CELEX: 62007CJ0164
EKL 12. pants
Diskriminācija pilsonības dēļ
Kompensācija, ko Garantiju fonds piešķir terorisma un citu tiesībpārkāpumu upuriem
Izslēgšana

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmu ir par EKL 12. panta pirmās daļas interpretāciju. Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar prāvu starp Vudu [
Wood
], Apvienotās Karalistes pilsoni, un
Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d’autres infractions
[Nantes kompensāciju piešķiršanas tiesībpārkāpumos cietušajiem komisija] (turpmāk tekstā — “Kompensāciju komisija”) par tās atteikumu, pamatojoties uz pilsonību, piešķirt kompensāciju, kas paredzēta kaitējuma, ko izraisījis ārpus Francijas teritorijas izdarīts pārkāpums, atlīdzināšanai.
Atbilstošās valsts tiesību normas
Code de procédure pénale
[Francijas Kriminālprocesa kodeksa] 706-3. pantā ir paredzēts:
“Ikviena persona, kas cietusi kaitējumu, kas radies apzinātu vai neapzinātu faktu rezultātā, kuri veido tiesībpārkāpuma faktisko sastāvu, var saņemt pilnīgu kaitējuma, kas radies tās aizskaršanas rezultātā, atlīdzību, ja izpildīti šādi nosacījumi:
1)
Šie aizskārumi neietilpst ne
Loi de financement de la sécurité sociale pour 2001
[Sociālā nodrošinājuma finansēšanas likuma 2001. gadam] (Nr. 2000-1257, 23.12.2000.) 53. panta, ne
Code des assurances
[Apdrošināšanas kodeksa] L. 126-1. panta, ne arī 1985. gada 5. jūlija likuma Nr. 85-677 par satiksmes negadījumu upuru stāvokļa uzlabošanu 1. nodaļas piemērošanas jomā, un tie nav notikuši medību vai bīstamu dzīvnieku iznīcināšanas rezultātā;
2)
Šie fakti:
—
vai nu ir izraisījuši nāvi, pastāvīgu darba nespēju vai pilnīgu personas darba nespēju vienu mēnesi vai ilgāk;
—
vai arī ir paredzēti
Code pénal
[Kriminālkodesā] no 222-22. līdz 222-30. pantam, no 225-4-1. līdz 225-4-5. pantam un no 227-25. līdz 227-27. pantam;
3)
cietusī persona ir Francijas pilsonis vai arī fakti ir notikuši valsts teritorijā un cietusī persona ir:
—
vai nu Eiropas Ekonomikas Kopienas dalībvalsts pilsonis,
—
vai saskaņā ar starptautiskiem līgumiem un nolīgumiem tā tajā dienā, kad darbība notikusi, vai prasības iesniegšanas brīdī likumīgi uzturas valstī.
Kompensācija var tikt atteikta vai tās summa var tikt samazināta upura vainas dēļ.”
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
Helēna Vuda [
Helena Wood
], studente Londonā, gāja bojā satiksmes negadījumā, kas notika 2004. gada 9. jūnijā, prakses laikā Austrālijā.
Viņas vecāki
James Wood
[Džeims Vuds] un Evelīna Areca [
Evelyne Arraitz
] 2006. gada 3. jūlijā vērsās
Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes
[Nantes
Tribunal de grande instance
kompensāciju piešķiršanas tiesībpārkāpumos cietušajiem komisijā], lūdzot atlīdzināt ne tikai viņu materiālos zaudējumus EUR 398 apmērā, bet arī morālo kaitējumu EUR 10000 apmērā katram no viņiem un EUR 7500 apmērā diviem viņu jaunākajiem bērniem Žilijai [
Julia
] un Igo [
Hugo
] Vudiem.
Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes
priekšsēdētājs 2006. gada 24. novembrī apstiprināja vienošanos ar Kompensāciju komisiju par kompensācijas summu, kādu ir tiesīgi saņemt nelaiķes Helēnas Vudas palicēji, tomēr izņemot viņas tēvu, pamatojoties uz viņa Lielbritānijas pilsonību.
2007. gada 11. janvārī Vuds iesniedzējtiesā iesniedza prasījumus, savu prasību pamatojot pirmām kārtām ar EKL 12. panta pirmo daļu, kas aizliedz jebkādu diskrimināciju pilsonības dēļ.
Vuds, kurš apgalvo, ka viņš kopā ar savu dzīvesbiedri, kura ir Francijas pilsone, dzīvo, strādā un maksā nodokļus Francijā vairāk nekā 20 gadus, uzskata, ka šī nevienlīdzīgā attieksme, atsakot viņam kompensāciju, kas ir piešķirta pārējiem viņa ģimenes locekļiem, ir pretrunā nediskriminācijas principam, kas noteikts EKL 12. panta pirmajā daļā.
