CELEX: 62005CJ0236
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Määrus (EMÜ) nr 2847/93
Kalandussektoris rakendatav kontrollisüsteem
Nõutud andmete esitamine hilinemisega

Kohtuotsuse põhistus
1. Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik on nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2847/93, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem (EÜT L 261, lk 1; ELT eriväljaanne 04/02, lk 70), mida on viimati muudetud nõukogu 4. novembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1954/2003 (ELT L 289, lk 1; ELT eriväljaanne 04/06, lk 44) (edaspidi „määrus nr 2847/1993”), artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmed esitanud märkimisväärse hilinemisega, siis on ta rikkunud sellest määrusest tulenevaid kohustusi.
2. Määruse nr 2847/93 artikli 19i esimese ja kolmanda taande kohaselt:
„Iga liikmesriik teeb komisjonile määruses (EÜ) nr 109/94 [komisjoni 19. jaanuari 1994. aasta määrus ühenduse kalalaevade registri kohta (EÜT L 19, lk 5)] ettenähtud korras elektrooniliselt teatavaks püügikoormuste koondandmed:
– eelmise kuu kohta seoses põhjalähedaste kalade püügiga igas asjaomases püügipiirkonnas, enne iga kuu viieteistkümnendat kuupäeva,
[…]
– eelmise kvartali kohta seoses pelaagiliste liikide püügiga igas artiklis 19a nimetatud püügipiirkonnas, enne kalendriaasta iga kvartali esimese kuu lõppu.”
Kohtueelne menetlus
3. Komisjon saatis 21. novembril 2001 Ühendkuningriigile märgukirja, milles ta märkis, et talle ei ole aastate 1999, 2000 ja 2001 kohta edastatud määruse nr 2847/93 artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmeid.
4. Ühendkuningriigi valitsus selgitas 11. jaanuari 2002. aasta kirjas, et kuigi ta seisis nende andmete kogumisel ja edastamisel silmitsi tehniliste raskustega, on ajavahemikku 1999 kuni november 2001 puudutavad andmed vahepeal komisjonile edastatud.
5. Pärast seda, kui komisjon oli esile tõstnud, et andmete puudumist või hilinemisega esitamist täheldati ka aastatel 2002 ja 2003, saatis ta Ühendkuningriigi ametiasutustele põhjendatud arvamuse, milles ta leidis, et „kuna Ühendkuningriik kas ei ole esitanud või on esitanud sageli märkimisväärse hilinemisega määruse nr 2847/93 artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmeid, siis on Ühendkuningriik rikkunud sellest sättest tulenevaid kohustusi”. Sellega seoses kutsus komisjon seda liikmesriiki võtma arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.
6. Ühendkuningriigi valitsus tunnistas 9. septembri 2004. aasta kirjas hilinemiste olemasolu. Ta märkis siiski, et osa andmetest esitati väiksema hilinemisega kui nähtub põhjendatud arvamusest. Seejärel lisas ta, et on kehtestanud menetlused, mis peavad tagama, et Ühendkuningriik järgib määrust nr 2847/93 ja tegutseb sellega kooskõlas ka edaspidi.
7. Kuna komisjon leidis, et andmete esitamine hilinemisega jätkus 2004. ja 2005. aastal, otsustas ta esitada käesoleva hagi.
Hagi
Hagi vastuvõetavus
8. Ühendkuningriik esitab kõigepealt kostja vastuses kaks vastuvõetamatuse vastuväidet, mis põhinevad hagi eseme muutmisel ja kõnesoleva hagi eseme puudumisel.
Hagi eseme muutmine
9. Ühendkuningriigi ametiasutused väidavad, et 21. novembri 2001. aasta märgukiri sisaldas etteheiteid vaid aastate 1999, 2000 ja 2001 kohta. Põhjendatud arvamus aga viitas ka aastatele 2002 ja 2003 ning hagiavaldus aastatele 2004 ja 2005. Hagi on seega vastuvõetamatu osas, milles selle eseme hulka on liidetud pärast märgukirja kuupäeva toimunud rikkumisi puudutavad väited.
