CELEX: 62002TJ0359
Ühenduse kaubamärk
Sõnamärk STAR TV
Rahvusvahelise kujutismärgi STAR TV omaniku vastulause
Registreerimisest keeldumine

Vaidluse taust
1       Hageja esitas 28. juulil 1998 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”),
nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994, L 11, lk 1; ELT eriväljaanne
17/01, lk 146) (muudetud kujul) alusel ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse.
2       Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, on sõnamärk STAR TV.
3       Teenused, mille jaoks registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade
ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud) klassidesse 38 ja 41 ning
vastavad, mõlemad asjakohases klassis, järgmisele kirjeldusele:
–       klass 38: „Telesaadete edastamise teenused, interaktiivse televisiooni elektroonilise edastamise teenused, eriti televisioonivõrgu,
elektronposti, Interneti ja teiste elektrooniliste kanalite kaudu”;
–       klass 41: „Televisiooni, video, reklaami, CD-de, CD-ROM-ide ja diskettidega seotud programmide tootmine, levitamine, salvestamine
ja väljatöötamine”.
4       Registreerimistaotlus avaldati 31. mai 1999. aasta Ühenduse Kaubamärgibülletäänis nr 43/99.
5       STAR TV AG esitas 30. augustil 1999 määruse nr 40/94 artikli 42 alusel hageja taotlusele vastulause, viidates sama määruse
artikli 8 lõike 1 punktides a ja b sätestatud segiajamise tõenäosusele. Vastulause põhines rahvusvaheliselt kaitstud kujutismärgil,
mille reproduktsioon on alljärgnev:
6       Nimetatud kaubamärk oli registreeritud Saksamaal, Austrias, Beneluxi riikides, Prantsusmaal ja Itaalias „telesaadete, st eriprogrammide,
mis sisaldavad informatsiooni ja dokumentaalmaterjali kino ja filmide kohta, edastamise” teenuste jaoks klassis 38 ning „televisiooniprogrammide,
täpsemalt kino ja filmide kohta informatsiooni ja dokumentaalmaterjali sisaldavate programmide tootmise” teenuste jaoks klassis 41.
7       28. septembri 2000. aasta otsusega rahuldas vastulausete osakond vastulause ja lükkas hageja esitatud kaubamärgi registreerimise
taotluse tagasi, kuna esines kahe vastandatud märgi segiajamise tõenäosus.
8       28. novembril 2000 esitas hageja vastulausete osakonna otsuse peale kaebuse.
9       Ühtlustamisameti teine apellatsioonikoda jättis 17. septembri 2002. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) hageja
kaebuse rahuldamata ja vastulausete osakonna otsuse muutmata. Teenuste sarnasuse astme hindamise osas jõudis apellatsioonikoda
järeldusele, et esiteks hõlmasid kaubamärgi registreerimise taotluses klassi 38 kuuluvad telesaadete edastamise teenused ja
interaktiivse televisiooni elektroonilise edastamise teenused, eriti televisioonivõrgu, elektronposti, Interneti ja teiste
elektrooniliste kanalite kaudu, ning klassi 41 kuuluv televisiooniprogrammide tootmine vastulause esitaja vastavates klassides
kaitstud teenuseid ja kattusid nendega, ning teiseks täiendasid kaubamärgi registreerimise taotluses nimetatud „televisiooni,
videote, reklaami, CD-de, CD-ROM-ide ja diskettidega seotud programmide levitamise, salvestamise ja väljatöötamise” teenused
vastulause esitaja kaubamärgiga kaitstud teenuseid või neid kasutati kaubamärgiga kaitstud teenuste elektroonilise toena.
Mis puutub vastandatud kaubamärkide võrdlemisse, siis oli apellatsioonikoda seisukohal, et nimetatud kaks kaubamärki olid
visuaalses plaanis eksitavalt sarnased, arvestades, et kaitstud varasema kaubamärgi sõnaline koostisosa kattus taotletava
kaubamärgi sõnalise koostisosaga, ja et taotletav kaubamärk oli kaitstud varasema kaubamärgiga foneetiliselt identne, ning
viimaseks, et mõlemad kaubamärgid põhinesid kontseptuaalselt samal ideel – nimelt tähel.

