CELEX: 62002CJ0409
Apeliacinis skundas
Europos centrinio banko personalas
Sutartinis darbo santykių pobūdis
Darbo sutartyje numatytų įgaliojimų pakeitimas

Savo apeliaciniu skundu J. Pflugradt prašo panaikinti 2002 m. spalio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Pflugradt prieš ECB
(T‑178/00 ir T‑341/00, Rink. p. II‑4035, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo buvo atmesti jo ieškiniai dėl dviejų Europos
centrinio banko (toliau – ECB) aktų (toliau – ginčijami aktai), t. y. 1999 m. lapkričio 23 d. suinteresuoto asmens pareigų
atlikimo vertinimas (toliau – 1999 m. vertinimo ataskaita) ir 2000 m. birželio 28 d. raštas, nustatantis pagrindinių ieškovo
pareigų sąrašą (toliau – 2000 m. birželio 28 d. raštas), panaikinimo.

Teisinis pagrindas
Protokolas dėl Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statuto (toliau – ECBS statutas), EB sutarties
priedas, nustato:
„12 straipsnis
Sprendimus priimančių organų pareigos
12.3. Valdančioji taryba priima Darbo reglamentą, kuriame nustato ECB ir jo sprendimus priimančių organų vidaus struktūrą.
<...>
36 straipsnis
Personalas
36.1. Vykdomosios valdybos siūlymu Valdančioji taryba nustato ECB personalo įdarbinimo sąlygas.
36.2. Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso spręsti ECB ir jo tarnautojų ginčus neviršijant įdarbinimo sąlygose nustatytų
ribų ir laikantis jose numatytų sąlygų.“
Remdamasi šiomis nuostatomis, Valdančioji taryba 1998 m. birželio 9 d. sprendimu, iš dalies pakeistu 1999 m. kovo 31 d. (OL L 125,
1999, p. 32), priėmė Europos centrinio banko personalo įdarbinimo sąlygas (toliau – įdarbinimo sąlygos), kuriose numatyta:
„9. a) ECB ir jo tarnautojų darbo santykiai yra nustatyti pagal šias įdarbinimo sąlygas sudarytose darbo sutartyse. Vykdomosios
valdybos priimtame personalo statute nurodomos šių įdarbinimo sąlygų įgyvendinimo taisyklės.
<...>
c) Šioms įdarbinimo sąlygoms netaikoma jokia specifinė nacionalinė teisė. ECB taiko i) bendrus visų valstybių narių teisės
sistemose pripažįstamus teisės principus, ii) bendrus Bendrijos (EB) teisės principus ir iii) valstybėms narėms skirtuose
(EB) reglamentuose bei direktyvose, susijusiuose su socialine politika, įtvirtintas taisykles. Šiuos teisės aktus ECB taiko
visuomet, kai tai yra būtina. Šiuo atžvilgiu tinkamai atsižvelgiama į (EB) rekomendacijas socialinės politikos srityje. Aiškindamas
šiose įdarbinimo sąlygose numatytas teises ir pareigas ECB tinkamai atsižvelgia į Bendrijos institucijų personalui taikomuose
reglamentuose, taisyklėse ir teismų praktikoje nustatytus principus.
10. a) Darbo sutartys tarp ECB ir jo tarnautojų – tai paskyrimo į tarnybą raštai, kuriuos pasirašo tarnautojai. Paskyrimo
į tarnybą raštuose nustatomos 1991 m. spalio 14 d. Tarybos direktyvoje Nr. 91/533/EEB <...> numatytos sutarties sąlygos
<...>
42. Po to, kai išnaudojamos galimos vidaus procedūros, Europos Bendrijų Teisingumo Teismas gali priimti sprendimą dėl kiekvieno
ECB ir jo darbuotojo arba buvusio darbuotojo, kuriam yra taikomos šios įdarbinimo sąlygos, ginčo.
Tokiai jurisdikcijai priklauso nagrinėti tik priemonės arba sprendimo teisėtumo klausimą, tačiau Teisingumo Teismas turi visišką
jurisdikciją, kai ginčas yra finansinio pobūdžio.“ (Neoficialus vertimas)
Pagal ECBS statuto 12.3 straipsnį Valdančioji taryba priėmė ECB darbo reglamentą, iš dalies pakeistą 1999 m. balandžio 22 d.
