CELEX: 62003CJ0036
Zdravila
Dovoljenje za promet
Postopki za bistveno podobne proizvode

Zadeva C-36/03
Approved Prescription Services Ltd
proti
Licensing Authority
(Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division
(Administrative Court))
„Zdravila – Dovoljenje za promet – Postopki za bistveno podobne proizvode“
Povzetek sodbe
Približevanje zakonodaj – Zdravila – Dovoljenje za promet – Hibridni skrajšani postopek – Referenčno zdravilo med preučitvijo
vloge za dovoljenje za promet – Možnost pristojnega organa, da upošteva novo farmacevtsko obliko, ki že ima dovoljenje za
promet v Skupnosti najmanj šest ali deset let
(Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta št. 2001/83, člen 10(1)(a)(iii))
Vloga za dovoljenje za promet za zdravilo C se lahko vloži na podlagi hibridnega skrajšanega postopka iz člena 10(1)(a)(iii)
Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, če je namen vloge dokazati, da je proizvod
C bistveno podoben proizvodu B, kadar je proizvod B nova farmacevtska oblika proizvoda A in ima proizvod A, v nasprotju s
proizvodom B, dovoljenje za promet v Skupnosti najmanj za obdobje šestih ali desetih let, določenih v členu 10(1)(a)(iii)
navedene direktive.
(Glej točko 30 in izrek.)
SODBA SODIŠČA (drugi senat)
z dne 9. decembra 2004(
*
)
„Zdravila – Dovoljenje za promet – Postopki za bistveno podobne proizvode“
V zadevi C-36/03,
katere predmet je predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, naslovljen na Sodišče z odločbo High Court
of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Združeno kraljestvo) z dne 23. decembra 2002,
ki je prispela na Sodišče 3. februarja 2003, v postopku
The Queen
, na predlog
Approved Prescription Services Ltd,
proti
The Licensing Authority
(ki jo zastopa
The Medicines Control Agency,
ki je postala The Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency),
ob udeležbi
Eli Lilly Company Ltd
,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann (poročevalec), J.-P. Puissochet, sodnika, N. Colneric, sodnica,
in J. N. Cunha Rodrigues, sodnik,
generalni pravobranilec: F. G. Jacobs,
sodna tajnica: M. Múgica Arzamendi, glavna administratorka,
na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 25. maja 2004,
ob upoštevanju stališč, ki so jih predložili:
–        za Approved Prescription Services Ltd J. Mutimear in M. T. Cook, solicitors,
–        za Eli Lilly Company Ltd I. Dodds-Smith, solicitor, D. Anderson, Q. C., in R. Hugues, solicitor,
–        za vlado Združenega kraljestva P. Ormond in K. Manji, zastopnika, skupaj s P. Salesom in z J. Coppelom, barristers,
–        za dansko vlado J. Molde, zastopnik,
–        za francosko vlado G. de Bergues in C. Bergeot-Nunes, zastopnika,
–        za nizozemsko vlado H. G. Sevenster, zastopnica,
–        za Komisijo Evropskih skupnosti H. Støvlbæk in X. Lewis, zastopnika,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 8. julija 2004
izreka naslednjo
Sodbo
Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 10(1)(a)(iii) Direktive Evropskega Parlamenta in Sveta 2001/83/ES
z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL L 311, str. 67).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Approved Prescription Services Ltd (v nadaljevanju: APS) in The Medicines
Control Agency, ki je postala The Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency (v nadaljevanju: MHRA), glede vloge
za pridobitev dovoljenja za promet z zdravili (v nadaljevanju: DP).

Pravni okvir
Skladno s členom 6(1) Direktive 2001/83 je zdravilo lahko v državi članici v prometu samo na podlagi DP.
V členu 8(3) te direktive je določeno:
„Vlogi, [vloženi za pridobitev DP,] se priložijo naslednji podatki in dokumenti v skladu s Prilogo I:
[…]
i)      Rezultati:
–        fizikalno-kemijskih, bioloških in mikrobioloških preskusov,
–        toksikoloških in farmakoloških preskusov,
–        kliničnih preskušanj.
