CELEX: 61984CJ0227
Den Fælles Toldtarif
elektroniske læselagre: rammemål

1 Ved kendelse af 20 . august 1984 , indgaaet til Domstolen den 12 . september 1984 , har Finanzgericht Muenchen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende gyldigheden af Raadets forordning nr . 2841/79 af 11 . december 1979 om midlertidig og fuldstaendig suspension af satserne i den faelles toldtarif for visse elektroniske laeselagre henhoerende under pos . ex 85.21 D II ( EFT L 322 , s . 4 ).
2 Den forordning , hvis gyldighed spoergsmaalene vedroerer , er udstedt i medfoer af traktatens artikel 28 . I forordningen blev det fastsat , at der for perioden fra 1 . januar til 30 . juni 1980 skulle ske en fuldstaendig suspension af de autonome satser i den faelles toldtarif for varer med varebeskrivelsen : »Monolitisk integrerede kredsloeb i form af programmerbare UV-sletbare laeselagre ( benaevnt eproms ) [ ' erasable programmable read only memory ' ] med en kapacitet paa 32 K bit eller 64 K bit , indkapslet i en ramme , som er paatrykt ' 32 ' eller ' 64 ' , og som maaler 14,2 × 33,3 mm eller derunder , med en kvartsplade paa oversiden og med 12 tilslutningsplader paa begge langsider.«
3 Tvisten i hovedsagen vedroerer et parti elektroniske laeselagre ( eproms ) med oprindelse i Singapore , som en tysk virksomhed , Texas Instruments Deutschland GmbH , importerede i januar 1980 . I forelaeggelseskendelsen anfoeres , at de paagaeldende varer fuldt ud svarede til varebeskrivelsen i forordning nr . 2841/79 , bortset fra rammemaalene , idet disse var 15,1 × 30,4 mm . Den paagaeldende tyske toldmyndighed , Hauptzollamt Muenchen-Mitte , traf afgoerelse om , at den i forordning nr . 2841/79 omhandlede suspension ikke fandt anvendelse , hvorfor der ved indfoerslen skulle betales en told paa 17% ad valorem . Texas Instruments indbragte en klage over denne afgoerelse , som blev afvist , hvorefter selskabet anlagde sag .
4 Til stoette for sin paastand om annullation af den paagaeldende afgoerelse gjorde sagsoegeren i hovedsagen gaeldende , at der er tale om et vilkaarligt fastsat kriterium , naar rammemaalene for de af forordningen omfattede eproms ikke maa overstige 14,2 × 33,3 mm . Det anfoertes for det foerste , at et laeselagers anvendelsesmuligheder bestemmes af programmeringskapaciteten , der ikke afhaenger af rammemaalene , hvorfor det savner objektiv begrundelse at sondre mellem eproms med rammemaal paa 14,2 × 33,3 mm og eproms , der maaler 15,1 × 30,4 mm . For andet anfoertes det , at Raadet vedtog den omtvistede forordning efter anmodning fra den tyske regering , der blot havde videreformidlet en anmodning fra en stor tysk virksomhed . Rammemaalene paa de af denne virksomhed importerede eproms dannede herefter grundlag for forordningen .
5 Finanzgericht Muenchen , for hvem sagen blev indbragt , anfoerer i forelaeggelseskendelsen , at det hverken af forordningens ordlyd eller betragtninger fremgaar , hvorfor den midlertidige toldsuspension kun skulle omfatte elektroniske laeselagre , hvis rammemaal ikke oversteg 14,2 × 33,3 mm . For saa vidt toldsuspensionen kun omfattede eproms , hvis rammemaal ikke oversteg det anfoerte , ville forordningen kunne anses for at vaere i strid med lighedsgrundsaetningen . Vilkaarligheden med hensyn til fastsaettelsen af disse maksimale rammemaal bekraeftes i oevrigt af , at Raadet med virkning fra den 7 . maj 1980 aendrede disse , jfr . forordning nr . 1136/80 af 6 . maj 1980 ( EFT L 116 , s . 49 ), ifoelge hvilken rammemaalene herefter ikke maatte overstige 15,6 × 33,3 mm .
6 I forelaeggelseskendelsen droefter den nationale ret herefter spoergsmaalet om , hvilke retsvirkninger det maa antages at faa , saafremt forordning nr . 2841/79 anses for ulovlig som stridende mod lighedsgrundsaetningen . Retten giver udtryk for den opfattelse , at en saadan retlig mangel ved forordningen ikke kan afhjaelpes ved , at den kendes ugyldig , idet dette ville medfoere en genindfoerelse af toldpligten for alle eproms , hvorimod foelgen ikke ville vaere , at forordningens krav med hensyn til rammemaalene blot bortfaldt .
7 Den nationale ret forelagde paa denne baggrund Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal :
»1 ) Er Raadets forordning nr . 2841/79 af 11 . december 1979 i strid med den almindelige lighedsgrundsaetning , fordi toldfrihed for de deri beskrevne programmerbare UV-sletbare laeselagre ( benaevnt eproms ) er gjort betinget af , at disses rammemaal ikke overstiger 14,2 × 33,3 mm?
Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende :
2)Hvad er retsvirkningerne af denne tilsidesaettelse?«
8 Under retsforhandlingerne for Domstolen har Raadet og Kommissionen anfoert , at bestemmelsen i EOEF-traktatens artikel 28 om autonome aendringer og suspensioner af satser i den faelles toldtarif er en af de meget faa bestemmelser i traktaten , hvorefter Raadet kan traeffe beslutninger , uden at der foreligger et forslag fra Kommissionen . I praksis fremlaegger Kommissionen ofte udkast til forordninger for at fremskynde en beslutning fra Raadet . Forordning nr . 2841/79 blev imidlertid ikke vedtaget paa grundlag af et forslag fra Kommissionen , men paa initiativ fra en medlemsstat , nemlig Forbundsrepublikken Tyskland . Hvad angaar forordning nr . 1136/80 , som forelaeggelseskendelsen ligeledes henviser til , blev denne udstedt paa Den franske Republiks foranledning .