(OL L 125, p. 34, pakeitimai OL L 273, 2000, p. 40), kuriame nustatyta:
„11 straipsnis
ECB personalas
11.1. Kiekvienam ECB darbuotojui pranešama apie jo postą ECB organizacinėje struktūroje, pakopą hierarchijoje ir tarnybines
pareigas.
<...>
21 straipsnis
Įdarbinimo sąlygos
21.1. ECB ir jo personalo darbo santykiai yra nustatyti įdarbinimo sąlygose ir personalo statute.
21.2. Vykdomosios valdybos siūlymu Valdančioji taryba tvirtina ir keičia įdarbinimo sąlygas. Pagal šiame darbo reglamente
numatytą procedūrą yra konsultuojamasi su Bendrąja taryba.
21.3. Įdarbinimo sąlygas įgyvendina personalo statutas, kurį priima ir keičia Vykdomoji valdyba.“ (Neoficialus vertimas)

Faktinės bylos aplinkybės
J. Pflugradt dirba ECB nuo 1998 m. liepos 1 d. Jis buvo paskirtas į generalinį direktoratą „Informacinės sistemos“ (toliau
– GD IS), kur nuo savo įdarbinimo užėmė „UNIX specialistų koordinatoriaus“ pareigas.
1998 m. spalio 9 d. apeliantas sutiko su dokumento „UNIX koordinatoriaus pareigos“ („UNIX co–ordinator responsibilities“)
sąlygomis, kuriame buvo nustatytas skirtingų su jo darbu susijusių užduočių sąrašas. Tarp jų – UNIX grupės narių vertinimo
ataskaitų rengimas.
1998 m. spalio 13 d. ECB išsiuntė apeliantui paskyrimo į tarnybą raštą, galiojantį atgaline data nuo 1998 m. liepos 1 d.
1999 m. spalio 14 d. GD IS generalinis direktorius pranešė apeliantui, kad jam nepriklauso rengti UNIX grupės narių vertinimo
ataskaitų.
1999 m. lapkričio 23 d. apeliantas dalyvavo pokalbyje dėl savo įvertinimo su skyriaus vadovu. Pastarasis užrašė savo vertinimus
1999 m. vertinimo ataskaitoje, kuri yra Pirmosios instancijos teisme nagrinėtoje byloje T‑178/00 ginčijamas aktas.
2000 m. sausio 12 d. apeliantas pateikė kelias pastabas dėl jo vertinimo ir nurodė, kad jis pasilieka sau „teisę nesutikti
su nesąžiningu vertinimu“.
2000 m. kovo 10 d. apeliantas pagal įdarbinimo sąlygų 41 straipsnį paprašė peržiūrėti 1999 m. vertinimo ataskaitą administracine
tvarka (administrative review) motyvuodamas tuo, kad ji buvo pagrįsta klaidingomis faktinėmis aplinkybėmis, ir todėl pažeidė
jo sutartines teises. Jis taip pat paprašė, kad kiti nešališki asmenys atliktų naują 1999 m. vertinimo procedūrą.
2000 m. balandžio 10 d. GD IS generalinis direktorius atmetė, pirma, apelianto tvirtinimus, kad 1999 m. vertinimo ataskaitoje
yra faktinių klaidų, ir, antra, prašymą pradėti naują vertinimo procedūrą.
2000 m. gegužės 9 d. apeliantas kreipėsi į ECB pirmininką su skundu (grievance procedure), kuris iš esmės buvo grindžiamas
per administracinę peržiūrėjimo procedūrą nurodytais pagrindais.
2000 m. birželio 8 d. ECB pirmininkas šį skundą atmetė.
GD IS generalinis direktorius perdavė apeliantui 2000 m. birželio 28 d. raštą, kuriame išvardytos jo pagrindinės pareigos,
ir pareiškė, kad šis sąrašas yra jo kasmetinio vertinimo pagrindas. Šis dokumentas buvo ginčijamas Pirmosios instancijos teismo
nagrinėtoje byloje T‑341/00.

Skundžiamas sprendimas
Pirmiausia sujungęs dvi bylas, Pirmosios instancijos teismas dėl ieškinio byloje T‑178/00 nusprendė, kad J. Pflugradt prašė
panaikinti 1999 m. vertinimo ataskaitą tiek, kiek atimama jo pareiga vertinti UNIX grupės narius, ir tiek, kiek joje buvo
įvairių klaidingų vertinimų.
