CELEX: 62004CJ0479
Direktiivi 2001/29/EY
Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa
4 artikla
Levitysoikeus
Levitysoikeuden sammumista koskeva sääntö
Oikeudellinen perusta
Kansainväliset sopimukset
Kilpailupolitiikka
Suhteellisuusperiaate
Sananvapaus
Yhdenvertaisuusperiaate
EY 151 artikla
EY 153 artikla

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa
22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10; jäljempänä
direktiivi tai direktiivi 2001/29) 4 artiklan 2 kohdan tulkintaa ja pätevyyttä.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Laserdisken ApS (jäljempänä Laserdisken) ja Kulturministeriet (kulttuuriministeriö)
ja joka koskee Tanskan ophavsretslov-nimisen lain (tekijänoikeuslaki), sellaisena kuin se on muutettuna 17.12.2002 annetulla
lov nr. 1051, om ændring af ophavsretsloven ‑nimisellä lailla, 19 §:n sovellettavuutta Euroopan talousalueen (ETA) ulkopuolella
laillisesti myytyjen DVD-levyjen maahantuontiin ja myyntiin Tanskassa.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       Direktiivi 2001/29 annettiin EY 47 artiklan 2 kohdan ja EY 55 sekä EY 95 artiklan perusteella. Direktiivin 1 artiklan, jonka
otsikko on ”Soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään, että ”tämä direktiivi koskee tekijänoikeuden ja lähioikeuksien oikeudellista
suojaa sisämarkkinoilla ja erityisesti tietoyhteiskunnassa”.
4       Direktiivin 2–5 artikla sisältyvät sen II lukuun, jonka otsikko on ”Oikeudet ja poikkeukset”. Direktiivin 2 artikla koskee
kappaleen valmistamista koskevaa oikeutta, 3 artikla oikeutta välittää yleisölle teoksia ja oikeutta saattaa muu suojattu
aineisto yleisön saataviin, 4 artikla levitysoikeutta ja 5 artikla kolmessa edellisessä artiklassa olevista säännöistä tehtäviä
poikkeuksia ja niitä koskevia rajoituksia.
5       Direktiivin 4 artiklan sanamuoto on seuraava:
”1.      Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tekijöillä on yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa alkuperäiskappaleiden ja niiden
kopioiden levitys yleisölle missä muodossa tahansa myymällä tai muutoin.
2.       Levitysoikeus ei sammu yhteisössä teoksen alkuperäiskappaleen tai sen kopioiden osalta, paitsi kun on kyseessä yhteisössä
tapahtuva kohteen ensimmäinen myynti tai muu omistusoikeuden siirto, jonka oikeudenhaltija suorittaa itse tai joka suoritetaan
hänen suostumuksellaan.”
6       Direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksista tai rajoituksista 2 artiklassa
säädettyyn kappaleen valmistamista koskevaan oikeuteen tietyissä tapauksissa. Mainitun 5 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot
voivat säätää kyseisessä kohdassa mainituissa tapauksissa poikkeuksista tai rajoituksista myös 2 ja 3 artiklassa säädettyihin
oikeuksiin.
7       Direktiivin 5 artiklan 4 kohdassa säädetään, että ”jos jäsenvaltiot voivat 2 ja 3 kohdan nojalla säätää poikkeuksesta tai
rajoituksesta kappaleen valmistamista koskevaan oikeuteen, ne voivat säätää myös 4 artiklassa tarkoitettua levitysoikeutta
koskevasta poikkeuksesta tai rajoituksesta siinä laajuudessa kuin sallitun kappaleen valmistamisen tarkoitus oikeuttaa poikkeuksen”.
8       Ennen direktiivin 2001/29 täytäntöönpanoa Tanskan tekijänoikeuslain 19 §:ssä säädettiin, että ”kun kappale teoksesta tekijän
suostumuksella myydään tai muulla tavalla luovutetaan toiselle, kappaletta saa levittää edelleen”.
9       Sen johdosta, että kyseistä lakia muutettiin 17.12.2002 annetulla lailla nro 1051, jolla oli tarkoitus panna täytäntöön direktiivi
2001/29, mainitun 19 §:n 1 momentin sanamuoto on sittemmin seuraava:
”Kun kappale teoksesta tekijän suostumuksella myydään tai muulla tavalla luovutetaan toiselle Euroopan talousalueen sisällä,
kappaletta saa levittää edelleen. Kun kyse on lainaamalla tai vuokraamalla tapahtuvasta edelleenlevityksestä, 1 momentin säännöksiä
sovelletaan myös myyntiin tai muuhun luovutukseen Euroopan talousalueen ulkopuolella.”
10     Euroopan talousalueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyn sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3; jäljempänä ETA-sopimus) 65 artiklan
2 kohdan mukaan henkistä, teollista ja kaupallista omaisuutta koskevat erityismääräykset ja -järjestelyt ovat mainitun sopimuksen
pöytäkirjassa 28 ja liitteessä XVII. ETA-sopimuksen liitteen XVII (Henkinen omaisuus) muuttamisesta 9 päivänä heinäkuuta 2004
tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 110/2004 (EUVL L 376, s. 45) direktiivi 2001/29 sisällytettiin mainittuun sopimukseen.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
11     Laserdisken on kauppayhtiö, joka myy Tanskassa sijaitsevissa myymälöissään yksityisille ostajille muun muassa elokuvateosten
kappaleita.
12     Vuoden 2002 loppuun saakka kyseinen yhtiö toi näitä kappaleita maahan lähinnä muista Euroopan unionin jäsenvaltioista mutta
myös kolmansista valtioista. Kyse oli muun muassa erityisjulkaisuista, kuten alkuperäisistä amerikkalaisjulkaisuista tai erityisellä
tekniikalla tallennetuista julkaisuista. Toisen merkittävän osan myyntiin tarjotuista tuotteista muodostivat elokuvateokset,
joita ei ollut julkaistu eikä julkaistaisi Euroopassa.
13     Laserdisken totesi, että sen liikevaihto pieneni merkittävästi edellä tarkoitetun lainsäädännön muutoksen johdosta, ja se
nosti 19.2.2003 Kulturministerietiä vastaan Østre Landsretissä kanteen, jossa se vaati sen toteamista, että tekijänoikeuslain
19 §:ää, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanon yhteydessä, ei voida soveltaa.
Laserdiskenin mukaan mainitun 19 pykälän uudet säännökset vaikuttavat huomattavasti sen harjoittamaan ETA:n ulkopuolella laillisesti
myytyjen DVD-levyjen tuontiin ja myyntiin.
14     Laserdisken vetosi tämän kanteen tueksi direktiivin 2001/29 pätemättömyyteen, joka johtui sen mukaan siitä, että EY 47 artiklan
2 kohta ja EY 55 sekä EY 95 artikla eivät olleet tämän direktiivin asianmukainen oikeusperusta.
15     Laserdisken väitti lisäksi, että mainitun direktiivin 4 artiklan 2 kohdalla rikotaan kansainvälisiä sopimuksia, jotka sitovat
yhteisöä tekijänoikeuden ja lähioikeuksien alalla, sekä kilpailupolitiikan toteuttamista koskevia EY:n perustamissopimuksen
määräyksiä, että sillä loukataan suhteellisuusperiaatetta piratismin torjunnassa ja yleisesti sisämarkkinoiden toteuttamisessa
sekä loukataan sananvapautta ja yhdenvertaisuusperiaatetta ja että sillä rikotaan EY:n perustamissopimuksen kulttuuripolitiikkaa
ja jäsenvaltioiden koulutuspolitiikkaa koskevia määräyksiä eli EY 151 ja EY 153 artiklaa.
16     Koska Kulturministeriet riitautti edellä mainitut kanneperusteet kokonaisuudessaan, Østre Landsret päätti lykätä asian käsittelyä
ja se esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kaksi ennakkoratkaisukysymystä:
”1)      Onko [direktiivin 2001/29] 4 artiklan 2 kohta pätemätön?
2)      Onko [direktiivin 2001/29] 4 artiklan 2 kohta esteenä sille, että jäsenvaltio säilyttää oikeuksien kansainvälisen sammumisen
lainsäädännössään?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu

Toinen ennakkoratkaisukysymys
17     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisessa kysymyksessään, jota on tarkasteltava ensiksi, ovatko sellaiset
kansalliset säännöt direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdan mukaan poissuljettuja, joissa säädetään, että levitysoikeus sammuu
teoksen alkuperäiskappaleen tai sen kopioiden osalta, kun kyseessä on yhteisön ulkopuolella tapahtuva ensimmäinen myynti tai
muu omistusoikeuden siirto, jonka oikeudenhaltija suorittaa itse tai joka suoritetaan hänen suostumuksellaan.
18     Laserdisken ja Puolan hallitus väittävät, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdan kanssa ei ole ristiriidassa se, että
jäsenvaltio säilyttää lainsäädännössään tällaisen levitysoikeuden sammumista koskevan säännön. Euroopan yhteisöjen komissio
on päinvastaisella kannalla.
19     Direktiivin 2001/29 4 artiklan 1 kohdassa annetaan tekijöille yksinoikeus sallia tai kieltää teostensa alkuperäiskappaleiden
ja niiden kopioiden levitys yleisölle missä muodossa tahansa myymällä tai muutoin.
20     Saman artiklan 2 kohtaan sisältyy kyseisen oikeuden sammumiseen liittyvä sääntö. Tämän säännöksen mukaan levitysoikeus ei
sammu yhteisössä teoksen alkuperäiskappaleen tai sen kopioiden osalta, paitsi kun on kyseessä yhteisössä tapahtuva kohteen
ensimmäinen myynti tai muu omistusoikeuden siirto, jonka oikeudenhaltija suorittaa itse tai joka suoritetaan hänen suostumuksellaan.
21     Tästä seuraa, että kyseessä olevan oikeuden sammumiseksi kahden edellytyksen on täytyttävä, eli yhtäältä oikeudenhaltijan
tai jonkun muun hänen suostumuksellaan on täytynyt saattaa alkuperäisteos tai sen kopioita markkinoille ja toisaalta tämän
markkinoille saattamisen on täytynyt tapahtua yhteisössä.
22     Laserdisken ja Puolan hallitus väittävät tältä osin, että direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa annetaan jäsenvaltioille valtuudet
sisällyttää kansalliseen lainsäädäntöönsä tai pitää voimassa kansallisessa lainsäädännössään sellainen levitysoikeuden sammumista
koskeva sääntö, joka ei koske ainoastaan teoksia, jotka on saatettu markkinoille yhteisössä, vaan myös teoksia, jotka on saatettu
markkinoille kolmansissa valtioissa.
23     Tällaista tulkintaa ei voida hyväksyä. Direktiivin 2001/29 johdanto-osan 28 perustelukappaleen mukaan kyseisen direktiivin
mukaiseen tekijänoikeuden suojaan nimittäin sisältyy yksinoikeus valvoa aineelliseen tuotteeseen sisällytetyn teoksen levitystä.
Yhteisössä tapahtuva teoksen alkuperäiskappaleen tai sen jäljennösten ensimmäinen myynti, jonka oikeudenhaltija itse suorittaa
tai joka suoritetaan hänen suostumuksellaan, johtaa sen oikeuden sammumiseen, joka mahdollistaa yhteisössä tapahtuvan kohteen
jälleenmyyntivalvonnan. Saman perustelukappaleen mukaan tämän oikeuden ei olisi sammuttava teoksen alkuperäiskappaleen tai
sen jäljennösten yhteisön ulkopuolella tapahtuneen myynnin vuoksi, jonka oikeudenhaltija itse suorittaa tai joka suoritetaan
hänen suostumuksellaan.
24     Direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdan sanamuodosta, joka on selkeä, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin johdanto-osan
28 perustelukappaleen kanssa, ilmenee, ettei mainitussa säännöksessä anneta jäsenvaltioille valtuuksia säätää muunlaisesta
levitysoikeuden sammumista koskevasta säännöstä kuin siitä, joka koskee levitysoikeuden sammumista yhteisössä.
25     Tätä päätelmää tukee direktiivin 2001/29 5 artikla, jossa sallitaan se, että jäsenvaltiot säätävät poikkeuksista tai rajoituksista
kappaleen valmistamista koskevaan oikeuteen, oikeuteen välittää yleisölle teoksia, oikeuteen saattaa muu suojattu aineisto
yleisön saataviin ja levitysoikeuteen. Mistään kyseisen artiklan säännöksestä ei näet ilmene, että sallitut poikkeukset tai
rajoitukset voisivat koskea direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa olevaa levitysoikeuden sammumista koskevaa sääntöä sillä
seurauksella, että jäsenvaltioiden olisi mahdollista poiketa tästä säännöstä.
26     Edellä esitetty tulkinta on lisäksi ainoa tulkinta, joka on täysin direktiivillä 2001/29 olevan tavoitteen mukainen, jossa
on tämän direktiivin johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan kyse siitä, että taataan sisämarkkinoiden toiminta.
Tältä osin on todettava, että tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta rajoitetaan väistämättä,
jos jotkin jäsenvaltiot voivat säätää levitysoikeuden osalta kansainvälisestä sammumisesta samalla, kun toiset jäsenvaltiot
säätävät vain yhteisönlaajuisesta sammumisesta.
27     Edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava
siten, että kansalliset säännöt, joiden mukaan teoksen alkuperäiskappaleen tai sen kopioiden levitysoikeus sammuu, kun kyseisen
teoksen oikeudenhaltija tai joku muu hänen suostumuksellaan saattaa tämän teoksen markkinoille yhteisön ulkopuolella, ovat
ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa.

Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
28     Laserdiskenin ja Puolan hallituksen mukaan kysymykseen on vastattava siten, että direktiivi 2001/29 ja erityisesti sen 4 artiklan
2 kohta ovat yhteisön oikeuden vastaisia. Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto ja komissio väittävät sitä vastoin,
että yhtäkään esitetyistä pätemättömyysperusteista ei voida hyväksyä.
Direktiivin 2001/29 oikeudellinen perusta
29     Laserdisken väittää, että direktiivi 2001/29 annettiin virheellisesti EY 47 artiklan 2 kohdan ja EY 55 sekä EY 95 artiklan
perusteella, sillä kyseisillä määräyksillä ei voida perustella kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa olevaa yhteisönlaajuista
levitysoikeuden sammumista koskevaa sääntöä.
30     Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimivaltajärjestelmässä toimen oikeudellisen perustan valinnan on perustuttava
objektiivisiin seikkoihin, jotka voivat olla tuomioistuinvalvonnan kohteena. Tällaisiin seikkoihin kuuluvat erityisesti toimen
tarkoitus ja sisältö (yhdistetyt asiat C-453/03, C-11/04, C-12/04 ja C-194/04, ABNA ym., tuomio 6.12.2005, Kok. 2005, s. I-10423,
54 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
31     Tältä osin on todettava, että EY 47 artiklan 2 kohdassa ja EY 55 sekä EY 95 artiklassa, joiden nojalla direktiivi 2001/29
annettiin, mahdollistetaan sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien, sisämarkkinoiden moitteettoman
toiminnan kannalta välttämättömien toimenpiteiden toteuttaminen tekijänoikeuden ja lähioikeuksien sisältöön ja näiden oikeuksien
käyttämiseen liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisella.
32     Direktiivillä 2001/29 pyritään selvästi perustamissopimuksen edellä mainituissa määräyksissä tarkoitettuihin tavoitteisiin.
33     Tämän direktiivin johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan nimittäin perustamissopimuksessa määrätään sisämarkkinoiden
perustamisesta sekä sellaisen järjestelmän luomisesta, jolla varmistetaan, että kilpailu sisämarkkinoilla ei vääristy, ja
jäsenvaltioiden tekijänoikeutta ja lähioikeuksia koskevien lakien yhdenmukaistaminen edistää näiden tavoitteiden saavuttamista.
34     Direktiivin 2001/29 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa täsmennetään tältä osin, että ehdotettu yhdenmukaistaminen
edistää sisämarkkinoiden neljän vapauden toteuttamista. Sitä vastoin tämän saman direktiivin johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa
todetaan, että koska alalla ei ole yhteisön tasolla suoritettu yhdenmukaistamista, kansallisen tason lainsäädäntötoimet voivat
aiheuttaa merkittäviä suojaan liittyviä eroja ja siten rajoittaa henkistä omaisuutta sisältävien tai niihin perustuvien palvelujen
ja tuotteiden vapaata liikkuvuutta.
35     Edellä esitetystä seuraa, että Laserdiskenin tässä tapauksessa direktiivin oikeudellisen perustan osalta esittämät väitteet
eivät ole perusteltuja.
Direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohta
–       Kansainvälisten sopimusten, joita yhteisö on tehnyt tekijänoikeuden ja lähioikeuksien alalla, rikkominen
36     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei ilmoita, mitä ne sopimukset ovat, jotka sitovat yhteisöä ja joiden määräyksiä saatettaisiin
rikkoa direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa olevalla levitysoikeuden yhteisönlaajuista sammumista koskevalla säännöllä.
37     Laserdisken väittää esittämissään huomautuksissa asiaa kuitenkaan enempää täsmentämättä, että levitysoikeus ja direktiivin
2001/29 4 artiklan 2 kohdassa oleva levitysoikeuden sammumista koskeva sääntö ovat ristiriidassa Pariisissa 14.12.1960 allekirjoitetun
taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöä (OECD) koskevan konvention 1 artiklan c kohdan ja 2 artiklan a kohdan kanssa.
Ensiksi mainitussa määräyksessä määrätään, että OECD:n tarkoitusperänä on edistää politiikkaa, jonka tavoitteena on ”myötävaikuttaa
maailmankaupan ekspansioon multilateraalisella, ei-syrjivällä pohjalla”, ja jälkimmäisessä, että muun muassa tämän tarkoitusperän
saavuttamiseksi ”jäsenmaat sopivat siitä, että ne [edistävät] taloudellisten voimavarojensa tehokasta hyväksikäyttöä”.
38     Sen lisäksi, että todetaan, että tämä argumentti on epätäsmällinen, riittää, kun todetaan, että vaikka oletettaisiin, että
määräykset, joihin Laserdisken vetoaa, sitovat yhteisöä, niiden tarkoituksena ei ole säännellä levitysoikeuden sammumista
koskevaa kysymystä.
39     Lisäksi direktiivin 2001/29 johdanto-osan 15 perustelukappaleen mukaan kyseisellä direktiivillä pannaan täytäntöön kansainväliset
velvoitteet, jotka ovat seurausta yhtäältä Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) alaisuudessa 20.12.1996 hyväksytystä
WIPOn tekijänoikeussopimuksesta ja toisaalta WIPOn esitys- ja äänitesopimuksesta, jotka hyväksyttiin yhteisön puolesta 16.3.2000
tehdyllä neuvoston päätöksellä 2000/278/EY (EYVL L 89, s. 6).
40     Levitysoikeuden osalta WIPOn tekijänoikeussopimuksen 6 artiklan 2 kappaleessa ei sen enempää kuin WIPOn esitys- ja äänitesopimuksen
8 artiklan 2 kappaleessa tai 12 artiklan 2 kappaleessakaan aseteta yhteisölle sopimuspuolena velvoitetta säätää erityisestä
sammumista koskevasta säännöstä tämän oikeuden osalta.
41     Edellä mainittujen sopimusten tarkoituksesta, sellaisena kuin se ilmaistaan erityisesti niiden johdanto-osan ensimmäisissä
perustelukappaleissa, nimittäin ilmenee, että niillä pyritään yhdenmukaistamaan tekijänoikeutta ja lähioikeuksia koskevia
sääntöjä.
42     Erityisesti levitysoikeuden osalta WIPOn tekijänoikeussopimuksella toteutetaan sillä olevaa yhdenmukaistamistavoitetta määräämällä,
että teosten tekijöillä on yksinoikeus sallia alkuperäisten teostensa ja niiden kopioiden saattaminen yleisön saataville myymällä
tai luovuttamalla omistusoikeus muulla tavoin. Sitä vastoin kyseisen yksinoikeuden sammumisen osalta mainittu sopimus ei vaikuta
sopimuspuolten valtuuksiin määrittää, mitä ovat ne mahdolliset edellytykset, joiden täyttyessä mainittua sammumista sovelletaan
ensimmäisen myynnin jälkeen. Yhteisön on siten kyseisen sopimuksen mukaisesti mahdollista syventää kansallisten lainsäädäntöjen
yhdenmukaistamista myös tämän sammumista koskevan oikeuden osalta. Tekijänoikeutta koskevat WIPOn tekijänoikeussopimuksen
edellä mainitut määräykset ja direktiivin 2001/29 säännökset ovat siis yhdenmukaistamistavoitteen kannalta toisiaan täydentäviä.
43     Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että väitettä siitä, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdalla rikotaan kansainvälisiä
sopimuksia, joita yhteisö on tehnyt tekijänoikeuden ja lähioikeuksien alalla, ei voida hyväksyä.
–       Perustamissopimuksen säännöt, jotka liittyvät kilpailupolitiikan käyttöön ottamiseen
44     Laserdisken väittää, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa olevalla levitysoikeuden sammumista koskevalla säännöllä
vahvistetaan tavarantoimittajien harjoittamaa jakelukanavien valvontaa, millä haitataan täten vapaata kilpailua. Pääasian
kantajan keskeisissä perusteluissa nojaudutaan siihen seikkaan, että tällä levitysoikeuden sammumista koskevalla säännöllä,
kun se yhdistyy DVD-levyjen aluekoodausjärjestelmään, kilpailu häviää yleisesti. Mainitun säännön johdosta tiettyjä yhteisön
ulkopuolella myytyjä teoksia ei nimittäin olisi saatavilla yhteisössä.
45     Puolan hallitus huomauttaa lisäksi, että kyseisellä levitysoikeuden sammumista koskevalla säännöllä haitataan kilpailukyvyn
edistämistä ja suojataan tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien haltijoiden etuja niin laajasti, että tällä ylitetään jopa tällaisten
oikeuksien varsinainen kohde.
46     Pääasian kantaja ja Puolan hallitus väittävät kaiken kaikkiaan, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa olevalla levitysoikeuden
sammumista koskevalla säännöllä haitataan vapaata kilpailua maailmanlaajuisella tasolla.
47     On muistutettava, että EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan mukaan yhteisön toimintaan sisältyy perustamissopimuksessa määrätyin
edellytyksin ja siinä määrätyssä aikataulussa järjestelmä, jolla taataan, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy. Tähän
liittyy perustamissopimuksen VI osaston 1 luku, johon sisältyvät kilpailusääntöjä koskevat EY 81–EY 89 artikla.
48     Tässä tapauksessa direktiivin 2001/29 johdanto-osan ensimmäisen perustelukappaleen mukaan jäsenvaltioiden tekijänoikeutta
ja lähioikeuksia koskevien lakien yhdenmukaistamisella edistetään sisämarkkinoiden perustamista sekä sellaisen järjestelmän
luomista, jolla varmistetaan, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy.
49     Tästä seuraa, että mainitulla direktiivillä toteutettavalla yhdenmukaistamisella pyritään myös takaamaan EY 3 artiklan 1 kohdan
g alakohdan mukaisesti, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy.
50     Laserdiskenin ja Puolan hallituksen esittämä väite merkitsisi sitä, että yhteisön lainsäätäjällä oli direktiiviä 2001/29 antaessaan
velvollisuus, jossa on kyse vapaan kilpailun periaatteen huomioon ottamisesta maailmanlaajuisella tasolla mutta joka ei kuitenkaan
ilmene EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdasta eikä perustamissopimuksen muistakaan määräyksistä.
51     Edellä esitetystä seuraa, että pätemättömyysperuste, joka koskee perustamissopimuksen sääntöjen, jotka liittyvät kilpailupolitiikan
käyttöönottamiseen, rikkomista, on hylättävä.
–       Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen
52     Laserdiskenin ja Puolan hallituksen mukaan direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa oleva levitysoikeuden sammumista koskeva
sääntö ei ole välttämätön esteettömien sisämarkkinoiden muodostamista koskevan tavoitteen kannalta ja sillä sälytetään Euroopan
unionin kansalaisten vastattavaksi tarpeettomia kustannuksia. Lisäksi kyseinen säännös on Laserdiskenin ja Puolan hallituksen
mukaan tehoton estämään sellaisten teosten levittämistä, jotka on laskettu liikkeelle yhteisössä ilman tekijänoikeuksien ja
lähioikeuksien haltijoiden lupaa.
53     Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että yhteisön oikeuden yleisiin oikeusperiaatteisiin kuuluva suhteellisuusperiaate
edellyttää, että yhteisön oikeuden säännöksen tavoitteet ovat toteutettavissa siinä säädettyjen keinojen avulla ja että näillä
keinoilla ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi (asia C-491/01, British American Tobacco (Investments)
ja Imperial Tobacco, tuomio 10.12.2002, Kok. 2002, s. I-11453, 122 kohta).
54     Pääasian kantaja arvostelee sitä, että yhteisön toimielimet valitsivat säännön, joka koskee levitysoikeuden sammumista yhteisössä.
55     On näin ollen tarkasteltava sitä, onko kyseisen säännön antaminen suhteeton toimenpide niiden tavoitteiden kannalta, joihin
mainitut toimielimet pyrkivät.
56     Tältä osin on muistutettava, että levitysoikeuden sammumista koskevien kansallisten lainsäädäntöjen erot voivat vaikuttaa
suoraan sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan. Näin ollen tätä alaa koskevalla yhdenmukaistamisella on tavoitteena poistaa
vapaan liikkuvuuden esteitä.
57     Lisäksi direktiivin 2001/29 johdanto-osan yhdeksännen perustelukappaleen mukaan tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojaaminen
auttaa varmistamaan luovuuden ylläpitämisen ja kehittymisen muun muassa tekijöiden, esittäjien, tuottajien ja kuluttajien
etujen mukaisesti. Saman direktiivin johdanto-osan kymmenennestä perustelukappaleesta ilmenee, että henkistä omaisuutta koskevien
oikeuksien oikeudellinen suoja on tarpeen, jotta voidaan taata asianmukaisen korvauksen saatavuus teosten käyttämisestä ja
mahdollistaa investoinneille riittävä tuotto. Vastaavasti johdanto-osan 11 perustelukappaleessa todetaan myös, että täsmällisellä
ja tehokkaalla järjestelmällä tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojaamiseksi voidaan varmistaa, että eurooppalaisella kulttuuria
luovalla toiminnalla ja kulttuurituotannolla on käytettävissä tarpeelliset voimavarat, ja taata, että teosten tekijät ja esittäjät
voivat toimia riippumattomina ja arvonsa mukaisesti.
58     Edellä esitettyjen tavoitteiden perusteella on ilmeistä, että se, että yhteisön lainsäätäjä valitsi direktiivin 2001/29 4
artiklan 2 kohtaan säännön, joka koskee levitysoikeuden sammumista yhteisössä, ei ole suhteeton toimenpide, joka voisi vaikuttaa
kyseisen säännöksen pätevyyteen.
59     Kaikesta edellä esitetystä seuraa, ettei suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskeva väite ole perusteltu.
–       Sananvapauden loukkaaminen
60     Laserdiskenin mukaan direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdasta seuraa, että unionin kansalaisilta evätään oikeus vastaanottaa
tietoa Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä
Euroopan ihmisoikeussopimus) 10 artiklan vastaisesti. Laserdisken vetoaa lisäksi sen vapauden loukkaamiseen, jossa on kyse
tekijänoikeuksien haltijoiden vapaudesta levittää ajatuksiaan.
61     Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perusoikeudet ovat erottamaton osa yleisiä oikeusperiaatteita,
joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo, ja että yhteisöjen tuomioistuin tukeutuu tämän osalta jäsenvaltioiden
yhteiseen valtiosääntöperinteeseen ja kansainvälisiin ihmisoikeuksia koskeviin asiakirjoihin, joiden syntyyn jäsenvaltiot
ovat vaikuttaneet tai joihin ne ovat liittyneet. Euroopan ihmisoikeussopimuksella on tässä yhteydessä erityinen merkitys (asia
C-112/00, Schmidberger, tuomio 12.6.2003, Kok. 2003, s. I-5659, 71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
62     Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklassa tarkoitettu sananvapaus on perusoikeus, jonka noudattamista yhteisöjen tuomioistuimet
valvovat (asia C-260/89, ERT, tuomio 18.6.1991, Kok. 1991, s. I-2925, Kok. Ep. XI, s. 221, 44 kohta). Tämä pätee myös omaisuudensuojaan,
joka taataan Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklassa (ks. vastaavasti asia C-347/03, Regione
autonoma Friuli-Venezia Giulia ja ERSA, tuomio 12.5.2005, Kok. 2005, s. I-3785, 119 kohta ja yhdistetyt asiat C-154/04 ja
C-155/04, Alliance for Natural Health ym., tuomio 12.7.2005, Kok. 2005, s. I-6451, 126 kohta).
63     Ensinnäkin on hylättävä väite, jonka mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklassa taattua sananvapautta loukataan siten,
että tekijänoikeuden haltijaa estettäisiin levittämästä ajatuksiaan. Levitysoikeus nimittäin sammuu direktiivin 2001/29 4
artiklan 2 kohdan mukaan sillä edellytyksellä, että tekijänoikeuden haltija on antanut suostumuksensa ensimmäiseen myyntiin
tai muuhun omistusoikeuden siirtoon. Tämä oikeudenhaltija voi siis valvoa kohteen, jonka mainittu oikeus kattaa, ensimmäistä
myyntiä. Tässä yhteydessä levitysoikeuden sammumista koskevan säännön pätemättömyyden toteamiseksi ei selvästikään voida vedota
sananvapauteen.
64     Toiseksi, jos tietojen vastaanottamista koskevan vapauden osalta oletetaan, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa
säädetyllä sammumista koskevalla säännöllä voidaan rajoittaa tätä vapautta, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan 2 kappaleesta
ilmenee kuitenkin, että kyseisen artiklan 1 kappaleessa taattujen vapauksien osalta voidaan asettaa tiettyjä rajoituksia,
jotka ovat perusteluja yleistä etua koskevien tavoitteiden vuoksi, jos näistä rajoituksista on säädetty laissa, jos niistä
on säädetty kyseisissä määräyksissä tarkoitetun yhden tai useamman laillisen päämäärän saavuttamiseksi ja jos ne ovat välttämättömiä
demokraattisessa yhteiskunnassa eli ne ovat perusteltavissa ehdottoman tärkeällä yhteiskunnallisella tarpeella ja ne ovat
muun muassa oikeassa suhteessa tavoiteltuun lailliseen päämäärään nähden (ks. vastaavasti asia C-71/02, Karner, tuomio 25.3.2004,
Kok. 2004, s. I-3025, 50 kohta).
65     Esillä olevassa asiassa tietojen vastaanottamista koskevan vapauden väitetty rajoittaminen on perusteltu, kun otetaan huomioon
tarve suojata tekijänoikeuden kaltaisia henkistä omaisuutta koskevia oikeuksia, jotka kuuluvat omaisuudensuojan piiriin.
66     Tästä seuraa, että sananvapauden loukkaamista koskeva väite on hylättävä.
–       Yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaaminen
67     Laserdisken väittää, että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdassa olevalla levitysoikeuden sammumista koskevalla säännöllä
voidaan loukata yhdenvertaisuusperiaatetta. Se havainnollistaa tätä toteamalla, että kolmanteen valtioon sijoittautunut tuottaja
ja lisenssinhaltija ovat eriarvoisessa asemassa suhteessa yhteisöön sijoittautuneeseen tuottajaan ja lisenssinhaltijaan.
68     Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhdenvertaisuusperiaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tilanteita ei kohdella
eri tavoin eikä erilaisia tilanteita kohdella samalla tavoin, ellei tällainen kohtelu ole objektiivisesti perusteltua (em.
yhdistetyt asiat ABNA ym., tuomion 63 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
69     Jos oletetaan, että kantajan väite voidaan esittää tehokkaasti esillä olevassa asiayhteydessä, kyseisellä väitteellä ei osoiteta,
että direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdan soveltaminen johtaa siihen, että toisiinsa rinnastettavia tilanteita kohdellaan
eri tavoin. On nimittäin selvää, etteivät kolmanteen valtioon sijoittautuneen tuottajan ja lisenssinhaltijan tilanteet ole
samoja kuin yhteisöön sijoittautuneen tuottajan ja lisenssinhaltijan, tai niihin rinnastettavia. Laserdisken väittää tosiasiassa,
että tilanteita, jotka eivät selvästikään ole toisiinsa rinnastettavia, on kohdeltava samalla tavoin.
70     Tästä seuraa, että yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamista koskeva väite on hylättävä.
–       EY 151 ja EY 153 artiklan rikkominen
71     EY 151 artiklan 1 kohdan mukaan yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi, pitäen
arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta ja korostaen samalla niiden yhteistä kulttuuriperintöä.
72     EY 153 artiklan 1 kohdassa määrätään muun muassa, että kuluttajien etujen suojaamiseksi ja kuluttajansuojan korkean tason
varmistamiseksi yhteisö edistää kuluttajien oikeutta tiedonsaantiin ja koulutukseen.
73     Laserdisken, jota Puolan hallitus tukee, väittää, että yhteisö rikkoi edellä mainittuja määräyksiä, kun se antoi direktiivin
2001/29 4 artiklan 2 kohdan.
74     Ensinnäkin on todettava, että useat mainitun direktiivin johdanto-osan perustelukappaleista koskevat mainittuja määräyksiä
joko nimenomaisesti tai sisällöllisesti.
75     Kuten direktiivin 2001/29 johdanto-osan 9 ja 11 perustelukappaleesta ilmenee, tekijänoikeuden ja lähioikeuksien yhdenmukaistamisen
on perustuttava suojan korkeaan tasoon, koska nämä oikeudet ovat ratkaisevan tärkeitä henkisen luomistyön kannalta, ja täsmällinen
ja tehokas järjestelmä, jolla varmistetaan kyseisten oikeuksien suoja, on yksi tärkeimmistä keinoista varmistaa, että eurooppalaisella
kulttuuria luovalla toiminnalla ja kulttuurituotannolla on käytettävissään tarpeelliset voimavarat, ja taata, että teosten
tekijät ja esittäjät voivat toimia riippumattomina ja arvonsa mukaisesti.
76     Tältä osin direktiivin 2001/29 johdanto-osan 12 perustelukappaleen mukaan tekijänoikeuden alaan kuuluvien teosten ja lähioikeuksien
alaan kuuluvan aineiston riittävä suoja on erittäin tärkeä myös kulttuurin kannalta, ja EY 151 artiklassa edellytetään, että
yhteisö ottaa toiminnassaan huomioon kulttuuriin liittyvät näkökohdat.
77     Lisäksi direktiivin 2001/29 johdanto-osan 14 perustelukappaleen mukaan kyseisen direktiivin olisi edistettävä oppimista ja
kulttuuria suojaamalla teoksia ja muuta aineistoa sallimalla kuitenkin yleisen edun nimissä tehdyt poikkeukset ja rajoitukset
koulutus- ja opetustarkoituksiin.
78     Toiseksi on todettava, että direktiivin 2001/29 5 artiklassa säädetään järjestelmästä, joka koskee 2–4 artiklassa vahvistetuista
eri oikeuksista tehtäviä poikkeuksia ja kyseisiin oikeuksiin kohdistuvia rajoituksia ja jonka tarkoituksena on mahdollistaa
se, että jäsenvaltiot voivat käyttää valtuuksiaan muun muassa koulutuksen ja opetuksen alalla.
79     Lisäksi tälle järjestelmälle asetetaan tarkat rajat mainitun 5 artiklan 5 kohdassa, jossa säädetään, että säädettyjä poikkeuksia
ja rajoituksia sovelletaan vain tietyissä erityistapauksissa, jotka eivät ole ristiriidassa teoksen tai muun suojatun aineiston
tavanomaisen hyödyntämisen kanssa eivätkä kohtuuttomasti haittaa oikeudenhaltijan oikeutettuja etuja.
80     Edellä esitetystä seuraa, että direktiiviä 2001/29 valmistellessaan ja antaessaan yhteisön toimielimet ottivat kaikilta osin
huomioon jäsenvaltioiden kulttuuriin liittyvät näkökohdat, joihin pääasian kantaja viittaa, ja oikeuden koulutukseen, joka
yhteisön lainsäätäjän on otettava huomioon toiminnassaan.
81     Tästä seuraa, että EY 151 ja EY 153 artiklan väitettyä rikkomista koskevat argumentit on hylättävä.
82     Ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle on näin ollen vastattava, että ensimmäisen kysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt
seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohdan pätevyyteen.

Oikeudenkäyntikulut
83     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa tekijänoikeuden ja
lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin
ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 4 artiklan 2 kohdan pätevyyteen.
2)
Direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kansalliset säännöt, joiden mukaan teoksen alkuperäiskappaleen
tai sen kopioiden levitysoikeus sammuu, kun kyseisen teoksen oikeudenhaltija tai joku muu hänen suostumuksellaan saattaa tämän
teoksen markkinoille Euroopan yhteisön ulkopuolella, ovat ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: tanska.