Savukārt Kompensāciju komisija pret to iebilda, apgalvojot, ka Vuds neatbilst
Code de procédure pénale
706-3. pantā noteiktajiem kritērijiem, un atsaucās uz
Cour de cassation
[Kasācijas tiesas] pastāvīgo judikatūru, kas apstiprina tās viedokli.
Šādos apstākļos,
Commission d’indemnisation des victimes d’infractions du tribunal de grande instance de Nantes
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālo jautājumu:
“Vai saskaņā ar [EKL 12. pantā] pasludināto nediskriminācijas pilsonības dēļ vispārējo principu
Code français de procédure pénale
706-3. panta normas ir saderīgas ar Kopienu tiesībām, ja Eiropas Kopienu pilsonim, kurš dzīvo Francijā un ir bērna, kas ir Francijas pilsonis un kas gājis bojā ārpus valsts teritorijas, tēvs, ir atteikta Kompensāciju komisijas maksātā kompensācija vienīgi viņa pilsonības dēļ?”
Par prejudiciālo jautājumu
Uzdodot jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas uzzināt, vai valsts tiesiskais regulējums, kas citu dalībvalstu pilsoņiem, kuri dzīvo un strādā tās teritorijā, liedz tiesības saņemt kompensāciju, kas paredzēta kaitējuma, kurš radies personas aizskāruma rezultātā, kuru izraisījis pārkāpums, kas nav izdarīts šīs valsts teritorijā, atlīdzināšanai, pamatojoties tikai uz pilsonību, ir pretrunā Kopienu tiesībām.
Pamata lietā, kā tas izriet no iesniedzējtiesas lēmuma, Vuds — Lielbritānijas pilsonis — izmantoja savas kā darba ņēmēja brīvas pārvietošanās tiesības EKL 39. panta nozīmē vai brīvību veikt uzņēmējdarbību EKL 43. panta nozīmē, ierodoties strādāt un dzīvot Francijā pirms 20 gadiem.
Tādējādi Vuda situācija ietilpst EKL piemērošanas jomā, un tātad viņš var atsaukties uz savām tiesībām netikt diskriminētam pilsonības dēļ.
Šajā sakarā no pastāvīgās judikatūras izriet, ka nediskriminācijas princips prasa, lai līdzīgas situācijas netiktu aplūkotas atšķirīgi un lai atšķirīgas situācijas netiktu aplūkotas vienādi. Šādu attieksmi var pamatot, tikai pamatojoties uz objektīviem un no attiecīgās personas pilsonības neatkarīgiem apsvērumiem, kas ir samērīgi ar likumīgo mērķi (skat. 2003. gada 2. oktobra spriedumu lietā
C-148/02
Garcia Avello
,
Recueil
, I-11613. lpp.
, 31. punkts un tajā minētā judikatūra).
Pamata prāvā Vuds, Lielbritānijas pilsonis, vairāk nekā 20 gadus dzīvo Francijā un ir zaudējis savu meitu nelaimes gadījumā, kas notika ārpus Kopienu teritorijas. Attiecībā uz meitas zaudējumu un no tā izrietošo kaitējumu Vuds atrodas līdzīgā situācijā kā viņa dzīvesbiedre Areca. Atbilstoši pamata prāvā aplūkojamajai valsts tiesību normai vienīgā pazīme, kas attiecībā uz tiesībām saņemt kompensāciju atšķir viņu situācijas, ir viņu pilsonība. Areca tikai tāpēc, ka viņa ir Francijas pilsone, saņem kompensāciju par šo kaitējumu.
Tādējādi šī atšķirīgā attieksme, kas ir pamatota skaidri un vienīgi ar Vuda pilsonību, ir tieša diskriminācija. Vispār, Francijas valdība pati piebilst, ka tādā gadījumā, kāds ir šajā lietā, nav būtisku argumentu, kas pamatotu šādu atšķirīgu attieksmi.
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas citas dalībvalsts pilsoņiem, kuri dzīvo un strādā tās teritorijā, liedz tiesības saņemt kompensāciju, kas paredzēta kaitējuma, kurš radies personas aizskāruma rezultātā, kuru izraisījis pārkāpums, kas nav izdarīts šīs valsts teritorijā, atlīdzināšanai, pamatojoties tikai uz pilsonību, ir pretrunā Kopienu tiesībām.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamata lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas citas dalībvalsts pilsoņiem, kuri dzīvo un strādā tās teritorijā, liedz tiesības saņemt kompensāciju, kas paredzēta kaitējuma rezultātā, kurš radies personas aizskāruma, kuru izraisījis pārkāpums, kas nav izdarīts šīs valsts teritorijā, atlīdzināšanai, pamatojoties tikai uz pilsonību, ir pretrunā Kopienu tiesībām.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda — franču.