Atmesdamas šiuos reikalavimus, Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 49 ir 53 punktuose pažymėjo, kad ECB ir
jo personalo darbo santykiai yra sutartinio pobūdžio ir kad nors sutarčių privalomumas neleidžia ECB kaip darbdaviui keisti
darbo sutarčių vykdymo sąlygų be atitinkamų tarnautojų sutikimo, šis principas yra taikomas tik esminėms darbo sutarčių sąlygoms.
Šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas to paties sprendimo 54 punkte nusprendė:
„Iš tiesų, ECB kaip ir bet kokia kita institucija ar įmonė, organizuodamas savo padalinių darbą ir valdydamas savo personalą
turi vadovavimo kompetenciją. Būdamas Bendrijos institucija, organizuodamas savo padalinių darbą ir paskirdamas savo personalą,
kad atliktų savo viešojo intereso užtikrinimo uždavinius, jis turi plačią diskreciją (žr. pagal analogiją žr. 1984 m. birželio
21 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Lux prieš Audito Rūmus
, C‑69/83, Rink. p. 2447, 17 punktą ir 1996 m. lapkričio 12 d. Sprendimo
Ojha prieš Komisiją
, C‑294/95 P, Rink. p. I‑5863, 40 punktą; 1991 m. lapkričio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Von Bonkewitz-Lindner prieš Parlamentą
, T‑33/90, Rink. p. II‑1251, 88 punktą ir 1998 m. birželio 9 d. Sprendimo
Hick prieš ESK
, T‑176/97, RinkVT p. I‑A‑281 ir II‑845, 36 punktą). Todėl ilgainiui, užtikrindamas tarnybos interesus, jis gali plėtoti darbo
santykius su savo tarnautojais, siekdamas veiksmingai organizuoti darbą ir tinkamai paskirstyti savo darbuotojams įvairias
užduotis bei prisiderinti prie kintančių poreikių. Tarnautojas, įdarbintas neapibrėžtam laikotarpiui, kuris gali tęstis, kol
jis sulauks 65 metų, negali pagrįstai tikėtis, kad per visą jo karjerą nepasikeis jokie vidaus organizavimo aspektai arba
kad jis per visą jos laikotarpį išsaugos pareigas, kurios jam buvo suteiktos įdarbinimo metu.“
Toliau skundžiamo sprendimo 58–60 punktuose Pirmosios instancijos teismas pažymėjo:
„58 Akivaizdu, jog nepaisant to, kad ieškovo pareigos buvo pakeistos, jis išsaugojo savo „profesionalų“ kategorijos ir G lygio
„UNIX specialistų koordinatoriaus“ darbą bei jį atitinkantį atlyginimą.
59 Iš 1998 m. spalio 5 d. darbo aprašymo matyti, kad UNIX specialistų koordinatoriaus darbas yra daugiausia techninio pobūdžio,
o su personalu ir administracija susijusios užduotys yra tik antraeilės. Todėl vien atėmus užduotį vertinti UNIX grupės narius,
nebuvo labai sumažintos visos ieškovo pareigos, palyginti su jo darbą atitinkančiomis pareigomis. Šiuo atžvilgiu pabrėžtina,
kad akivaizdu, jog ieškovas niekada neturėjo progos vertinti UNIX grupės narių, nes ši pareiga iš jo buvo atimta dar prieš
tai, kai ECB pradėjo pirmą metinį savo personalo vertinimą. Tokiomis aplinkybėmis nagrinėjamas pakeitimas nėra ieškovo pažeminimas
tarnyboje, ir todėl negali būti laikomas pažeidžiančiu esminę darbo sutarties sąlygą.
60 Taigi ieškovo reikalavimai yra nepagrįsti. Todėl šis ieškinio pagrindas atmestinas.“
Be to, atmesdamas ieškinio pagrindą, susijusį su 1999 m. vertinimo ataskaitoje esančiais vertinimais, Pirmosios instancijos
teismas skundžiamo sprendimo 68–71 punktuose nusprendė:
„68 Net jei ieškovas teigia, kad 1999 m. vertinimo ataskaita yra pagrįsta materialiai netiksliomis faktinėmis aplinkybėmis,
jis iš tikrųjų siekia ginčyti savo vadovų pateiktų jo darbo 1999 m. vertinimų galiojimą.
