CELEX: 62004CJ0125
Ennakkoratkaisukysymykset
Asian saattaminen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
EY 234 artiklassa tarkoitettu kansallinen tuomioistuin
Välimiesoikeus

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston
direktiivin 90/314/ETY (EYVL L 158, s. 59; jäljempänä direktiivi) tulkintaa.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajina ovat Denuit ja Cordenier ja vastaajana on matkatoimisto Transorient – Mosaïque
Voyages et Culture SA (jäljempänä matkatoimisto) ja jossa on kyse Egyptiin järjestetyn matkan hinnasta.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       Direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Sopimuksen mukaisia hintoja ei saa muuttaa, ellei sopimuksessa ole nimenomaisesti pidätetty mahdollisuutta niiden korottamiseen
tai laskemiseen ja mainittu täsmällisesti, miten hinnanmuutos lasketaan; tällainen muutos on perusteltu ainoastaan, jos kyse
on muutoksista:
–       kuljetuskustannuksissa mukaan luettuna polttoainekustannukset,
–       tietyistä palveluista perittävissä veroissa tai maksuissa kuten satamien ja lentokenttien laskeutumis- ja matkustajamaksut,
–       asianomaiseen matkapakettiin sovellettavissa valuuttakursseissa.”
4       Direktiivi on pantu täytäntöön Belgian oikeusjärjestyksessä 16.2.1994 annetulla lailla, jolla säännellään matkojen järjestämissopimusta
ja matkojen välityssopimusta (Moniteur belge 1.4.1994, s. 8928) ja jonka 11 §:n 1 momentti vastaa mainittua direktiivin 4
artiklan 4 kohdan a alakohtaa, ja siinä säädetään seuraavaa:
”Sopimuksessa sovittua hintaa ei voida tarkistaa paitsi, jos sopimuksessa nimenomaan määrätään tarkistuksen mahdollisuudesta
sekä sen tarkasta laskutavasta ja mikäli tarkistus johtuu muutoksista
a)      matkaan sovellettavissa valuuttakursseissa ja/tai
b)      kuljetuskustannuksissa, mukaan lukien polttoainekustannukset ja/tai
c)      tiettyihin palveluihin liittyvissä maksuissa ja veroissa.
Tällaisessa tapauksessa hintaa on kyseisten muutosten perusteella voitava myös alentaa.”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
5       Denuit ja hänen puolisonsa Cordenier, jotka ovat pääasian kantajat, olivat varanneet itselleen ja lapselleen Thierrylle matkatoimistosta
koko oleskelun ja matkat käsittävän Egyptin matkan, jonka 2 765 euron kokonaishintaan sisältyivät muun muassa meno-paluulennot
Brysselistä sekä risteily Niilillä 2.–9.3.2003.
6       Matkatoimiston vahvistamissa erityisehdoissa mainitaan, että ”näiden suoritusten hinnat on laskettu sellaisen dollarin vaihtokurssin
mukaan, joka oli voimassa tämän esitteen mennessä painoon (tammikuu 2002 – vaihtokurssina 1 euro = 0,91 Yhdysvaltain dollaria).
Matkatoimisto voi tarkistaa hintoja, jos ne ennen lähtöä nousevat tai laskevat vaihtokurssimuutosten takia 10 prosenttia”.
7       Matkan jälkeen pääasian kantajat ovat pyytäneet matkatoimistoaan palauttamaan heille osan eli 217,61 euroa heidän jo maksamastaan
kokonaishinnasta vedoten siihen, että hintaa olisi tullut laskea asianmukaisessa suhteessa dollarimääräisten suoritusten määrään
nähden, kun tämän valuutan vaihtokurssi oli muuttunut siten, että se oli heidän lähtöpäivänään 1,08 Yhdysvaltain dollaria
yhtä euroa kohti.
8       Matkatoimisto kieltäytyi palauttamasta rahoja pääasian kantajille vetoamalla muun muassa 16.2.1994 annetun lain 11 §:n 1 momenttiin.
9       Niinpä pääasian kantajat saattoivat asian collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyagesin (matkoja koskevien riitojen
valtuuskunnan välityslautakunta), joka on Belgian oikeuden mukaan perustettu yleishyödyllinen yhdistys, käsiteltäväksi.
10     Koska collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages katsoi, että sen käsiteltävänä olevan riidan ratkaisussa oli
tulkittava direktiivin 4 artiklan 4 kohtaa, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat
ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun kuluttajan ja matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän
väliseen sopimukseen sisältyvässä lausekkeessa määrätään ainoastaan hinnankorotuksen mahdollisuudesta ja sen tarkasta laskutavasta
ja kun kyseisellä sopimusmääräyksellä pyritään vain ottamaan huomioon kyseisen direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa
tyhjentävästi luetellut muutokset, siinä implisiittisesti velvoitetaan hinnanalennukseen saman laskutavan mukaisesti?
2)      Onko direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun kuluttajan ja matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän
väliseen sopimukseen sisältyvässä lausekkeessa määrätään sekä hinnankorotuksen että hinnanalennuksen mahdollisuudesta muttei
niiden tarkasta laskutavasta ja kun kyseisellä sopimusmääräyksellä pyritään vain ottamaan huomioon kyseisen direktiivin 4
artiklan 4 kohdan a alakohdassa tyhjentävästi luetellut muutokset, siinä säädetään koko sopimuslausekkeen pätemättömyydestä,
vai niin, että siinä säädetään ainoastaan sen hinnankorotusta koskevan määräyksen pätemättömyydestä?
3)      Onko direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun kuluttajan ja matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän
väliseen sopimukseen sisältyvässä lausekkeessa määrätään yksinomaan matkanjärjestäjällä ja/tai välittäjällä olevasta sekä
hinnankorotuksen että hinnanalennuksen mahdollisuudesta sekä niiden tarkasta laskutavasta ja kun kyseisellä sopimusmääräyksellä
pyritään vain ottamaan huomioon kyseisen direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tyhjentävästi luetellut muutokset,
siinä säädetään koko sopimuslausekkeen pätemättömyydestä, vai niin, että siinä säädetään ainoastaan sen hinnankorotusta koskevan
määräyksen pätemättömyydestä?
4)      Onko direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että kun kuluttajan ja matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän
väliseen sopimukseen sisältyvässä lausekkeessa määrätään sekä matkanjärjestäjän ja/tai välittäjän että kuluttajan mahdollisuudesta
hinnankorotukseen tai hinnanalennukseen sekä niiden tarkasta laskutavasta ja kun kyseisellä sopimusmääräyksellä pyritään vain
ottamaan huomioon kyseisen direktiivin 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tyhjentävästi luetellut muutokset, matkanjärjestäjä
ja/tai välittäjä on kyseisen alakohdan nojalla velvollinen alentamaan hintaa, vaikka kuluttaja ei olisikaan sitä vaatinut?”

Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta
11     Aluksi on tutkittava, voidaanko collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyagesia pitää EY 234 artiklassa tarkoitettuna
tuomioistuimena.
12     Arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä toimielin EY 234 artiklassa tarkoitettu jäsenvaltion tuomioistuin, yhteisöjen
tuomioistuin ottaa huomioon useita seikkoja, kuten toimielimen lakisääteisyyden, pysyvyyden, sen toimivallan pakollisuuden,
kontradiktorisen menettelyn noudattamisen asioiden käsittelyssä, sen toimimisen oikeussääntöjen soveltajana ja sen riippumattomuuden
(ks. erityisesti asia C-54/96, Dorsch Consult, tuomio 17.9.1997, Kok. 1997, s. I-4961, 23 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
ja asia C-516/99, Schmid, tuomio 30.5.2002, Kok. 2002, s. I-4573, 34 kohta).
13     Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan sopimukseen perustuva välimiesoikeus ei ole EY 234 artiklassa tarkoitettu
jäsenvaltion tuomioistuin, jos sopimuspuolilla ei ole minkäänlaista oikeudellista tai tosiasiallista velvollisuutta saattaa
riitojansa välimiesoikeuden ratkaistaviksi ja jos kyseisen jäsenvaltion viranomaiset eivät osallistu millään tavalla sen päätöksen
tekoon, jolla käsittelyjärjestykseksi valitaan välimiesmenettely, eikä viranomaisten tehtävänä ole osallistua viran puolesta
asian käsittelyyn välimiesoikeudessa (ks. asia 102/81, ”Nordsee” Deutsche Hochseefischerei, tuomio 23.3.1982, Kok. 1982, s. 1095,
Kok. Ep. VI, s. 363, 10–12 kohta ja asia Eco Swiss, tuomio 1.6.1999, Kok. 1999, s. I-3055, 34 kohta).
14     Pääasiassa ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdystä päätöksestä ilmenee, että asian saattaminen collège d’arbitrage de
la Commission de Litiges Voyagesin käsiteltäväksi perustuu asianosaisten väliseen välityssopimukseen.
15     Belgian lainsäädännön mukaan ainoa keino ratkaista yksityishenkilön ja matkojen välittäjän välinen riita-asia ei ole saattaa
asia tämän välimiesoikeuden käsiteltäväksi. Yleisen tuomioistuimen, jossa on nostettu kanne riita-asiassa, johon liittyy välityssopimus,
on kylläkin todettava, että sillä ei Belgian oikeudenkäyntimenettelyä koskevan lain 1679 §:n 1 momentin mukaan ole toimivaltaa
tässä asiassa. Collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyagesin toimivalta ei kuitenkaan ole pakollinen siinä mielessä,
että jos osapuolet eivät ole tehneet keskenään välityssopimusta, yksityishenkilö voi kääntyä yleisten tuomioistuinten puoleen
riita-asian ratkaisemiseksi.
16     Koska pääasiassa sopimuspuolilla ei ole minkäänlaista oikeudellista tai tosiasiallista velvollisuutta saattaa riitojansa välimiesoikeuden
ratkaistaviksi ja koska Belgian viranomaiset eivät osallistu millään tavalla sen päätöksen tekoon, jolla käsittelyjärjestykseksi
valitaan välimiesmenettely, collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyagesia ei voida pitää EY 234 artiklassa tarkoitettuna
jäsenvaltion tuomioistuimena.
17     Tästä seuraa, että yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa käsitellä collège d’arbitrage de la Commission de Litiges
Voyagesin esittämiä kysymyksiä.

Oikeudenkäyntikulut
18     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe collège d’arbitrage de la Commission
de Litiges Voyagesissa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyagesin
asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille
huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa käsitellä collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyagesin esittämiä
kysymyksiä.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.