10. Selle kohta tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EÜ artikli 226 alusel esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi ese piiritletud komisjoni põhjendatud arvamusega (vt 18. märtsi 1992. aasta otsus kohtuasjas C‑29/90: komisjon vs.  Kreeka, EKL 1992, lk I‑1971, punkt 12, ja 2. detsembri 1992. aasta otsus kohtuasjas C‑280/89: komisjon vs.  Iirimaa, EKL 1992, lk I‑6185, punkt 7), mistõttu peab hagi tuginema samadele põhjendustele ja väidetele kui see arvamus (vt 16. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑456/03: komisjon vs. .Itaalia, EKL 2005, lk I‑5335, punkt 35 ja selles viidatud kohtupraktika, ning 8. detsembri 2005. aasta kohtuotsus C‑33/04: komisjon vs.  Luksemburg, EKL 2005, lk I‑10629, punkt 36).
11. Teisalt on Euroopa Kohus kinnitanud ka seda, et see nõue ei saa minna nii kaugele, et eeldada, et märgukirjas, põhjendatud arvamuse resolutiivosas ja hagis esitatud väited kattuksid üksüheselt, eeldusel et vaidluse eset, nii nagu seda põhjendatud arvamuses määratletakse, ei ole laiendatud ega muudetud (vt 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑433/03: komisjon vs.  Saksamaa, EKL 2005, lk I‑6985, punkt 28, ja 7. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑484/04: komisjon vs.  Ühendkuningriik, EKL 2006, lk I‑7471, punkt 25).
12. Euroopa Kohus on täpsemalt leidnud, et vaidluse ese võib hõlmata pärast põhjendatud arvamuse saatmist ilmnenud asjaolusid, tingimusel et need on oma olemuselt samad ja puudutavad sama käitumist kui põhjendatud arvamuses esitatud asjaolud (vt selle kohta 22. märtsi 1983. aasta otsus kohtuasjas 42/82: komisjon vs.  Prantsusmaa, EKL 1983, lk 1013, punkt 20; 4. veebruari 1988. aasta otsus kohtuasjas 113/86: komisjon vs.  Itaalia, EKL 1988, lk 607, punkt 11, ja 18. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑221/04: komisjon vs.  Hispaania, EKL 2006, lk I‑4515, punkt 28).
13. Tuleb tõdeda, et antud juhul ei ole hagi ese käesoleva menetluse jooksul muutunud.
14. Komisjon on nii põhjendatud arvamuse resolutiivosas kui ka hagiavalduse nõuetes heitnud Ühendkuningriigile ette seda, et viimane on järjepidevalt rikkunud oma kohustusi, edastades hilinemisega määruse nr 2847/93 artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmeid.
15. Veelgi enam, komisjon on hagiavalduses rõhutanud, et liikmesriigi kohustuste rikkumine vältas ka käesoleva hagi esitamise ajal, kuna 2004. aastat puudutavatest andmetest oli Ühendkuningriik esitanud väikese osa ja 2005. aasta andmed olid täielikult esitamata.
16. Sellest järeldub, et komisjoni hagi ei käsitle mitte üksikuid ajas piiritletud juhtumeid, vaid määruses nr 2847/93 kehtestatud tähtaja jooksul andmete edastamise kohustuse vältavat ja süstemaatilist rikkumist Ühendkuningriigi poolt.
17. Seega tuleb sedastada, et käesolevas asjas on hagi ese piiritletud eespool viidatud tähtaegade järgimata jätmisega Ühendkuningriigi ametiasutuste poolt nii, nagu sellest annavad tunnistust korduvad hilinemised, ning seda ilma et oleks vaja jätta kõrvale pärast põhjendatud arvamuse saatmist ilmnenud asjaolud (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs.  Itaalia, punkt 13).
18. Ühendkuningriigi esitatud esimene vastuvõetamatuse vastuväide tuleb seega tagasi lükata.
Hagi eseme puudumine
19. Ühendkuningriik väidab, et ta on täitnud põhjendatud arvamusest tuleneva kohustuse, edastades kõik nõutavad andmed enne selles arvamus sätestatud kuupäeva, mistõttu ei olnud komisjonil õigust käesolevat hagi esitada.
20. Selle kohta tuleb esiti meenutada, et kasutades EÜ artiklist 226 tulenevaid volitusi, on komisjoni ülesanne omal algatusel üldistes huvides tagada, et liikmesriigid kohaldavad ühenduse õigust, ning nõuda ühenduse õigusest tulenevate kohustuste võimaliku rikkumise tuvastamist selle lõpetamise eesmärgil (vt 1. veebruari 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑333/99: komisjon vs.  Prantsusmaa, EKL 2001, lk I‑1025, punkt 23, ja 2. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑394/02: komisjon vs.  Kreeka, EKL 2005, lk I‑4713, punktid 14 ja 15 ning viidatud kohtupraktika).
