CELEX: 62002CJ0384
Direktiva 89/592/EGS
Trgovanje z notranjimi informacijami
Razkritje notranjih informacij tretjim
Prepoved

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(a) Direktive Sveta 89/592/EGS z dne 13. novembra 1989
o usklajevanju predpisov o trgovanju na podlagi notranjih informacij (UL L 334, str. 30).
Ta predlog je bil vložen v okviru kazenskega postopka proti K. Grøngaardu in A. Bangu zaradi kršitve zakona o trgovanju s
prenosljivimi vrednostnimi papirji (værdipapirhandelsloven), ki je Direktivo 89/592 prenesel v dansko pravo.

Pravni okvir

Skupnostna ureditev
Člen 1 Direktive 89/592 določa:
„V tej direktivi:
1)     [n]otranja informacija pomeni informacijo, ki ni javna, ki ima natančno določene lastnosti in se nanaša na enega ali več izdajateljev
prenosljivih vrednostnih papirjev ali na enega ali več prenosljivih vrednostnih papirjev in ki bi, če bi postala javna, verjetno
imela pomemben vpliv na cene tega ali teh prenosljivih vrednostnih papirjev.“
Člen 2(1) te direktive določa:
„1. Vsaka država članica prepove osebam, ki imajo notranje informacije:
–        zaradi članstva v izdajateljevih upravnih, vodstvenih ali nadzornih telesih,
–        zaradi njihovega deleža v izdajateljevem kapitalu
ali
–        ker imajo dostop do takih informacij zaradi opravljanja redne službe, poklica ali dolžnosti,
da te notranje informacije, ob poznavanju vseh pomembnih dejstev, uporabijo tako, da za svoj račun ali za račun tretje stranke
bodisi posredno ali neposredno pridobijo ali odtujijo prenosljive vrednostne papirje izdajatelja ali izdajateljev, na katere
se te informacije nanašajo.“
Člen 3 te direktive določa:
„Vsaka država članica prepove osebam, za katere velja prepoved iz člena 2 in ki imajo notranje informacije:
a)     razkrivati te notranje informacije kateri koli tretji osebi, razen če se informacija razkrije med opravljanjem običajnih službenih
nalog, poklica ali dolžnosti;
b)     na podlagi te notranje informacije priporočati tretji osebi ali jo napeljati k pridobitvi ali odtujitvi prenosljivih vrednostnih
papirjev, kot so opredeljeni v členu 1(2)
in fine
.“
Člen 4 Direktive 89/592 določa:
„Vsaka država članica prepoved iz člena 2 določi tudi za vsako osebo, ki ni navedena v tem členu, ki ima, ob poznavanju vseh
pomembnih dejstev, notranjo informacijo, ki neposredno ali posredno lahko izvira samo od osebe iz člena 2.“
Člen 6 te direktive določa:
„Vsaka država članica lahko sprejme strožje ali dodatne predpise, poleg tistih, ki jih določa ta direktiva, pod pogojem, da
se ti predpisi splošno uporabljajo. Zlasti lahko država članica razširi področje uporabe prepovedi iz člena 2 in za osebe
iz člena 4 določi prepovedi iz člena 3.“

Nacionalna ureditev
Direktiva 89/592 je bila v dansko pravo prenesena s členi od 34 do 39 in od 93 do 96 zakona o trgovanju s prenosljivimi vrednostnimi
papirji.
Člen 35(1) tega zakona določa:
„Nakupa, prodaje in spodbujanja k nakupu ali prodaji prenosljivega vrednostnega papirja ne more opraviti oseba, ki ima notranje
informacije, ki lahko vplivajo na posel.“
Člen 36(1) navedenega zakona določa:
„Oseba, ki ima notranje informacije, teh informacij ne sme razkriti tretji osebi, razen če se informacija razkrije med opravljanjem
običajnih službenih nalog, poklica ali dolžnosti.“
Prepoved razkritja iz navedenega člena 36(1) velja za vse osebe, ki imajo notranje informacije, ne glede na to, ali te osebe
spadajo med tiste, ki so naštete v členu 2 Direktive 89/592, ali pa so take informacije dobile drugače.
Člen 94(1), točka 1, zakona o trgovanju s prenosljivimi vrednostnimi papirji določa, da se kršitev člena 36(1) tega zakona
kaznuje z denarno kaznijo ali z zaporom do enega leta in pol.

Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
A. Bang je predsednik Finansforbundeta, poklicnega sindikata zaposlenih v finančnem sektorju. Finansforbundet ima okrog 50.000
članov.
K. Grøngaard je bil član, izvoljen od zaposlenih, upravnega odbora družbe RealDanmark, pomembne finančne institucije, ki kotira
na borzi in zaposluje skoraj 7000 oseb. Finansforbundet ga je imenoval za člana odbora za zvezo skupine RealDanmark (v nadaljevanju:
odbor za zvezo). Ta je bil ustanovljen na podlagi dogovora, ki sta ga sklenila Finansforbundet in RealDanmark. K. Grøngaard
je v okviru tega odbora zastopal sindikat. Poleg tega je bil K. Grøngaard predsednik Kapitalkredsa, enega od enajstih oddelkov
Finansforbundeta, ki je z okrog 6500 člani združeval več kot 90 % zaposlenih v družbi RealDanmark.
Po izrednem sestanku upravnega odbora družbe RealDanmark je K. Grøngaard 23. avgusta 2000 A. Bangu razkril informacije glede
načrta za začetek pogajanj za združitev z Danske Bank, še eno pomembno finančno institucijo na Danskem.
Med 28. avgustom in 4. septembrom 2000 se je A. Bang posvetoval s podpredsednicama, go. Madsen in go. Nielsen, ter z g. Christensenom,
enim od njegovih sodelavcev v sekretariatu Finansforbundeta, in jim je razkril iste informacije, kot jih je dobil od K. Grøngaarda.
G. Christensen je 31. avgusta 2000 kupil delnice družbe RealDanmark v znesku okrog 48.000 eurov.
K. Grøngaard je 18. septembra 2000 sodeloval na sestanku upravnega odbora družbe RealDanmark, na katerem so navzoči razpravljali
o podrobnostih združitve. 22. septembra 2000 je prisostvoval izrednemu sestanku odbora za zvezo, na katerem so bile podrobnosti
združitve ravno tako omenjene. 26. septembra 2000 se je ponovno obrnil na A. Banga, da bi zaposlenim pomagal spopasti se s
posledicami združitve. Govorila sta zlasti o predvidenem časovnem načrtu združitve in o pričakovanem povišanju cene delnic
družbe RealDanmark, ki naj bi se gibalo med 60 in 70 %.
A. Bang je 27. in 28. septembra 2000 informacije ločeno razkril g. Larsenu, vodji sekretariata Finansforbundeta in svojemu
sodelavcu g. Christensenu, zlasti v zvezi s predvidenim datumom objave združitve in pričakovanim razmerjem menjave. G. Christensen
je 29. septembra 2000 kupil nove delnice družbe RealDanmark v znesku okrog 214.000 eurov.
2. oktobra 2000 je bila združitev med RealDanmark in Danske Bank javno objavljena in cena delnic družbe RealDanmark je zrasla
za okrog 65 %. G. Christensen je svoje delnice družbe RealDanmark prodal 2. in 3. oktobra 2000 in s tem ustvaril skupni dobiček
okrog 180.000 eurov. Pozneje je bil zaradi trgovanja z notranjimi informacijami v nasprotju s členom 35(1) zakona o trgovanju
s prenosljivimi vrednostnimi papirji obsojen na šest mesecev zapora.
K. Grøngaard in A. Bang sta kazensko preganjana pred Københavns Byret zaradi razkritja notranjih informacij v nasprotju s
členom 36(1) tega zakona.
Københavns Byret, ki odloča o zadevi, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.   Ali člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da oseba razkrije notranje informacije, če jih je dobila kot od zaposlenih
izvoljeni član upravnega odbora podjetja, na katerega se nanašajo notranje informacije, in če jih razkrije predsedniku poklicne
organizacije, ki združuje zaposlene, ki so to osebo izvolile za člana uprave?
2.     Ali člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da oseba razkrije notranje informacije, če jih je dobila kot član odbora za
zvezo podjetja in če jih razkrije predsedniku poklicne organizacije, ki je to osebo imenovala za člana odbora za zvezo?
3.     Ali člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da predsednik poklicne organizacije razkrije notranje informacije, če jih
je dobil v okoliščinah, ki so navedene v prvem vprašanju, in jih razkrije ločeno
a)     svojima podpredsednikoma,
b)     najvišjemu upravnemu vodji sekretariata organizacije in
c)     svojim sodelavcem v okviru sekretariata organizacije?
4.     Ali člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da predsednik poklicne organizacije razkrije notranje informacije, če jih
je dobil v okoliščinah, ki so navedene v drugem vprašanju, in jih razkrije ločeno
a)     svojima podpredsednikoma,
b)     najvišjemu upravnemu vodji sekretariata organizacije in
c)     svojim sodelavcem v okviru sekretariata organizacije?
5.     Kako na odgovor na prva štiri vprašanja vpliva dejstvo, da so razkrite notranje informacije
a)     informacije o tem, da so se začela pogajanja o združitvi med družbama, ki kotirata na borzi,
b)     informacije v zvezi z datumom združitve med družbama, ki kotirata na borzi, ali
c)     informacije v zvezi z ravnijo povišanja cen delnic družbe, ki kotira na borzi, ki je pričakovano zaradi združitve družbe z
drugo družbo, ki kotira na borzi?“