Poolte nõuded
10     Hageja palub Esimese Astme Kohtul:
–       tühistada vaidlustatud otsus;
–       kohustada ühtlustamisametit rahuldama talle esitatud kaubamärgi registreerimise taotlus;
–       määrata, et hagejale hüvitataks ühtlustamisameti apellatsioonikoja ja vastulausete osakonna menetlustega seotud kulud;
–       jätta kohtukulud ühtlustamisameti kanda.
11     Ühtlustamisamet palub Esimese Astme Kohtult:
–       jätta hagi rahuldamata;
–       jätta kohtukulud kostja kanda.

Õiguslik käsitlus
12     Esiteks tuleb meeles pidada seda, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei kuulu Esimese Astme Kohtu pädevusse kohustada
ühtlustamisametit teatud viisil tegutsema (Esimese Astme Kohtu 31. jaanuari 2001. aasta otsus kohtuasjas T-331/99: Mitsubishi
HiTec Paper Bielefeld
v
. Siseturu Ühtlustamise Amet (Giroform), EKL 2001, lk II-433, punkt 33 ja 27. veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas T-106/00:
Streamserve
v
. Siseturu Ühtlustamise Amet (STREAMSERVE), EKL 2002, lk II-723, punkt 18). Seega tuleb tunnistada vastuvõetamatuks hagiavalduses
esitatud nõue kohustada ühtlustamisametit rahuldama hageja esitatud kaubamärgi registreerimistaotlus.
13     Vaidlustatud otsuse tühistamise nõude ainsa õigusliku alusena tugineb hageja määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punktile b.

Poolte argumendid
14     Hageja vaidleb apellatsioonikoja otsusele vastu esiteks osas, mis puudutab kõnealuste teenuste suurt sarnasust või identsust
ja teiseks osas, mis puudutab vastandatud kaubamärkide väidetavat visuaalset ja kontseptuaalset sarnasust ning foneetilist
identsust.
15     Esiteks, mis puudutab kõnealuste teenuste sarnasust, siis väidab hageja kõigepealt seda, et klassidesse 38 ja 41 kuuluvate
erinevate teenuste loetelu, mille jaoks kaitset taotleti, on samasse klassi kuuluvate varasema kaubamärgiga kaitstud teenuste
loeteluga võrreldes palju laiem. Mis puutub klassi 38, siis on registreeritud varasema kaubamärgiga kaitstud vaid selliste
televisiooni eriprogrammide edastamine, mis sisaldavad informatsiooni ja dokumentaalmaterjali kino ja filmide kohta, samas
kui kaubamärgi registreerimise taotluses loetletud teenused hõlmasid telesaadete edastamise teenuseid ja interaktiivse televisiooni
elektroonilise edastamise teenuseid, eriti televisioonivõrgu, elektronposti, Interneti ja teiste elektrooniliste kanalite
kaudu. Sama kehtib klassi 41 kuuluvate teenuste kohta, st varasem kaubamärk hõlmab vaid kino ja filmide kohta informatsiooni
ja dokumentaalmaterjali sisaldavate eriprogrammide tootmist, samas kui kaubamärgi registreerimise taotluses nimetatud teenuste
hulka kuulus televisiooni, video, reklaami, CD-de, CD-ROM-ide ja diskettidega seotud programmide tootmine, levitamine, salvestamine
ja väljatöötamine.
16     Edasi märgib hageja seda, et kaubamärgi registreerimise taotluses nimetatud teenused olid suunatud laiale avalikkusele, samas
kui varasema kaubamärgiga kaitstud teenused olid suunatud kitsale ja spetsialiseerunud, kinofanaatikutest koosnevale sihtgrupile.
