CELEX: 62003CJ0254
Apeliacinis skundas
Žuvininkystė
Susitarimas dėl žuvininkystės su Argentina
Bendrijos finansinė parama
Sumažinimas

1
Eduardo Vieira SA
(toliau −
SAEV
) savo apeliaciniu skundu prašo panaikinti Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo 2003 m. balandžio 3 d. Sprendimą
Vieira ir kt. prieš Komisiją
(T‑44/01, T‑119/01 ir T‑126/01, Rink. p. II‑1209, toliau − skundžiamas sprendimas), nes šiuo sprendimu buvo atmestas jo ieškinys
dėl 2001 m. kovo 19 d. Komisijos sprendimo, sumažinančio suteiktą finansinę paramą projektui ARG/ESP/SM/26-94 dėl bendros
įmonės įsteigimo pagal Europos ekonominės bendrijos ir Argentinos Respublikos susitarimą dėl santykių jūrų žuvininkystės sektoriuje,
panaikinimo (toliau − ginčijamas sprendimas).

Teisinis pagrindas

Europos ekonominės bendrijos ir Argentinos Respublikos susitarimas dėl santykių jūrų žuvininkystės sektoriuje
2       Europos ekonominės bendrijos ir Argentinos Respublikos susitarimas dėl santykių jūrų žuvininkystės sektoriuje (toliau − susitarimas
dėl žuvininkystės) Bendrijos vardu buvo patvirtintas 1993 m. rugsėjo 28 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 3447/93 (OL L 318,
p. 1).
3       Susitarimo dėl žuvininkystės 5 straipsnio 1 ir 2 dalys nustato:
„1.      Šalys sudaro reikiamas sąlygas įmonėms Argentinoje steigti, naudodamosi vienoje arba keliose Bendrijos valstybėse narėse esančiu
kapitalu, bei Argentinos ir Bendrijos laivų savininkų bendroms įmonėms ir laikinoms asociacijoms žuvininkystės sektoriuje
steigti, siekiant bendrai naudotis ir tam tikrais atvejais – bendrai perdirbti Argentinos žuvininkystės išteklius remiantis
I protokole bei I ir II prieduose nustatytomis sąlygomis.
2.       Argentina straipsnio 1 dalyje nurodytoms įmonėms sudaro I protokole įtvirtintas žvejybos galimybes I–IV priedų nuostatose
nustatyta tvarka.“ (Pataisytas vertimas)
4       Šio susitarimo 2 straipsnio e punkte „bendra įmonė“ apibrėžiama kaip „privatine teise remiantis sukurta bendrovė, kurią sudaro
vienas arba daugiau Bendrijos laivų savininkų ir vienas arba daugiau Argentinos fizinių arba juridinių asmenų, kuriuos sieja
bendros įmonės sutartis, sudaryta siekiant naudotis ir tam tikrais atvejais – perdirbti Argentinos žuvininkystės išteklius,
prioritetą teikiant Bendrijos rinkos aprūpinimui“.
5       Pagal to paties susitarimo 5 straipsnio 3 dalį tokios įmonės steigimas iš esmės reiškia Bendrijos laivo perdavimą. Todėl šis
laivas yra išbraukiamas iš Bendrijos registro.
6       Pagal susitarimo dėl žvejybos 6 straipsnį:
„Šalys atrenka laikinų asociacijų, Bendrijos įmonių, įsteigtų Argentinoje, ir 5 straipsnyje nurodytų bendrų įmonių, kurioms
bus leidžiama sugauti I protokole nurodytus kiekius, projektus. Projektai atrenkami pagal III priede nurodytus metodus ir
kriterijus.“ (Pataisytas vertimas)
7       Šio susitarimo 7 straipsnio 1 dalis nurodo:
„Siekiant skatinti 5 straipsnyje nurodytų įmonių steigimą, remiantis 6 straipsniu Šalių atrinktiems projektams teikiama finansinė
parama I protokole nustatyta tvarka.“
8       To paties susitarimo III priedo 2 punktas numato, kad valstybės narės bendrų įmonių steigimo projektus Komisijai pateikia
„pagal Bendrijos taisykles“.
9       Pagal šio priedo 3 dalį Bendrija teikia jungtiniam komitetui projektų, kuriems gali būti suteikta finansinė parama, sąrašą.
Ta pati nuostata numato:
„Jungtinis komitetas įvertina projektus iš esmės remdamasis šiais kriterijais:
a) technologija, atitinkanti siūlomus žvejybos būdus;
b) rūšys ir žvejybos zonos;
c) laivų modernizavimas;
d) bendros investicijos į projektą;
e) investicijos į sausumoje esančias gamyklas;
f) ankstesnė Bendrijos laivų savininko ir bet kurio Argentinos partnerio patirtis žuvininkystės sektoriuje.“
10     Pagal susitarimo dėl žuvininkystės III priedo 4 ir 5 punktus „Argentinos vykdančioji institucija ir Bendrija“ patvirtina jungtinio
komiteto rekomenduojamus projektus.
11     Šio susitarimo I protokolo pavadinimas yra „žvejybos galimybės ir finansinis kompensavimas <...>“. Jo 1 straipsnis nustato
didžiausias metines žvejybos galimybes perteklinėms rūšims (amerikinėms ilgauodegėms jūrų lydekoms, argentininiams trumpačiuopikliams
kalmarams, patagoninėms trumpauodegėms nototenijoms ir (arba) šiauriniams grenadieriams) ir neperteklinėms rūšims (
Merluccius hubbsi
), nurodytoms tame pačiame susitarime.
12     Bendroms įmonėms yra leidžiama sugauti I protokole nurodytus perteklinių ir neperteklinių rūšių kiekius (susitarimo dėl žuvininkystės
6 straipsnis) ir jos naudojasi teikiama finansine parama to paties protokolo nustatyta tvarka (šio susitarimo 7 straipsnis).
13     Šiuo tikslu minėto protokolo 3 straipsnis nurodo:
„1.       <...> Bendrija teikia finansinę paramą <...> bendroms įmonėms formuoti.
<...> finansinė parama teikiama Bendrijos savininkui, kad jis padengtų dalį savo išlaidų, patirtų steigiant <...> bendrą įmonę,
ir (arba) pašalintų tam tikrus laivus iš Bendrijos registro.
