CELEX: 62003CJ0046
Strukturfonden
Återtagande av medel
Villkor
Programmet Manchester/Salford/Trafford 2 (MST 2)

1       Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland har yrkat att domstolen skall
–       ogiltigförklara
a)      Europeiska gemenskapernas kommissions beslut i skrivelsen av den 22 november 2002 att återta ett belopp av 11 632 600 euro
avseende utgifter för det operativa programmet Manchester/Salford/Trafford 2 (nedan kallat MST 2),
b)      ett senare beslut, som fattats vid ett för Förenade kungariket okänt datum i december 2002 eller januari 2003, att återta
detta belopp,
c)      alla åtgärder som vidtagits enligt dessa beslut, inklusive återtagandet av nämnda belopp,
d)      kommissionens beslut i skrivelse av den 22 november 2002 att återkräva ett belopp av 9 272 767 euro som redan utbetalats från
Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) till Förenade kungariket avseende utgifter för MST 2, och
e)      alla åtgärder som vidtagits enligt detta beslut,
–       förklara de nämnda besluten och åtgärderna ogiltiga i enlighet med artikel 231 EG,
–       förordna enligt artikel 241 EG att, för det fall kommissionens tolkning av artikel 52.5 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999
av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (EGT L 161, s. 1) eller av punkt 10 i bilagan till kommissionens
beslut K(92) 1358/8 av den 6 juli 1992 är korrekt, dessa bestämmelser inte skall tillämpas gentemot Förenade kungariket.

Tillämpliga bestämmelser
2       Artikel 21.4 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG)
nr 2052/88 vad gäller samordningen av de olika strukturfondernas verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens
och andra befintliga finansieringsorgans verksamheter (EGT L 374, s. 1), med rubriken ”Utbetalningar”, har följande lydelse:
”Utbetalning av återstoden av varje åtagande skall villkoras av följande:
–       Den utsedda myndighet som avses i punkt 1 lämnar till kommissionen in en begäran om utbetalning inom sex månader från det
aktuella årets utgång eller när den berörda åtgärden faktiskt slutförts.
–       De relevanta rapporter som avses i artikel 25.4 överlämnas till kommissionen.
–       Medlemsstaten översänder till kommissionen ett intyg som bekräftar de uppgifter som ansökan om utbetalning och rapporterna
innehåller.”
3       I artikel 52 i förordning nr 1260/1999, som har rubriken ”Övergångsbestämmelser”, föreskrivs följande:
”1.      Denna förordning skall inte påverka vare sig fullföljande eller ändring, inklusive helt eller delvis upphävande, av en stödform
som rådet eller kommissionen har godkänt på grundval av förordningarna (EEG) nr 2052/88 och (EEG) nr 4253/88 och varje annan
lagstiftning som är tillämplig på denna stödåtgärd den 31 december 1999.
…
5.      De delar av de belopp som tilldelats sådana insatser, projekt eller program som kommissionen beslutat om före den 1 januari
1994 för vilka kommissionen inte har mottagit någon begäran om slutlig utbetalning senast den 31 mars 2001 skall kommissionen
automatiskt återta senast den 30 september 2001, och felaktigt utbetalade belopp skall återbetalas utan att det påverkar insatser,
projekt eller program som har skjutits upp på rättsliga grunder.
…”

