CELEX: 61995TJ0047
Fælles markedsordning
Bananer
Importordning
Rammeaftale om bananer indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi
Forordning (EF) nr. 3224/94
Fællesskabets overgangsforanstaltninger til iværksættelse af rammeaftalen
Annullationssøgsmål
Afvisning

Dommens præmisser
De relevante retsregler og de faktiske omstaendigheder, der ligger til grund for sagen
1 Ved Raadets forordning (EOEF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den faelles markedsordning for bananer (EFT L 47, s. 1, herefter »forordning nr. 404/93«), senest aendret ved forordning (EF) nr. 3290/94 af 22. december 1994 om de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er noedvendige i landbrugssektoren for gennemfoerelsen af de aftaler, som er indgaaet under de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi (EFT L 349, s. 105), er der indfoert en faelles markedsordning for bananer.
2 I forordningens artikel 15 sondres der bl.a. mellem:
- traditionel indfoersel fra AVS-stater inden for de maengder bananer, der er fastsat i bilaget til forordningen (herefter »traditionelle AVS-bananer«)
- ikke-traditionel indfoersel fra AVS-stater, som overskrider de maengder, der er fastsat for traditionelle AVS-bananer (herefter »ikke-traditionelle AVS-bananer«)
- indfoersel fra andre tredjelande end AVS-stater svarende til den maengde bananer, der udfoeres fra andre tredjelande (herefter »tredjelandsbananer«).
3 Artikel 18 i forordning nr. 404/93 bestemte, at der hvert aar aabnedes et toldkontingent paa 2 mio. tons for indfoersel af bananer fra tredjelande og for ikke-traditionelle AVS-bananer. Inden for rammerne af dette kontingent blev der fastsat told for tredjelandsbananer, mens der blev paalagt ikke-traditionelle AVS-bananer en nultold. Der blev desuden fastsat told for begge kategorier bananer ud over kontingentet. De traditionelle AVS-bananer, som ikke skulle afskrives paa dette kontingent, var helt fritaget for told.
4 Efter at Raadet havde udstedt forordning nr. 404/93, anmodede en raekke latinamerikanske bananproducerende lande, nemlig Columbia, Costa Rica, Guatemala, Nicaragua og Venezuela, i henhold til bestemmelserne i artikel XXIII, stk. 1 og 2, i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (herefter »GATT«), om, at der blev oprettet et panel. Oprettelsen af et saadant panel var et led i GATT's procedure til bilaeggelse af tvister. Panelet fik til opgave at undersoege det spoergsmaal, der var forelagt de kontraherende parter, og at foretage konstateringer med henblik paa at bistaa de kontraherende parter med at formulere anbefalinger eller at traeffe afgoerelse om det stillede spoergsmaal.
5 Panelet konkluderede, at nogle aspekter af den ved forordning nr. 404/93 indfoerte ordning var uforenelige med GATT, bl.a. den saerlige told, der blev opkraevet ved indfoersel af bananer, den praeferencetold, som Faellesskabet bevilgede for bananer med oprindelse i AVS-lande, samt tildelingen af importlicenser, der gjorde det muligt at foretage indfoersler inden for rammerne af toldkontingentet. Det anbefalede de kontraherende parter at anmode Faellesskabet om at bringe disse aspekter i overensstemmelse med den forpligtelse, som fulgte for det af GATT. Panelets rapport blev ikke vedtaget af de kontraherende parter.
6 For at finde en tilfredsstillende loesning, der kunne foere til en endelig afslutning af tvisten mellem de latinamerikanske lande og Faellesskabet, meddelte dette i oktober 1993, at det havde til hensigt i henhold til GATT's artikel XXVIII at »dekonsolidere« tolden paa bananer i dets liste over indroemmelser, som var deponeret hos GATT, og at indgaa i forhandlinger med de direkte interesserede parter i denne artikels forstand.
7 Som led i denne dekonsolidering indledte Kommissionen forhandlinger, som i loebet af marts 1994 foerte til en rammeaftale om bananer (herefter »rammeaftalen«), med de beroerte latinamerikanske lande, med undtagelse af Guatemala.
8 Denne rammeaftale bestemte bl.a., at den told, som skulle betales for tredjelandsbananer inden for rammerne af toldkontingentet, skulle nedsaettes fra 100 ECU til 75 ECU pr. ton.
