CELEX: 62008CJ0569
Internet
Tippdomeen .eu
Määrus (EÜ) nr 874/2004
Domeeninimed
Etapiviisiline registreerimine
Erimärgid
Spekulatiivsed ja kuritarvituslikud registreeringud
Mõiste "pahausksus"

Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada komisjoni 28. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 874/2004, millega kehtestatakse
tippdomeeni .eu rakendamise ja kasutamise üldeeskirjad ning selle registreerimise põhimõtted (ELT L 162, lk 40; ELT eriväljaanne 13/34,
lk 825), artiklit 21.
Nimetatud taotlus esitati kohtuvaidluses, mille ese on domeeninimi „www.reifen.eu” ning mille poolteks on ühelt poolt Rootsi
kaubamärgi &R&E&I&F&E&N& omanik äriühing Internetportal und Marketing GmbH, kes on Interneti‑portaalide operaator ja turustab
Internetis tooteid, ning teiselt poolt R. Schlicht, kes on Beneluxi kaubamärgi „Reifen” omanik.

Õiguslik raamistik
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. aprilli 2002. aasta määrus (EÜ) nr 733/2002 tippdomeeni .eu kasutuselevõtu kohta (EÜT L 113,
lk 1; ELT eriväljaanne 13/29, lk 394) sisaldab oma artikli 1 kohaselt tippdomeeni .eu kasutuselevõtu üldpõhimõtteid, sealhulgas
registri määramise korda, ning näeb ette üldpõhimõtted, mille raames see register tegutseb.
Nimetatud määruse põhjenduse 16 kohaselt „[tuleks] [üld]eeskirjadega [...] domeeninimede spekulatsiooni ja kuritarvitamise
eesmärgil registreerimise [kohta], […] ette näha, et varem siseriiklike ja/või ühenduse õigusaktidega kehtestatud või […]
tunnustatud õiguste valdajatele [ning ametiasutustele] võimaldatakse konkreetne ajavahemik (ooteaeg) [
sunrise period
], mille käigus nende domeeninimede registreerimise õigus on reserveeritud üksnes sellistele […] õiguste valdajatele [ja ametiasutustele].”
[Tsitaati on parandatud Euroopa Kohtus, kuna määruse eestikeelne tõlge on ebatäpne.]
Nimetatud määruse artikli 5 lõike 1 punkt b näeb ette, et „komisjon [võtab] vastu […] eeskirjad ja põhimõtted[, mis] hõlmavad
[üld]eeskirju seoses domeeninimede registreerimisega spekulatsiooni või kuritarvitamise eesmärgil, sealhulgas domeeninimede
registreerimise etapiviisilist korraldust, et tagada varem siseriiklike ja/või ühenduse õigusaktidega kehtestatud või […]
tunnustatud õiguste valdajatele [ning ametiasutustele] nõuetekohane ajutine võimalus oma nimi registreerida”. [Tsitaati on
parandatud Euroopa Kohtus, kuna määruse eestikeelne tõlge on ebatäpne.]
Kõnealuse sätte rakendamiseks võttis komisjon vastu määruse nr 874/2004.
Selle põhjendus 12 on sõnastatud järgmiselt:
„Kaitsmaks ühenduse või siseriikliku õiguse poolt tunnustatud varasemaid õigusi, tuleks kehtestada etapiviisilise registreerimise
kord. Etapiviisiline registreerimine peaks toimuma kahes etapis, eesmärgiga tagada varasemate õiguste valdajatele asjakohane
võimalus registreerida nimed, millele neil on varasemad õigused. Register peaks tagama, et õiguste kehtivust kontrollivad
selleks määratud kontrolliasutused. Taotlejate esitatud tõendite alusel peaksid kontrolliasutused hindama taotleja õigust
taotletavale nimele. Kui domeeninimele on kaks taotlejat, kellel mõlemal on varasem õigus, peaks selle nime eraldamine seejärel
toimuma taotluste saabumise järjekorra alusel”.
Sama määruse artikkel 10 „Õigustatud isikud ja nimed, mida nad võivad registreerida” sätestab:
„1.      Siseriikliku ja/või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või kindlaks määratud varasemate õiguste valdajatel [ning avalikel asutustel]
on õigus taotleda domeeninimede registreerimist etapiviisilise registreerimise perioodi jooksul, enne kui algab .eu domeeni
üldine registreerimine.
Varasemad õigused
– hõlmavad muu hulgas registreeritud siseriiklikke ja ühenduse kaubamärke, geograafilisi tähiseid või päritolunimetusi ning
– kui need on kaitstud selle liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt, milles neid vallatakse – registreerimata kaubamärke,
kaubanimesid, ärinimesid, ettevõttenimesid, perekonnanimesid, kaitstud kirjandus- ja kunstiteoste nimesid.
[…]
2.      Varasemate õiguste põhjal registreerimine seisneb täieliku nime registreerimises, millele kehtib varasem õigus, nagu on kirjas
dokumentatsioonis, mis tõendab sellise õiguse olemasolu.
[…]” [täpsustatud tõlge]
Nimetatud määruse artikkel 11 „Erimärgid” sätestab järgmist:
„[…]
Kui nimi, millele väidetakse olevat varasemaid õigusi, sisaldab erimärke, tühikuid või kirjavahemärke, kõrvaldatakse need
täielikult vastavast domeeninimest, asendatakse sidekriipsudega, või võimaluse korral transkribeeritakse.
Teises lõigus viidatud erimärgid ja kirjavahemärgid hõlmavad järgmisi:
~ @ # $ % ˆ & * ( ) + = < > { } [ ] \ /: ; ‘ , . ?