9 Raadet og Kommissionen har endvidere oplyst , at der normalt vedtages toldsuspensioner for mere end tusind varer om aaret . For 1984 traf Raadet i 922 tilfaelde beslutning om toldsuspension for bestemte varer eller varegrupper .
10 Raadet anfoerer , at toldsuspensioner har karakter af beslutninger vedroerende oekonomisk politik fra Raadet , i forbindelse med hvilke dette maa have vide skoensmaessige befoejelser . Suspensioner er undtagelser fra den faelles toldtarif , hvorfor deres raekkevidde maa afgraenses praecist . Det er derfor uundgaaeligt , at der undertiden opstaar afgraensningsproblemer .
11 Kommissionen anfoerer endvidere , at enhver toldsuspension , der ikke falder sammen med en position i den faelles toldtarif eller en tidligere fastsat underposition , indeholder et element af tariffastsaettelse . I henhold til traktaten er Raadet enekompetent til at fastlaegge de noedvendige definitioner i denne forbindelse . Ingen retsinstans er befoejet til at opstille sin egen nomenklatur eller fastlaegge de varegrupper , der boer vaere omfattet af en aendring eller suspension af toldsatserne .
12 Det bemaerkes indledningsvis , at Raadet i henhold til traktatens artikel 28 er befoejet til midlertidigt at suspendere satserne i den faelles toldtarif helt eller delvis , og at der i denne forbindelse hverken kraeves et forslag herom fra Kommissionen eller en hoering af Europa-Parlamentet eller Det oekonomiske og sociale Udvalg . Raadet har ikke , hverken af egen drift eller paa Kommissionens foranledning , fastlagt nogen procedure for , hvorledes forslag og udkast , der forelaegges Raadet , skal behandles . Den i sagen fulgte procedure maa herefter undersoeges naermere .
13 Det fremgaar af sagen , at forordning nr . 2841/79 blev vedtaget af Raadet paa den tyske regerings foranledning , at denne havde modtaget en anmodning herom fra en tysk sammenslutning af maskinfabrikanter ( »Verein deutscher Maschinenbau-Anstalten« ), og at anmodningen foerst blev forelagt sammenslutningen af fabrikanter inden for den elektrotekniske industri , som stillede sig positiv over for forslaget . Den foerstnaevnte sammenslutning oplyste , at alle eproms , uanset programmeringskapaciteten , havde de samme rammemaal , og at disse , nemlig 14,2 × 33,3 mm , svarede til gaeldende internationale normer , herunder navnlig dem , der anvendes af Den internationale elektrotekniske Kommission ( IEC eller »International Electrotechnical Commission« ), som beskaeftiger sig med spoergsmaal vedroerende international standardisering paa dette omraade . Det fremgaar endvidere af de oplysninger , som Raadet og Kommissionen har fremlagt , at den tyske regerings anmodning foer Raadets vedtagelse af forordningen blev droeftet i en gruppe af toldsagkyndige , hvori Kommissionen var repraesenteret .
14 Anbringendet om , at fastsaettelsen i forordning nr . 2841/79 af de omhandlede maksimale rammemaal har vaeret vilkaarlig , kan herefter ikke laegges til grund .
15 Uanset at de maksimale rammemaal for de af toldsuspensionen omfattede eproms ved forordning nr . 1136/80 blev aendret med virkning fra den 7 . maj 1980 , kan dette ikke medfoere , at fastsaettelsen i den tidligere forordning af de deri omhandlede maksimale rammemaal er ugyldig . AEndringer i forordninger vedroerende toldspoergsmaal kan saaledes vaere begrundet i en raekke forskellige momenter , som for eksempel en teknisk udvikling , en udvikling i handelsmoensteret eller en aendring i de oekonomiske forhold . Raadet ville ikke kunne udfoere de opgaver , der paahviler det i henhold til artikel 28 , saafremt enhver aendring i de- finitionen af de varegrupper , der er omfattet af en bestemt toldordning , kunne indebaere en risiko for , at en tidligere fastlagt definition maatte anses for ugyldig .
16 Selv om Raadet i henhold til artikel 28 saaledes har betydelige skoensmaessige befoejelser , kan Domstolen dog proeve , om Raadet i forbindelse med udoevelsen af disse maatte have begaaet magtfordrejning eller udoevet forskelsbehandling . I den konkrete sag fremgaar det imidlertid hverken af det af sagsoegeren i hovedsagen anfoerte eller af andre forhold , at Raadet ved fastsaettelsen af de omtvistede rammemaal skulle have tilsigtet at stille bestemte erhvervsdrivende bedre eller daarligere end andre , eller at der er blevet udoevet forskelsbehandling .
17 Det foerste spoergsmaal fra den nationale ret maa herefter besvares saaledes , at gennemgangen heraf intet har frembragt , der kan rejse tvivl om gyldigheden af forordning nr . 2841/79 .
18 Da det andet spoergsmaal kun er stillet for det tilfaelde , at det foerste spoergsmaal besvares bekraeftende , maa det dermed anses for bortfaldet .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter , der er afholdt af Raadet og Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( foerste afdeling )
vedroerende de spoergsmaal , som er forelagt af Finanzgericht Muenchen ved kendelse af 20 . august 1984 , for ret :
Gennemgangen af de forelagte spoergsmaal har intet frembragt , der kan rejse tvivl om gyldigheden af Raadets forordning nr . 2841/79 af 11 . december 1979 .