69 Vis dėlto Pirmosios instancijos teismas negali pakeisti įpareigotų vertinti ieškovo darbą asmenų pateikto vertinimo savo
vertinimu. Iš tiesų ECB kaip ir kitos Bendrijos institucijos bei įstaigos, vertindamas savo darbuotojų darbą, turi plačią
diskreciją. Pirmosios instancijos teismo vykdoma ECB darbuotojų kasmetinėse vertinimo ataskaitose pateiktų vertinimų teisėtumo
kontrolė yra susijusi tik su galimais procedūrinių reikalavimų pažeidimais, akivaizdžiomis faktinėmis šių vertinimų klaidomis,
taip pat su galimu piktnaudžiavimu įgaliojimais (žr. pagal analogiją 1991 m. sausio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Latham prieš Komisiją
, T‑63/89, Rink. p. II‑19, 19 punktą).
70 Kadangi ieškovas šiuo atveju nenurodė tokio pobūdžio aplinkybių, jo reikalavimai nepriimtini.
71 Be to, 1999 m. vertinimo ataskaita yra pakankamai tiksliai motyvuota, kad atitiktų EB 253 straipsnio, kuris pagal ECBS
statuto 34.2 straipsnį taikomas ECB priimtiems sprendimams, reikalavimus.“
Antra, dėl ieškinio byloje T‑341/00 Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad J. Pflugradt prašė panaikinti 2000 m. birželio
28 d. raštą, kuriuo, jo nuomone, ECB pakeitė jo pareigas.
Skundžiamo sprendimo 81 ir 82 punktuose Pirmosios instancijos teismas sutiko, kad šis raštas yra aktas, dėl kurio galima pareikšti
ieškinį, ir todėl ieškinį pripažino priimtinu.
Tačiau iš esmės jis atmetė minėtus reikalavimus skundžiamo sprendimo 89 ir 90 punktuose nuspręsdamas:
„89 Visų pirma, kaip buvo pažymėta šio sprendimo 54 punkte bylos T‑178/00 atžvilgiu, ieškovas negali pagrįstai tikėtis išlaikyti
iki pensijinio amžiaus tam tikrų specifinių funkcijų, kurios jam buvo paskirtos įdarbinimo ECB metu. Todėl, ieškovo reikalavimai
dėl tariamai išskirtinių jo kompetencijos sričių atmestini.
90 Antra, atsakant į klausimą, ar ECB, vienašališkai keisdamas ieškovo pareigas, akivaizdžiai viršijo savo kompetencijos organizavimo
srityje ribas, paminėtina, kad, viena vertus, nėra ginčijama, jog šie pakeitimai buvo padaryti dėl tarnybos interesų. Kita
vertus, ieškovas nepagrindė savo argumentavimo konkrečiais įrodymais, kurie galėtų įtinkinti, kad šie pakeitimai pažeidžia
esmines jo darbo sutarties sąlygas, gerokai sumažindami visas ieškovo pareigas, palyginti su jo darbą atitinkančiomis pareigomis,
ir dėl to jį pažemina tarnyboje. Priešingai, konstatuotina, kad ieškovas išlaiko savo pagrindines pareigas, susijusias su
UNIX sistemomis ir UNIX specialistų koordinavimu. Todėl ieškovo reikalavimai dėl tariamo jo pažeminimo tarnyboje atmestini.“

Šalių prašymai
J. Pflugradt Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti skundžiamą sprendimą,
–        panaikinti 1999 m. vertinimo ataskaitą,
–        panaikinti 2000 m. birželio 28 d. raštą tiek, kiek jame yra pakeičiamos apelianto pareigos,
–        priteisti iš ECB bylinėjimosi išlaidas.
ECB Teisingumo Teismo prašo:
–        atmesti apeliacinį skundą,
–        priteisti iš J. Pflugradt bylinėjimosi išlaidas.

Dėl apeliacinio skundo
Atsižvelgiant į daugelį J. Pflugradt pateiktų argumentų darytina išvada, jog jis priekaištauja Pirmosios instancijos teismui,
kad šis padarė teisinių klaidų, iškraipė ieškinio pagrindus, argumentus ir įrodymus, pažeidė taisykles, reglamentuojančias
įrodymų teisę, ir prieštaringai motyvavo savo sprendimą.