[…]”.
Määruse nr 874/2004 artikli 12 lõike 2 kohaselt on etapiviisilise registreerimise perioodi kestvus neli kuud ning domeeninimede
üldine registreerimine ei alga enne etapiviisilise registreerimise perioodi lõppemist.
Sama säte näeb ette, et etapiviisiline registreerimine koosneb kahest kahekuulisest osast. Etapiviisilise registreerimise
esimese osa jooksul saab taotleda ainult siseriiklike või ühenduse kaubamärkide, geograafiliste tähiste ning avalike asutuste
nimede ja akronüümide registreerimist domeeninimedena.
Etapiviisilise registreerimise teise osa jooksul võib taotleda nii nimede, mida sai registreerida esimeses osas, kui ka kõigil
muudel varasematel õigustel põhinevate nimede registreerimist domeeninimedena.
Määruse nr 874/2004 artikkel 21 „Spekulatiivsed ja kuritarvituslikud registreeringud” on sõnastatud järgmiselt:
„1.      Registreeritud domeeninimi kuulub tühistamisele asjakohast kohtuvälist või kohtumenetlust kasutades, kui nimi on identne või
segadusseajavalt sarnane nimega, millel on siseriikliku või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või antud õigusi nagu artikli 10
lõikes 1 mainitud õigused, ja kui:
a)      valdaja on selle registreerinud, omamata nimele õigusi ega õigustatud huvi; või
b)      nimi on registreeritud või seda kasutatakse pahauskselt.
[…]
3.      Pahausksus lõike 1 punkti b tähenduses [võib] o[lla] olemas, kui:
a)      asjaolud näitavad, et domeeninimi registreeriti või omandati eeskätt müümise, rentimise või muul viisil üleandmise eesmärgil
siseriikliku ja/või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või antud õigusega nime valdajale või avalikule asutusele; või
b)      domeeninimi on registreeritud takistamaks siseriikliku ja/või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või antud õigusega nime valdajat
või avalikku asutust kajastamast seda nime vastavas domeeninimes, tingimusel et:
i)      registreerija sellist käitumisviisi saab tõestada või
ii)      domeeninime ei ole kasutatud asjakohasel viisil vähemalt kaks aastat alates registreerimisest; või
iii)      olukorras, kus algatati ADR menetlus, on siseriikliku ja/või ühenduse õiguse poolt tunnustatud või antud õigusega domeeninime
valdaja või avaliku asutuse nimelise domeeninime valdaja teatanud oma kavatsusest kasutada domeeninime asjakohasel viisil,
kuid ei tee seda kuue kuu jooksul alates ADR menetluse algatamise päevast;
c)      domeeninimi registreeriti eeskätt konkurendi professionaalse tegevuse katkestamise eesmärgil; või
d)      domeeninime kasutati kavatsuslikult ärilise kasu saamise eesmärgil internetikasutajate ligimeelitamiseks domeeninime valdaja
veebilehele või mõnele teisele internetiaadressile, luues kokkulangemise tõenäosuse nimega, millele on siseriikliku ja/või
ühenduse õiguse poolt tunnustatud või antud teatav õigus, või avalik-õigusliku asutuse nimega, kusjuures selline tõenäosus
tuleneb veebilehe või asukoha allikast, sponsorlusest, kuuluvusest või pealdisest või tootest või teenusest domeeninime valdaja
veebilehel või aadressil; või
e)      registreeritud domeeninimi on isikunimi, mille korral ei ole tõestatavat seost domeeninime valdaja ja registreeritud domeeninime
vahel.
[…]” [täpsustatud tõlge]
Määruse nr 874/2004 artikkel 22 „Vaidluse alternatiivse lahendamise (ADR) menetlus” sätestab järgmist:
„1.      ADR menetluse võib algatada mis tahes osapool, kui:
a)      registreering on spekulatiivne või kuritarvituslik artikli 21 tähenduses; või
b)      registri otsus on vastuolus käesoleva määrusega või määrusega (EÜ) nr 733/2002.
[…]
11.      Domeeninime valdaja vastase menetluse korral otsustab ADR vaidluskomisjon, et domeeninimi tühistatakse, kui ta leiab, et registreerimine
on spekulatiivne või kuritarvituslik vastavalt artikli 21 määratlusele. Domeeninimi antakse üle kaebuse esitajale, kui kaebuse
esitaja seda taotleb ja vastab määruse (EÜ) nr 733/2002 artikli 4 lõike 2 punkti b üldistele kõlblikkuskriteeriumidele.
Registri vastu algatatud menetluse korral otsustab ADR vaidluskomisjon, kas registri tehtud otsus on vastuolus käesoleva määrusega
või määrusega (EÜ) nr 733/2002. ADR vaidluskomisjon teeb otsuse kõnealuse otsuse kehtetuks tunnistamise kohta ning võib vajadusel
otsustada, et kõnealune domeeninimi antakse üle, tühistatakse või antakse kolmandatele isikutele võimalus seda omandada, tingimusel,
et määruse (EÜ) nr 733/2002 artikli 4 lõike 2 punktis b sätestatud kriteeriumid on täidetud, kui see on vajalik.
[…]
13.      ADR tulemused on osapooltele ja registrile siduvad, juhul kui 30 kalendripäeva jooksul ADR menetluse tulemuse teatamisest
osapooltele ei algatata kohtumenetlust.”