9 Toldkontingentet blev ved aftalen endvidere opdelt i specifikke kvoter, der blev fordelt saaledes:
Land
Del af toldkontingentet
Costa Rica
23,4%
Columbia
21,0%
Nicaragua
3,0%
Venezuela
2,0%
Den Dominikanske Republik og andre AVS-lande for saa vidt angaar de ikke-traditionelle maengder
90 000 tons
Andre lande
46,32% (1994)
46,51% (1995)
10 I henhold til denne rammeaftale har parterne i denne forpligtet sig til ikke at kraeve vedtagelse af panelets rapport om dette spoergsmaal.
11 Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3224/94 af 21. december 1994 om overgangsforanstaltninger for anvendelsen af den rammeaftale om bananer, der er indgaaet som led i de multilaterale handelsforhandlinger i Uruguay-rundens regi (EFT L 337, s. 72, herefter »forordning nr. 3224/94« eller »den anfaegtede forordning«), er der fastsat overgangsforanstaltninger for anvendelsen af ordningen for import af bananer til Faellesskabet, indtil der fastsaettes endelige foranstaltninger.
12 Den tildelte maengde paa 90 000 tons ikke-traditionelle AVS-bananer er i oevrigt fordelt saaledes ved forordningen:
Land
Maengde (tons)
Den Dominikanske Republik
55 000
Belize
15 000
Côte d'Ivoire
7 500
Cameroun
7 500
Andre ikke-traditionelle AVS-stater
5 000
13 Forordningen er bl.a. udstedt i henhold til artikel 20 i forordning nr. 404/93, som bemyndiger Kommissionen til at vedtage gennemfoerelsesbestemmelser for afsnit IV (ordning for samhandelen med tredjelande).
14 Sagsoegerne er tre selskaber, som varetager indfoersel og forhandling af 70% af Côte d'Ivoires bananproduktion.
Retsforhandlinger
15 Ved staevning indleveret paa Rettens Justitskontor den 20. februar 1995 har sagsoegerne anlagt sag med paastand om annullation af forordning nr. 3224/94.
16 Den 22. marts 1995 har Raadet fremsat begaering om at maatte intervenere til stoette for Kommissionens paastande.
17 Ved processkrift indleveret paa Rettens Justitskontor den 28. april 1995 har sagsoegte fremsat en formalitetsindsigelse.
18 Sagsoegerne har indleveret deres indlaeg vedroerende denne indsigelse den 9. juni 1995.
19 Den 20. juli 1995 har Kongeriget Spanien fremsat begaering om at maatte intervenere til stoette for Kommissionens paastande.
20 Den 27. juli 1995 har Den Franske Republik fremsat begaering om at maatte intervenere til stoette for Kommissionens paastande.
21 Ved Rettens kendelse (Fjerde Afdeling) af 26. oktober 1995 er formalitetsindsigelsen blevet forenet med sagens realitet. Ved kendelser afsagt samme dag af formanden for Fjerde Afdeling har Raadet, Kongeriget Spanien og Den Franske Republik faaet tilladelse til at intervenere til stoette for sagsoegtes paastande.
22 I henhold til procesreglementets artikel 51, andet punktum, og efter begaering fra Kongeriget Spanien har Retten ved beslutning af 5. december 1995 besluttet at henvise sagen til Fjerde Udvidede Afdeling, sammensat af fem dommere.
23 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Fjerde Udvidede Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse, men har opfordret sagsoegte til skriftligt at besvare en raekke spoergsmaal og at fremlaegge en kopi af referatet af forvaltningskomitéens moede den 20. december 1994. Sagsoegte har indleveret sit svar samt det oenskede dokument den 26. november 1996.
24 Parterne har, med undtagelse af Raadet, afgivet mundtlige indlaeg og besvaret Rettens mundtlige spoergsmaal under det offentlige retsmoede den 4. december 1996.
Parternes paastande
25 Sagsoegerne har nedlagt foelgende paastande:
- Forordning nr. 3224/94 annulleres.
- Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
26 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
- Afvisning, subsidiaert frifindelse.
- Sagsoegerne tilpligtes at betale sagens omkostninger.
27 Raadet har nedlagt paastand om, at sagen afvises, subsidiaert, at sagsoegte frifindes.
28 Kongeriget Spanien har nedlagt paastand om, at sagen afvises, subsidiaert, at sagsoegte frifindes.
29 Den Franske Republik har nedlagt paastand om, at sagen afvises.
Parternes anbringender og argumenter
30 Til stoette for deres paastand om annullation har sagsoegerne fremfoert fire anbringender, nemlig henholdsvis tilsidesaettelse af vaesentlige formforskrifter, tilsidesaettelse af forordning nr. 404/93, at rammeaftalen er uanvendelig, og at der foreligger en tilsidesaettelse af den fjerde AVS/EOEF-konvention, undertegnet i Lomé den 15. december 1989.
31 Kommissionen har principalt gjort gaeldende, at sagen ikke kan antages til realitetsbehandling, subsidiaert, at de fire anbringender til stoette for paastanden om annullation savner grundlag.
Formaliteten
Parternes argumenter
32 Kommissionen har, stoettet af Kongeriget Spanien, Den Franske Republik og Raadet, gjort gaeldende, at annullationssoegsmaalet maa afvises, idet sagsoegerne ikke er umiddelbart og individuelt beroert af forordning nr. 3224/94 i EF-traktatens artikel 173, stk. 4's forstand.
33 Sagsoegerne har foerst gjort gaeldende, at de importerer 70% af Côte d'Ivoires produktion, og at en af dem, nemlig Terres rouges consultant, kun importerer bananer fra Côte d'Ivoire.
34 De har henvist til, at Côte d'Ivoire i henhold til artikel 15 i forordning nr. 404/93 og bilaget til denne kan eksportere 155 000 tons bananer om aaret til Faellesskabet som traditionelle AVS-bananer. Dette tal er lavere end den aktuelle produktionskapacitet, og Côte d'Ivoire er i stand til at bringe yderligere omkring 50 000 tons bananer paa Faellesskabets marked.
35 Sagsoegerne har anfoert, at Côte d'Ivoire ifoelge bestemmelserne i forordning nr. 404/93 havde ret til adgang til toldkontingentet paa 2 mio. tons, og at denne ret er blevet bekraeftet i foelgende vendinger i en skrivelse af 12. juli 1993 fra Kommissionens naestformand til Côte d'Ivoires landbrugsminister: »Jeg er i oevrigt overbevist om, at den toldfritagelse, som inden for rammerne af det aarlige kontingent paa 2 mio. tons gaelder for indfoersler af AVS-bananer, der overskrider de traditionelle maengder, vil goere det muligt for Côte d'Ivoire at afsaette hele sin produktion paa Faellesskabets marked.«
36 Efter udstedelsen af forordning nr. 3224/94 blev denne ret til adgang til toldkontingentet for ikke-traditionelle AVS-bananer hidroerende fra Côte d'Ivoire imidlertid nedsat til 7 500 tons om aaret, oven i koebet med tilbagevirkende kraft fra den 1. oktober 1994. Forordning nr. 3224/94 har foelgelig grundlaeggende aendret de rettigheder, der var indfoert ved forordning nr. 404/93.
37 Under disse omstaendigheder er sagsoegerne umiddelbart beroert af den betydelige formindskelse af adgangen til toldkontingentet for ikke-traditionelle AVS-bananer hidroerende fra Côte d'Ivoire.
38 De er ogsaa individuelt beroert, fordi de repraesenterer 70% af de ivoirianske indfoersler. Mens de i 1994 har kunnet indfoere ca. 35 000 tons ikke-traditionelle AVS-bananer til Faellesskabets marked, nemlig 70% af de supplerende 50 000 tons, kan de for fremtiden kun indfoere 5 250 tons om aaret, dvs. 70% af de 7 500 tons, der er tildelt Côte d'Ivoire.
Rettens bemaerkninger
39 Ifoelge Domstolens og Rettens faste praksis kan personer i henhold til traktatens artikel 173, stk. 4, anfaegte en beslutning, som, skoent den er udfaerdiget i form af en forordning, dog beroerer dem umiddelbart og individuelt. Formaalet med denne bestemmelse er isaer at forhindre, at faellesskabsinstitutionerne blot ved at vaelge forordningsform kan afskaere en person fra at indgive et soegsmaal mod en beslutning, som beroerer ham umiddelbart og individuelt, og saaledes at praecisere, at valget af form ikke kan aendre en retsakts karakter (jf. Domstolens dom af 17.6.1980, forenede sager 789/79 og 790/79, Calpak og Società Emiliana Lavorazione Frutta mod Kommissionen, Sml. s. 1949, praemis 7, og Rettens dom af 7.11.1996, sag T-298/94, Roquette Frères mod Raadet, Sml. II, s. 1531, praemis 35).
40 Kriteriet for, om der foreligger en forordning eller en beslutning, er, om den omhandlede retsakt er almengyldig eller ej. Det afgoerende er derfor den anfaegtede retsakts beskaffenhed og navnlig de retsvirkninger, den skal have eller faktisk har (jf. Domstolens dom af 24.2.1987, sag 26/86, Deutz und Geldermann mod Raadet, Sml. s. 941, praemis 7, og den naevnte dom i sagen Roquette Frères mod Raadet, praemis 36).
41 I det foreliggende tilfaelde har den anfaegtede forordning ikke noget kendetegn, der giver mulighed for at betegne den som en beslutning, der er udfaerdiget i form af en forordning. Den er affattet i generelle og abstrakte vendinger og gaelder i alle medlemsstaterne uden hensyn til de individuelle importoerers situation. Dens formaal er at aendre den ved forordning nr. 404/93 indfoerte importordning for bananer for at tilpasse den til de aendringer, der er indfoert ved den rammeaftale, som er indgaaet med de beroerte latinamerikanske lande.
42 Det foelger heraf, at den anfaegtede forordning finder anvendelse paa objektivt afgraensede forhold og har retsvirkninger over for en generelt og abstrakt afgraenset personkreds.
43 Med hensyn til spoergsmaalet, om sagsoegerne er individuelt beroert af den anfaegtede forordning, bemaerkes, at det ifoelge fast retspraksis ikke kan udelukkes, at selv en generel retsakt, som er almengyldig for de paagaeldende virksomheder, under visse omstaendigheder kan beroere nogle af dem individuelt (Domstolens dom af 16.5.1991, sag C-358/89, Extramet Industrie mod Raadet, Sml. I, s. 2501, praemis 13, og af 18.5.1994, sag C-309/89, Codorníu mod Raadet, Sml. I, s. 1853, praemis 19; Rettens kendelse af 11.1.1995, sag T-116/94, Cassa nazionale di previdenza ed assistenza a favore degli avvocati e procuratori mod Raadet, Sml. II, s. 1, praemis 26). Under saadanne omstaendigheder vil en faellesskabsakt paa en gang kunne have karakter af en generel retsakt og i forhold til visse erhvervsdrivende have karakter af en beslutning (Rettens dom af 13.12.1995, forenede sager T-481/93 og T-484/93, Exporteurs in Levende Varkens m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2941, praemis 50).
44 Muligheden for med stoerre eller mindre bestemthed at angive antallet eller endog identiteten af de fysiske eller juridiske personer, paa hvem en foranstaltning finder anvendelse, er dog paa ingen maade ensbetydende med, at disse personer skal anses for individuelt beroert af denne foranstaltning (jf. Domstolens dom af 16.3.1978, sag 123/77, UNICME mod Raadet, Sml. s. 845, praemis 16).
45 I denne forbindelse skal der henvises til de bestemmelser, som er relevante i denne sag. Artikel 19 i forordning nr. 404/93 bestemmer, at toldkontingentet aabnes med 66,5% til erhvervsdrivende, der har markedsfoert tredjelandsbananer og/eller ikke-traditionelle AVS-bananer (kategori A), med 30% til erhvervsdrivende, der har markedsfoert EF-bananer og/eller traditionelle AVS-bananer (kategori B), og med 3,5% til erhvervsdrivende, der er etableret i Faellesskabet, og som siden 1992 er begyndt at markedsfoere andre bananer end EF- og/eller traditionelle AVS-bananer (kategori C). De supplerende kriterier, som de erhvervsdrivende skal opfylde, fastsaettes efter proceduren i forordningens artikel 27. De erhvervsdrivende, der opfylder disse betingelser, og til hvem den paagaeldende medlemsstats myndigheder udsteder importlicenser, kan frit indfoere tredjelandsbananer eller ikke-traditionelle AVS-bananer inden for rammerne af toldkontingentet, uanset hvilken kategori af importoerer de tilhoerer.
46 Det bemaerkes ligeledes, at Domstolen har fastslaaet, at artikel 18 og 19 i forordning nr. 404/93 har til formaal at indfoere en ordning for samhandelen med bananer med tredjelande og en ordning for fordeling af toldkontingentet mellem kategorier af erhvervsdrivende, der er defineret ved objektive kriterier. Disse bestemmelser finder saaledes anvendelse paa objektivt afgraensede forhold og har retsvirkninger over for generelt og abstrakt afgraensede personkredse. Det foelger af det anfoerte, at den anfaegtede retsakt kun beroerer sagsoegerne i deres objektive egenskab af erhvervsdrivende inden for sektoren for handel med bananer med oprindelse i tredjelande paa samme maade som enhver anden erhvervsdrivende, der befinder sig i samme situation (Domstolens kendelse af 21.6.1993, sag C-276/93, Chiquita Banana m.fl. mod Raadet, Sml. I, s. 3345, praemis 10, 11 og 12).
47 Det er korrekt, at den maengde ikke-traditionelle AVS-bananer, som Côte d'Ivoire kunne udfoere inden for rammerne af toldkontingentet, er blevet begraenset ved forordning nr. 3224/94. Ifoelge ordlyden af forordning nr. 404/93 (jf. praemis 45 ovenfor) har importoererne i kategorierne A, B og C imidlertid alle ret til at indfoere bananer hidroerende fra Côte d'Ivoire. Forordning nr. 3224/94 beroerer altsaa alle de importoerer, som oensker at indfoere bananer fra Côte d'Ivoire, og den omstaendighed, at sagsoegerne i oejeblikket indfoerer en stor del af de ivoirianske bananer, er ikke udtryk for en faktisk situation, der adskiller dem fra andre importoerer.
48 Sagsoegernes argument om, at forordning nr. 3224/94 grundlaeggende har aendret de ved forordning nr. 404/93 indfoerte rettigheder, maa ogsaa forkastes.
49 Det er baseret paa den forudsaetning, at Côte d'Ivoire, foer forordning nr. 3224/94 blev udstedt, havde kunnet bringe omkring 50 000 tons ikke-traditionelle AVS-bananer paa Faellesskabets marked ud over den maengde paa 155 000 tons traditionelle AVS-bananer, som var blevet tildelt landet ved forordning nr. 404/93 (jf. praemis 34-38 ovenfor).
50 I denne forbindelse skal det for det foerste understreges, at forordning nr. 3224/94 paa ingen maade hindrer sagsoegerne i at indfoere traditionelle AVS-bananer hidroerende fra Côte d'Ivoire til Faellesskabets marked. Sagsoegerne kan nemlig altid indfoere 70% eller mere af de 155 000 tons traditionelle AVS-bananer, der er tildelt dette land.
51 For det andet har - hvilket Kommissionen fremhaevede under retsmoedet uden at blive modsagt af sagsoegerne - den samlede maengde traditionelle og ikke-traditionelle AVS-bananer, der er udfoert fra Côte d'Ivoire i 1993 og 1994 efter indfoerelsen af den nye ordning ved forordning nr. 404/93, ikke overskredet 160 000 tons om aaret. Disse udfoersler har altsaa ikke overskredet den maengde paa 162 500 tons, som udgoeres af reserven paa 155 000 tons traditionelle AVS-bananer og den andel paa 7 500 tons ikke-traditionelle AVS-bananer, der er forbeholdt Côte d'Ivoire i henhold til forordning nr. 3224/94. I virkeligheden er det af sagsoegerne naevnte tal paa 50 000 tons blot et overslag over de ivoirianske plantagers potentielle produktion og ikke de nuvaerende udfoersler. I modsaetning til, hvad sagsoegerne har haevdet, er deres stilling derfor reelt ikke blevet paavirket af udstedelsen af forordning nr. 3224/94.
52 Desuden har Kommissionens naestformand i sin skrivelse af 12. juli 1993, som sagsoegerne har naevnt (jf. praemis 35 ovenfor), ikke antaget, at tallet 200 000 tons var stoerrelsen af Côte d'Ivoires nuvaerende produktion. Han anfoerte tvaertimod: »... jeg er fuldt ud underrettet om de foretagne investeringer i Deres land, som skal bringe bananproduktionen op paa over 200 000 tons om aaret, og jeg kan forsikre Dem om, at disse oplysninger ogsaa er blevet bragt til Raadets kundskab. Det er i oevrigt disse oplysninger, som har givet Raadet mulighed for at fastsaette en traditionel maengde for Côte d'Ivoire, der langt overskrider den maengde, som foelger af en fortolkning af Lomé-konventionens bestemmelser«.