[…]“
V členu 10(1)(a) omenjene direktive, ki je veljal v času nastanka dejstev v postopku v glavni stvari, je bilo določeno:
„1. Z odstopanjem od člena 8(3)(i) in brez vpliva na zakon, ki se nanaša na varstvo industrijske in poslovne lastnine:
(a)      se od vlagatelja ne zahteva predložitev rezultatov toksikoloških in farmakoloških preskusov ali rezultatov kliničnih preskušanj,
če lahko dokaže, da:
[…]
(iii) ali da je zdravilo bistveno podobno zdravilu, za katerega je v Skupnosti izdano dovoljenje za promet v skladu z veljavnimi
predpisi Skupnosti najmanj 6 let in je že v prometu v državi članici, v kateri je predložena vloga […] država članica lahko
podaljša to obdobje na 10 let z enotnim sklepom, ki zajema vsa zdravila, ki so v prometu na njenem ozemlju, kadar ocenjuje,
da je to v interesu javnega zdravja.[…]
Kadar je zdravilo namenjeno za drugačno terapevtsko uporabo, ki se razlikuje od uporabe zdravil, ki so že v prometu, ali bo
način jemanja drugačen ali v drugačnih odmerkih, je treba predložiti rezultate ustreznih farmakoloških in toksikoloških preskusov
in/ali ustreznih kliničnih preskušanj.“
Postopki, določeni v členu 10(1)(a)(i) do (iii) Direktive 2001/83, so splošno znani kot „skrajšani postopki“. Poseben postopek
za pridobitev DP, določen v členu 10(1)(a)(zadnji pododstavek) Direktive 2001/83 (v nadaljevanju: pridržek), je znan kot „hibridni“
skrajšani postopek.
Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska je izrabilo možnost, ki jo državam članicam daje člen 10(1)(a)(iii)
Direktive 2001/83, in je obdobje, omenjeno v tej določbi, podaljšalo na deset let.

Dejanski okvir in vprašanje za predhodno odločanje
V postopku v glavni stvari gre za tri zdravila, ki vsebujejo zdravilno učinkovino fluoksetin.
Dvoje izmed teh zdravil izdeluje Eli Lilly Company Ltd (v nadaljevanju: Eli Lilly). Prozac v kapsulah je prvo zdravilo, za
katero je v Skupnosti pridobljeno DP, ki kot zdravilno učinkovino vsebuje fluoksetin. V Združenem kraljestvu je dovoljenje
pridobilo 25. novembra 1988. Drugo zdravilo je prozac v tekočini, ki je bilo v Skupnosti prvič dovoljeno na Danskem, in sicer
14. oktobra 1992. Po tem, ko je Eli Lilly vložila vlogo, je bilo DP v Združenem kraljestvu, na podlagi hibridnega skrajšanega
postopka, izdano 28. oktobra 1992. Referenčno zdravilo, na katero se je v vlogi sklicevala Eli Lilly, je bil prozac v kapsulah.
Eli Lilly je priznala, da prozac v tekočini zaradi svoje drugačne farmacevtske oblike ni bistveno podoben prozacu v kapsulah,
in je zato, da bi dokazala, da sta proizvoda bioekvivalentna, posredovala dodatne podatke.
Sporno tretje zdravilo v postopku v glavni stvari, imenovano fluoxetine v tekočini 20 mg/5ml, proizvaja APS.
Oktobra leta 1999 je APS pri MHRA vložil vlogo za pridobitev DP za to zdravilo.
APS se je skliceval na skrajšani postopek, določen v členu 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83, ker je bil njegov proizvod bistveno
podoben prozacu v tekočini. Poleg tega je navedel, da je bilo prvo DP za njegovo referenčno zdravilo izdano 25. novembra 1988,
tj. datum izdaje DP za prozac v kapsulah v Združenem kraljestvu.
MHRA je menila, da APS za potrebe uporabe člena 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83 prozaca v tekočini ne more navesti kot referenčnega
zdravila, ker je bilo to v trenutku predložitve vloge APS v Skupnosti dovoljeno manj kot deset let.
Posledično je bil APS pozvan, naj spremeni svojo vlogo in naj tokrat kot referenčno zdravilo navede prozac v kapsulah, ki
je bil dovoljen več kot deset let. Glede na to, da prozac v kapsulah ni bil bistveno podoben fluoxetinu v tekočini, bi APS,
po mnenju MHRA, moral postopati v skladu s hibridnim skrajšanim postopkom in predložiti dodatne podatke v obliki študije bioekvivalence,
ki primerja obe zdravili.