Komisjon nimetas 21. mai 2003. aasta otsusega (ELT L 128, lk 29) vastavalt määruse (EÜ) nr 733/2002 artikli 3 lõikele 1 Brüsselis
asuva mittetulundusorganisatsiooni „European Registry for Internet Domains” (edaspidi „EURid”) tippdomeeni .eu haldavaks ja
korraldavaks registriks.
EURid andis määruse (EÜ) n 874/2004 artiklis 22 ette nähtud ADR-menetluse läbiviimise üle Prahas asuvale Tšehhi Vabariigi
majanduskoja ja Tšehhi Vabariigi agraarkoja vahekohtule (edaspidi „vahekohus”).

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Põhikohtuasja hageja, Salzburgis (Austria) asuv aktsiaselts, on Interneti-portaalide operaator ja turustab Internetis tooteid.
Määruses nr 874/2004 sätestatud domeeninimede registreerimiseks etapiviisilise registreerimise esimese osa jooksul taotles
ta Rootsi kaubamärgiregistrilt tulemuslikult 33 liiginimetuse registreerimist kaubamärgina, kasutades igaühe juures enne ja
pärast igat tähte erimärki „&”. Hageja 11. augusti 2005. aasta taotlus käsitles sõnamärgi „&R&E&I&F&E&N&” registreerimist
15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe
(uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul; edaspidi „Nizza kokkulepe”) klassis 9, mis vastab kirjeldusele „turvavööd”. See
kaubamärk registreeriti 25. novembril 2005 numbri all 376729.
Toimikust nähtub siiski, et põhikohtuasja hagejal ei olnud mingit kavatsust kasutada seda kaubamärki turvavööde jaoks.
Põhikohtuasja hagejale registreeritigi etapiviisilise registreerimise esimese osa jooksul tema Rootsi kaubamärgile &R&E&I&F&E&N&
toetudes domeeninimi „www.reifen.eu”, kõrvaldades sellest erimärgi „&” ühte määruse nr 874/2004 artiklis 11 kehtestatud transkribeerimiseeskirja
rakendades.
Vastavalt eelotsusetaotluses sisalduvatele faktilistele asjaoludele kavatseb põhikohtuasja hageja domeeninime „www.reifen.eu”
registreerides – „Reifen” tähendab saksa keeles „rehve” – avada rehvipoe Interneti-portaali, kuid ei ole selle rajamiseks
veel teinud mingeid märkimisväärseid ettevalmistusi, pidades silmas eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleliolevat kohtumenetlust
ja sellele eelnenud vahekohtumenetlust.
Eelotsusetaotlusest nähtub samuti, et põhikohtuasjas vaatluse all oleva domeeninime registreerimise ajal ei olnud põhikohtuasja
hageja teadlik põhikohtuasja kostja olemasolust.
Lisaks nähtub sellest, et põhikohtuasja hageja esitas registreerimise taotluse 180 domeeninimele, mis olid kõik moodustatud
liiginimetustest.
Põhikohtuasja kostja on sõnamärgi Reifen omanik, mis on Beneluxi kaubamärgiametis registreeritud 28. novembril 2005 Nizza
kokkuleppe tähenduses klassis 3 ja klassis 35, mis vastavad vastavalt järgmistele kirjeldustele: „pesu- ja pleegitusained,
puhastusvahendid, eelkõige nanoosakesi sisaldavad puhastusvahendid aknaklaasidele” ning „selliste puhastusvahendite turustamist
toetavad teenused”. Lisaks taotles põhikohtuasja kostja 10. novembril 2005 ühenduse sõnamärgi Reifen registreerimist nendes
samas kahes klassis. Ta soovib kaubamärgi all, mille nimi on toimiku kohaselt inspireeritud saksakeelsete sõnade „Reinigung”
(puhastamine) ja „Fenster” (aken) kolmest esimesest tähest, üleeuroopaliselt turustada klaaspindade puhastusvahendit. Ta on
teinud selle väljatöötamise ülesandeks ettevõtjale Bergolin GmbH & Co KG. 10. oktoobril 2006 oli juba olemas puhastusvahendi
I (Reifen A) proov.
Põhikohtuasja kostja vaidlustas vahekohtus domeeninime „www.reifen.eu” registreerimise põhikohtuasja hagejale. Vahekohus rahuldas
24. juuli 2006. aasta otsusega (kohtuasi 00910) tema kaebuse, võttis põhikohtuasja hagejalt ära nimetatud domeeninime ning
andis selle üle põhikohtuasja kostjale. Selles otsuses asus vahekohus seisukohale, et kaubamärgis sisalduvat märki „&” ei
tule kõrvaldada, vaid see tuleb transkribeerida. Vahekohtu arvates soovis põhikohtuasja hageja mitmes domeeninimede registreerimise
taotluses ilmselgelt määruse nr 874/2004 artikli 11 teise lõigu transkribeerimiseeskirjast mööda minna. Seetõttu oli ta põhikohtuasjas
vaidlusaluse domeeninime registreerimise taotluse esitamisel olnud pahauskne.
Põhikohtuasja hageja vaidlustas selle otsuse, esitades määruse nr 874/2004 artikli 22 lõike 13 alusel hagi. Kuna hagi tunnistati
esimeses astmes põhjendamatuks ning põhikohtuasja hageja apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata, siis esitas ta kassatsioonkaebuse
eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
Leides, et kohtuvaidluse lahendus sõltub Euroopa Liidu õiguse ja eelkõige määruse nr 874/2004 artikli 21 tõlgendusest, peatas
Oberster Gerichtshof (ülemkohus) menetluse ja esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et õigus selle sätte tähenduses on olemas ka
juhul:
a)      kui kaubamärk omandati vaid eesmärgiga taotleda – saksakeelse – liiginimetusega kattuva domeeninime registreerimist etapiviisilise
registreerimise esimeses osas, ilma kavatsuseta kasutada seda kaubamärki kaupade või teenuste jaoks?
b)      kui domeeninime registreerimise aluseks olev ja – saksakeelse – liiginimetusega kattuv kaubamärk erineb domeeninimest selle
poolest, et kaubamärk sisaldab erimärke, mis on domeeninimest kõrvaldatud, kuigi erimärke oleks olnud võimalik transkribeerida,
ja nende kõrvaldamise tulemusena erineb domeeninimi kaubamärgist segiajamise tõenäosust välistaval viisil?