2.       Siekdama skatinti bendrų įmonių steigimąsi ir plėtrą, Bendrija teikia Argentinoje įsteigtoms bendroms įmonėms penkiolikos
(15) procentų Bendrijos savininkui teikiamos finansinės paramos dydžio sumą. <...>
<...>
4.       Nuostatos, taikomos paraiškoms Bendrijos paramai gauti ir Bendrijos paramos teikimui Bendrijos savininkui, kaip nurodyta straipsnio
1 dalyje, nustatomos pagal atitinkamas galiojančias Bendrijos taisykles.
<...>“

Bendrijos teisės aktai, reglamentuojantys bendras įmones žuvininkystės sektoriuje
14     1986 m. gruodžio 18 d. Taryba priėmė Reglamentą (EEB) Nr. 4028/86 dėl Bendrijos priemonių, skirtų žuvininkystės ir akvakultūros
sektoriaus struktūroms pagerinti ir suderinti (OL L 376, p. 7). Šis reglamentas, kurį vėliau keitė 1990 m. gruodžio 20 d.
Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3994/90 (OL L 380, p. 1), 1992 m. rugsėjo 21 d. Tarybos reglamentas Nr. 2794/92 (OL L 282, p. 3)
ir 1992 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentas Nr. 3946/92 (OL L 401, p. 1, toliau − Reglamentas Nr. 4028/86), 21a–21d straipsniuose
numato Komisijai galimybę teikti bendrų žuvininkystės įmonių projektams skirtingo pobūdžio finansinę paramą, kurios dydis
skiriasi pagal atitinkamų laivų masę ir amžių, jeigu šie projektai atitinka nustatytus reikalavimus.
15     Pagal Reglamento Nr. 4028/86 21a straipsnį „bendra įmonė“ yra remiantis privatine teise sukurta bendrovė, „kurią sudaro vienas
arba daugiau Bendrijos laivų savininkų ir vienas arba daugiau trečiųjų šalių partnerių <...>, siekianti naudotis ir prireikus
perdirbti žuvų išteklius trečiųjų šalių suverenitetui ir (arba) jurisdikcijai priklausančiuose vandenyse, prioritetą teikiant
Bendrijos rinkos aprūpinimui“. Komisija teikia bendrų įmonių projektams finansinę paramą, „skirtą padengti dalį Bendrijos
partnerių išlaidų, patirtų steigiant bendrą įmonę“ (21c straipsnio 1 dalis).
16     Reglamento Nr. 4028/86 44 straipsnis, kuris buvo taikomas iki 1993 m. gruodžio 31 d., numato:
„Per visą laikotarpį, kuriam Bendrija suteikia paramą, valstybės narės tam tikslui paskirta valdžios institucija ar įstaiga
Komisijos prašymu siunčia visus patvirtinančius dokumentus ir visus dokumentus, įrodančius, kad kiekvienam projektui nustatytos
finansinės ir kitos sąlygos yra patenkintos. Komisija gali nuspręsti sustabdyti, sumažinti ar nutraukti paramą 47 straipsnyje
nustatyta tvarka, jei:
–       projektas nebuvo įgyvendintas taip, kaip numatyta, arba
–       tam tikros nustatytos sąlygos nėra patenkintos, arba
<...>“
17     Priėmus 1993 m. liepos 20 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2080/93, nustatantį Reglamento (EEB) Nr. 2052/88 įgyvendinimo nuostatas
dėl Žuvininkystės orientavimo finansinio instrumento (OL L 193, p. 1), ir 1993 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 3699/93,
nustatantį Bendrijos struktūrinės paramos produktų perdirbimui ir prekybai žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje kriterijus
bei tvarką (OL L 346, p. 1), bendrų įmonių valdymas ir finansavimas buvo integruotas į Žuvininkystės orientavimo finansinį
instrumentą (ŽOFI). Nuo šiol valstybės narės yra atsakingos už bendrų įmonių projektų, kuriems skiriamas finansavimas, atranką.
Jos taip pat atsakingos už projektų valdymą ir kontrolę.
18     Reglamento Nr. 2080/93 9 straipsnio 1 dalimi nuo 1994 m. sausio 1 d. buvo panaikintas Reglamentas Nr. 4028/86. Tačiau šis
reglamentas bei jo įgyvendinimo nuostatos ir toliau galiojo iki 1994 m. pateiktiems prašymams finansinei paramai gauti.
19     1988 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4253/88, nustatančio Reglamento (EEB) Nr. 2052/88 įgyvendinimo nuostatas
dėl struktūrinių fondų uždavinių, jų efektyvumo bei jų veiklos koordinavimo tarpusavyje, taip pat su Europos investicijų banko
operacijomis ir kitais esamais finansiniais instrumentais (OL L 374, p. 1), pakeisto 1993 m. liepos 20 d. Tarybos reglamentu
(EEB) Nr. 2082/93 (OL L 193, p. 20, toliau − Reglamentas Nr. 4253/88), 3 straipsnio 1 dalies trečioji įtrauka numato, kad
įgyvendinant Reglamento Nr. 2052/88 1 straipsnyje nurodytus tikslus, Komisija partnerystės atveju užtikrina, kad iš fondų
teikiama parama būtų suderinta su parama, teikiama iš Bendrijos biudžeto lėšų, skirtų kitoms struktūrinėms priemonėms. Reglamento
Nr. 4253/88 24 straipsnis numato, kad „paaiškėjus, jog veiksmas ar priemonė nepateisina nei dalies, nei visos jiems skirtos
paramos“ (1 dalis), Komisija, atlikusi atitinkamą patikrinimą „gali sumažinti arba sustabdyti šiai veiklai arba priemonei
skirtą paramą, jeigu patikrinimas atskleidžia pažeidimą arba parodo, kad yra nemažų pokyčių, turinčių įtakos veiklos arba
priemonės pobūdžiui arba sąlygoms, kurioms negautas Komisijos patvirtinimas“ (2 dalis).