Bakgrund till tvisten och förfarandet
4       Den 6 juli 1992 fattade kommissionen beslut K(92) 1358/8 om gemenskapsstöd från ERUF och Europeiska socialfonden till förmån
för ett samordnat operativt program för Manchester, Salford och Trafford på grundval av den enligt mål 2 fastställda ramen
för gemenskapsstöd för gemenskapens strukturåtgärder i nordvästra England i Förenade kungariket. Beslutet omfattade tiden
från och med den 1 januari 1992 till och med den 31 december 1993 och fastställde i artikel 3 omfattningen av ERUF:s bidrag
till 56,51 miljoner ecu.
5       Punkt 10 i bilagan till ovannämnda beslut har följande lydelse:
”Utbetalning av återstoden av varje åtagande skall villkoras kumulativt av följande:
–       Den utsedda myndigheten lämnar till kommissionen en begäran om utbetalning inom sex månader från det aktuella årets utgång
eller när den berörda verksamheten faktiskt utförs, varvid begäran skall motsvara slutmottagarnas faktiska utgifter för vilka
det finns ett dokumenterat underlag.
–       De relevanta rapporter som avses i artikel 25.4 i förordning (EEG) nr 4253/88 överlämnas till kommissionen i den överenskomna
formen.
–       Medlemsstaten översänder till kommissionen ett intyg som bekräftar de uppgifter som ansökan om utbetalning och rapporterna
innehåller.”
6       Genom kommissionens beslut K(93) 3804 av den 17 december 1993 om ändring av de operativa programmen i de regioner i Förenade
kungariket som faller under mål 2 utökades ERUF:s åtagande beträffande MST 2 från 56,51 till 58,163 miljoner ecu, med beaktande
av de ändringar som begärts av Förenade kungariket avseende den årliga fördelningen av gemenskapernas strukturstöd, av utdelningen
av tidigare icke prioriterade anslag och av överföringen av medel mellan vissa operativa program.
7       I skrivelser av den 11 juni 1999 och den 31 juli 2000 lade Government Office for the North West (nedan kallad ”GONW”) fram
utkast till slutrapport för MST 2.
8       Den 26 februari 2001 skickade GONW en skrivelse till kommissionen och uppgav följande:
”Vi förbereder för närvarande de slutliga ekonomiska tabellerna för dessa två program. De kommer att skickas till er med elektronisk
post av Paul [D.] när MST 1 i första hand och MST 2 därefter färdigställts. Dessförinnan bifogar jag här papperskopior på
originaldokumenten för att ni skall ha en komplett dokumentserie före utgången av fristen för återtagande av de beviljade
medlen den 31 mars 2001.”
9       Den 15 mars 2001 skickade GONW en skrivelse till kommissionen och uppgav följande:
”Med hänvisning till mitt meddelande av den 26 februari 2001 bifogar jag papperskopior av originaldokumenten avseende MST
2. De slutliga ekonomiska tabellerna för MST 1 och 2 skickas till er via eletronisk post av Paul [D.] så snart Ian [J.] har
klarat ut vissa olösta frågor med Manchester [City Council] och före utgången av fristen för återtagande av de beviljade medlen
den 31 mars 2001. Till de ekonomiska tabellerna bifogas listor över projekt som godkänts av Förenade kungariket och det prioriterade
stödområdet.
Fördelningstabellen och den ekonomiska tabellen visar återstoden av de belopp som fordras av Förenade kungarikets regering.
Vi tillkännager vårt samtycke på en formell ansökan om utbetalning när er ekonomiavdelning har tagit ställning till bifogade
sifferuppgifter. Tabellerna återger situationen så som den visades i den reviderade rapporten som skickades [till kommissionen]
den 31 juli 2000.”
10     En rapport angående MST 2, med titeln ”Final Report” (slutlig rapport), bifogades nämnda skrivelse.
11     Den 21 mars 2001 sände GONW ett elektroniskt postmeddelande till kommissionen, avfattat på följande sätt:
”Bifogas fyra tabeller som Paul [I.] bett mig skicka till er, för att ni skall kunna avsluta de två programmen.
…”
12     Ett antal bilagor som innehöll olika tabeller med ekonomiska uppgifter angående MST 2 bifogades det elektroniska postmeddelandet.
I bilaga 4, angående godkända projekt alltefter prioriterat stödområde, förekom en totalsumma på stödberättigade utgifter
på 111 735 335 GBP.
13     Efter viss brevväxling mellan kommissionen och GONW gjordes under sommaren 2001 ett antal rättelser i de ekonomiska tabellerna,
utan att ovannämnda totalsumma på stödberättigade utgifter ändrades.
14     Därefter ägde en betydande brevväxling rum mellan GONW och kommissionen som vid detta tillfälle framhöll vikten av att myndigheterna
i Förenade kungariket inkom med en slutlig bekräftelse på utgifterna.
15     I en skrivelse av den 6 februari 2002 inkom GONW till kommissionen med en sådan bekräftelse. I denna nämndes ett belopp avseende
stödberättigade utgifter som uppgick till 111 735 335 GBP.
16     I skrivelse av den 18 april 2002, undertecknad av generaldirektören för generaldirektoratet Regionalpolitik, informerade kommissionen
myndigheterna i Förenade kungariket om sin avsikt att återta återstoden av stödet från ERUF till MST 2, nämligen 11 632 600
euro. Kommissionen förklarade samtidigt att handlingen av den 6 februari 2002 inte godtagits som en begäran om utbetalning,
eftersom den inte kommit in före det i artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999 föreskrivna slutdatumet, nämligen den 31 mars 2001.
Förenade kungariket gavs därvid en svarsfrist på två månader.
17     I skrivelse av den 12 juni 2002 bestred myndigheterna i Förenade kungariket förslaget att återta återstoden som avsetts för
MST 2. De hävdade bland annat att ett utkast till slutrapport förelagts i juli 2000, att de ekonomiska tabellerna förelagts
den 21 mars 2001 samt att alla relevanta uppgifter inkommit före utgången av fristen den 31 mars 2001.
18     I skrivelse av den 22 november 2002 bestred kommissionen ovan nämnda argument och intygade att behörig enhet getts i uppdrag
att återta återstoden på 11 632 600 euro.
19     Förenade kungariket har den 31 januari 2003 väckt talan i förevarande mål. Kommissionen har i första hand yrkat att domstolen
delvis skall avvisa och i övrigt ogilla talan, och i andra hand att domstolen skall ogilla talan i dess helhet.
20     Genom domstolens ordförandes beslut av den 25 mars 2003 tilläts Europeiska unionens råd att intervenera till stöd för kommissionens
yrkanden.