17     Lõpuseks toonitab hageja, et kaubamärgi registreerimise taotluses nimetatud klassi 41 kuuluvate teenuste hulka kuulub lisaks
televisiooniprogrammide tootmisele ja edastamisele ka nende levitamine kolmandatele isikutele. Sellest tulenevalt erinevad
hageja ja vastulause esitaja tegevusvaldkonnad klassi 41 kuuluvate vastavate teenuste osas oluliselt: see erinevus ei võimalda
kaubamärgi taotluses nimetatud teenuseid käsitleda vastulause esitaja teenuseid täiendavatena.
18     Teiseks, mis puudutab vastandatud kaubamärkide sarnasuse hindamist, siis märgib hageja kõigepealt seda, et sisuliselt on varasem
kaubamärk erinevatest koostisosadest koosnev kujutismärk, samas kui taotletud kaubamärk on vaid sõnamärk. Selle sisulise erinevuse
tõttu ei ole kahte kaubamärki võimalik visuaalselt mistahes viisil võrrelda.
19     Samuti ei saa leida sarnasust vastandatud kaubamärkide foneetilisest vaatekohast. Kuna varasem kaubamärk on kujutismärk, on
see tajutav vaid graafilise reproduktsiooni kaudu. Samas on taotletud kaubamärgi puhul valitsevaks just selle foneetiline
koostisosa.
20     Lõpetuseks väidab hageja, et vastandatud kaks kaubamärki erinevad ka kontseptuaalselt. Taotletud kaubamärk meenutab „kinotähti,
kuulsusi ja meelelahutust üldiselt ning vastavaid televisiooniprogramme”, samas kui varasem kaubamärk meenutab pigem „astronoomiat
[…] ja sellega seotud televisiooniprogramme”.
21     Lisaks märgib hageja, et sõna „star”, mis esineb mõlemas vastandatud kaubamärgis, on seoses klassidesse 38 ja 41 kuuluvate
teenustega tavakasutuses. Sellest tulenevalt ei tohiks hageja arvates varasemale kaubamärgile antud kaitse olla nii ulatuslik,
et kaubamärgi omanikul tekib nimetatud sõna kasutamise ainuõigus.
22     Hageja toonitab veel seda, et ta on klassidesse 38 ja 41 kuuluvate teenuste suhtes juba registreeritud ühenduse kaubamärgi
STAR TELEVISION omanik ning mitme erineva sõna „star” ja/või tähe kujutist sisaldava rahvusvahelise kujutismärgi ja sõnamärgi
omanik. Sellega seoses rõhutab hageja esiteks seda, et vastulause esitaja ei püüdnud takistada kaubamärgi STAR TELEVISION
registreerimist. Hageja on seisukohal, et kaubamärgi STAR TV registreerimise takistamine on ilmselgelt vastuoluline, kuna
ta on juba saanud registreerida sisuliselt identse kaubamärgi STAR TELEVISION. Lõpetuseks märgib hageja, et taotletud kaubamärk
võimaldab ilma igasuguse kahetähenduslikkuseta eristada tema teenuseid nendest, mida pakuvad teised äriühingud, arvestades,
et nimetatud kaubamärk lisandub talle kuuluvate kaubamärkide nimekirja, mis kõik sisaldavad sõna „star” ja/või tähe reproduktsiooni.
23     Ühtlustamisamet jääb apellatsioonikoja seisukohtades esitatud arvamuse juurde.

Esimese Astme Kohtu hinnang
24     Määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b sätestab, et „varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu korral ei registreerita taotletavat
kaubamärki, kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga
kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel
segi ajada; segiajamise tõenäosus hõlmab ka tõenäosust, et kaubamärk seostatakse varasema kaubamärgiga”.
25     Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale seisneb „segiajamise tõenäosus” selles, et avalikkus võib uskuda, et vastavad teenused
pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt.
26     Vastavalt samale kohtupraktikale tuleb segiajamise tõenäosust hinnata igakülgselt, võttes aluseks selle, kuidas vastav avalikkus
kõnealuseid tähiseid ning kaupu või teenuseid tajub, arvestades kõiki asjakohaseid tegureid, iseäranis kaubamärkide sarnasuse
ja nendega tähistatavate kaupade või teenuste sarnasuse vastastikust sõltuvust (vt Esimese Astme Kohtu 9. juuli 2003. aasta
otsus kohtuasjas T-162/01: Laboratorios RTB
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), EKL 2003, lk II-2821, punktid 31–33 ning viidatud
kohtupraktika).