20     1999 m. birželio 21 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1260/1999, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl struktūrinių fondų (OL L 161,
p. 1), 54 straipsniu nuo 2000 m. sausio 1 d. Reglamentas Nr. 4253/88 buvo panaikintas. Tačiau jis panaikinamas „nepažeidžiant
52 straipsnio 1 dalies“. Remiantis šia nuostata, Reglamentas Nr. 1260/1999 „<...> neturi įtakos Komisijos patvirtintos paramos
remiantis Reglamentu Nr. 4253/88 tęsimui ar keitimui, įskaitant visos paramos ar jos dalies panaikinimą“.

Faktinės bylos aplinkybės
21     Pirmosios instancijos teisme nagrinėto ieškinio faktinės aplinkybės skundžiamo Pirmosios instancijos teismo sprendime yra
išdėstytos taip:
„18       Pagal susitarimą dėl žuvininkystės Ispanijos įmonė (
SAEV
) pateikė projektą dėl bendros įmonės
Vieira Argentina, SA
(toliau −
VASA
), sudarytos iš
SAEV
ir Argentinos laivų savininko, steigimo. Šis projektas numatė Patagonijos iltžuvių žvejybą. Projektui turėjo būti perduotas
Bendrijos laivas
Ibsa Cuarto
, vėliau pervadintas
Vieirasa XII
.
19       1994 m. spalio 13 d. laišku Komisija informavo
SAEV
, kad į projektą negali būti atsižvelgta, nes nurodytos rūšies nebuvo tarp rūšių, kurioms taikomas susitarimas dėl žuvininkystės.
20       1994 m. spalio 20 d. Ispanijos valdžios institucijos laišku perdavė Komisijai apeliantės joms pateiktus dokumentus, patvirtinančius
sugavimų plano pakeitimą. Šiame plane buvo minimas susitarimo dėl žuvininkystės I protokole nurodytų perteklinių rūšių, t. y.
amerikinių ilgauodegių jūrų lydekų, šiaurinių grenadierių ir patagoninių trumpauodegių nototenijų, gaudymas Argentinos išimtinėje
ekonominėje zonoje (IEZ).
21       1994 m. gruodžio 8 d. laišku Komisija informavo
SAEV
, kad 1994 m. gruodžio 5 ir 6 d. jungtinis komitetas nerekomendavo jos projekto, nes Argentinos partneris siekė palikti Patagonijos
iltžuvę (susitarime dėl žuvininkystės nenumatytą rūšį) projekto, pateikto Argentinos valdžios institucijoms, sugavimų plane.
22       1994 m. gruodžio 12 d. faksimile
SAEV
informavo Komisiją, kad Argentinos partneris „1994 m. lapkričio 24 d. laiške Argentinos generaliniam žuvininkystės ir žemės
ūkio direktoratui atsisakė Patagonijos iltžuvių žvejybos“.
23      Argentinos valdžios institucijos 1995 m. liepos 14 d. Rezoliucija Nr. 14/95 patvirtino projektą, išduodamos laivui
Vieirasa XII
leidimą žvejoti perteklines rūšis, pagal kurį laivas galėjo sugauti 1 204 tonas šiaurinių grenadierių, 1 204 tonas patagoninių
trumpauodegių nototenijų, 301 toną amerikinių ilgauodegių jūrų lydekų ir 301 toną kitų rūšių.
24       1995 m. liepos 18 d. laišku bendra įmonė
VASA
kreipėsi į Argentinos valdžios institucijas prašydama prie pagal susitarimą dėl žuvininkystės išduoto žvejybos leidimo prijungti
papildomą leidimą gaudyti Patagonijos iltžuves.
25       1995 m. liepos 25 d. sprendimu (toliau − sprendimas suteikti paramą <...>) Komisija patvirtino finansinės paramos
SAEV
pateiktam projektui (projektas ARG/ESP/SM/26-94) suteikimą „susitarime (dėl žuvininkystės) <...>, taikytinoje Bendrijos teisėje
ir Prieduose įtvirtintų nuostatų nustatytomis sąlygomis“ (1 straipsnis).
26       1995 m. liepos 25 d. sprendimo suteikti paramą I priedas nustato
SAEV
suteikiamą finansinę paramą, t. y. 1 881 936 ekiu. Šiame priede taip pat nustatoma parama, suteikiama bendrai įmonei
VASA
, kuri gauna paramą, lygią 15 %
SAEV
suteiktos sumos, tai yra 282 290,4 ekiu. Taigi bendra parama projektui yra 2 164 226,4 ekiu.
27       Be to, 1995 m. liepos 25 d. sprendimo suteikti paramą I priedas numato:
„Šiame priede esančių duomenų pakeitimas galimas tik esant išankstiniam Argentinos valdžios institucijų ir Komisijos leidimui.“
28       1995 m. lapkričio 14 d. Rezoliucija Argentinos valdžios institucijos suteikė laivui
Vieirasa XII
galutinį žvejybos leidimą, sumažindama perteklinių rūšių kiekį iki 750 tonų šiaurinių grenadierių, 203 tonų patagoninių trumpauodegių
nototenijų, 203 tonų amerikinių ilgauodegių jūrų lydekų ir prie jo prijungė naują žvejybos leidimą dėl 1 800 tonų Patagonijos
iltžuvių.
29       1996 m. birželio 27 d. Komisija išmokėjo pirmąją paramos dalį (80 %).
30       1996 m. liepos 5 d. laivas
Vieirasa XII
galutinai paliko Argentinos vandenis, kad žvejotų tarptautiniuose vandenyse.
31       1997 m. vasario 25 d.
SAEV
pateikė prašymą išmokėti likusią paramos dalį.
32       1998 m. balandžio 21 d. laišku Komisija informavo
SAEV
, kad jeigu nebus gautas ją tenkinantis atsakymas, gali būti pradėta Bendrijos paramos sumažinimo procedūra. Šiame laiške
Komisija nurodė, kad 1996 m. liepos 5 d. laivo išplaukimas iš Argentinos vandenų pažeidžia susitarimo dėl žuvininkystės 5 straipsnio
1 dalį ir šio susitarimo I protokolo 3 straipsnio 1 dalį, nes bendros įmonės steigiamos siekiant naudotis ir tam tikrais atvejais
– perdirbti Argentinos žuvininkystės išteklius.
33       1998 m. gegužės 19 d.