2.      Kas määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et õigustatud huvi on olemas ainult artikli 21
lõike 2 punktides a–c nimetatud juhtudel?
3.      [Juhul kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis k]as õigustatud huvi on määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti a
tähenduses olemas ka juhul, kui domeeninime valdaja tahab kasutada – saksakeelse – liiginimetusega kattuvat domeeninime teemakohase
Interneti-portaali jaoks?
[…]
4.      [Juhul kui vastus esimesele ja kolmandale küsimustele on jaatav, siis k]as määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõiget 3 tuleb
tõlgendada nii, et ainult selle sätte punktides a–e nimetatud asjaolud näitavad, et tegemist on pahausksusega määruse (EÜ)
nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses?
[…]
5.      [Juhul kui vastus on eitav, siis k]as pahausksusega määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses on tegemist
ka juhul, kui domeeninimi registreeriti etapiviisilise registreerimise esimeses osas – saksakeelse – liiginimetusega kattuva
kaubamärgi alusel, mille domeeninime valdaja omandas ainult selleks, et taotleda domeeninime registreerimist etapiviisilise
registreerimise esimeses osas ning seega edestada teisi huvitatud isikuid ja võimalusel ka vastava märgi õiguste valdajaid?”

Eelotsuse küsimused

Sissejuhatavad märkused
Põhikohtuasja hageja väidab kõigepealt, et talle ei saa ette heita põhikohtuasjas vaidluse all oleva domeeninime registreerimist
puudutavaid võimalikke vigu, mida tegi register. Sellised vead oleks pidanud tõstatama määruse nr 874/2004 artikli 22 lõike 1
punkti b kohaselt registri vastu algatatud menetluse raames, mitte asjaomase domeeninime valdaja vastu algatatud menetluse
raames.
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole sellekohast küsimust esitanud, on ELTL artiklis 267 sätestatud siseriiklike
kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses ning selles osas, milles põhikohtuasja hageja esitatud argument mõjutab
põhikohtuasja lahendust, Euroopa Kohtu ülesanne anda siseriiklikule kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel poolelioleva
kohtuasja lahendada (vt analoogia alusel 17. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑295/97: Piaggio, EKL 1999, lk I‑3735, punkt 25).
Sellega seoses tuleb märkida, et määruse nr 874/2004 artikli 22 lõike 11 esimene ja teine lõik võimaldavad mis tahes osapoolel
algatada ADR-menetluse domeeninime valdaja vastu, kui registreerimine on spekulatiivne või kuritarvituslik, või registri vastu,
kui registri tehtud otsus on vastuolus määrusega nr 733/2002 või nr 874/2004. Põhikohtuasjas, mis algatati määruse nr 874/2004
artikli 22 sätete alusel ning mille ese on väidetavalt spekulatiivne või kuritarvituslik registreering, võis menetluse õiguspäraselt
algatada domeeninime valdaja vastu.
Sellega seoses on põhikohtuasja hageja väide seega põhjendamatu.

Neljas küsimus
Neljanda küsimusega, mida tuleb esiteks analüüsida, tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas asjaolud, mis näitavad,
et tegemist on pahausksusega, on ammendavalt loetletud määruse nr 874/2004 artikli 21 lõike 3 punktides a–e.
Kõigepealt tuleb märkida, et määruse nr 874/2004 artikli 21 lõike 3 erinevad keeleversioonid on erisugused. Kõnealune säte
on saksakeelses versioonis sõnastatud järgmiselt: „Bösgläubigkeit im Sinne von Absatz 1 Buchstabe b) liegt vor, wenn […]”
Selline sõnastus, mida võib sõna-sõnalt tõlkida „Pahausksus lõike 1 punkti b tähenduses on olemas, kui […]”, võib jätta mulje,
et selle määruse artikli 21 lõike 1 punktis b sätestatud pahausksuse juhud piirduvad ainult selles lõikes sõnaselgelt nimetatud
juhtudega.
Kõnealust sätet ei saa siiski analüüsida üksnes saksakeelse versiooni põhjal, kuna Euroopa Liidu õiguse norme tuleb tõlgendada
ja kohaldada ühetaoliselt, arvestades Euroopa Liidu kõigis keeltes kehtivaid versioone (vt selle kohta 8. detsembri 2005. aasta
otsus kohtuasjas C‑280/04: Jyske Finans, EKL 2005, lk I‑10683, punkt 31, ja 3. aprilli 2008. aasta otsus kohtuasjas C‑187/07:
Endendijk, EKL 2008, lk I‑2115, punkt 22).