27     Arvestades asjakohaste teenuste laadi ning nende eespool käesoleva otsuse punktides 3 ja 6 toodud kirjeldust, moodustub antud
juhul kõigi kõnealuste teenuste, välja arvatud kaubamärgi taotluses nimetatud televisiooniprogrammide levitamise, sihtrühm,
kelle poolt segiajamise tõenäosust tuleb hinnata, selle liikmesriigi keskmistest tarbijatest, kus vastulause esitaja rahvusvaheline
kaubamärk kaitstud on, st Saksamaa, Austria, Beneluxi riigid, Prantsusmaa ja Itaalia.
28     Esiteks, isegi kui hageja pakutavad, klassidesse 38 ja 41 kuuluvad teatud teenused on suunatud sihtgrupile, kes on kursis
informaatikaga ja elektrooniliste vahendite kasutamisega, tuleb samas tõdeda, et tänapäeval on audiovisuaalsete kaupade ja
teenuste pakkumine ja tarbimine ja nende levitamine põhiliselt noortest koosnevale laiale tarbijaskonnale selline, et neid
kaupu ja teenuseid ei saa vaadelda kui piiratud ja spetsialiseerunud tarbijate ringile pakutavaid kaupu ja teenuseid. Teiseks
– vastupidiselt hageja esitatud seisukohale ei saa klassides 38 ja 41 varasema kaubamärgiga kaitstud teenuseid, kuigi nad
on seotud spetsiifilise kinematograafia valdkonnaga, käsitleda kui teenuseid, mis on suunatud erinevale sihtrühmale võrreldes
laia avalikkusega, kes on samuti üldjoontes televisiooni teel edastatavast meelelahutusest huvitatud.
29     Samas tuleb arvesse võtta seda, et televisiooniprogrammide levitamisega seotud teenused, mida nimetatakse kaubamärgi taotluses
seoses klassiga 41, ei ole suunatud mitte keskmisele tarbijale vaid sihtgrupile, mis koosneb audiovisuaalsete ja televisiooniprogrammide
edastamise valdkonnas tegutsevatest professionaalidest, kes on teenuse osutaja valikul tõenäoliselt eriliselt huvitatud ja
tähelepanelikud.
30     Kohaldades määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b ja arvestades eeltoodud seisukohti, tuleb järgmisena võrrelda esiteks
vastavaid teenuseid ja teiseks vastandatud kaubamärke.
Teenuste võrdlus
31     Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb kaupade ja teenuste sarnasuse hindamisel arvesse võtta kõiki nendevahelist suhet
iseloomustavaid olulisi tegureid. Need tegurid hõlmavad eelkõige nende liiki, sihtrühma, kasutamisviisi ning samuti seda,
kas nad on teineteise suhtes konkureerivad või teineteist täiendavad (vt Esimese Astme Kohtu 23. oktoobri 2002. aasta otsus
kohtuasjas T-388/00: Institut für Lernsysteme
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Educational Services (ELS), EKL 2002, lk II-4301, punkt 51).
32     Antud asjas põhineb vastulause varasemal kaubamärgil, mis on registreeritud teenuste jaoks klassis 38 ja 41 ning vastulause
on suunatud sama klassi teenuste jaoks taotletud kaubamärgi registreerimise vastu.
33     Apellatsioonikoda on asunud seisukohale, et ühelt poolt telesaadete edastamise teenused ja interaktiivse televisiooni elektroonilise
edastamise teenused, eriti televisioonivõrgu, elektronposti, Interneti ja teiste elektrooniliste kanalite kaudu ning teiselt
poolt kaubamärgi taotluses nimetatud ja klasse 38 ja 41 puudutavate televisiooniprogrammide tootmine, hõlmasid ja kattusid
teenustega, mis on samade klasside osas juba varasema kaubamärgiga kaitstud. Mis puudutab kaubamärgi taotluses nimetatud teisi
teenuseid klassis 41 (televisiooni, video, reklaami, CD-de, CD-ROM-ide ja diskettidega seotud programmide levitamine, salvestamine
ja väljatöötamine), siis on apellatsioonikoda jõudnud seisukohale, et need kas täiendavad samas klassis varasema kaubamärgiga
kaitstud teenuseid või on neile elektrooniliseks toeks.