53 Han forklarede desuden, hvordan det toldkontingent, der var tildelt Côte d'Ivoire, var blevet beregnet: »I oevrigt er det klart, at Raadet ogsaa har skullet tage hensyn til, at det var noedvendigt at opretholde en balance mellem Faellesskabets markeds forskellige forsyningskilder, da det ellers ikke havde vaeret muligt at faa hele sagen afgjort. Under disse omstaendigheder mener jeg, at den traditionelle maengde, der er fastsat for Deres land, er et rimeligt kompromis, saa meget mere som denne maengde endog overskrider det bedste resultat, der hidtil er opnaaet paa hele Faellesskabets marked.«
54 For det tredje er det af sagsoegerne anfoerte om, at Côte d'Ivoire skulle kunne bringe en yderligere maengde paa 50 000 tons ikke-traditionelle AVS-bananer paa Faellesskabets marked i henhold til forordning nr. 404/93, ikke korrekt. Forordningens artikel 18 bestemte nemlig, at der aabnedes et aarligt toldkontingent paa 2 mio. tons for indfoersel af bananer fra tredjelande og for ikke-traditionelle AVS-bananer i almindelighed, og bestemmelsen forbeholdte ikke Côte d'Ivoire nogen bestemt andel af dette kontingent.
55 Det foelger af de foregaaende betragtninger, at forordning nr. 3224/94 ikke specielt tager sigte paa eller paavirker sagsoegernes situation og kun beroerer disse i deres objektive egenskab af importoerer af tredjelandsbananer. Sagsoegernes retsstilling bliver ikke paavirket paa grund af en faktisk situation, som karakteriserer dem i forhold til andre erhvervsdrivende, der befinder sig i samme situation.
56 Det foelger heraf, at forordning nr. 3224/94 ikke beroerer sagsoegerne individuelt.
57 Skoent det ikke er strengt noedvendigt at gaa ind paa spoergsmaalet, om sagsoegerne er umiddelbart beroert af denne forordning, boer det tilfoejes, at denne kun indirekte paavirker sagsoegernes retsstilling. Artikel 17 i forordning nr. 404/93 paalaegger hver enkelt importoer pligt til at erhverve en importlicens til import af tredjelandsbananer. Ifoelge forordningens artikel 17 og 19 tilkommer det medlemsstaterne at fastsaette antallet af importlicenser, som skal udstedes til hver enkelt importoer, og at udstede disse licenser.
58 Under disse omstaendigheder kan kun medlemsstaternes beslutninger om at bevilge eller naegte disse licenser beroere sagsoegerne umiddelbart. Den omstaendighed, at der ved forordning nr. 3224/94 er tildelt Côte d'Ivoire en vis maengde bananer, kan ikke umiddelbart paavirke sagsoegernes retsstilling, da de fortsat frit kan indfoere bananer fra et hvilket som helst tredjeland eller AVS-land inden for toldkontingentets rammer, saafremt de har erhvervet de noedvendige importlicenser.
59 I oevrigt skal det fremhaeves, at sagsoegerne ikke har godtgjort, at det i givet fald ville vaere umuligt for dem at anfaegte gyldigheden af forordning nr. 3224/94 for en national ret, f.eks. under en sag anlagt til proevelse af de nationale myndigheders afslag paa at udstede importlicenser til dem for ikke-traditionelle AVS-bananer fra Côte d'Ivoire, og at anmode den nationale ret om at forelaegge Domstolen et praejudicielt spoergsmaal herom i henhold til traktatens artikel 177.
60 Det foelger i det hele af det anfoerte, at sagen maa afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
61 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da sagsoegerne har tabt sagen, vil de vaere at doemme til at betale sagens omkostninger, da Kommissionen har nedlagt paastand herom. Dog baerer de medlemsstater og Raadet, der er indtraadt i sagen, deres egne omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 4.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Fjerde Udvidede Afdeling)
1) Sagen afvises.
2) Sagsoegerne betaler in solidum de omkostninger, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber.
3) Intervenienterne baerer deres egne omkostninger.