Vprašanja za predhodno odločanje

Uvodne ugotovitve
Direktiva 89/592 prepoveduje trgovanje z notranjimi informacijami, da bi bilo tako zaščiteno zaupanje vlagateljev v sekundarni
trg in posledično zagotovljeno nemoteno delovanja tega trga.
Tako člen 2 Direktive 89/592 osebam, ki imajo zlasti zaradi članstva v upravnih telesih ali zaradi opravljanja njihove redne
službe, poklica ali dolžnosti notranjo informacijo, in sicer natančno določeno informacijo, ki ni javna in ki ima lahko pomemben
vpliv na cene enega ali več prenosljivih vrednostnih papirjev, prepoveduje uporabo teh informacij v obliki pridobitve ali
odtujitve navedenih prenosljivih vrednostnih papirjev.
Z namenom omejitve števila oseb, ki bi lahko uporabile tako informacijo tako, da bi pridobile ali odtujile prenosljive vrednostne
papirje, na katere se ta nanaša, člen 3 Direktive 89/592 za osebe iz člena 2 te direktive določa tudi prepoved razkrivanja
notranjih informacij tretjim.
Vendar ta prepoved ni popolna.
V skladu s členom 3(a) Direktive 89/592 se prepoved razkrivanja notranjih informacij na uporablja, kadar oseba razkrije tako
informacijo med opravljanjem običajnih službenih nalog, poklica ali dolžnosti.
Čeprav lahko to pravilo zaradi uporabljenih izrazov pokriva zelo različne položaje, jo je treba kot izjemo od splošne prepovedi
in v luči polnega učinka Direktive 89/592 razlagati ozko.
Kazenska narava postopka, ki poteka proti K. Grøngaardu in A. Bangu in načelo zakonitosti kazni, ki se uporablja v takem postopku,
ne vplivata na potrebno ozko razlago člena 3(a) Direktive 89/952. Kot poudarja generalni pravobranilec v točki 24 sklepnih
predlogov, razlaga področja uporabe direktive ne more biti odvisna od civilne, upravne ali kazenske narave postopka, v katerem
se nanjo sklicuje.
Poleg tega mora predložitveno sodišče zagotavljati spoštovanje načela pravne varnosti pri razlagi – glede na besedilo in cilj
direktive – nacionalnih predpisov, ki so bili sprejeti za njen prenos (glej sodbo z dne 12. decembra 1996 v zadevi X, C‑74/95
in C-129/95, Recueil, str. I‑6609, točka 26).
Poleg tega je treba opomniti, da ima obveznost nacionalnega sodišča, da se pri razlagi upoštevnih pravil svojega prava sklicuje
na vsebino direktive, svoje meje, zlasti kadar taka razlaga lahko povzroči to, da se na podlagi direktive in neodvisno od
predpisa, ki je bil sprejet za njeno izvajanje, ugotovi ali poostri kazenska odgovornost tistih, ki ravnajo v nasprotju z
njenimi določbami (glej zlasti sodbo z dne 8. oktobra 1987 v zadevi Kolpinghuis Nijmegen, 80/86, Recueil, str. 3969, točka
13, in zgoraj navedeno sodbo X, točka 24).
Kar zadeva obseg izjeme iz člena 3(a) Direktive 89/592 je treba ugotoviti, da s tem, ko zahteva, da do razkritja notranje
informacije pride med opravljanjem običajnih službenih nalog, poklica ali dolžnosti neke osebe, navedena izjema za upravičenje
takega razkritja postavlja pogoj tesne vezi med razkritjem in opravljanjem teh službenih nalog, poklica ali dolžnosti.
Obseg zadnje navedenega pogoja je treba presojati ob upoštevanju ciljev, ki jih zasleduje Direktiva 89/592.
Iz uvodnih izjav od dve do pet Direktive 89/592 izhaja, da je njen cilj zagotavljati nemoteno delovanje sekundarnega trga
prenosljivih vrednostnih papirjev in ohraniti zaupanje vlagateljev, ki temelji zlasti na tem, da bodo ti postavljeni v enakopraven
položaj in zaščiteni pred nezakonito uporabo notranjih informacij.
Glede na te cilje in ob upoštevanju dejstva, da člen 3(a) Direktive 89/592 pomeni izjemo, ki jo je treba razlagati ozko, je
razkritje take informacije upravičeno le, če je nujno potrebno zaradi opravljanja službenih nalog, poklica ali dolžnosti in
če spoštuje načelo sorazmernosti.
Pri zaporednih razkritjih mora zato, da bi zanje veljala izjema iz člena 3(a) Direktive 89/592, te pogoje izpolnjevati vsako
od razkritij.
Kadar je treba presojati potrebnost razkritja notranjih informacij, je treba upoštevati dejstvo, da lahko vsako dodatno razkritje
poveča tveganje uporabe teh informacij v namen, ki je v nasprotju z Direktivo 89/592.
Da bi ugotovili, ali je razkritje v posameznem primeru upravičeno, je treba upoštevati tudi občutljivost zadevnih notranjih
informacij.
Posebna pazljivost je potrebna, kadar gre za razkrivanje notranjih informacij, ki bi očitno lahko pomembno vplivale na cene
zadevnih prenosljivih vrednostnih papirjev. V tem kontekstu je treba poudariti, da so notranje informacije v zvezi z združitvijo
družb, ki kotirata na borzi, navadno zlasti občutljive.
Poudariti je treba, da je treba izjemo iz člena 3(a) Direktive 89/592 presojati ob upoštevanju posebnosti nacionalnega prava,
ki se uporablja.
Kdaj je treba šteti, da gre za običajno opravljanje službenih nalog, poklica ali dolžnosti, je namreč ob neobstoju uskladitve
na tem področju v veliki meri odvisno od pravil, ki ta vprašanja urejajo v različnih nacionalnih pravnih sistemih.
Končno je treba opomniti, da Direktiva 89/592 določa minimalne zahteve v zvezi s prepovedjo uporabe in razkritja notranjih
informacij.
V skladu s členom 6 Direktive 89/592 lahko namreč vsaka država članica sprejme predpise, ki so še strožji od tistih, ki jih
določa ta direktiva, če se ti predpisi splošno uporabljajo.