34     Võrreldes klassi 38 kuuluvate kõnealuste teenuste kirjeldust, mis on toodud käesoleva otsuse punkti 3 esimeses taandes ja
punktis 6, ilmneb esiteks see, et varasema kaubamärgiga kaitstud telesaadete edastamise teenused piirnevad ühe spetsiifilise
valdkonnaga, nimelt kinematograafia-alaste televisiooniprogrammidega, samas kui kaubamärgi taotluses on teenuseid kirjeldatud
laiahaardelisemalt; teiseks sisaldavad viimati nimetatud teenused sõnaselgelt „interaktiivse televisiooni elektroonilise edastamise
teenuseid”, samas kui vastulause esitaja nõudes esitatud teenuste kirjelduses selline täpsus puudub.
35     Seega tuleb siinkohal asuda seisukohale, et hoolimata nende kirjelduses esinevast erinevusest, on kaubamärgi taotluses nimetatud
klassi 38 kuuluvad teenused osaliselt identsed ja osaliselt sarnased teenustega, mis on samas klassis kaitstud varasema kaubamärgiga.
36     Esiteks, nii nagu seda õigesti kinnitasid nii apellatsioonikoda vaidlustatud otsuses kui ka ühtlustamisamet kostja vastuses,
osutavad hageja ja vastulause esitaja sama liiki teenuseid, nimelt telesaadete edastamise teenuseid, ja see on nii vaatamata
vastulause esitaja poolt edastatavate saadete spetsiifilisele olemusele. Seega hõlmavad kaubamärgi taotluses nimetatud teenused
ka varasema kaubamärgiga kaitstud teenuseid.
37     Teiseks tuleb interaktiivse televisiooni edastamist elektrooniliste vahendite abil –nagu seda on digitaaltelevisioon või Internet,
mis võimaldab klientidel kasutada teenust, kus ei piirduta lihtsa passiivse visuaalse pildi vastuvõtuga – vaadelda kui ühte
telesaadete edastamise moodust. Selles mõttes ei saa nimetatud teenust lugeda varasema kaubamärgiga kaitstud teenuste määratlusest
väljaspool olevaks, isegi kui seda teenust ei ole teenuste kirjelduses sõnaselgelt väljendatud. Seega tuleb kaubamärgi taotluses
nimetatud „interaktiivsete telesaadete elektroonilise edastamise teenuseid” ja varasema kaubamärgiga kaitstud teenuseid käsitleda
vähemalt sarnastena.
38     Klassi 41 kuuluvate ja nii kaubamärgi taotluses toodud teenuste kirjelduses esineva kui ka varasema kaubamärgiga kaitstud
teenuste kirjelduse hulka kuuluva „televisiooniprogrammide tootmise” teenuse kohta tuleb teha analoogiline järeldus. Ka sellel
juhul hõlmab hageja esitatud laiahaardelisem kirjeldus televisiooniprogramme, mida toodetakse juba varasema kaubamärgiga kaitstud
spetsiifilises kinematograafia valdkonnas.
