CELEX: 62006CJ0056
Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välinen assosiaatio
Alkuperätuotteiden käsite
Käytetyt vaatteet

Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välisestä assosioinnista
tehdyn Eurooppa-sopimuksen, joka hyväksyttiin 13.12.1993 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 93/743/Euratom, EHTY,
EY (EYVL L 348, s. 1; jäljempänä assosiaatiosopimus), ja erityisesti tämän sopimuksen pöytäkirjassa N:o 4, sellaisena kuin
se on muutettuna Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välisestä assosioinnista 30.6.1997 tehdyllä
assosiointineuvoston päätöksellä N:o 1/97 (EYVL L 221, s. 1; jäljempänä pöytäkirja N:o 4), olevan 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan
tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Euro Tex Textilverwertung GmbH (jäljempänä Euro Tex) ja
toisaalta Hauptzollamt Duisburg (Duisburgin tullitoimipaikka, jäljempänä Hauptzollamt) ja joka koskee sellaisen alkuperänäytön
paikkansapitävyyttä, joka oli esitetty käytettyjen tekstiilituotteiden viemiseksi Puolaan.

Yhteisön lainsäädäntö
Pöytäkirjassa N:o 4 määritellään alkuperätuotteiden käsite, ja se sisältää määräyksiä, jotka koskevat hallinnollista yhteistyötä.
Pöytäkirjan N:o 4 2 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Sopimusta sovellettaessa seuraavia tuotteita pidetään yhteisön alkuperätuotteina:
a)       tämän pöytäkirjan 5 artiklan mukaiset yhteisössä kokonaan tuotetut tuotteet;
b)       yhteisössä tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin siellä kokonaan tuotettuja aineksia, jos näille
aineksille on suoritettu yhteisössä tämän pöytäkirjan 6 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely;
– –”
Pöytäkirjan 6 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.      Edellä 2 artiklaa sovellettaessa pidetään tuotteita, jotka eivät ole kokonaan tuotettuja, riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä,
jos liitteessä II olevassa luettelossa määrätyt edellytykset täyttyvät.
– –
3.      Edellä 1 ja 2 kohtaa sovelletaan, jollei 7 artiklassa toisin määrätä.”
Lopuksi pöytäkirjan N:o 4 7 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.      Seuraavia valmistus‑ tai käsittelytoimia pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema riippumatta siitä, täyttyvätkö 6
artiklan vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista:
– –
b)      pelkkä pölyn poisto, seulonta, lajittelu, laatuluokittelu, yhteensovitus (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi), pesu,
maalaus, paloittelu;
– –”
On mainittava, että pöytäkirjan N:o 4 7 artiklaa on muutettu 1.1.2001 lukien käsitteen ”alkuperätuotteet” määrittelystä ja
hallinnollisen yhteistyön menetelmistä tehdyn pöytäkirjan n:o 4, joka on Puolan Eurooppa-sopimuksen liitteenä, muuttamisesta
29.12.2000 tehdyllä EU–Puola-assosiaationeuvoston päätöksellä N:o 4/2000 (EYVL 2001, L 19, s. 29; jäljempänä muutettu pöytäkirja
N:o 4).
Muutetun pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan j alakohdassa, joka korvaa osittain pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b
alakohdan, ei enää mainita ”pelkkiä” toimia, vaan se koskee sen sijaan yksinomaan ”seulontaa, lajittelua, luokittelua, ryhmittelyä,
yhteensovitusta (myös tavaroiden järjestämistä sarjoiksi)”.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että tosiseikkojen tapahtuma-aikana Euro Tex hoiti vaatteiden ja muiden tekstiilituotteiden
keräämistä, kuljettamista ja käsittelyä varten luvan saanutta yritystä.
Yleisön kaduilla sijaitseviin keräyspisteisiin jättämät artikkelit lajiteltiin ja yhteensovitettiin seuraavaksi useassa vaiheessa.
Ne, joita katsottiin voitavan yhä käyttää, valittiin vaiheittain tiettyjen kriteerien mukaan. Euro Texin työntekijöiden, joiden
vastuulla oli lajittelu ja yhteensovitus, tehtävänä oli muun muassa valita ensisijaisesti erityisen muodikkaita vaatteita
asiakkaiden vaatimusten mukaan.