Prvo in drugo vprašanje
S prvim in drugim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali člen 3(a) Direktive
89/592 nasprotuje temu, da oseba, ki dobi notranje informacije kot predstavnik delavcev v okviru upravnega odbora družbe ali
kot član odbora za zvezo skupine podjetij, te informacije razkrije predsedniku poklicne organizacije, ki združuje te delavce
in ki je to osebo imenovala za člana odbora za zvezo.
V zvezi s tem je treba najprej opozoriti, da so status in delovanje upravnih, vodstvenih ali nadzornih teles kapitalskih družb
ter status in vloga predstavnikov delavcev v okviru teh teles v bistvenem delu urejeni v pravnih redih držav članic.
Enako velja v zvezi s statusom in delovanjem odbora za zvezo.
Iz tega izhaja, da je odgovor na vprašanje, ali gre, kadar taka oseba razkrije notranje informacije predsedniku navedene poklicne
organizacije, za običajno opravljanje njenih dolžnosti, v veliki meri odvisen od pravil, ki te dolžnosti urejajo v zadevnem
nacionalnem pravnem sistemu.
Tudi če nacionalni pravni red, ki se uporablja, dovoljuje tako razkritje, mora biti za to, da bi zanj veljala izjema iz člena
3(a) Direktive 89/592, to razkritje opravljeno pod pogoji, ki so navedeni v točkah od 22 do 42 te sodbe.
Glede na zgoraj navedeno je treba na prvo in drugo vprašanje odgovoriti, da člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da
oseba, ki dobi notranje informacije kot predstavnik delavcev v okviru upravnega odbora družbe ali kot član odbora za zvezo
skupine podjetij, te informacije razkrije predsedniku poklicne organizacije, ki združuje te delavce in ki je to osebo imenovala
za člana odbora za zvezo, razen:
–        če obstaja tesna vez med razkritjem in opravljanjem službenih nalog, poklica ali dolžnosti in
–        če je to razkritje nujno potrebno zaradi opravljanja teh službenih nalog, poklica ali dolžnosti.
V okviru svoje presoje mora nacionalno sodišče glede na nacionalne predpise, ki se uporabljajo, zlasti upoštevati:
–        da je treba to izjemo od prepovedi razkritja notranjih informacij razlagati ozko,
–        da lahko vsako dodatno razkritje poveča tveganje uporabe teh informacij v namen, ki je v nasprotju z Direktivo 89/592, in
–        občutljivost notranjih informacij.