39     Lõpetuseks tuleb seoses muude hageja „televisiooni, video, reklaami, CD-de, CD-ROM-ide ja diskettidega seotud programmide
tootmise, levitamise, salvestamise ja väljatöötamise” tegevuseala raames pakutavate, klassi 41 kuuluvate teenustega meeles
pidada seda, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb kaupade või teenuste sarnasuse hindamisel muude elementide
hulgas võtta arvesse nende sihtrühma ning seda, kas nad on teineteise suhtes konkureerivad või teineteist täiendavad (vt käesoleva
otsuse punktis 31 viidatud kohtupraktika). Nagu apellatsioonikoda on õigesti leidnud, tuleb käesoleva asja puhul kaubamärgi
taotluses kirjeldatud televisiooni, video, reklaami, CD-de, CD-ROM-ide ja diskettidega seotud programmide tootmist, salvestamist
ja väljatöötamist käsitleda sarnasena varasema kaubamärgiga kaitstud televisiooniprogrammide tootmisega, kuna need kas täiendavad
teineteist, sest mõlemad teenused sisaldavad audiovisuaalsete või multimeedia kaupade tootmist – mida saab käsitleda vastulause
esitaja kaupade edastamise spetsiifilise moodusena – või pakuvad selliseks edastamiseks vajalikku elektroonilist tuge.
40     Kokkuvõtteks tuleb asuda seisukohale, et olenemata kirjelduse erinevusest, on kaubamärgi taotluses nimetatud teenused osaliselt
identsed ja osaliselt sarnased teenustega, mis on kaitstud varasema kaubamärgiga.
Kaubamärkide võrdlus
41     Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine, mille käigus peab arvestama kõikide
asjassepuutuvate faktoritega, asjassepuutuvate kaubamärkide visuaalse, helilise või kontseptuaalse sarnasuse seisukohast põhinema
muljel, mille kaubamärk jätab tervikuna, arvestades eriti selle eristavaid ja domineerivaid koostisosasid (Euroopa Kohtu 11. novembri
1997. aasta otsus kohtuasjas C-251/95: SABEL, EKL 1997, lk I-6191, punkt 62 ning eespool viidatud kohtuotsus ELS, punkt 62).
Asjassepuutuvate kaupade või teenuste keskmine tarbija, kelle kaubamärgi tajumisel on segiajamise tõenäosuse üldisel hindamisel
määrav tähtsus, tajub kaubamärki harilikult ühe tervikuna ning ei hakka uurima selle erinevaid detaile (vt eespool viidatud
kohtuotsus SABEL, punkt 23).
42     Käesoleval juhul moodustub varasem kaubamärk kujutis- ja sõnamärgist, mis koosneb keskselt paigutatud vasakule kallutatud
viisnurksest tähest ja sellest kahes reas ülejooksvast, punaste suurte tähtedega kirjutatud fraasist „star TV”; seda täiendab
kolme väikese tähega ümbritsetud kuu kujutis, mille kontuurid on visandatud üles vasakule, keskselt paigutatud tähe kahe tipu
vahele. Taotletav kaubamärk koosneb sõnadest „STAR TV”.
43     Esiteks tuleb kahe kaubamärgi visuaalse võrdluse osas meeles pidada seda, et Esimese Astme Kohus on juba täpsustanud, et miski
ei takista võrdlemast sõnamärgi ja kujutismärgi visuaalset sarnasust „arvestades, et mõlemal kaubamärgi tüübil on visuaalselt
tajutav graafiline kujutis” (Esimese Astme Kohtu 12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas T-110/01: Vedial
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – France Distribution (HUBERT), EKL 2002, lk II-5275, punkt 51).
44     Siinkohal tuleb kõigepealt rõhutada, et sõnad „STAR TV” moodustavad samaaegselt nii taotletava kaubamärgi kui ka varasema
kaubamärgi sõnalise koostisosa. Esimese Astme Kohus on sarnaste asjaoludega asjas jõudnud seisukohale, et mitmeosalist kaubamärki,
millel on sõnaline osa ja kujutisosa, pidada sarnaseks teise kaubamärgiga, mis on identne või sarnane mitmeosalise kaubamärgi
ühe osaga, välja arvatud juhul, kui viimane on mitmeosalisest kaubamärgist jäävast tervikmuljest domineeriv koostisosa. Sellise
juhuga on tegemist siis, kui nimetatud kaubamärgi koostisosa võib kaubamärgi kujutises, mida asjaomane avalikkus meeles peab,
domineerida iseseisvalt ja selliselt, et teised kaubamärgi koostisosad võivad kaubamärgist jäävas tervikmuljes olla ebaolulised
(Esimese Astme Kohtu 23. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas T-6/01: Matratzen Concord
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Hukla Germany (MATRATZEN), EKL 2002, lk II-4335, punkt 33).