APS je na High Court of Justice zoper to odločbo vložil tožbo, v kateri je zatrjeval, da se je upravičeno oprl na podatke,
posredovane za prozac v tekočini.
Predložitveno sodišče je z odločbo z dne 23. decembra 2002 prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo
to vprašanje:
„Ali je ob uporabi prvega odstavka člena 10(1)(a)(iii)(pododstavek 1) Direktive 2001/83 vloga za [DP], vložena za zdravilo
C, dovoljena, če ima vloga za namen dokazati, da je zdravilo C bistveno podobno zdravilu B, kadar:
–        sta zdravilo B in inovativno zdravilo A povezani tako, da je zdravilo B pridobilo DP kot „razširitev asortimana“ zdravila
A, pri čemer pa ima zdravilo B drugačno farmacevtsko obliko kot zdravilo A, ali v smislu člena 10(1)(a)(iii) ni na drug način
bistveno podobno zdravilu A;
–        je promet z zdravilom A v Skupnosti dovoljen v obdobju, ki je daljše kot šest oziroma deset let, določenem v členu 10(1)(a)(iii),
in kadar
–        je promet z zdravilom B dovoljen v obdobju, ki je krajše od šestih oziroma desetih let, določenem v členu 10(1)(a)(iii)?“

Vprašanje za predhodno odločanje
Zdravilo je v smislu člena 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83 bistveno podobno inovativnemu zdravilu, če izpolnjuje merila enake
kvalitativne in kvantitativne sestave učinkovin, enake farmacevtske oblike in bioekvivalence, če se ne izkaže, da se glede
na znanstvena dognanja občutno razlikuje od inovativnega zdravila v varnosti in po učinkovitosti (sodba z dne 3. decembra
1998, Generics (UK) in drugi, C-368/96, Recueil, str. I-7967, točka 36, glede istovrstne določbe Direktive Sveta 65/65/EGS
o približevanju zakonskih, podzakonskih in upravnih določb o lastniških zdravilih).
Na podlagi člena 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83 se od vlagatelja ne zahteva predložitev rezultatov farmakoloških in toksikoloških
preskusov ali rezultatov kliničnih preskušanj, če je zdravilo bistveno podobno zdravilu, za katero je v Skupnosti izdano dovoljenje
za promet najmanj 6 ali 10 let in ki je že v prometu v državi članici, v kateri je predložena vloga. Zadnji pododstavek te
določbe se glasi: „Kadar je zdravilo namenjeno za drugačno terapevtsko uporabo, ki se razlikuje od uporabe zdravil, ki so
že v prometu, ali bo način jemanja drugačen ali v drugačnih odmerkih, je treba predložiti rezultate ustreznih toksikoloških
in farmakoloških preskusov in/ali ustreznih kliničnih preskušanj.“
Med obravnavo so se APS, danska, francoska in nizozemska vlada ter vlada Združenega kraljestva in Komisija sklicevale na sodbo
z dne 29. aprila 2004 v zadevi Novartis Pharmaceuticals (C-106/01, še ne objavljena v ZOdl.), ki je bila izrečena po predložitvi
pisnih stališč, vendar pred obravnavo. Ocenjujejo, da sklepanje, ki ga je Sodišče uporabilo v tej sodbi, nujno pomeni, da
mora biti vloga za DP z zdravilom C, v okoliščinah, kot izhajajo iz dejanskega stanja v postopku v glavni stvari, obravnavana
v skladu s skrajšanim postopkom, čeprav je bil promet s proizvodom B v Skupnosti dovoljen manj kot deset let in čeprav si
proizvoda A in B v smislu Direktive nista bistveno podobna, ker imata različni farmacevtski obliki.
Eli Lilly, ki je v pisnih stališčih zagovarjala nasprotno stališče, na omenjeni obravnavi ni bila prisotna.
Treba je ugotoviti, da je stališče strank, ki so podale ustna stališča, naj se sklepanje Sodišča v zgoraj navedeni sodbi Novartis
Pharmaceuticals uporabi tudi za zadevni primer, utemeljeno.
V tej sodbi je Sodišče razložilo člen 4(pododstavek 3)(8)(a) Direktive 65/65. Besedilo člena 10(1)(a) Direktive 2001/83 pa
je v bistvu enako besedilu omenjene določbe.