Määruse nr 874/2004 artikli 21 lõike 3 muudest keeleversioonidest kui saksakeelne versioon tuleneb, et selles sättes sisalduv
loetelu pahausksust kujutavatest asjaoludest on ainult näitlik. Nimetatud säte on prantsuskeelses versioonis järgmine: „La
mauvaise foi au sens du paragraphe 1, point b), [dudit article] peut être démontrée quand […]”. Verbiga „võima” väljendatud
mõte sisaldub ka teistes keeleversioonides, eelkõige inglise keeles („may”), itaalia keeles („può”), hispaania keeles („podrá”),
poola keeles („można”), portugali keeles („pode”), hollandi keeles („kan”) ning bulgaaria keeles („може”).
Sellega seoses tuleb meenutada, et kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga välistab ühenduse õigusakti ühetaolise kohaldamise
ja järelikult ka ühetaolise tõlgendamise nõue selle akti ühe versiooni teistest versioonidest eraldiseisva käsitlemise, kuid
eeldab selle tõlgendamist tulenevalt nii akti vastuvõtja tegelikust tahtest kui ka viimase poolt taotletavast eesmärgist ja
seda eelkõige kõiki keeleversioone arvesse võttes (vt eelkõige 12. novembri 1969. aasta otsus kohtuasjas 29/69: Stauder, EKL 1969,
lk 419, punkt 3; 22. oktoobri 2009. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑261/08 ja C‑348/08: Zurita García ja Choque Cabrera,
kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 54, ning 28. jaanuari 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑473/08: Eulitz, kohtulahendite
kogumikus veel avaldamata, punkt 22).
Sellega seoses tuleb muu hulgas rõhutada, et määruse nr 733/2002 eesmärk on eelkõige võtta vastu üldeeskirjad domeeninimede
spekulatiivse või kuritarvitusliku registreerimise kohta, mis peab tagama varem siseriiklike ja/või Euroopa Liidu õigusega
kehtestatud või tunnustatud õiguste järgimise. Neid üldeeskirju rakendab täpsemalt määruse nr 874/2004 artikkel 21, mis sisuliselt
näeb ette spekulatiivselt või kuritarvituslikult registreeritud domeeninime tühistamise.
Domeeninimede spekulatiivsete või kuritarvituslike registreeringute, millele võivad nende olemusest tulenevalt olla iseloomulikud
erinevad faktilised või õiguslikud asjaolud, takistamise eesmärk seataks ohtu, kui pahausksus määruse nr 874/2004 artikli 21
lõike 1 punkti b tähenduses võib olla olemas ainult nimetatud artikli lõike 3 punktides a–e ammendavalt loetletud asjaoludel.
Määruse nr 874/2004 põhjendusest 16 tuleneb, et register peab võtma arvesse rahvusvahelisi parimaid praktikaid asjaomases
valdkonnas ning eelkõige asjakohaseid Ülemaailmse Intellektuaalomandi Organisatsiooni (WIPO) soovitusi, et tagada spekulatiivsete
ja kuritarvituslike registreeringute vältimine niivõrd, kui see on võimalik. Nagu väidab komisjon, nähtub WIPO 30. aprilli
1999. aasta Interneti domeeninimesid puudutava konsulteerimismenetluse lõpparuandest ning soovituse nr 171 mõiste „pahausksus”
kohta artiklist 2, et endast pahausksust kujutavate asjaolude loetelu, mis muu hulgas vastab suures osas määruse nr 874/2004
artikli 21 lõikes 3 sisalduvale loetelule, ei ole ammendav.
Neljandale esitatud küsimusele tuleb seega vastata, et määruse nr 874/2004 artikli 21 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et pahausksus
võib olla olemas ka muudel asjaoludel kui need, mis on loetletud selle sätte punktides a–e.

Viies küsimus
Viienda küsimusega, mida tuleb analüüsida teisena, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtul sisuliselt tõlgendada
pahausksuse mõistet määruse nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses.
Selle sätte kohaselt, kui registreeritud domeeninimi on identne või segadusseajavalt sarnane nimega, millel on siseriikliku
või Euroopa Liidu õiguse poolt tunnustatud või antud õigusi, kuulub see domeeninimi tühistamisele, kui nimi on registreeritud
või seda kasutatakse pahauskselt.
Pahausksuse olemasolu tuleb kontrollida igakülgselt, võttes arvesse kõiki käsitletaval juhul asjakohaseid tegureid (vt analoogia
alusel 11. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑529/07: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, kohtulahendite kogumikus veel
avaldamata, punkt 37).
Mis puudutab täpsemalt põhikohtuasja hageja käitumist iseloomustavaid asjaolusid, siis eelotsusetaotluses sisalduvaid faktilisi
asjaolusid arvestades tuleb teha järgmised täpsustused.
Esiteks tuleb analüüsida seda, millistel tingimustel sõnamärk &R&E&I&F&E&N& registreeriti.
Sellega seoses tuleb esiteks võtta arvesse põhikohtuasja hageja tahet selle kaubamärgi registreerimise taotluse esitamise
ajal; see tahe on subjektiivne element, mis tuleb määratleda juhtumi objektiivsetest asjaoludest lähtudes (vt selle kohta
eespool viidatud kohtuotsus Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, punktid 41 ja 42).
Kaubamärgi registreerimise taotlemine ilma kavatsuseta seda sellena kasutada, vaid ainult eesmärgil registreerida seejärel
sellele kaubamärgile õiguse omamise alusel tippdomeeni .eu nimi määruses nr 874/2004 sätestatud etapiviisilise registreerimise
esimeses osas, võib teatud asjaoludel olla iseloomulik pahausksele käitumisele nimetatud määruse artikli 21 lõike 1 punkti b
tähenduses.
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et kuigi hageja registreeris Rootsis sõnamärgi &R&E&I&F&E&N& turvavöödele, oli
tema tegelik kavatus avada rehvipoe Interneti-portaal, mille ta kavatses registreerida.
Vastavalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu järeldustele, ning nagu põhikohtuasja hageja ise möönis, ei olnud tal seetõttu
mingit kavatsust kasutada selliselt registreeritud kaubamärki kaupade jaoks, mida registreerimine puudutas.
Teiseks võib määruse nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses pahausksuse olemasolu hindamisel olla asjakohane ka
taotletava kaubamärgi esitusviis (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, punkt 50).
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kui kõrvaldada iga tähe ees ja taga olev erimärk, vastab sõnamärk
&R&E&I&F&E&N& saksakeelsele liiginimetusele „Reifen” („rehvid”). Lisaks tuleb märkida, et selle kaubamärgi esitusviis on semantilisest
ning visuaalsest vaatepunktist ebatavaline ning keeleliselt ebaratsionaalne. Erimärk „&”, mis on iga tähe ees ja taga, tundub
seetõttu olevat ilma igasuguse semantilise tähenduseta. Selline esitusviis võib seega viidata sellele, et nimetatud erimärki
kasutati ainult selleks, et varjata liiginimetust, millel nimetatud kaubamärk põhineb.
Kolmandaks võib arvesse võtta käitumise kordumist, et hinnata, kas selle puhul on tegemist pahausksusega määruse nr 874/2004
artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses. Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasja hageja registreeris
Rootsis kaubamärgina 33 saksakeelset liiginimetust, kasutades iga kord erimärki „&“ enne ja pärast tähti, mis esinesid tähistes,
mille registreerimist taotleti.
Neljandaks võib hindamisel olla asjakohane sündmuste ajaline järjestus. Käesoleval juhul tuleb võimaliku pahausksuse hindamiseks
samuti erilist tähelepanu pöörata asjaolule, et põhikohtuasja hageja registreeris sõnamärgi &R&E&I&F&E&N& vaid veidi aega
enne tippdomeeni .eu etapiviisilise registreerimise esimese osa algust. Sellega seoses nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasja
hageja taotles nimetatud kaubamärgi registreerimist Rootsi pädevas asutuses 11. augustil 2005 ning nimetatud taotlus rahuldati
25. novembril 2005, samas kui EURid teatas, et tippdomeeni .eu domeeninimede registreerimine algab 7. detsembril 2005.
Selles kontekstis, ning kuigi on tõsi, et Rootsi sõnamärk &R&E&I&F&E&N& on kehtiv, kuna seda ei ole tühistatud ega kehtetuks
tunnistatud, võivad need tingimused, milles nimetatud kaubamärk registreeriti, viidata pahausksele käitumisele määruse nr 874/2004
artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses.
Teiseks, mis puudutab seda, millistel tingimustel domeeninimi „www.reifen.eu” registreeriti, tuleb esiteks märkida, et erimärgi
või kirjavahemärgi kuritarvitamine nimes, millele väidetakse olevat õigus, võib määruse nr 874/2004 artiklis 11 sätestatud
transkribeerimiseeskirju arvestades olla asjakohane tegur hindamaks, kas domeeninime valdaja on käitunud pahauskselt.
Nimetatud artikli teine lõik sätestab, et kui nimi, millele väidetakse olevat varasemaid õigusi, sisaldab erimärke nagu „&”,
„kõrvaldatakse need täielikult vastavast domeeninimest, asendatakse sidekriipsudega, või võimaluse korral transkribeeritakse”.
Eelotsusetaotlusest tuleneb, et sellele esimesele võimalusele tuginedes on hageja saanud oma sõnamärgis &R&E&I&F&E&N& eemaldada
kõik märgid „&” ning registreerida nii domeeninime „www.reifen.eu”.
Selles osas ei ole vastuvõetav komisjoni väide, et määruse nr 874/2004 artikli 11 teises lõigus asuvad kolm transkribeerimiseeskirja
tuleb seada hierarhiasse. Nimetatud institutsiooni arvates tuleks semantilist tähendust omavad erimärgid transkribeerida,
need, mis toimivad eraldajana, tuleks asendada sidekriipsudega ning kõrvaldada tuleks ainult need, millel ei ole semantilist
tähendust ja mis ei toimi eraldajana.
Nagu väidab põhikohtuasja hageja ning Tšehhi valitsus, ei saa määruse nr 874/2004 artikli 11 teise taande sõnastusest siiski
järeldada, et nende kolme transkribeerimiseeskirja vahel on mingisugune hierarhia.
Selles osas ei oma tähtsust asjaolu, et nimetatud säte näeb ette, et erimärgid transkribeeritakse „võimaluse korral”. Seda
väljendit tuleb mõista mitte nii, et erinevate transkribeerimisvõimaluste vahel kehtestatakse mingisugune hierarhia, vaid
nii, et see puudutab teatud erimärkide transkribeerimise võimatust.
Lisaks oleks komisjoni väite tagajärg see, et spekulatiivsete ja kuritarvituslike registreeringute puhul eelistataks erimärkide
kasutamist, mille kõrvaldamine on võimalik, samas kui heausksete registreeringute puhul ei oleks taotlejatel erimärkide transkribeerimise
osas mingit valikut, nii et neile võidakse anda tippdomeeni .eu domeeninimi, mis nende arvates ei vasta nimele, millele väidetakse
olevat varasem õigus.
Sellega seoses peab rõhutama, et määruse nr 874/2004 artikli 10 lõikest 2 nähtub, et varasemate õiguste põhjal tippdomeeni .eu
domeeninime registreerimine seisneb täieliku nime registreerimises, millele kehtib varasem õigus, nagu on kirjas dokumentatsioonis,
mis tõendab sellise õiguse olemasolu.