45     Mis puudutab vastandatud kaubamärkide visuaalset võrdlust, siis jõudis apellatsioonikoda antud asjas seisukohale, et sõnad
„star TV” moodustasid varasema kaubamärgi domineeriva koostisosa.
46     Sellist hinnangut andes ei ole eksitud. Võttes arvesse varasemast kaubamärgist  jäävat visuaalset tervikmuljet, on sõnaline
koostisosa „STAR TV” kahtlemata tähelepandavam kui kaubamärgi kujutavad koostisosad ja seda nii oma suuruse tõttu – sõnad
„star” ja „TV” asetsevad keskselt paigutatud tähe kujutise peal ja ületavad oma dimensioonilt tähe kontuure – kui ka värvigamma
mõju tõttu – nimetatud sõnad on kirjutatud punasega mustvalgel taustal.
47     Sellistel asjaoludel, arvestades taotletud kaubamärgi kokkulangevust varasema kaubamärgi sõnalise domineeriva koostisosaga,
ei ole apellatsioonikoda, kes jõudis seisukohale, et vaidluslaused kaks kaubamärki on oluliselt sarnased, hindamisel eksinud.
48     Samuti on apellatsioonikoda jõudnud õigele seisukohale, et foneetiliselt on kaubamärgid identsed.
49     Vastupidiselt seisukohale, mida paistab toetavat hageja, tuleb tõdeda, et nagu taotletud kaubamärkigi, on ka varasemat kaubamärki
võimalik foneetiliselt reprodutseerida. Kuna varasema kaubamärgi hääldus langeb kokku tema ainsa sõnalise koostisosa „STAR TV”
hääldusega, mis on sama taotletud kaubamärgi hääldusega, peab antud asjas asuma seisukohale, et foneetiliselt on vastandatud
kaubamärgid identsed.
50     Lõpetuseks leidis apellatsioonikoda, et kontseptuaalselt kutsuvad mõlemad vastandatud kaubamärgid esile mõtte tähest.
51     Siinkohal tuleb täpsustada, et kui varasemast kaubamärgist jääv visuaalne mulje on kahtlemata ja vahetult tähte meenutav,
arvestades, et üks selle koostisosa on tähe graafiline kujutis, siis kehtib sama ka taotletud kaubamärgi puhul, kui on võimalik
mõistlikult eeldada, et sihtgrupp saab aru ingliskeelsest sõnast „star”.
52     Niisiis, isegi kui keskmine tarbija, kes moodustab ajassepuutuvate teenuste jaoks olulise osa sihtrühmast, ei saa tingimata
aru ingliskeelse sõna „star” tähendusest, on see sõna saksa, prantsuse, itaalia ja hollandi keeles igapäevases kasutuses tähistamaks
filmitähte. Seega kutsuvad nii kaubamärk, mille registreerimist taotleti ning milles esines sõna „star”, kui ka varasem kaubamärk,
mille domineeriv sõnaline koostisosa on sõna „star”, mõlemad esile mõtte „filmitähest”. Lisaks sellele on mõlema kaubamärgi
võime kutsuda esile eelnimetatud mõtet palju olulisem, kui mõlemal juhul sõna „star” kombinatsioon lühendiga „TV”, mis olles
lühend sõnast „televisioon”, rõhutab veelgi enam ideed filmitähest, tuntud näitlejast või näitlejannast. Seega on mõlemal
vaidlusalusel kaubamärgil sama kontseptsioon.
53     Eeltoodust tuleneb, et taotletud kaubamärk ja varasem kaubamärk on nii visuaalselt, foneetiliselt kui ka kontseptuaalselt
väga sarnased ja osaliselt identsed.

Segiajamise tõenäosus
54     Ülaltoodud asjaoludel, arvestades kahe vastandatud kaubamärgi identsust või sarnasust, ja arvestades teenuseid, mis on nendega
kaitstud, tuleb asuda seisukohale, et esineb kindel tõenäosus, et sihtrühm võib nende teenuste kaubandusliku päritolu segi
ajada.