Šiuos prieštaravimus būtina suskirstyti į tris apeliacinio skundo pagrindų grupes, susijusias atitinkamai su sutartiniu ECB
ir jo personalo darbo santykių pobūdžiu, klaidingu Bendrijos viešojoje tarnyboje galiojančių principų taikymu ir faktinėmis
aplinkybėmis, kuriomis grindžiama 1999 m. vertinimo ataskaita.

Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su sutartiniu ECB ir jo personalo darbo santykių pobūdžiu
J. Pflugradt tvirtina, kad ECB ir jo personalo teisiniai santykiai yra sutartinio pobūdžio, kaip tai numatyta pagal ECBS statuto
36.1 straipsnį nustatytų įdarbinimo sąlygų 9 straipsnio a punkto pirmame sakinyje, ir todėl Pirmosios instancijos teismas,
nustatydamas ECB kompetencijos organizavimo srityje apimtį, teisiniu požiūriu neteisingai rėmėsi teismų praktika dėl EB 283 straipsnyje
numatytų pareigūnų ir kitų tarnautojų paskyrimo taisyklių.
Pirmiausia primintina, kad pagal ECBS statuto 36.2 straipsnį ir įdarbinimo sąlygų 42 straipsnį, sprendžiant ECB ir jo tarnautojų
ginčus, kai jie nėra finansinio pobūdžio, Teisingumo Teismo jurisdikcijai priklauso nagrinėti tik priemonės ar sprendimo teisėtumo
klausimą.
Nagrinėjamu atveju akivaizdu, kad J. Pflugradt iniciatyva Pirmosios instancijos teisme nagrinėtas ginčas nėra finansinio pobūdžio.
Todėl Pirmosios instancijos teismas turėjo priimti sprendimą tik dėl ginčijamų aktų teisėtumo, t. y. patikrinti, ar jų autoriai
nepažeidė jiems nustatytų teisinių pareigų, o ne dėl ECB priimtų priemonių atitikties nagrinėjamai darbo sutarčiai ir jos
vykdymo sąlygoms.
Šiuo atžvilgiu pabrėžtina, kad ECB ir jo tarnautojų darbo santykiai yra apibrėžti ECB Vykdomosios valdybos siūlymu Valdančiosios
tarybos pagal ECBS statuto 36.1 straipsnį priimtose įdarbinimo sąlygose. Įdarbinimo sąlygų 9 straipsnio a punkte įtvirtinta,
kad „ECB ir jo tarnautojų darbo santykiai yra nustatyti pagal šias įdarbinimo sąlygas sudarytose darbo sutartyse“. Tų pačių
sąlygų 10 straipsnio a punkte numatyta, kad „darbo sutartys tarp ECB ir jo tarnautojų – tai paskyrimo į tarnybą raštai, kuriuos
pasirašo tarnautojai“.
Pažymėtina, kad šios nuostatos yra analogiškos Europos investicijų banko (toliau – EIB) personalo reglamento nuostatoms, iš
kurių Teisingumo Teismas padarė išvadą, jog EIB ir jo tarnautojų teisiniai santykiai yra sutartinio pobūdžio, ir dėl to grindžiami
principu, kad individualios sutartys tarp EIB ir kiekvieno tarnautojo sudaromos suderinus jų valią (1976 m. birželio 15 d.
Teisingumo Teismo sprendimo
Mills prieš EIB
, 110/75, Rink. p. 955, 22 punktas ir 2001 m. spalio 2 d. Sprendimo
EIB prieš Hautem
, C‑449/99 P, Rink. p. I‑6733, 93 punktas).
Taigi darytina išvada, kad ECB ir jo tarnautojų darbo santykiai yra sutartinio, o ne statutinio pobūdžio.