Talan

Föremålet för talan
21     Avseende Förenade kungarikets yrkanden om ogiltigförklaring i första strecksatsen d och e, har kommissionen i sitt svaromål
uppgett att den beslutat att inte återkräva beloppet på 9 272 767 euro, vilket meddelades Förenade kungarikets regering i
en skrivelse av den 13 mars 2003.
22     Eftersom nämnda regering inte har bestritt att den mottagit detta beslut får talan om ogiltigförklaring i denna del anses
ha förlorat sitt föremål.

Upptagande till sakprövning
23     Kommissionen har yrkat att Förenade kungarikets yrkanden i första strecksatsen b och c skall avvisas, eftersom de avser åtgärder
som inte är självständiga beslut utan ofrånkomliga konsekvenser av den skrivelse av den 22 november 2002 som åsyftas i yrkandet
i första strecksatsen a.
24     Av ovannämnda skrivelse framgår att kommissionen gav behörig enhet i uppdrag att återta återstoden på 11 632 600 euro. Såsom
generaladvokaten påpekat i punkt 46 i sitt förslag till avgörande, är denna skrivelse följaktligen en åtgärd med rättsverkningar
gentemot Förenade kungariket.
25     Under dessa omständigheter utgör de åtgärder som åsyftas i denna medlemsstats yrkande i första strecksatsen b och c dessutom
en bekräftande rättsakt respektive en rent verkställande handling i förhållande till det beslut som omnämnts i skrivelsen
av den 22 november 2002. De utgör sålunda inte någon rättsakt mot vilken talan kan väckas separat.
26     Därav följer att yrkandena om ogiltigförklaring av de åtgärder som avses i Förenade kungarikets yrkande 1 b och c skall avvisas.