55     Sama järeldus tuleb teha ka osas, mis puudutab kaubamärgi taotluses nimetatud telesaadete edastamise teenuseid, mille sihtrühm
vastavalt käesoleva otsuse punktis 29 toodud seisukohale moodustub audiovisuaalse tegevusvaldkonna professionaalidest. Siinkohal
tuleb asuda seisukohale, et vastandatud kaubamärkide visuaalne, foneetiline ja kontseptuaalne sarnasus on selline, et isegi
tähelepanelikum sihtgrupp võib arvata, et asjakohased teenused pärinevad samalt ettevõtjalt või omavahel majanduslikult seotud
ettevõtjatelt. Ka asjaolu, et vastulause esitaja ei tegutse otseselt levitamise valdkonnas, ei anna põhjust jõuda teistsugusele
järeldusele, arvestades, et üldreeglina võib televisiooniprogramme nii toota kui ka levitada sama ettevõtja, millega sageli
ka tegemist on.
56     Seega tuleb järeldada, et apellatsioonikoda ei ole hindamisel eksinud, asudes seisukohale, et on olemas taotletud kaubamärgi
STAR TV ja varasema kaubamärgi segiajamise tõenäosus.
57     Mis puutub hageja siseriiklikul, rahvusvahelisel ja ühenduse tasandil tehtud registreerimistoimingutesse, mille esemeks on
olnud kaubamärgis sisalduv sõna „star” või tähe kujutis, ning mis puutub sõna „star” väidetavasse tavakasutusse käesolevas
asjas küsimuse all olevate teenuste tähistamisel, siis tuleb siinkohal tõdeda, et neid väiteid ei esitatud ei vastulausete
osakonnale ega apellatsioonikojale. Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale ei saa Esimese Astme Kohtule esitatud asjaolud,
mida ei ole eelnevalt esitatud ühtlustamisameti osakondadele ja mida oleks otsuse tegemisel pidanud arvesse võtma, mõjutada
vastava osakonna otsust (vt Esimese Astme Kohtu 13. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-115/03: Samar
v
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Grotto (GAS STATION), EKL 2004, lk II-2939, punkt 13). Tulenevalt määruse nr 40/94 artikli 74
lõikest 1, mille kohaselt registreerimisest keeldumise suhteliste põhjustega seotud menetluses piirdub ühtlustamisamet kontrollimisel
osaliste esitatud faktide, tõendite ja väidetega ning esitatud nõudmistega, ei võetud antud otsuse tegemisel arvesse asjaolusid,
mida pooled ei esitanud. Seega ei saa nimetatud faktid mõjutada apellatsioonikoja otsuse õiguspärasust (eespool viidatud otsus
GAS STATION, punkt 13).
58     Kõike eeltoodut silmas pidades tuleb hageja apellatsioonikoja otsuse tühistamise nõue rahuldamata jätta.

Kohtukulud
59     Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud hageja kahjuks, mõistetakse kohtukulud vastavalt ühtlustamisameti nõudele hagejalt välja.
60     Kodukorra artikli 136 lõike 2 alusel käsitatakse poolte apellatsioonikoja menetlusega seotud vältimatuid kulusid hüvitatavate
kuludena. Sama ei kehti aga vastulausete osakonna menetluses kantud kulude kohta, mistõttu tuleb hageja nõue nende kulude
hüvitamise kohta rahuldamata jätta. Arvestades, et hageja nõue tühistada apellatsioonikoja otsus jäeti rahuldamata, tuleb
rahuldamata jätta ka hageja nõue apellatsioonikoja menetlusega seotud kulude hüvitamise kohta.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (neljas koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja hagejalt.
Legal
Mengozzi
Wiszniewska-Białecka
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 4. mail 2005 Luxembourgis.
Kohtusekretär

Koja esimees
H. Jung

H. Legal
*
Kohtumenetluse keel: inglise.