SAEV
pateikė savo pastabas. Šiame laiške ji nurodė priežastis, dėl kurių, jos manymu, paramos suteikimo sąlygos nebuvo pažeistos.
34       1999 m. birželio 9 d. laišku Komisija informavo
SAEV
apie tai, kad, jos manymu, „1998 m. gegužės 19 d. laiške pateiktos pastabos neleidžia daryti išvados pagal atitinkamus Bendrijos
teisės aktus, tačiau patvirtina, kad 1996 m. liepos 5 d. laivas išplaukė iš Argentinos vandenų“. Dėl šios priežasties Komisija
paaiškino, kad ji „nusprendė sumažinti šiam projektui suteiktą paramą“. Laiške buvo pateiktas sumažinimo apskaičiavimo būdas
ir nurodyta, kad jai turėtų būti grąžinta 355 477 eurų suma. Komisija nurodė, kad
SAEV
nesutikus su pasiūlytu sprendimu, ji privalėtų „tęsti pradėtą sumažinimo ir susigrąžinimo procedūrą“.
35       Po šio laiško vyko susirašinėjimas tarp
SAEV
(1999 m. liepos 16 d., 1999 m. gruodžio 21 d. ir 2000 m. balandžio 5 d.) ir Komisijos tarnybų (1999 m. rugsėjo 23 d. ir 2000 m.
vasario 28 d.). Taip pat vyko
SAEV
atstovų ir Komisijos tarnybų susitikimai.
36       2000 m. rugsėjo 14 d. laišku Komisija informavo
SAEV
, kad buvo atliktas naujas skaičiavimas, pagal kurį jai turėtų būti gražinta 419 446 eurų suma.
37
SAEV
manydama, kad Komisija neteisėtai atsisakė sumokėti likusią Bendrijos paramos dalį, 2000 m. rugsėjo 21 d. laišku formaliai
pareikalavo, kad Komisija tai padarytų.
38       2000 m. spalio 16 d. laišku Komisija informavo
SAEV
, kad Bendrijos laivo savininkui suteiktos paramos sumažinimo procedūra yra pradėta ir sprendimas šiuo klausimu bus priimtas
po konsultacijų su Žuvininkystės pramonės nuolatiniu komitetu.
39       Ispanijos Karalystei ir
SAEV
skirtu (ginčijamu sprendimu) Komisija sumažino šiai įmonei skirtą finansinę paramą. Sprendimo 2 straipsnis
SAEV
nurodo grąžinti 419 446 eurų sumą. Šiame sprendime nekalbama apie galimą paramos, suteiktos bendrai įmonei
VASA
, sumažinimą.
40       (Ginčijamo) sprendimo motyvai yra tokie:
„2. Pagal (1995 m. liepos 25 d.) sprendimo (suteikti paramą) 1 straipsnį parama buvo suteikta susitarime (dėl žuvininkystės)
įtvirtintų nuostatų <...>, taikytinoje Bendrijos teisėje ir Prieduose įtvirtintų nuostatų nustatytomis sąlygomis.
3. Susitarimas dėl žuvininkystės, ir ypač jo 5 straipsnio 1 dalis, nurodo, kad bendros įmonės Argentinoje steigiamos siekiant
naudotis Argentinos žuvininkystės ištekliais remiantis I protokole bei I ir II prieduose nustatytomis sąlygomis; pagal 6 jo
straipsnį bendroms įmonėms yra leidžiama sugauti I protokole nurodytus kiekius.
4. (
SAEV
) užpildytos ir pasirašytos prašymo dėl Bendrijos paramos formos B dalies 3.2.1 punkte aiškiai nurodyta, kad Komisija finansinę
paramą suteikia tik tiems projektams, kuriais siekiama naudotis žuvininkystės ištekliais vandenyse, priklausančiuose nagrinėjamos
valstybės suverenitetui ar jurisdikcijai.
5. <...>
6. Todėl Bendrijos paramos suteikimas nagrinėjamos bendros įmonės steigimui taikytinas tik žvejybinio laivo
Ibsa Cuarto
vykdomiems (1995 m. liepos 25 d.) sprendimo (suteikti paramą) prieduose išvardytų rūšių, tai yra amerikinių ilgauodegių jūrų
lydekų ir patagoninių trumpauodegių nototenijų, sugavimams Argentinos vandenyse.
7. Nuo 1996 m. liepos 5 d. laivas
Ibsa Cuarto
sustabdė žvejybos veiklą Argentinos IEZ ir pradėjo veikti tarptautiniuose vandenyse gaudydamas Patagonijos iltžuves, iš anksto
apie tai nepranešęs Komisijai ir negavęs jos leidimo.“
41       Priminusi, kad ji sužinojo apie šią situaciją, Komisija 1997 m. liepos 2 d. (ginčijamo) sprendimo 9 punkte padarė išvadą,
kad
SAEV
pažeidė finansinės paramos suteikimo sąlygas. Be to, šio sprendimo 10–13 punktuose ji pateikė ginčijamos paramos sumažinimo
apskaičiavimą. Pirmiausia ji konstatavo, kad pagal Reglamente Nr. 3699/93 nustatytas paramos sumas
SAEV
turi teisę gauti 688 187 eurų paramą dėl galutinio laivo
Vieirasa XII
perdavimo bendrai įmonei. Taigi 1995 m. liepos 25 d. sprendimu suteikti paramą jai suteiktos paramos likutis siekia 1 193 749 eurus
(1 881 936 – 688 187). Kadangi laivas
Vieirasa XII
Argentinos vandenyse veikė tik 12 mėnesių (vietoj numatytų 36 mėnesių), Komisija daro išvadą, kad
SAEV
turi teisę gauti tik trečdalį numatytos 1 193 749 eurų sumos, tai yra 397 916 eurų. Todėl, Komisijos nuomone, bendra sumažintos
paramos suma siekia 1 086 103 eurus (397 916 + 688 187). Taigi
SAEV
, kuri jau gavo 80 % paramos sumos (1 505 549 eurus), raginama grąžinti Komisijai 419 446 eurus.“

Procesas Pirmosios instancijos teisme ir skundžiamas sprendimas
22     2001 m. birželio 8 d.
