CELEX: 62007FJ0091
Közszolgálat
Tisztviselők
Álláshirdetés
Sérelmet okozó aktus
Elfogadhatóság
Szolgálati érdek
Egyenlő bánásmód

1.
Tisztviselők – Kereset – Sérelmet okozó aktus – Álláshirdetés – Az intézményen belül áthelyezhető vagy előléptethető tisztviselőket
kizáró feltételek – Elfogadhatóság
(Személyzeti szabályzat, 29., 90. és 91. cikk)
2.
Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása – A beosztás szerinti munkakörben maradáshoz
való szerzett jog – Hiány
3.
Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása – Álláshirdetés – Olyan feltételek, amelyek
kizárják az álláshirdetésben szereplő álláshelynek megfelelő feladatokat végző tisztviselő pályázatát – A bizalomvédelem elvének
megsértése – Hiány
4.
Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A betöltendő munkakör szintjének meghatározása – Szempontok
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés)
5.
Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A betöltendő munkakör szintjének meghatározása – Az adminisztráció mérlegelési
jogköre
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk)
1.
Amennyiben az álláshirdetésben meghatározott, az állás betöltésére vonatkozó feltételek kizárják az intézményen belül áthelyezhető
vagy előléptethető tisztviselők pályázatait, ezen álláshirdetés e tisztviselőknek sérelmet okozó aktusnak minősül. E következtetést
nem kérdőjelezi meg azon egyszerű tény, hogy valamely pályázónak nincs meg az említett álláshirdetésben előírt besorolási
fokozata. Ha ugyanis kizárólag az álláshirdetésben előírt besorolási fokozattal rendelkező tisztviselők vitathatnák az álláshirdetés
jogszerűségét, az megfosztaná az álláshirdetésben előírttól eltérő besorolási fokozatba tartozó tisztviselőket az álláshirdetésben
szereplő feltételek jogszerűségének vitatásától. Ez nagymértékben korlátozná az álláshirdetés jogszerűsége felülvizsgálatának
hatékonyságát, mivel a felülvizsgálat joga csupán azon tisztviselőket illetné meg, akik teljesítik az üres álláshely betöltéséhez
megkövetelt legalacsonyabb besorolási fokozat követelményét. Márpedig e tisztviselőknek nem állna érdekükben fellépni az ilyen
álláshirdetéssel szemben, kivéve ha az álláshirdetésben előírt valamely más feltétel kizárná az ő pályázatukat.
(lásd a 27., 30. és 31. pontot)
Hivatkozás:
A Bíróság 79/74. sz., Küster kontra Parlament ügyben 1975. június 19‑én hozott ítéletének (EBHT 1975., 725. o.) 5. és 6. pontja;
25/77. sz., De Roubaix kontra Bizottság ügyben 1978. május 11‑én hozott ítéletének (EBHT 1978., 1081. o.) 7. és 8. pontja;
A Közszolgálati Törvényszék F‑13/05. sz., Corvoisier és társai kontra EKB ügyben 2006. május 18‑án hozott végzésének (EBHT‑KSZ 2006.,
I‑A‑1‑19. o. és II‑A‑1‑65. o.) 42. pontja.
2.
A tisztviselőnek nincs szerzett joga azon állás megtartásához, melybe beosztották. Az ilyen állandóság ugyanis elfogadhatatlan
mértékben korlátozná az intézmények szabadságát szervezeti egységeik szervezése és az igények változásához való alkalmazkodás
terén.
(lásd a 74. pontot)
Hivatkozás:
Az Elsőfokú Bíróság T‑138/01. sz., F kontra Számvevőszék ügyben 2003. január 28‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003., I‑A‑25. o.
és II‑137. o.) 43. pontja.
3.
Az adminisztráció által a tisztviselőnek adott olyan konkrét, feltétlen és egybehangzó ígéret hiányában, amely arra vonatozik,
hogy a tisztviselő benyújthatja pályázatát és számíthat annak elfogadására az említett állás betöltésekor, az olyan feltételeket
meghatározó álláshirdetés, amelyek kizárják e tisztviselő pályázatát, nem tekinthető a bizalomvédelem elvét megsértő álláshirdetésnek
csupán azért, mert e tisztviselő az ezen álláshirdetésben szereplő álláshelynek megfelelő feladatokat látott el.
(lásd a 74. pontot)
4.
A szolgálati érdek fogalma az intézmény általános értelemben vett megfelelő működéséhez, közelebbről pedig a betöltendő állás
különös igényeihez kapcsolódik. Az intézményt széles mérlegelési jogkör illeti meg szervezeti egységeinek szervezése és az
állások értékelése terén, mégis a konkrét álláshoz kapcsolódó feladatok fontossága és felelősség alkotja a betöltendő állás
szintjének meghatározásakor figyelembe veendő elsődleges szempontot. Ezen elvből következik, hogy a kinevezésre jogosult hatóság
köteles a betöltendő állás fontosságának függvényében meghatározni ezen állás szintjét, az álláshirdetés közzététele után
jelentkező esetleges pályázó vagy pályázók képesítésétől függetlenül.
(lásd a 77. pontot)
Hivatkozás:
A Bíróság 2/80. sz., Dautzenberg kontra Bíróság ügyben 1980. október 28‑án hozott ítéletének (EBHT 1980., 3107. o.) 9. pontja;
Az Elsőfokú Bíróság T‑3/92. sz., Latham kontra Bizottság ügyben 1994. február 9‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1994., I‑A‑23. o.
és II‑83. o.) 45. pontja; T‑3/97. sz., Campogrande kontra Bizottság ügyben 1998. február 19‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998.,
I‑A‑89. o. és II‑215. o.) 41. pontja.
5.
Az intézménynek az állás szintjének meghatározására vonatkozó határozata nem foglalja magában azt, hogy az intézmény megfosztja
magát azon lehetőségtől, hogy valamely új megközelítés alapján utólag megváltoztassa ezen állás besorolását. A korábbi, eltérő
értékelés puszta léte nem minősül az intézményt a betöltendő állás szintjének meghatározása terén megillető széles mérlegelési
jogkör korlátainak túllépését vagy e jogkör nyilvánvalóan téves használatát alátámasztó bizonyítéknak.
(lásd a 80. és 86. pontot)
Hivatkozás:
A Bíróság 324/85. sz., Bouteiller kontra Bizottság ügyben 1987. február 4‑én hozott ítéletének (EBHT 1987., 529. o.) 6. pontja;
233/85. sz., Bonino kontra Bizottság ügyben 1987. február 12‑én hozott ítéletének (EBHT 1987., 739. o.) 5. pontja;
Az Elsőfokú Bíróság T‑143/98. sz., Cendrowicz kontra Bizottság ügyben 1999. december 16‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1999.,
I‑A‑273. o. és II‑1341. o.) 23. és 28. pontja.