21. Käesoleval juhul tuleb rõhutada, et Ühendkuningriigile etteheidetav käitumine seisneb, nagu seda märgiti käesoleva kohtuotsuse punktis 16, määruse nr 2847/93 artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmete vältavas ja süstemaatilises hilinemisega esitamises.
22. Tuleb sedastada, et Ühendkuningriik ei ole selliselt määratletud rikkumist kõrvaldanud, esitades põhjendatud arvamuses loetletud määrusega nr 2847/93 nõutavad andmed enne põhjendatud arvamuses kehtestatud kuupäeva, kuna nende andmete esitamine leidis aset pärast määruses nr 2847/93 sätestatud tähtaegade möödumist.
23. Komisjonil on järelikult huvi nõuda antud rikkumise tuvastamist, et Ühendkuningriik võtaks tarvitusele meetmed, mis tagaksid andmete õigeaegse esitamise ja hoiaksid ära selliste rikkumiste kordumise.
24. Eeltoodu alusel tuleb ka teine vastuvõetamatuse vastuväide tagasi lükata ja seega tunnistada komisjoni hagi vastuvõetavaks.
Hagi põhjendatus
25. Komisjon heidab Ühendkuningriigile ette määruse nr 2847/93 artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmete esitamist märkimisväärse hilinemisega, kusjuures nende andmete esitamine toimus järgmiselt:
– 1999., 2000. ja 2001. aasta kohta esitati andmed alles 14. jaanuaril 2002, v.a 1999. aasta veebruari, märtsi, aprilli ja maid puudutavad andmed, mis esitati 9. juunil 1999 ja 2001. aasta kümmet esimest kuud puudutavad andmed, mis esitati 29. novembril 2001;
– 2002. aasta andmed põhjalähedaste liikide kohta saadeti samuti hilinemisega, v.a viiel juhul;
– 2003. aastat puudutavad andmed saadeti alles 29. märtsil 2004;
– 2004. aasta kohta on komisjonile saadetud vaid osa andmeid, kusjuures seda on pelaagiliste liikide puhul tehtud keskmiselt 23‑päevase hilinemisega ja põhjalähedaste liikide puhul keskmiselt 48‑päevase hilinemisega;
– 2005. aasta kohta ei olnud komisjonile hagi esitamise hetkeks saadetud mitte mingeid andmeid.
26. Ühendkuningriigi valitsus ei vaidle vastu selliselt kirjeldatud andmete esitamise hilinemisele.
27. Samas väidab ta, et need hilinemised on tingitud tehnilisest raskustest. Näiteks 2004. ja 2005. aastat puudutava teabe puhul põhjustas raskused määruse nr 1954/2003 jõustumisel muutunud andmete deklareerimise kord.
28. Niisuguse argumendiga ei saa nõustuda. Piisab, kui selle kohta märkida, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa liikmesriik enda kaitseks tugineda sellistele riigisisestele asjaoludele nagu ühenduse õigusakti täitmisel ilmnenud kohaldamisraskused, et õigustada ühenduse õigusest tulenevate kohustuste täitmata jätmist ja tähtaegade järgimata jätmist (vt 4. juuli 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑387/97: komisjon vs.  Kreeka EKL 2000, lk I‑5047, punkt 70, ja 25. aprilli 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑418/00 ja C‑419/00: komisjon vs.  Prantsusmaa, EKL 2002, lk I‑3969, punkt 59).
29. Ühendkuningriik ei saa seega tugineda tehnilistele raskustele, et hoida kõrvale ühenduse õigusest tulenevatest kohustustest.
30. Eespool esitatud kaalutlusi arvestades tuleb sedastada, et kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik on määruse nr 2847/93 artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmed esitanud hilinemisega, siis on ta rikkunud sellest määrusest tulenevaid kohustusi.
Kohtukulud
31. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist Ühendkuningriigilt nõudnud ja viimane on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud mõista välja Ühendkuningriigilt.
Resolutiivosa
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
1. Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik on nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2847/93, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem, mida on viimati muudetud nõukogu 4. novembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1954/2003, artikli 19i esimeses ja kolmandas taandes nõutud andmed esitanud hilinemis ega, siis on ta rikkunud sellest määrusest tulenevaid kohustusi.
2. Mõista kohtukulud välja Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigilt.