CELEX: 62003CJ0022
Smernica 69/335/EHS
Nepriame dane z tvorby a navyšovania základného imania
Poplatok z hrubých ziskov spoločností obchodujúcich s cennými papiermi

1       Predmetom tohto návrhu na prejudiciálne konanie je výklad smernice Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby
a navyšovania základného imania (Ú. v. ES L 249, s. 25; Mim. vyd. 09/001, s. 11).
2       Prejudiciálna otázka vyplynula z vnútroštátnych sporov medzi Optiver BV a 38 ďalšími spoločnosťami (ďalej len „Optiver a i.“),
ktoré sú spoločnosti obchodujúce s cennými papiermi so sídlom v Holandsku na jednej strane a Stichting Autoriteit Financiële
Markten (ďalej len „AFM“), právnej nástupkyni Stichting Toezicht Effectenverkeer na strane druhej, ktoré sa týkali vyberania
poplatku z hrubých ziskov, ktoré tieto spoločnosti dosiahli činnosťami spojenými s cennými papiermi.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
3       Cieľom smernice 69/335 v zmysle jej prvého odôvodnenia je podpora voľného pohybu kapitálu, ktorá je jednou zo základných podmienok
vytvorenia hospodárskej únie, ktorej charakteristiky sú podobné charakteristikám vnútorného trhu.
4       V zmysle šiesteho odôvodnenia smernice 69/335 presadzovanie tohto cieľa o zdanení navŕšeného kapitálu vyžaduje, aby nepriame
dane dovtedy platné v členských štátoch boli zrušené, aby namiesto toho na spoločnom trhu boli vyberané iba raz a aby výška
týchto daní bola rovnaká vo všetkých členských štátoch.
5       Článok 4 ods. 1 smernice 69/335 stanovuje:
„Nasledujúce transakcie budú podliehať kapitálovej dani:
a)      vytváranie kapitálového podniku;
b)      konverzia na kapitálový podnik, firmu, združenie alebo právnickú osobu, ktoré nie sú kapitálovým podnikom;
c)      zvýšenie kapitálu kapitálového podniku príspevkom aktív ľubovolného druhu;
d)      zvýšenie kapitálu kapitálového podniku príspevkom aktív ľubovolného druhu, nie akcií kapitálu alebo aktív podniku, ale práv
toho istého druhu ako majú členovia, ako je právo hlasovania, akcie v ziskoch alebo akcií v nadbytku pri likvidácii...;
...“
6       Podľa článku 4 ods. 1 písm. e) až h) smernice 69/335 podlieha kapitálovej dani tiež transfer výkonného centra manažmentu podniku
alebo štatutárneho sídla spoločnosti z tretej krajiny do členského štátu alebo z členského štátu do iného členského štátu
je tiež predmetom kapitálovej dane.
7       V článku 4 ods. 2 smernice 69/335 sú uvedené viaceré transakcie, ktoré môžu podliehať kapitálovej dani.
8       Smernica 69/335 predpokladá vo svojom poslednom odôvodnení tiež zrušenie ďalších nepriamych daní s rovnakými charakteristikami
ako kapitálové dane alebo dane vyberané kolkom pri cenných papieroch, ktoré môžu mariť účel opatrení prijatých v tejto smernici.
Dane, ktoré členské štáty nebudú uplatňovať, sú predovšetkým vymenované v článku 10 smernice 69/335, ktorý stanovuje:
„Okrem kapitálových daní členské štáty nebudú uplatňovať z hľadiska podnikov, firiem, združení alebo právnických osôb pracujúcich
pre zisk akékoľvek dane z hľadiska:
a)      transakcií vzťahujúcich sa na článok 4;
b)      príspevkov, úverov alebo ustanovení služieb, vyskytujúcich sa ako časť transakcií vzťahujúcich sa na článok 4;
c)      registrácie alebo iných formalít požadovaných pred začatím podnikania, pre ktoré podnik, firma, združenie alebo právnická
osoba pracujúca pre zisk môže podliehať z dôvodu právnej formy.“
9       Článok 11 smernice 69/335 stanovuje:
„Členské štáty nebudú podliehať nijakej forme zdaňovania pre akékoľvek [nebudú v nijakej forme zdaňovať –
neoficiálny preklad
]:
a)      vytváranie, vydávanie, prijímanie pre kvotáciu na burze, sprístupňovanie na trhu alebo pre obchody na burze, akcie alebo iné
cenné papiere rovnakého typu alebo certifikáty reprezentujúce také cenné papiere, nech už sú vydané kýmkoľvek;
b)      úvery vrátane vládnych obligácií navŕšených vydaním dlhopisov alebo iných obchodovateľných cenných papierov, nech už sú vydané
kýmkoľvek, alebo ľubovoľných formalít s tým súvisiacich alebo vytváranie, vydávanie, prijímanie pre kvotáciu na burze, vykonávanie
dostupnosti na trhu alebo zaoberanie sa s takými dlhopismi alebo inými obchodovateľnými cennými papiermi.“
10     Článok 12 ods. 1 smernice 69/335 stanovuje:
„Bez zreteľa na články 10 a 11 môžu členské štáty uvaliť [vyberať –
neoficiálny preklad
]:
a)      dane na transfer cenných papierov, či už je to paušálna sadzba, alebo nie;
...
e)      dane platené spôsobom poplatkov alebo príspevkov;
...“

Vnútroštátna právna úprava
11     Wet toezicht effectenverkeer 1995 (zákon z roku 1995 o kontrole obchodovania s cennými papiermi) zo 16. novembra 1995 (Stbl.
1995, č. 574, ďalej len „zákon z roku 1995“) upravuje dohľad nad obchodovaním s cennými papiermi. V zmysle článku 1 tohto
zákona sa tento zákon vzťahuje okrem iného na obchodníkov s cennými papiermi a správcovské spoločnosti; obidve kategórie sa
označujú tiež ako „spoločnosti obchodujúce s cennými papiermi“.
12     Článok 7 ods. 1 zákona z roku 1995 zakazuje osobám, ktoré nezískali povolenie ako obchodníci s cennými papiermi alebo ako
správcovské spoločnosti, ponúkať služby v Holandsku alebo z Holandska. Podľa článku 7 ods. 4 tohto zákona vydá toto povolenie
minister financií, ak boli splnené určité kvalitatívne predpoklady.
13     Článok 42 zákona z roku 1995 uvádza:
„Náš minister alebo právnická osoba, na ktorú podľa článku 40 boli prenesené úlohy a oprávnenia, môže výdavky, ktoré vznikli
v súvislosti s uskutočňovaním týchto úloh a vykonávaním týchto oprávnení, podľa predpisov, ktoré vydá náš minister, vyúčtovať
prevádzkovateľovi burzy cenných papierov, subjektom, na ťarchu ktorých boli vydané cenné papiere, ktoré boli prijaté na obchodovanie
na burze cenných papierov podľa článku 22, spoločnostiam obchodujúcim s cennými papiermi, osobám, ktoré požiadajú o vydanie
povolenia podľa článku 7 ods. 1...“
14     Orgánom, ktorému boli zverené právomoci podľa článku 40 zákona z roku 1995, je AFM. Výška výdavkov, ktoré môže táto právnická
osoba podľa článku 7 ods. 1 zákona z roku 1995 vyúčtovať spoločnostiam, ktorým bolo vydané povolenie, sa riadi rozpočtovými
pravidlami AFM.
15     Sumy, ktoré dlhujú spoločnosti obchodujúce s cennými papiermi, tvoria jednak poplatky za osobitné služby, ktoré tieto spoločnosti
skutočne poskytli, a jednak poplatok vypočítaný z hrubých ziskov, ktoré dosiahli spoločnosti za obchodný rok predchádzajúci
roku, pre ktorý bol prijatý rozpočet AFM (ďalej len „poplatok“).
16     Článok 5 ods. 1 Regeling toezichtkosten Wet toezicht effectenverkeer 1995 (nariadenie o výdavkov na kontrolu v spojení so
zákonom o kontrole obchodovania s cennými papiermi z roku 1995) v platnom znení z roku 2000 (Staatscourant 2000, č. 137, s. 10,
ďalej len „nariadenie“) stanovuje:
„Podľa článku 7 ods. 1 tohto zákona spoločnostiam s povolením na obchodovanie s cennými papiermi so sídlom v Holandsku bude
každoročne vyúčtovaný poplatok, ktorý bude určený na základe odstupňovania ziskov týchto spoločností podľa odseku 3 dosiahnutých
v roku predchádzajúcemu roku, pre ktorý bol prijatý rozpočet.“
17     V článku 5 ods. 3 nariadenia sú zisky odstupňované do desiatich rôznych stupňoch.
18     Z dôvodovej správy k nariadeniu vyplýva, že za „príjmy“ sa považujú hrubé zisky dosiahnuté z bežného prevádzkovania, pokiaľ
boli dosiahnuté činnosťami podľa článku 7 ods. 1 zákona z roku 1995. Tieto príjmy možno predovšetkým dosiahnuť uvedenými spôsobmi:
z provízie alebo odmeny za sprostredkovanie služieb týkajúcich sa cenných papierov, z obchodovania na vlastný účet, z provízie
za vydanie príkazu, zo správy majetku, z „repo“ obchodov, z kurzových ziskov z obchodov s cennými papiermi, z prevzatia a umiestnenia
emisií, z úschovy a správy transakcií, z činností „clearing“ a „settlement“, ako aj z príjmov z regulácie trhu.
19     V článku 3 Vaststellingsregeling bedragen Regeling toezichtskosten Wet toezicht effectenverkeer 1995 voor 2000 (pravidlá stanovujúce
výšku poplatkov podľa nariadenia z roku 1995 o výdavkoch na kontrolu za rok 2000, Stcrt. 2000, č. 137, s. 9) sa stanovia sumy
podľa článku 5 ods. 1 nariadenia.

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
20     Optiver a i. sú držiteľmi povolenia na obchodovanie s cennými papiermi podľa článku 7 ods. 1 zákona z roku 1995.
21     Rozhodnutiami z 15. augusta 2000 uložila AFM žalobkyniam vo veci samej poplatok z príjmov dosiahnutých obchodovaním s cennými
papiermi za obchodný rok končiaci sa 31. decembrom 2000.
22     Keďže Optiver a i. zastávali názor, že tento poplatok je v rozpore so smernicou 69/335, podali voči jednotlivým rozhodnutiam
samostatné námietky. Po zamietnutí týchto námietok bol prípad predložený na rozhodovanie Rechtbank te Rotterdam s odôvodnením,
že tento poplatok, ktorý narúša uvádzanie na trh a obchod s cennými papiermi, je v rozpore s článkom 11 smernice 69/335.
23     AFM tvrdí, že uvedený poplatok nie je poplatkom za obchodovanie s cennými papiermi, ale poplatkom, ktorý sa vzťahuje na príjmy
dosiahnuté obchodovaním s cennými papiermi. Podporne uviedla, že tento poplatok patrí medzi osobitné prípady, ktoré predpokladá
osobitná úprava článku 12 ods. 1 písm. a) a e) smernice 69/335.
24     Keďže sa Rechtbank te Rotterdam domnieval, že rozhodnutie v predmetnom vnútroštátnom spore závisí od výkladu smernice 69/335,
rozhodol vnútroštátne konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Odporuje smernici [69/335], najmä výklad článkov 11 a 12 [tejto smernice], vyberanie poplatku... od spoločností obchodujúcich
s cennými papiermi z ich hrubých ziskov, ktoré dosiahli činnosťami spojenými s cennými papiermi?“

O prejudiciálnej otázke
25     Vnútroštátny súd sa prostredníctvom svojej prejudiciálnej otázky v podstate pýta, či sa má smernica 69/335 vykladať v tom
zmysle, že tejto smernici odporuje vyberanie predmetného poplatku od spoločností obchodujúcich s cennými papiermi z ich hrubých
ziskov, dosiahnutých činnosťami spojenými s cennými papiermi.
26     Na účely odpovede na túto otázku je potrebné skúmať, či tento poplatok patrí do pôsobnosti smernice 69/335.
27     Z tohto hľadiska treba pripomenúť, že zo smernice 69/335 vyplýva, že jej cieľom je zrušenie nepriamych daní, ktoré nie sú
kapitálovou daňou a ktorých charakteristiky sú podobné charakteristikám kapitálovej dane, t. j. takých daní, ktorým podliehajú
transakcie v zmysle tejto smernice.
28     V súvislosti s kvalifikáciou sporného poplatku ako uvedeného poplatku vo veci samej treba zohľadniť skutočnosť, že obchodníci
s cennými papiermi a správcovské spoločnosti musia podľa holandskej právnej úpravy na poskytovanie svojich služieb v Holandsku
povinne získať povolenie v tomto členskom štáte.
29     Zákonom z roku 1995 bola AFM poverená výkonom oprávnení ministra financií v súvislosti s kontrolou obchodovania s cennými
papiermi. AFM je okrem iného oprávnená zabezpečiť náhradu svojich bežných výdavkov od spoločností obchodujúcich s cennými
papiermi najmä prostredníctvom výberu poplatku, ktorý sa vypočítava ročne podľa sadzobníka zakotveného v nariadení z hrubých
ziskov, ktoré tieto spoločnosti dosiahli za obchodný rok, ktorý predchádza roku, pre ktorý bol prijatý rozpočet AFM.
30     Z toho vyplýva, že tento poplatok, ktorý sa vyberá na základe právneho predpisu vydaného štátom, bude zaplatený súkromnými
osobami na účely financovania spoločnosti, ktorá vykonáva úlohy štátu.
31     Ako správne Komisia uviedla, vzhľadom na uvedené znaky nemožno síce tvrdiť, že poplatok nie je daňou, to však ešte neznamená,
že tento poplatok nie je daňou, ktorú zakazuje smernica 69/335, pretože nespadá do jej oblasti pôsobnosti.
32     Okolnosti, ktoré viedli k vzniku poplatku, totiž nespočívajú vo vykonaní osobitnej transakcie, akou sú transakcie uvedené
v článkoch 4, 10 a 11 smernice 69/335, ale v uskutočňovaní celého množstva činností, ktoré vo všeobecnosti súvisia s cennými
papiermi.
33     Na druhej strane, keďže je jeho vymeriavací základ tvorený hrubými ziskami, ktoré spoločností obchodujúce s cennými papiermi
v rámci uskutočňovania rozličných činností dosiahli, predstavuje tento poplatok skôr priamu daň z príjmu, a nepatrí preto
do niektorej z kategórií daní predpokladanej smernicou 69/335 (pozri najmä rozsudky z 26. septembra 1996, Frederiksen, C‑287/94,
Zb. s. I‑4581, bod 21, a z 18. januára 2001, P. P. Handelsgesellschaft, C‑113/99, Zb. s. I‑471, body 24 a 27).
34     Za týchto okolností je potrebné konštatovať, že na poplatok, ako je uvedený poplatok vo veci samej, sa nevzťahuje oblasť pôsobnosti
smernice 69/335, a preto nepredstavuje daň, ktorú táto smernica zakazuje.
35     Na základe uvedeného je na položenú prejudiciálnu otázku potrebné odpovedať v tom zmysle, že smernica 69/335 sa má vykladať
tak, že tejto neodporuje vyberanie predmetného poplatku, akým je uvedený poplatok vo veci samej, od spoločností obchodujúcich
s cennými papiermi z ich hrubých ziskov, ktoré dosiahli činnosťami spojenými s cennými papiermi.

O trovách
36     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Smernica Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania sa má vykladať v tom
zmysle, že tejto neodporuje vyberanie predmetného poplatku, akým je uvedený poplatok vo veci samej, od spoločností obchodujúcich
s cennými papiermi z ich hrubých ziskov, ktoré dosiahli činnosťami spojenými s cennými papiermi.
Podpisy
*
Jazyk konania: holandčina.