Vuosina 1998 ja 1999 Euro Tex toimitti lajiteltuja ja yhteensovitettuja tekstiilituotteita vähittäismyyjille Puolaan. Osoittaakseen,
että niillä oli assosiaatiosopimuksella käyttöön otetussa tullietuusmenettelyssä tarkoitettu ”alkuperäasema”, Euro Tex liitti
kauppalaskuihin toimitettujen tavaroiden alkuperäilmoituksia tai esitti EUR.1-tavaratodistuksia.
Euro Texin toimitiloissa Puolan viranomaisten pyynnöstä tehdyn tarkastuksen jälkeen Hauptzollamt totesi 19.7.2001 tekemällään
päätöksellä, että tämä yritys ei kyennyt osoittamaan tuotteiden alkuperää. Saksalaisviranomaiset peruuttivat lisäksi EUR.1-tavaratodistukset
ja totesivat, että ne ilmoittaisivat Puolan viranomaisille paikan päällä suoritetun tarkastuksen tuloksista.
Euro Tex teki tästä päätöksestä oikaisuvaatimuksen Hauptzollamtille, joka kuitenkin hylkäsi sen perusteettomana 30.6.2002
tekemällään päätöksellä. Tässä päätöksessä Hauptzollamt katsoi muun muassa, että pöytäkirjassa N:o 4 vahvistetut edellytykset
siihen, että voitaisiin katsoa, että edelleen käytettäviksi tarkoitetut käytetyt tekstiilit on tuotettu kokonaan yhteisössä,
eivät täyttyneet. Päätöksessä täsmennettiin myös, että esillä olevassa asiassa toteutetut lajittelu- ja yhteensovitustoimet
ovat vain vähimmäiskäsittelyä, joka ei vaikuta näiden tuotteiden alkuperään.
Euro Tex nosti näin ollen kanteen Finanzgericht Düsseldorfissa, jotta tämä toteaisi, että Hauptzollamtin Puolan tulliviranomaisille
toimittama ilmoitus, jossa näitä informoitiin asianomaisten alkuperäilmoitusten ja -todistusten virheellisyydestä, oli laiton.
Finanzgericht Düsseldorf pohtii pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintaa, minkä vuoksi se on päättänyt
lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Menevätkö sellaiset yhteensovittamistoimenpiteet, joita tässä päätöksessä kuvaillaan lähemmin, pitemmälle kuin pöytäkirjan
N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yksinkertaiset yhteensovittamistoimenpiteet?”
Finanzgericht Düsseldorfin pohdinta perustuu erityisesti eroihin pöytäkirjan N:o 4 useiden kieliversioiden välillä. Kansallisen
tuomioistuimen mukaan tämän pöytäkirjan tietyt kieliversiot antavat ymmärtää, että yksinkertaisten ja monimutkaisten yhteensovitustoimien
välillä on ero, kun taas toiset versiot näyttävät osoittavan, että kaikki kyseisen pöytäkirjan 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
tarkoitetut toimet ovat määritelmällisesti ”yksinkertaisia”.
Näin ollen kun esimerkiksi pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan saksalaisversiossa mainitaan ”einfaches Entstauben,
Sieben, Aussondern, Einordnen, Sortieren (einschließlich des Zusammenstellens von Sortimenten)” ja sen ranskalaisversiossa
”opérations simples de dépoussiérage, de criblage, de triage, de classement, d’assortiment (y compris la composition de jeux
de marchandises)”, tämän määräyksen englantilaisversiossa mainitaan puolestaan ”simple operations consisting of removal of
dust, sifting or screening, sorting, classifying, matching (including the making-up of sets of articles)”.

Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee lähinnä sitä, onko pöytäkirjan N:o 4 määräysten valossa tehtävä ero yksinkertaisten
ja monimutkaisempien yhteensovitustoimien välillä. Edelliset ovat kansallisen tuomioistuimen mukaan pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan
1 kohdan b alakohdan perusteella valmistus- tai käsittelytoimia, jotka eivät riitä antamaan tavaralle ”alkuperäasemaa”, kun
taas jälkimmäiset voivat olla valmistus- tai käsittelytoimia, jotka riittävät antamaan tämän ominaisuuden tämän pöytäkirjan
6 artiklan nojalla. Jos tällainen ero voidaan tehdä, Finanzgericht Düsseldorf haluaa tietää, kuuluvatko Euro Texin toteuttamat
yhteensovitustoimet tähän jälkimmäiseen luokkaan eli monimutkaisempien toimien luokkaan.

Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
Euro Tex väittää, että yhteensovitustoimet, jotka toteutetaan käytettyjen tekstiilituotteiden kierrätyksen yhteydessä, poikkeavat
luonteeltaan täysin siitä, mitä pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ”pelkillä yhteensovitustoimilla” on ymmärrettävä.
Tämä määräys koskee Euro Texin mukaan yksinomaan hyvin yksinkertaisia toimia, jotka eivät edellytä minkäänlaista erityistietämystä
ja jotka eivät käsitä minkäänlaista todellista tuotteiden hyödyntämistä. Käytettyjen tekstiilituotteiden yhteensovitus johtaa
sen mukaan puolestaan niiden merkittävään hyödyntämiseen. Se tapahtuu itse asiassa erilaisin erottelutoimin, joita varten
kierrätysyritysten työntekijöillä on lisäksi oltava erityistä asiantuntemusta (kuten mm. kyky tunnistaa kankaan laatu ja muotivirtaukset).
Nämä työntekijät saavat lisäksi erityiskoulutuksen tätä varten yrityksessä.
Koska pääasiassa kyseessä olevat yhteensovitustoimet voivat näin ollen antaa käsitellyille tavaroille alkuperäaseman, Euro
Tex ehdottaa, että Finanzgericht Düsseldorfille vastataan myöntävästi.
Euroopan yhteisöjen komissio on päinvastaista mieltä ja väittää, että pöytäkirjan N:o 4 sanamuodon perusteella yksinkertaisten
ja monimutkaisempien yhteensovitustoimien välillä ei voida tehdä minkäänlaista eroa. Tämä perustuu sen mukaan erityisesti
tämän pöytäkirjan 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan eri kieliversioiden ja erityisesti englanninkielisen ja hollanninkielisen
version vertailuun.
Asianomaisen määräyksen tällainen tulkinta on komission mukaan niin ikään tullimenettelyjen yksinkertaistamisesta ja yhdenmukaistamisesta
tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (jäljempänä Kioton yleissopimus), jonka useat liitteet on hyväksytty yhteisön puolesta
3.6.1977 tehdyllä neuvoston päätöksellä 77/415/ETY (EYVL L 166, s. 1), liitteessä D.1 olevien normien mukainen.

Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
Kansallisen tuomioistuimen esittämä kysymys koskee pääasiassa kyseessä olevien toimien luokittelua yksinkertaisiksi tai monimutkaisiksi.
Tämän osalta pääasian asianosaiset ovat viitanneet pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintansa tueksi lähinnä
eroihin tämän määräyksen eri kieliversioiden välillä.
On todettava, että on totta, että kyseisen määräyksen tiettyjä kieliversioita voidaan tulkita yhtä hyvin pääasian kantajan
kuin komission esittämässä merkityksessä. Näin on muun muassa saksalaisversion (”einfaches”), ranskalaisversion (”les opérations
simples de”), espanjalaisversion (”las operaciones simples de”), italialaisversion (”le semplici operazioni di”) ja portugalilaisversion
(”simples operacões de”) tapauksessa.
Muista kieliversioista ilmenee kuitenkin, että tässä määräyksessä tarkoitetut toimet ovat määritelmällisesti ”yksinkertaisia”.
Tämä on pääteltävissä ilmaisuista ”simple operations consisting of” englantilaisversiossa, ”enkle foranstaltninger som” tanskalaisversiossa,
”eenvoudige verrichtingen zoals” hollantilaisversiossa ja ”enkel behandling bestående i” ruotsalaisversiossa.
Kuten komissio väittää, tulkinta, jossa kaikkia pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainittuja toimia pidetään
yksinkertaisina, ei näin ollen ole ristiriidassa yhdenkään tämän pöytäkirjan kieliversion kanssa, kun taas Euro Texin ehdottama
tulkinta, jossa tehdään ero yksinkertaisten ja monimutkaisten yhteensovitustoimien välillä, on ristiriidassa edellisessä kohdassa
mainittujen kieliversioiden kanssa.