Tačiau nagrinėjama sutartis buvo sudaryta su Bendrijos įstaiga, kuri įpareigota įgyvendinti bendrojo intereso uždavinį ir
įgaliota reglamentu nustatyti savo personalui taikomas nuostatas. Iš to išplaukia, kad tokios sutarties šalių valia neišvengiamai
apribojama bet kokio pobūdžio pareigomis, kurios kyla iš šio išskirtinio uždavinio ir yra privalomos tiek Banko valdymo organams,
tiek jo tarnautojams. Neginčytina, kad įdarbinimo sąlygomis siekiama įgyvendinti šias pareigas ir, remiantis įdarbinimo sąlygų
trečiąja konstatuojamąja dalimi, leisti ECB „turėti personalą, pasižymintį aukščiausiu nepriklausomumo, kompetencijos, veiksmingumo
ir sąžiningumo laipsniu <...>“. (Neoficialus vertimas)
Šiuo atžvilgiu pagal įdarbinimo sąlygų 9 straipsnio a dalį darbo sutartys yra sudaromos pagal šias įdarbinimo sąlygas. Todėl,
pasirašydami šių sąlygų 10 straipsnio a punkte numatytą paskyrimo į tarnybą raštą, tarnautojai su jomis sutinka, negalėdami
individualiai dėl jų derėtis. Taip valių suderinimas iš dalies apribotas sutikimu su šiose įdarbinimo sąlygose numatytomis
teisėmis ir pareigomis. Dar primintina, kad kalbant apie šių teisių ir pareigų aiškinimą įdarbinimo sąlygų 9 straipsnio c punkte
nustatyta, jog ECB tinkamai atsižvelgia į Bendrijų institucijų personalui taikomuose reglamentuose, taisyklėse ir teismų praktikoje
nustatytus principus.
Aišku, kad ECB darbuotojų darbo sutartyse gali būti kitų sąlygų, kurioms per derybas, pavyzdžiui, dėl pagrindinių jam patikėtų
užduočių požymių, pritarė atitinkamas tarnautojas. Tačiau tokios sąlygos netrukdo ECB valdymo organams pasinaudoti savo diskrecija,
kurią jie turi įgyvendindami priemones, kurių reikia imtis dėl bendro intereso įpareigojimų, kylančių iš ECB tenkančio išskirtinio
uždavinio. Tokiu būdu, siekdami įvykdyti tokius tarnybos reikalavimus, ypač leisti tarnybai prisitaikyti prie naujų poreikių,
šie organai gali būti įpareigoti priimti vienašališkus sprendimus ar priemones, galinčias, be kita ko, pakeisti darbo sutarčių
vykdymo sąlygas.
Iš to matyti, kad vykdydami šią diskreciją ECB valdymo organai santykių su jų tarnautojais atžvilgiu yra tokioje padėtyje,
kuri visiškai nesiskiria nuo kitų Bendrijų įstaigų ar institucijų valdymo organų padėties.
Šiomis sąlygomis, griežtai laikydamasis savo pareigos nagrinėti tik ginčijamų aktų teisėtumą, Pirmosios instancijos teismas
teisingai vertino jį pagal visiems kitų Bendrijos institucijų ir įstaigų tarnautojams taikomus principus. Dėl šios priežasties
Pirmosios instancijos teismas nėra neatsižvelgęs į sutartinį ECB darbuotojų padėties pobūdį. Be to, Pirmosios instancijos
teismas, savo sprendimo 59 punkte nuspręsdamas, kad nagrinėjamų pareigų pakeitimai nepažeidžia jokios esminės darbo sutarties
sąlygos, nepadarė teisinės klaidos.
Šiomis sąlygomis, atmesdamas dėl šių punktų pateiktus argumentus, Pirmosios instancijos teismas, priešingai, nei teigia J. Pflugradt,
nepažeidė „institucijų pusiausvyros principo“ arba „įrodymų teisei taikomų taisyklių“ ir neiškraipė apelianto pateiktų argumentų.
Todėl apeliacinio skundo pagrindai, susiję su sutartiniu ECB ir jo darbuotojų darbo santykių pobūdžiu, atmestini.

Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su principų, kuriais vadovaujamasi skiriant personalą, taikymu
J. Pflugradt teigia, kad net taikydamas, jo manymu, neteisingai, ECB personalui principus, kuriais pagal Bendrijos viešosios
tarnybos teisę vadovaujamasi šį skiriant, Pirmosios instancijos teismas šiuos principus pažeidė.
Šiuo atžvilgiu primintina, kad Teisingumo Teismas savo praktikoje pripažino, jog organizuodamos savo padalinių darbą pagal
jiems patikėtus uždavinius ir, atsižvelgiant į juos, skirdamos savo personalą Bendrijos institucijos turi plačią diskreciją,
tačiau su sąlyga, kad šis paskyrimas būtų vykdomas tarnybos interesais ir nepažeidžiant darbų lygiavertiškumo (minėto sprendimo
Lux prieš Audito Rūmus
17 punktas; 1988 m. kovo 23 d. Sprendimo
Hecq
prieš Komisiją,
19/87, Rink. p. 1681, 6 punktas ir minėto sprendimo
Ojha prieš Komisiją
40 punktas).