Kuna teatud erimärgid, mis võivad esineda nimes, millele kehtib varasem õigus, ei saa tehniliste piirangute tõttu siiski domeeninimes
esineda, siis on seadusandja määruse nr 874/2004 artikli 11 teises lõigus kehtestanud selliste erimärkide transkribeerimise
eeskirjad.
Nii tuleneb määruse nr 874/2004 artikli 10 lõikest 2 koostoimes artikliga 11, et nimetatud artikli 11 teises lõigus kehtestatud
transkribeerimiseeskirjade kohaldamise aluseks on eesmärk tagada domeeninime, mille registreerimist taotletakse, ning nime,
millele väidetakse olevat varasem õigus, vaheline samasus või suurim vastavus.
Nii võib erimärkide olemasolu nimes, millele väidetakse olevat varasem õigus, ning nende märkide osas taotleja tehtud valik
seoses määruse nr 874/2004 artikli 11 teises lõigus esineva kolme transkribeerimiseeskirjaga – st kõrvaldamine, asendamine
sidekriipsudega või transkribeerimine – viidata pahausksele käitumisele nimetatud määruse artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses,
eelkõige siis, kui domeeninimi, mille registreerimist taotleti, ei ole vastavuses nimega, millele väidetakse olevat varasem
õigus.
Sellega seoses tuleneb eelotsusetaotlusest, et keeleliselt ebaratsionaalselt nimesse, millele väidetakse olevat varasem õigus,
lisatud erimärgid kõrvaldati domeeninimes, mille registreerimist taotleti, ning neid ei ole asendatud sidekriipsudega või
transkribeeritud, nii et nimetatud domeeninime ning nime, millele väidetakse olevat varasem õigus, vaheline vastavus on ohtu
seatud.
Teiseks tuleb meenutada, et määrus nr 874/2004, nagu nähtub selle põhjendusest 12, kehtestas etapiviisilise registreerimise
selleks, et tagada varasemate õiguste valdajatele asjakohane võimalus registreerida nimed, millele neil on varasemad õigused.
Nimetatud määruse artikli 12 kohaselt sisaldab see menetlus kahte osa. Esimese osa jooksul saab taotleda ainult siseriiklike
või ühenduse kaubamärkide, geograafiliste tähiste ning nimede ja akronüümide registreerimist domeeninimedena. Teine osa käsitleb
nii nimede, mida sai registreerida esimeses osas, kui ka kõigil muudel varasematel õigustel põhinevate nimede registreerimist.
Tippdomeeni .eu domeeninimede üldine registreerimine ei alga seega enne etapiviisilise registreerimise perioodi lõppemist.
Nii võis sellist domeeninime, nagu oli vaidluse all põhikohtuasjas ning mis vastab sellisena soovitud liiginimetusele, registreerida
etapiviisilise registreerimise esimese osa jooksul ainult sellel eesmärgil loodud ning registreeritud kaubamärgi kaudu.
Kui põhikohtuasja hageja ei oleks registreerinud sõnamärki, oleks ta pidanud ootama tippdomeeni .eu domeeninimede üldise registreerimise
algust, riskides nii – nagu ka kõik teised samast domeeninimest huvitatud isikud – sellega, et taotluste saabumise järjekorra
põhimõtte alusel on temast eespool enne tema registreerimise taotlust esitatud taotlus.
Nii tuleb käitumist, mille eesmärk on ilmselgelt eirata määrusega nr 874/2004 kehtestatud etapiviisilise registreerimise menetlust,
võtta arvesse selle hindamisel, kas tegemist on pahauskse käitumisega nimetatud määruse artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses.
Kolmandaks võib asjaolu, et esitati suur hulk selliste domeeninimede registreerimise taotlusi, mis kattuvad liiginimetustega,
samuti olla asjakohane seik, et hinnata pahauskse käitumise olemasolu, arvestades määruse nr 874/2004 eesmärki, milleks on
domeeninimede spekulatiivsete ja kuritarvituslike registreeringute ning kasutamise ennetamine või välistamine. Sellega seoses
nähtub eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasja hageja esitas 180 sellist taotlust.
Seevastu ei oma tähtsust eelotsusetaotluses mainitud asjaolu, et põhikohtuasjas vaidluse all oleva domeeninime registreerimise
ajal ei olnud põhikohtuasja hageja teadlik põhikohtuasja kostja olemasolust.
Põhikohtuasja hageja väidab selles osas, et põhikohtuasjas on tegemist liiginimetusega kattuva domeeninime registreerimisega,
mis mingil juhul ei saa kahjustada kolmandate isikute õigusi, kuna kellelgi ei ole ainuõigusi liiginimetustele. Liiginimetustest
koosnevate domeeninimede registreerimine ei ole definitsiooni järgi seega sellise spekulatiivse või kuritarvitusliku käitumisega
hõlmatud, mille vastu määruse nr 874/2004 artikli 21 lõikes 3 loetletud pahausksuse juhud püüavad võidelda. Seetõttu ei tegutsenud
põhikohtuasja kostja pahauskselt nimetatud artikli 21 lõike 3 tähenduses.