Tretje in četrto vprašanje
V tretjim in četrtim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje Sodišče, ali in
pod katerimi pogoji člen 3(a) Direktive 89/592 predsedniku poklicne organizacije, ki dobi notranje informacije v okoliščinah,
ki so navedene v prvem in drugem vprašanju, dovoljuje razkritje teh informacij sodelavcem.
V zvezi s tem je treba poudariti, da dejavnost poklicne organizacije, kot je ta, ki je predmet obravnave v postopku v glavni
stvari, in vlogo predsednika te organizacije, v bistvenem delu, ter upravna telesa in odbor za zvezo, ki so predmet obravnave
v prvih dveh vprašanjih, ureja zadevni nacionalni pravni sistem.
Iz tega sledi, da je odgovor na vprašanje, ali predsednik take poklicne organizacije lahko v okviru svojih dolžnosti razkrije
notranje informacije tretjim, v veliki meri odvisen od nacionalnega prava, ki se uporablja.
Opomniti je treba, kot je bilo navedeno v točki 47 te sodbe, da tudi če nacionalni pravni red, ki se uporablja, dovoljuje
tako razkritje, mora biti za to, da bi zanj veljala izjema iz člena 3(a) Direktive 89/592, to razkritje opravljeno pod pogoji,
ki so navedeni v točkah od 22 do 42 te sodbe.
V tem kontekstu je treba pripomniti, da se v skladu s členoma 2 in 3(a) Direktive 89/592, poleg oseb, ki imajo notranje informacije
zaradi članstva v upravnih, vodstvenih ali nadzornih telesih ali zaradi svojega deleža v kapitalu družbe izdajateljice, prepoved
razkritja notranjih informacij uporablja samo za osebe, ki imajo take informacije zaradi opravljanja službenih nalog, poklica
ali dolžnosti.
Glede na navedeno je treba na tretje in četrto vprašanje odgovoriti, da člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da predsednik
poklicne organizacije razkrije notranje informacije sodelavcem, kot so ti, ki so omenjeni v teh vprašanjih, razen pod pogoji,
navedenimi v odgovoru na prvo in drugo vprašanje. V okviru presoje mora nacionalno sodišče v luči nacionalnih predpisov, ki
se uporabljajo, upoštevati zlasti merila, ki so prav tako navedena v tem odgovoru.

Peto vprašanje
Glede na odgovore na prva štiri vprašanja na peto vprašanje ni treba odgovoriti.

Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (veliki senat) razsodilo:
1)
Člen 3(a) Direktive Sveta 89/592/EGS z dne 13. novembra 1989 o usklajevanju predpisov o trgovanju na podlagi notranjih informacij
nasprotuje temu, da oseba, ki dobi notranje informacije kot predstavnik delavcev v okviru upravnega odbora družbe ali kot
član odbora za zvezo skupine podjetij, te informacije razkrije predsedniku poklicne organizacije, ki združuje te delavce in
ki je to osebo imenovala za člana odbora za zvezo, razen:
–
če obstaja tesna vez med razkritjem in opravljanjem službenih nalog, poklica ali dolžnosti in
–
če je to razkritje nujno potrebno zaradi opravljanja teh službenih nalog, poklica ali dolžnosti.
V okviru presoje mora nacionalno sodišče glede na nacionalne predpise, ki se uporabljajo, zlasti upoštevati:
–
da je treba to izjemo od prepovedi razkritja notranjih informacij razlagati ozko,
–
da lahko vsako dodatno razkritje poveča tveganje uporabe teh informacij v namen, ki je v nasprotju z Direktivo 89/592, in
–
občutljivost notranjih informacij.
2)
Člen 3(a) Direktive 89/592 nasprotuje temu, da predsednik poklicne organizacije razkrije notranje informacije sodelavcem,
kot so ti, ki so omenjeni v teh vprašanjih, razen pod pogoji, navedenimi v odgovoru na prvo in drugo vprašanje.
V okviru presoje mora nacionalno sodišče glede na nacionalne predpise, ki se uporabljajo, zlasti upoštevati merila, ki so
ravno tako navedena v tem odgovoru.
Podpisi
*
Jezik postopka: danščina.