Dėl šio sprendimo 34 punkte nurodytų priežasčių ECB, organizuodamas savo padalinių darbą pagal jam patikėtus uždavinius, ir
todėl bei atsižvelgiant į juos, nustatydamas ar keisdamas savo personalui patikėtas užduotis, taip pat turi turėti plačią
diskreciją, su sąlyga, kad ši diskrecija būtų įgyvendinama tik tarnybos interesais ir nepažeidžiant lygių ir priskyrimų, į
kuriuos pagal įdarbinimo sąlygas gali pretenduoti kiekvienas tarnautojas.
Skundžiamo sprendimo 58 punkte nurodydamas, kad akivaizdu, jog J. Pflugradt, nepaisant pasikeitusių pareigų, išsaugojo savo
„profesionalų“ kategorijos ir G lygio „UNIX specialistų koordinatoriaus“ darbą bei jį atitinkantį atlyginimą, Pirmosios instancijos
teismas, nepadarydamas teisinės klaidos, tiktai nusprendė, jog suinteresuoto asmens užduotys buvo pakeistos nepažeidžiant
lygių ir priskyrimų, kuriuos jis turėjo iki tol.
Šiuo atžvilgiu J. Pflugradt Pirmosios instancijos teisme negalėjo sėkmingai remtis jam ir kitiems ECB darbuotojams skirtų
individualių klasifikavimo sprendimų neteisėtumu, kadangi ginčijami aktai bet kuriuo atveju nėra susiję su šiais sprendimais.
Todėl apeliantas negali skųstis, kad Pirmosios instancijos teismas nepriėmė sprendimo dėl šio prieštaravimo dėl neteisėtumo,
ir negali šiuo atveju remtis įrodinėjimo taisyklių pažeidimu.
J. Pflugradt taip pat teigia, kad kadangi ECB nenurodė jokių tarnybos interesų, Pirmosios instancijos teismas, skundžiamo
sprendimo 90 punkte nuspręsdamas, kad apeliantas neginčijo, jog jo sutarties pakeitimai buvo įvykdyti dėl tarnybos intereso,
pažeidė įrodinėjimo pareigos taisykles.
Tačiau pažymėtina, kad šiuo teiginiu Pirmosios instancijos teismas tik konstatavo, kad šalys nesiginčijo dėl to, ar ginčijami
aktai buvo priimti dėl tarnybos intereso. Ginčijant šių aktų teisėtumą, J. Pflugradt, o ne ECB Pirmosios instancijos teisme
turėjo tvirtinti, kad jie neatitinka jų teisėtumui keliamų reikalavimų, o būtent, kad jie nebuvo priimti siekiant tarnybos
intereso. To nepadaręs, apeliantas negali tvirtinti, kad Pirmosios instancijos teismas taip pažeidė įrodinėjimo pareigos perkėlimo
taisykles.
Be to, J. Pflugradt priekaištauja Pirmosios instancijos teismui, kad šis prieštaringai pagrindė skundžiamo sprendimo 59 ir
90 punktus. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 59 punkte Pirmosios instancijos teismas konstatavo, jog 1999 m.
vertinimo ataskaitoje pakeistos J. Pflugradt užduotys, susijusios su „UNIX grupės“ narių vertinimu, neturėjo įtakos jokiai
esminei darbo sutarties sąlygai. Taigi, nors jis nusprendė, jog šio pagrindo pakanka priimti sprendimui, kad ataskaita nėra
neteisėta dėl to, kad joje buvo nuspręsta atimti šią užduotį, Pirmosios instancijos teismas, tuo atveju, jeigu toks atėmimas
būtų susijęs su kita sutarties sąlyga, neketino atmesti galimybės pripažinti, kad jis galėtų būti pagrįstas pagrindu dėl tarnybos
interesų. Todėl vertindamas 2000 m. birželio 28 d. rašto teisėtumą skundžiamo sprendimo 90 punkte atsižvelgiant į su tarnybos
interesu susijusius argumentus, Pirmosios instancijos teismas savo sprendimo jokiu būdu negrindė prieštaringai.
Taigi apeliacinio skundo pagrindai, susiję su principų, kuriais vadovaujamasi skiriant darbuotojus, taikymu, taip pat atmestini.

Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su faktinėmis aplinkybėmis, kuriomis grindžiama 1999 m. vertinimo ataskaita
J. Pflugradt tvirtina, kad priešingai, nei konstatavo Pirmosios instancijos teismas, jis neginčijo to, kaip ECB jį įvertino
1999 m. vertinimo ataskaitoje, o tik faktines aplinkybes, kuriomis grindžiamas šis vertinimas.
Teisinga, kad skundžiamo sprendimo 68 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad nors apeliantas teigia, jog 1999 m.
vertinimo ataskaita yra paremta materialiai netiksliomis faktinėmis aplinkybėmis, jis iš tikrųjų siekia ginčyti savo vadovų
pateiktų jo darbo tais metais vertinimų galiojimą.
Tačiau šiame nagrinėjime, kad ir koks jis būtų dviprasmis, priešingai, nei teigia apeliantas, negalima įžiūrėti jo argumentų
iškraipymo arba įrodinėjimo taisyklių pažeidimo. Iš tiesų, kai apeliantas ginčija faktines aplinkybes, kuriomis grindžiamas
vertinimas, jis būtinai siekia ginčyti jo galiojimą.
Be to, Pirmosios instancijos teismas, skundžiamo sprendimo 69 punkte priminęs, kad jo kontrolė gali būti vykdoma tik dėl galimų
procedūrinių reikalavimų pažeidimų, akivaizdžių faktinių šio įvertinimo klaidų, taip pat galimo piktnaudžiavimo įgaliojimais,
70 punkte konstatavo, kad J. Pflugradt nenurodė tokio pobūdžio aplinkybių. Taigi nuspręsdamas, kad nebuvo įrodyta jokių akivaizdžių
faktinių klaidų, Pirmosios instancijos teismas, priešingai, nei teigia apeliantas, priėmė sprendimą dėl jo nurodyto pagrindo,
susijusio su netinkamu faktinių aplinkybių nustatymu, ką turėjo įrodyti apeliantas. Taip elgdamasis Pirmosios instancijos
teismas jokiu būdu nedarė prielaidos, kad šie vertinimai teisėti ir nepažeidė įrodinėjimo taisyklių.
Pirmosios instancijos teismas, nuspręsdamas, kad jis negali pakeisti įpareigotų vertinti apelianto darbą asmenų vertinimo
savo vertinimu, nepadarė teisinės klaidos (1971 m. kovo 17 d. Sprendimo
Marcato prieš Komisiją
, 29/70, Rink. p. 243, 7 punktas ir 1983 m. gegužės 5 d. Sprendimo
Ditterich prieš Komisiją
, 207/81, Rink. p. 1359, 13 punktas).
Galiausiai, jei J. Pflugradt siekia ginčyti Teisingumo Teisme faktinius tvirtinimus, kuriais grindžiama 1999 m. vertinimo
ataskaita, toks apeliacinio skundo pagrindas yra nepriimtinas. Šiuo atveju primintina, kad iš EB 225 straipsnio ir Teisingumo
Teismo statuto 58 straipsnio matyti, jog apeliacinis skundas yra paduodamas tik teisės klausimais (žr. taip pat 2004 m. balandžio
29 d. Sprendimo
Parlamentas prieš Ripa di Meana ir kt.
, C‑470/00 P, Rink. p. I‑0000, 40 punktą).
Todėl apeliacinio skundo pagrindai, susiję su fakinėmis aplinkybėmis, kuriomis grindžiama 1999 m. vertinimo ataskaita, taip
pat atmestini.
Remiantis tuo, kas pasakyta, J. Pflugradt visas apeliacinis skundas yra atmestinas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Darbo reglamento 69 straipsnio 2 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal Darbo reglamento 118 straipsnį, pralaimėjusiai
šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Pagal šio reglamento 70 straipsnį bylose tarp
Bendrijų ir jų tarnautojų institucijos pačios padengia savo išlaidas. Tačiau pagal šio reglamento 122 straipsnio antrą pastraipą
70 straipsnis netaikomas pareigūno ar kito institucijos tarnautojo paduotiems prieš ją apeliaciniams skundams. Kadangi ECB
prašė priteisti išlaidas ir apeliantas pralaimėjo bylą, pastarasis turi padengti bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.