See väide on vale kahel põhjusel. Esiteks tugineb see käesoleva kohtuotsuse punktides 31–39 tagasilükatud eeldusele, et määruse
nr 874/2004 artikli 21 lõikes 3 loetletud pahausksuse juhtude loetelu on ammendav. Teiseks ei võeta selles arvesse, et varasemad
õigused üldnimetustele võivad õiguspäraselt olemas olla. Nagu Euroopa Kohus on juba seisukohale asunud, ei ole Euroopa Liidu
õiguse ning eelkõige nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimene direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide
õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikli 3 lõike 1 punktidega b ja c vastuolus
see, kui liikmesriigis registreeritakse siseriikliku kaubamärgina sõna, mis on laenatud teises liikmesriigis räägitavast keelest,
milles sellel puudub eristusvõime või milles see kirjeldab kaupu või teenuseid, mille jaoks registreerimist taotletakse, välja
arvatud juhul, kui asjaomane avalikkus, kes asub liikmesriigis, kus registreerimist taotletakse, on võimeline selle sõna tähendusest
aru saama (9. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑421/04: Matratzen Concord, EKL 2006, lk I‑2303, punktid 26 ja 32 ning
resolutsioon).
Kuna liiginimetusega kattuvale nimele varasemate õiguste olemasolu ei saa seega välistada, siis toob niisugune käitumine nagu
põhikohtuasja hageja käitumine kaasa ohu, et kahjustatakse selliste õiguste valdajaid.
Lisaks püütakse sellise käitumisega, nagu on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 70, saada alusetult eelist kõikide
teiste isikute kahjuks, kes on huvitatud samast domeeninimest ning kellel ei ole varasemaid õigusi, millele nad võiksid tugineda,
ning kes peavad seega ootama tippdomeeni .eu domeeninimede üldise registreerimise algust selleks, et nad saaksid esitada registreerimistaotluse.
Seega tuleb esitatud viiendale küsimusele vastata, et selleks, et hinnata, kas on tegemist pahauskse käitumisega määruse nr 874/2004
artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses koostoimes sama artikli lõikega 3, peab liikmesriigi kohus võtma arvesse kõiki käsitletaval
juhul asjakohaseid tegureid ning eelkõige seda, millistel tingimustel kaubamärgi registreerimine toimus ning millistel tingimustel
tippdomeeni .eu domeeninimi registreeriti.
Mis puudutab seda, millistel tingimustel kaubamärgi registreerimine toimus, peab liikmesriigi kohus võtma eelkõige arvesse
järgmist:
–        kavatsus mitte kasutada kaubamärki turul, mille jaoks kaitset taotleti;
–        kaubamärgi esitusviis;
–        asjaolu, et registreeriti suur hulk teisi kaubamärke, mis kattuvad liiginimetustega, ja
–        asjaolu, et kaubamärk registreeriti veidi aega enne tippdomeeni .eu etapiviisilise registreerimise algust.
Mis puudutab seda, millistel tingimustel tippdomeeni .eu domeeninime registreeriti, peab liikmesriigi kohus võtma eelkõige
arvesse järgmist:
–        määruse nr 874/2004 artikli 11 tähenduses erimärkide või kirjavahemärkide kuritarvituslik kasutamine selleks, et kohaldada
nimetatud artiklis kehtestatud transkribeerimiseeskirju;
–        selles määruses ettenähtud etapiviisilise registreerimise esimese osa jooksul registreerimine sellise kaubamärgi alusel, mis
on omandatud niisugustel tingimustel nagu põhikohtuasjas, ja
–        asjaolu, et esitati suur hulk selliste domeeninimede registreerimise taotlusi, mis kattuvad liiginimetustega.

Esimene, teine ja kolmas küsimus
Võttes arvesse neljandale ja viiendale eelotsuse küsimusele antud vastuseid ning põhikohtuasja asjaolusid, ei ole kolmele
esimesele küsimusele vaja vastata.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Komisjoni 28. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 874/2004, millega kehtestatakse tippdomeeni .eu rakendamise ja kasutamise
üldeeskirjad ning selle registreerimise põhimõtted, artikli 21 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et pahausksus võib olla olemas
ka muudel asjaoludel kui need, mis on loetletud selle sätte punktides a–e.
2.
Selleks et hinnata, kas on tegemist pahauskse käitumisega määruse nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses koostoimes
sama artikli lõikega 3, peab liikmesriigi kohus võtma arvesse kõiki käsitletaval juhul asjakohaseid tegureid ning eelkõige
seda, millistel tingimustel kaubamärgi registreerimine toimus ning millistel tingimustel tippdomeeni .eu domeeninimi registreeriti.
Mis puudutab seda, millistel tingimustel kaubamärgi registreerimine toimus, peab liikmesriigi kohus võtma eelkõige arvesse
järgmist:
–
kavatsus mitte kasutada kaubamärki turul, mille jaoks kaitset taotleti;
–
kaubamärgi esitusviis;
–
asjaolu, et registreeriti suur hulk teisi kaubamärke, mis kattuvad liiginimetustega, ja
–
asjaolu, et kaubamärk registreeriti veidi aega enne tippdomeeni .eu etapiviisilise registreerimise algust.
Mis puudutab seda, millistel tingimustel tippdomeeni .eu domeeninime registreeriti, peab liikmesriigi kohus võtma eelkõige
arvesse järgmist:
–
määruse nr 874/2004 artikli 11 tähenduses erimärkide või kirjavahemärkide kuritarvituslik kasutamine selleks, et kohaldada
nimetatud artiklis kehtestatud transkribeerimiseeskirju;
–
selles määruses ettenähtud etapiviisilise registreerimise esimese osa jooksul registreerimine sellise kaubamärgi alusel, mis
on omandatud niisugustel tingimustel nagu põhikohtuasjas, ja
–
asjaolu, et esitati suur hulk selliste domeeninimede registreerimise taotlusi, mis kattuvad liiginimetustega.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.