Dejansko stanje v zgoraj navedeni sodbi Novartis Pharmaceuticals je bilo naslednje. Zdravili A in B, ki ju proizvaja isto
podjetje, sta imeli DP v Združenem kraljestvu, in sicer glede na vlogo, vloženo za zdravilo C, več kot deset let (zdravilo
A) in manj kot deset let (zdravilo B). DP za proizvod B je bilo pridobljeno v skladu s hibridnim skrajšanim postopkom. Proizvodi
A, B in C si v smislu člena 4(pododstavek 3)(8)(a) Direktive 65/65 niso bili bistveno podobni, ker so bile njihove biološke
uporabnosti različne.
Ob sklicevanju na „pridržek“ je Sodišče v tej sodbi (točke od 56 do 67) pripoznalo, da se je vlagatelj vloge za DP za zdravilo
C, čeprav si proizvoda A in B zaradi različne biološke uporabnosti nista bistveno podobna, lahko skliceval na farmakološko,
toksikološko in klinično dokumentacijo za proizvod B, ki izhaja iz razvoja referenčnega proizvoda A.
V tem pogledu je Sodišče zlasti poudarilo, da če se vlagatelj na podlagi „pridržka“ lahko sklicuje na podatke glede izvedenke
B, ki se po načinu jemanja ali odmerkov razlikuje od referenčnega zdravila A, pri čemer te razlike običajno pomenijo, da proizvoda
A in B nista bioekvivalentna, mu je treba,
a fortiori
, dovoliti takšno sklicevanje tudi, kadar se proizvoda razlikujeta samo po biološki uporabnosti, pri čemer njun način jemanja
in njuni odmerki ostajajo nespremenjeni (glej zgoraj navedeno sodbo Novartis Pharmaceuticals, točka 66).
Enako sklepanje se lahko uporabi, če se inovativno zdravilo in izvedenka razlikujeta samo po farmacevtskih oblikah. Položaj,
podan v postopku v glavni stvari, je enak položaju, na podlagi katerega je bila izdana zgoraj navedena sodba Novartis Pharmaceuticals,
saj kot so poudarile vse stranke, prisotne na obravnavi, sprememba načina jemanja običajno pomeni spremembo farmacevtske oblike.
Poleg tega je tak sklep, kot to poudarja tudi generalni pravobranilec v točkah od 14 do 18 in od 69 do 73 sklepnih predlogov,
podkrepljen z obvestilom vlagateljem vlog za DP z zdravili za ljudi v državah članicah Evropske skupnosti, ki ga je Komisija
objavila v letu 2001.
Čeprav se, kot je poudarjeno v točki 19 te sodbe, Vlada Združenega kraljestva strinja s sklepanjem, uporabljenim v točki 26
te sodbe, kljub temu zatrjuje, da iz zgoraj navedene sodbe Novartis Pharmaceuticals izhaja tudi, da se v okoliščinah v postopku
v glavni stvari vlagatelj vloge za DP lahko sklicuje na podatke glede proizvoda B samo, če je vlogo vložil na podlagi „pridržka“.
V tem pogledu je dovolj poudariti, da čeprav se sklepanje, uporabljeno v zgoraj navedeni sodbi Novartis Pharmaceuticals, nanaša
na določbo o „pridržku“, iz tega ne izhaja, da mora vlagatelj vloge za DP za zdravilo C vložiti vlogo, sklicujoč se na to
določbo.
Glede na zgoraj navedeno je treba na vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti tako, da se vloga za dovoljenje za promet
za zdravilo C lahko predloži na podlagi člena 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83, če je namen vloge dokazati, da je proizvod
C bistveno podoben proizvodu B, kadar
–        je proizvod B nova farmacevtska oblika proizvoda A, in
–        ima proizvod A, za razliko od proizvoda B, dovoljenje za promet v Skupnosti najmanj za obdobje šestih ali desetih let, določenih
v členu 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
Vloga za dovoljenje za promet za zdravilo C se lahko vloži na podlagi člena 10(1)(a)(iii) Direktive Evropskega parlamenta
in Sveta 2001/83/ES z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini, če je namen vloge
dokazati, da je proizvod C bistveno podoben proizvodu B, kadar
–
je proizvod B nova farmacevtska oblika proizvoda A, in
–
ima proizvod A, za razliko od proizvoda B, dovoljenje za promet v Skupnosti najmanj za obdobje šestih ali desetih let, določenih
v členu 10(1)(a)(iii) Direktive 2001/83.
Podpisi
*
Jezik postopka: angleščina.