.
Ühenduse avaliku teenistuse kohtul, kellel on rahaliste vaidluste lahendamisel täielik pädevus, on õigus anda korraldus maksta
hagejale varalise kahju hüvitamiseks tagasi summa, mille administratsioon on seadusliku aluseta sisse nõudnud ja millele lisandub
viivitusintress alates tagasinõudmise kuupäevast kuni tegeliku maksmiseni.
(vt punktid 79 ja 80)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 18. september 2002, kohtuasi T‑29/01: Puente Martín
vs
. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑157 ja II‑833, punkt 88); 9. juuli 2003, kohtuasi T‑22/01: Efthymiou
vs
. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑177 ja II‑891, punkt 45)
Avaliku Teenistuse Kohus: 16. jaanuar 2007, kohtuasi F‑126/05: Borbély
vs
. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 73)