SAEV
pateikė Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo.
23     Skundžiamu sprendimu Pirmosios instancijos teismas ieškinį atmetė ir priteisė iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.

Apeliacinio skundo reikalavimai
24
SAEV
Teisingumo Teismo prašo:
–       pripažinti apeliacinį skundą priimtinu,
–       panaikinti skundžiamą Pirmosios instancijos teismo sprendimą,
–       priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi Teisingumo Teisme ir Pirmosios instancijos teisme išlaidas.
25     Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–       pripažinti, kad apeliacinio skundo pirmasis pagrindas, antrojo pagrindo antroji dalis, trečiasis ir penktasis pagrindai yra
akivaizdžiai nepriimtini,
–       atmesti visą apeliacinį skundą arba prireikus priimtina pripažintą apeliacinio skundo dalį,
–       priteisti iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl apeliacinio skundo
26     Grįsdama apeliacinį skundą,
SAEV
nurodo šešis pagrindus, susijusius su Bendrijos teisės pažeidimais:
–       susitarimo dėl žuvininkystės pažeidimą dėl ginčijamo sprendimo teisinio pagrindo,
–       susitarimo dėl žuvininkystės pažeidimą dėl jungtinio komiteto ir Argentinos valdžios institucijų vaidmens,
–       susitarimo dėl žuvininkystės pažeidimą dėl Reglamento Nr. 4028/86 44 straipsnio taikymo finansinės paramos sumažinimo procedūros
metu,
–       susitarimo dėl žuvininkystės pažeidimą dėl Reglamento Nr. 3699/93 taikymo skaičiuojant sumą, kuria sumažinama finansinė parama,
–       susitarimo dėl žuvininkystės pažeidimą dėl
force majeure
,
–       susitarimo dėl žuvininkystės pažeidimą dėl būtinybės gauti Komisijos leidimą išplaukti už Argentinos žvejybos zonos.

Dėl pirmo pagrindo
Šalių argumentai
27
SAEV
ginčija skundžiamo sprendimo 94 punkte pateiktą šį Pirmosios instancijos teismo vertinimą: „kadangi paramos suteikimas buvo
teisėtai grindžiamas Reglamentu Nr. 4253/88, Komisija iš esmės turėjo teisę ginčijamus sprendimus taip pat grįsti šiuo reglamentu
ir ypač jo 24 straipsniu“.
28     Šiuo klausimu
SAEV
teigia, kad padarydamas išvadą, jog sprendimas suteikti paramą grindžiamas Reglamentu Nr. 4253/88, Pirmosios instancijos
teismas padarė teisės klaidą, nes šio sprendimo 1 straipsnis nurodo „taikytiną Bendrijos teisę“.
29
SAEV
nuomone, susitarime dėl žuvininkystės nėra jokios specialios nuostatos dėl galimo finansinės paramos sumažinimo arba nutraukimo.
Sprendimo suteikti paramą motyvų santraukoje minimas tik Reglamentas Nr. 3447/93 ir jokia kita Bendrijos teisės nuostata necituojama.
Taigi atrodo, kad susitarimas dėl žuvininkystės yra vienintelis šio sprendimo teisinis pagrindas.
30     Komisija tvirtina, kad šie argumentai yra nepriimtini, nes jie iš esmės atitinka tuos, kurie buvo pateikti pirmojoje instancijoje.
31     Dėl esmės ji tvirtina, kad, kaip nusprendė Pirmosios instancijos teismas, nuoroda į taikytiną Bendrijos teisę turėtų būti
aiškinama kaip nuoroda į Reglamentą Nr. 4253/88. Pagal šio reglamento 3 straipsnio 1 dalies trečią įtrauką jis taikomas įvairiai
paramai iš Bendrijos biudžeto lėšų, skirtų kitoms struktūrinėms priemonėms. Taigi pagal susitarimą dėl žuvininkystės bendrų
įmonių steigimui suteikta finansinė parama yra struktūrinė.
Teisingumo Teismo vertinimas
–       Dėl pagrindo priimtinumo
32     Pastebėtina, kad apeliantei ginčijant Pirmosios instancijos teismo pateiktą Bendrijos teisės aiškinimą ar taikymą, pirmojoje
instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti iš naujo svarstomi apeliacinio proceso metu. Iš tikrųjų, jeigu apeliantas
negalėtų apeliacinio skundo grįsti pagrindais ir argumentais, kuriais jis rėmėsi Pirmosios instancijos teisme, apeliacinis
procesas prarastų dalį savo reikšmės (žr. 2003 m. lapkričio 11 d. Nutarties
Martinez prieš Parlamentą
, C‑488/01 P, Rink. p. I‑0000, 39 punktą ir minėtą teismų praktiką).
33     Tačiau iš EB 225 straipsnio, Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmosios pastraipos ir Teisingumo Teismo procedūros
reglamento 112 straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos c punkto matyti, kad apeliacinis skundas turi aiškiai nurodyti prašomo
panaikinti sprendimo kritikuojamus elementus bei specialiai šį prašymą pagrindžiančius teisinius argumentus (žr. minėtos nutarties
Martinez prieš Parlamentą
40 punktą ir minėtą teismų praktiką).
34     Šioje byloje pirmu pagrindu siekiama ginčyti Pirmosios instancijos teismo poziciją dėl jam pateikto teisės klausimo, tai yra,
pirma, susitarimo dėl žuvininkystės ir, antra, sprendimo suteikti paramą nuostatų išaiškinimą.
SAEV
tiksliai nurodė teisės klaidą, dėl kurios priekaištaujama Pirmosios instancijos teismui, ir kritikavo Bendrijos teisės, kuria
grindžiama minėta klaida, aiškinimą.
35     Taigi pirmas pagrindas yra priimtinas.
–       Dėl pagrindo pagrįstumo
36     Susitarimo dėl žuvininkystės I protokolo 3 straipsnio 4 dalis nurodo, kad nuostatos, taikomos paraiškoms Bendrijos paramai
gauti ir Bendrijos paramos teikimui Bendrijos savininkui, kaip nurodyta straipsnio 1 dalyje, nustatomos pagal atitinkamas
galiojančias Bendrijos taisykles.