On joka tapauksessa muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön säädöksen erikielisiä versioita on tulkittava
yhdenmukaisesti, joten erikielisten versioiden poiketessa toisistaan kyseessä olevaa säännöstä on tulkittava sen säädöksen
systematiikan ja tarkoituksen mukaan, jonka osa säännös on (ks. asia C-236/97, Codan, tuomio 17.12.1998, Kok. 1998, s. I-8679,
28 kohta; asia C-420/98, W. N., tuomio 13.4.2000, Kok. 2000, s. I-2847, 21 kohta ja asia C-332/04, komissio v. Espanja, tuomio
16.3.2006, 52 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Päätöksen N:o 1/97 johdanto-osan neljännen ja kuudennen perustelukappaleen mukaan tällä pöytäkirjalla pyritään ”kaupan helpottamiseen
ja hallinnollisen työn yksinkertaistamiseen” sekä ”käyttäjien ja tullihallintojen työn helpottamiseen”. Kuten komissio väittää,
olisi myös vahingollista yksinkertaistamisen ja oikeusvarmuuden tavoitteiden kannalta vaatia kansallisia viranomaisia tekemään
ero muun muassa yksinkertaisten ja monimutkaisten yhteensovitus-, pölynpoisto- ja seulontatoimien välillä, kun pöytäkirjassa
ei mainita minkäänlaisia kriteerejä eikä parametreja tällaisen eron tekemiselle.
On myös syytä todeta, että päätöksellä N:o 4/2000 tehty muutos pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaan näyttää
niin ikään vahvistavan asianomaisen määräyksen tämän tulkinnan, koska viittaus ”pelkkiin” tai yksinkertaisiin toimiin on poistettu
tämän määräyksen sanamuodosta.
Näin ollen eron tekemistä yksinkertaisten ja monimutkaisten yhteensovitustoimien välillä ei voida johtaa pöytäkirjan N:o 4
7 artiklan 1 kohdan b alakohdan sanamuodosta eikä sen tarkoituksesta.
Lopuksi on lisättävä, että Kioton yleissopimuksen sanamuoto, johon asianosaisten huomautuksissa on vedottu, ei myöskään anna
perustaa tällaisen eron tekemiselle.
Pääasian kaltaisessa tapauksessa Kioton yleissopimuksen liitteessä D.1 olevan 3 normin mukaan tavaran alkuperä riippuu paikasta,
jossa ”on viimeksi toteutettu olennainen valmistus tai käsittely”. Tässä liitteessä olevassa 6 normissa todetaan puolestaan,
että olennaisena valmistuksena tai käsittelynä ei pidetä ”toimenpiteitä, jotka eivät vaikuta tai vaikuttavat vain vähän tavaroiden
olennaiseen luonteeseen tai olennaisiin ominaisuuksiin”. Tämän osalta 6 normissa mainitaan muun muassa ”käsittely, jolla pyritään
parantamaan tuotteiden ulkonäköä tai kauppakelpoisuutta tai valmistamaan niitä kuljetusta varten, kuten kollien jakaminen
ja yhdistäminen, tavaroiden lajittelu ja laatuluokittelu, uudelleen pakkaaminen” ja ”eri alkuperää olevien tavaroiden sekoittaminen,
kun valmiin tuotteen ominaisuudet eivät olennaisesti poikkea sekoitettujen tavaroiden ominaisuuksista”. Siinä ei näin ollen
mainita minkäänlaista eroa yksinkertaisten ja monimutkaisten toimien välillä.
Finanzgericht Düsseldorfin esittämään kysymykseen on näin ollen vastattava, että koska pöytäkirjan N:o 4 7 artiklan 1 kohdan
b alakohta ei salli eron tekemistä yksinkertaisten ja monimutkaisempien yhteensovitustoimien välillä, ennakkoratkaisupyynnössä
kuvaillun kaltaiset yhteensovitustoimet kuuluvat kyseisessä määräyksessä tarkoitetun pelkän yhteensovitustoimen käsitteen
soveltamisalaan.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Koska Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Eurooppa-sopimuksen
pöytäkirjan N:o 4, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Puolan tasavallan välisestä
assosioinnista 30.6.1997 tehdyllä assosiointineuvoston päätöksellä N:o 1/97, 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ei salli eron
tekemistä yksinkertaisten ja monimutkaisempien yhteensovitustoimien välillä, ennakkoratkaisupyynnössä kuvaillun kaltaiset
yhteensovitustoimet kuuluvat kyseisessä määräyksessä tarkoitetun pelkän yhteensovitustoimen käsitteen soveltamisalaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.