37     Taigi sprendimo suteikti paramą 1 straipsnio 1 dalis nurodo, kad parama suteikiama būtent taikytinos Bendrijos teisės nustatytomis
sąlygomis.
38     Antroje sprendimo suteikti paramą konstatuojamojoje dalyje nurodomi Bendrijos struktūrinės politikos tikslai žuvininkystės
sektoriuje. Taigi minėto sprendimo 1 straipsnyje pateikta nuoroda į taikytiną Bendrijos teisę turėtų būti suprantama kaip
nuoroda į teisę, susijusią su struktūrinėmis priemonėmis.
39     Reglamento Nr. 4253/88 24 straipsnis „Paramos sumažinimas, sustabdymas ir nutraukimas“ taikomas,
inter alia
, struktūrinei finansinei paramai. Be to, iš minėto reglamento pavadinimo ir 3 straipsnio 1 dalies matyti, kad 24 straipsnis
taikomas ne tik struktūrinių fondų teikiamai paramai, bet ir paramai, finansuojamai iš Bendrijos biudžeto lėšų, skirtų kitoms
struktūrinėms priemonėms, pavyzdžiui, nagrinėjamoms šioje byloje.
40     Taigi Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 92 punkte teisingai nusprendė, kad nuoroda į „taikytiną Bendrijos
teisę“ turėtų būti suprantama kaip nuoroda į Reglamentą Nr. 4253/88.
41     Atsižvelgiant į tai, kas buvo pasakyta, pirmas pagrindas turi būti atmestas.

Dėl antro pagrindo
Šalių argumentai
42     Antras pagrindas skaidytinas į dvi dalis.
43     Pirma dalimi
SAEV
tvirtina, kad nurodydamas, jog Komisija neprivalėjo konsultuotis su jungtiniu komitetu, Pirmosios instancijos teismas pažeidė
Bendrijos teisę ir susitarimą dėl žuvininkystės. Ji kritikuoja skundžiamo sprendimo 104 ir 106 punktuose Pirmosios instancijos
teismo pateiktą vertinimą, kad „susitarimą dėl žuvininkystės sudaro dvi dalys: tarptautinė dalis, tai yra Bendrijos ir Argentinos
Respublikos bendradarbiavimas, ir Bendrijos dalis, apimanti pagal susitarimą dėl žuvininkystės bendrų įmonių steigimui Bendrijos
laivų savininkams suteiktą Komisijos finansavimą“, ir kad „finansinės paramos suteikimas atrinktiems Bendrijos laivų savininkų
projektams yra vienašalis Bendrijos aktas, priklausantis susitarimo dėl žuvininkystės Bendrijos daliai“. Šiuo klausimu
SAEV
nurodo kitą Bendrijos sudarytą susitarimą dėl žuvininkystės, kuris, priešingai nei nagrinėjamas susitarimas, numatė kur kas
siauresnę jungtinio komiteto kompetenciją. Ji daro išvadą, kad bent konsultacijų atžvilgiu negalima drausti komitetui dalyvauti.
44     Komisija atsikerta, kad nei susitarime dėl žuvininkystės, nei Reglamente Nr. 3447/93, nei taikytinoje Bendrijos teisėje nėra
nuostatos, reikalaujančios privalomos jungtinio komiteto konsultacijos sumažinant ar nutraukiant Bendrijos teikiamą finansinę
paramą.
45     Antra antro pagrindo dalimi apeliantė tvirtina, kad nurodydamas, jog prieš sumažindama finansinę paramą Komisija neprivalėjo
konsultuotis su Argentinos valdžios institucijomis, Pirmosios instancijos teismas pažeidė Bendrijos teisę ir susitarimą dėl
žuvininkystės. Ji nurodo, kad sprendimo suteikti paramą I priedo 1 puslapio pabaigoje pateikta pastaba apima įspėjimą, jog
„šiame priede pateikti duomenys gali būti keičiami tik esant išankstiniam Argentinos valdžios institucijų ir Komisijos leidimui“.
Taigi šis įspėjimas taikomas ir suteiktos paramos sumai.
46     Komisija tvirtina, kad ši dalis yra nepriimtina, nes apeliantė tik pakartoja Pirmosios instancijos teisme pateiktus argumentus,
ir bet kuriuo atveju nepagrįsta.
Teisingumo Teismo vertinimas
47     Nors nebūtina spręsti dėl šio pagrindo priimtinumo, būtina konstatuoti, kad visais atvejais jis yra nepagrįstas.
48     Kaip teisingai pastebėjo generalinis advokatas išvados 52–56 ir 62 punktuose, finansinės paramos suteikimas yra užduotis,
kurią susitarimas dėl žuvininkystės patiki tik Bendrijos institucijoms.
49     Kadangi suteikiant paramą jungtinio komiteto ar Argentinos valdžios institucijų konsultacija yra neprivaloma, neturėtų būti
tvirtinama, kad priešingu atveju ji yra privaloma.
50     Todėl antras pagrindas turi būti atmestas.

Dėl trečio pagrindo
Šalių argumentai
51     Trečiu pagrindu
SAEV
nurodo, kad atmesdamas pagrindą dėl panaikinimo, susijusį su teisės aktų taikymu finansinės paramos sumažinimo srityje, Pirmosios
instancijos teismas padarė teisės klaidą. Ji tvirtina, kad Komisija taikė Reglamento Nr. 4028/86, panaikinto Reglamentu Nr. 2080/93
(įsigaliojusiu 1994 m. sausio 1 d.) 44 straipsnį. Galiausiai 2000 m. lapkričio 20 d. Komisija pagal Reglamento Nr. 4028/86
44 ir 47 straipsnius konsultavosi su Žuvininkystės pramonės nuolatiniu komitetu. Minėto komiteto darbotvarkėje buvo antraštė
„Diskusija ir rekomendacijos su balsavimu − Reglamento (EB) Nr. 4028/86 44 straipsnio procedūra (vadybos komitetas)“. Ši antraštė
visiškai prieštarauja Pirmosios instancijos teismo išvadoms, kuris skundžiamo sprendimo 158 punkte nurodo, kad „aplinkybė,
jog Komisija konsultavosi su komitetu, kurio konsultacijos numatytos Reglamente Nr. 4028/86, neįrodo, kad ginčijamas sprendimas
<...> buvo grindžiamas šiuo reglamentu“.
52     Komisija mano, kad šis pagrindas yra nepriimtinas, nes apeliantė, pirma, pakartoja Pirmosios instancijos teisme pateiktus
argumentus, ir, antra, iš naujo pateikė tariamą įrodymą, įrašą dienotvarkėje, kurį Pirmosios instancijos teismas jau įvertino.
53     Dėl esmės Komisija konstatuoja, kad rėmimasis Reglamento Nr. 4028/86 44 straipsnyje nurodyta procedūra buvo savanoriškas,
nepadarė žalos apeliantei ir papildomai užtikrino nešališkumą.
Teisingumo Teismo vertinimas
54     Trečiu pagrindu
SAEV
bando paneigti skundžiamo sprendimo 158 punkte Pirmosios instancijos teismo pateiktą vertinimą, kuris, kaip darantis teisinę
išvadą iš faktinės aplinkybės, turėtų būti laikomas teisiniu įvertinimu, kurį gali nagrinėti Teisingumo Teismas.
55     Taigi nuspręsdamas, kad nepakanka vien tik Reglamente Nr. 4028/86 nurodytos paprastos komiteto konsultacijos tam, jog šis
reglamentas būtų laikomas ginčijamo sprendimo, priimto po minėtos konsultacijos, teisiniu pagrindu, Pirmosios instancijos
teismas nepadarė teisės klaidos.
56     Todėl trečias pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.

Dėl ketvirto pagrindo
Šalių argumentai
57     Ketvirtu pagrindu
SAEV
tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 159 punkte pripažino, jog Komisija rėmėsi Reglamente Nr. 3699/93
nustatytomis paramos sumomis. Tačiau,
SAEV
nuomone, Komisija šio reglamento nuostatomis vadovavosi ne pagal analogiją, kaip Pirmosios instancijos teismas tvirtina sprendimo
163 punkte, bet taikė jį tiesiogiai. Taigi Komisija taikė du skirtingus reglamentus: Reglamentą Nr. 4028/86, šiuo atveju jo
44 straipsnį dėl procedūros, ir Reglamentą Nr. 3699/93 dėl sumažinimo sumos apskaičiavimo. Tačiau sumažinimą ji turėjo apskaičiuoti
vadovaudamasi Reglamente Nr. 3699/93 nustatytomis sumomis, neperžengdama susitarimo dėl žuvininkystės taikymo ribų ir atsižvelgdama
į jame nustatytas sumas.
58     Reglamente Nr. 3699/93 nustatytų sumų taikymas įmonėms, kurioms taikoma susitarime dėl žuvininkystės įtvirtinta sistema, sukurtų
diskriminaciją ta dalimi, kuria bendroms įmonėms taikomos daug mažesnės sumos už tas, kurios nustatytos susitarime dėl žuvininkystės.
59     Taigi nepripažindamas, kad Komisija bendrai įmonei suteiktos paramos sumažinimą turėjo skaičiuoti pagal susitarimą dėl žuvininkystės,
nustatydama pastarajai 50 % sumažinimą, panašų į tą, kuris numatytas Reglamente Nr. 3699/93, o ne taikyti šį reglamentą tiesiogiai,
Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą.
60     Reglamente Nr. 3699/93 nustatytų sumų taikymas būtų papildoma sankcija paramos gavėjui.
61     Komisija nepagrįstai taikė šias sumas, nes susitarimas dėl žuvininkystės nenurodo jokio bendro teisės akto šiuo ypatingu klausimu.
62     Komisija primena, jog skundžiamo sprendimo 157 punkte Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad „nei Reglamentas Nr. 4028/86,
nei Reglamentas Nr. 3699/93 nėra teisėtas ginčijamo sprendimo pagrindas“. Komisija netaikė šių reglamentų, o tik vadovavosi
jais pagal analogiją.
Teisingumo Teismo vertinimas
63     Ketvirtu pagrindu
SAEV
iš esmės nurodo, kad nepripažindamas, jog Komisija neturėjo tiesiogiai taikyti Reglamento Nr. 3699/93, Pirmosios instancijos
teismas padarė teisės klaidą.
64     Tačiau
SAEV
neginčija skundžiamo sprendimo 163 punkte Pirmosios instancijos teismo padarytos išvados, kad skaičiuodama galutinę apeliantei
mokėtiną paramos sumą, Komisija privalėjo vadovautis tik proporcingumo principu.
65     Taigi remdamasis tik proporcingumo principu Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad Komisija galėjo vadovautis Reglamento
Nr. 3699/93 nuostatomis pagal analogiją tam, kad nustatytų apeliantei mokėtiną sumą už laivo perdavimą.
66     Nors
SAEV
teigia, kad pripažindamas, jog Komisija teisėtai taikė Reglamente Nr. 3699/93 nustatytas sumas, Pirmosios instancijos teismas
padarytų teisės klaidą, ji nenurodė, kokia dalimi toks taikymas pažeistų proporcingumo principą.
67     Todėl ketvirtas pagrindas turi būti atmestas.

Dėl šešto pagrindo
Šalių argumentai
68     Šeštu pagrindu, kurį būtina nagrinėti prieš penktą,
SAEV
teigia, kad Pirmosios instancijos teismas pažeidė susitarimą dėl žuvininkystės skundžiamo sprendimo 124 ir 125 punktuose
nurodydamas, jog apeliantė privalėjo informuoti Komisiją apie vykdant projektus iškylančius sunkumus ir gauti išankstinį Komisijos
sutikimą prieš išplaukdama iš Argentinos žvejybos zonos, net gavusi aiškų Argentinos kompetentingos valdžios institucijos,
kuri privalėjo apie šią situaciją pranešti Komisijai jungtinio komiteto susirinkimų metu, leidimą.
69     Pirmosios instancijos teismo skundžiamo sprendimo 124 punkte padaryta išvada, kad teisinga informacija būtų leidusi Komisijai
imtis įmanomų priemonių pritaikyti susitarimą dėl žuvininkystės prie naujų aplinkybių pagal susitarimo 9 straipsnio 1 dalį,
yra nepriimtina. Galiausiai Komisija puikiai žinojo, kokios buvo aplinkybes ir Argentinos valdžios institucijų priimtos apsaugos
priemonės, nes nagrinėjamų bendrų įmonių asociacija buvo pateikusi prašymą Tarybai ir Komisijai dėl tokių priemonių priėmimo.
70     Šiuo klausimu Komisija primena Reglamento Nr. 4253/88 24 straipsnio formuluotę, pagal kurią ji gali sumažinti arba sustabdyti
šiai veiklai arba priemonei skirtą paramą, jeigu patikrinimas parodo, kad dirbama neteisingai, ir ypač jeigu yra nemažų pokyčių,
kuriems negautas jos patvirtinimas. Net jeigu iš susitarimo dėl žuvininkystės galėtume daryti išvadą, kad Argentinos valdžios
institucijos jungtinio komiteto susirinkimų metu galiausiai būtų informavusios Komisiją apie laivo išplaukimą iš Argentinos
vandenų, apeliantė nesilaikė Bendrijos paramos gavėjams nustatytų pareigų informuoti ir būti lojaliam.
Teisingumo Teismo vertinimas
71     Iš sprendimo suteikti paramą I priedo matyti, kad šiame priede esančių duomenų pakeitimas galimas tik esant išankstiniam Argentinos
valdžios institucijų ir Komisijos leidimui.
72     Šiame priede pateikiama nuoroda į
SAEV
pateiktą pakeistą projektą (ARG/ES/SM/26-94) dėl bendros įmonės steigimo, kuris aiškiai numato Argentinos žuvininkystės išteklių
naudojimą ir perdirbimą.
73     Taigi Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 125 punkte teisingai nusprendė, kad bendrų įmonių eksploatuojami
laivai negali išplaukti iš Argentinos IEZ be išankstinio Komisijos sutikimo.
74     Todėl šeštas pagrindas turi būti atmestas.

Dėl penkto pagrindo
Šalių argumentai
75     Apeliantė tvirtina, kad Pirmosios instancijos teismas visiškai neatsižvelgė į Komisijos pareigas, kiek tai susiję su tam tikrų
faktinių aplinkybių teisiniu įvertinimu laikant jas
force majeure
.
76     Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 145 punkte nurodė, kad Komisija ginčijamame sprendime neprivalėjo atsižvelgti
į žuvininkystės išteklių išnykimą, tačiau apeliantė privalėjo prašyti išankstinio Komisijos leidimo prieš išplaukdama iš Argentinos
vandenų.
77     Šis tvirtinimas prieštarauja Pirmosios instancijos teismo 2003 m. kovo 6 d. Sprendimui
APOL ir AIPO prieš Komisiją
(T‑61/00 ir T‑62/00, Rink. p. II‑635, 72 punktas), kuriame buvo nustatyta, kad administracinės praktikos egzistavimas, net
jei ji nenurodyta jokiame dokumente, pagal kurį Komisija tiria, ar egzistuoja
force majeure
, dėl kurių turėtų būti atsisakyta paramos nutraukimo, yra privalomas šiai institucijai visada, kai jai nurodoma
force majeure
.
78     Apeliantė tvirtina, kad 2000 m. vasario 28 d. laiške Komisija pripažino
force majuere
egzistavimą. Komisija pati nurodė, kad ji galėjo laivo
Vieirasa XII
veiklos nevykdymo Argentinos vandenyse laikotarpį nuo 1996 m. liepos 5 d. (išplaukimas iš Argentinos vandenų) iki 1996 m.
gruodžio 31 d. (Patagonijos iltžuvių biologinio poilsio pabaiga), prilyginti veiklos vykdymo laikotarpiui. Laivo išplaukimas
iš Argentinos IEZ išimtinai galėjo būti pateisinamas tik dėl
force majeure
.
79     Komisija tvirtina, kad šis pagrindas yra nepriimtinas, nes pirmojoje instancijoje
force majeure
nebuvo remtasi.
80     Dėl esmės Komisija teigia, kad ji niekada neleido suprasti, jog tai galėjo būti
force majeure
. Ji tvirtina, jog laivo išplaukimas iš Argentinos vandenų netenkina sąlygų, kad būtų pateisinamas dėl tariamos
force majeure
, nes „neįprastų ir nenumatytų“ aplinkybių egzistavimas nebuvo įrodytas. Visais atvejais nagrinėjamas išteklių išnykimas negalėtų
būti laikomas nenumatyta aplinkybe.
Teisingumo Teismo vertinimas
81     Pagrindas yra priimtinas. Galiausiai ieškinio 105 punkte
SAEV
pagrindo „Bendroms įmonėms papildomai taikomo bendro reglamentavimo keliami sunkumai“ atžvilgiu rėmėsi prieštaravimu tarp
būdo, naudoto skaičiuojant paramos sumažinimą, ir aplinkybės, kad proceso metu Komisija pripažino, jog išplaukimas iš Argentinos
vandenų tuo momentu, kai Argentinos valdžios institucijos vienašališkai paskelbė draudimą žvejoti, būtų
force majeure
atvejis.
82     Dėl esmės Pirmosios instancijos teismas teisingai nurodė, kad Komisija neprivalėjo atsižvelgti į žuvininkystės išteklių išnykimą
nagrinėjamojoje zonoje. Šiuo atžvilgiu jis priminė, kad visais atvejais apeliantė privalėjo prašyti išankstinio Komisijos
leidimo prieš išplaukdama iš Argentinos vandenų. Kaip matyti iš šešto pagrindo nagrinėjimo, šis konstatavimas yra teisingas.
Situacija nepasikeistų, jeigu aplinkybės, kuriomis remiasi
SAEV
, būtų
force majeure
atvejis.
83     Todėl penktas pagrindas turi būti atmestas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
84     Pagal Procedūros reglamento 122 straipsnio pirmąją pastraipą, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą
sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal to paties reglamento 69 straipsnio 2 dalį, kuri taikoma ir apeliaciniam procesui, pralaimėjusiai
šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija prašė priteisti iš
SAEV
bylinėjimosi išlaidas ir pastaroji pralaimėjo, šioje instancijoje iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš Eduardo Vieira SA bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: ispanų.