Prövning i sak
27     Förenade kungariket har till stöd för sin talan åberopat fyra grunder. Den första grunden avser åsidosättande av artikel 52.5
i förordning nr 1260/1999. Genom den andra grunden har Förenade kungarikets regering framställt en invändning om rättsstridighet
avseende ovannämnda bestämmelse eller avseende punkt 10 i bilagan till beslut K(92) 1358/8. Den tredje grunden avser åsidosättande
av principen om skydd för berättigade förväntningar liksom artikel 10 EG, och den fjärden grunden avser kommissionens bristande
motivering. Genom en skrivelse av den 23 mars 2005 meddelade Förenade kungariket att den andra grunden frånfallits.
28     Genom sin första grund har Förenade kungarikets regering gjort gällande att de handlingar som insänts till kommissionen i
februari och mars 2001 utgjorde, såsom framgår av deras lydelser och sammanhang, en begäran om slutlig utbetalning i enlighet
med nämnda bestämmelse, vilket möjliggjorde för kommissionen att avsluta MST 2. Enligt Förenade kungarikets regering kräver
inte nämnda bestämmelse, tolkad i ljuset av principerna om rättssäkerhet, om proportionalitet, om god förvaltningssed, om
solidaritet inom gemenskapen, om regionalt partnerskap och den princip om samarbete mellan gemenskapsinstitutionerna och medlemsstaterna
som föreskrivs i artikel 10 EG, att en begäran om slutlig utbetalning ovillkorligen görs i ERUF:s standardformulär för attestering
av utgifter. Kommissionen skall därmed ha gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att fastslå att eftersom
begäran om slutlig utbetalning inte gjordes med visst formulär före den 31 mars 2001 så skulle den sanktionsåtgärd som avses
i artikel 52.5 i förordning 1260/1999 vidtas.
29     Kommissionen har invänt att det för att säkerställa att ovannämnda bestämmelse skulle få ändamålsenlig verkan krävdes att
kommissionen före den 31 mars 2001 hade samtliga nödvändiga handlingar för att avsluta förfarandet och att handlingarna framställts
i den form som erfordrades för ändamålet. En overifierad utgiftsdeklaration som översänts med elektronisk post i form av en
Excel-fil kan enligt kommissionen inte godtas som en korrekt begäran om slutlig utbetalning. Skälet är inte endast att det
gängse formuläret inte hade använts utan även att en begäran av detta slag enligt artikel 21.4 i förordning nr 4253/88 och
enligt punkt 10 i bilagan till beslut K(92) 1358/8 skall vara underskriven och åtföljd av ett intyg.
30     I det avseendet påpekar domstolen att framställningar med begäran om slutlig utbetalning enligt artikel 52.5 i förordning
nr 1260/1999 som inkommer från medlemsstaterna åtminstone skall innehålla de uppgifter som krävs för att möjliggöra för kommissionen
att definitivt avsluta de berörda projekten och betala ut begärda belopp (se, i detta hänseende, dom av den 5 oktober 1999
i mål C‑84/95, Nederländerna mot kommissionen, REG 1999, s. I-6547, punkt 57).
31     Av handlingarna i målet framgår att Förenade kungariket i skrivelser av den 26 februari och den 15 mars 2001 vid fristdagen
den 31 mars 2001 hade inkommit med ett antal uppgifter till kommissionen avseende MST 2, som kompletterats med bilagor och
med ett elektroniskt postmeddelande av den 21 mars 2001.
32     Det skall påpekas att kommissionen, såsom den framhållit vid förhandlingen, inte har klandrat Förenade kungariket för att
uppgifter skickats per elektronisk post.
33     Kommissionen har inte heller påstått att det skulle ha förelegat någon oriktighet i de sifferuppgifter som meddelats som skulle
ha hindrat kommissionen från att avsluta det ifrågavarande programmet, eller att uppgifterna skulle ha tillskickats av en
obehörig myndighet.
34     Kommissionen har likväl vidhållit att den rapport som, såsom framgår av de handlingar som inkommit från Förenade kungarikets
regering, bifogats skrivelsen av den 15 mars 2001 är provisorisk.
35     Det framgår emellertid inte av akten att nämnda rapport, som benämnts ”Final Report”, är en provisorisk rapport. Kommissionen
har inte heller förklarat på vilka punkter denna rapport är bristfällig.
36     Eftersom det dessutom handlar om rättelser som gjordes i uppgifterna under sommaren 2001 och som Förenade kungariket betecknat
som mindre, något som kommissionen inte har bestritt, kan det fastslås att det i alla händelser inte framgår av handlingarna
i akten och särskilt inte av skrivelsen av den 18 april 2002 att nämnda rättelser spelade någon roll för kommissionens beslut
att återta medlen.
37     I själva verket anser kommissionen att Förenade kungariket inte inkom med begäran om slutlig utbetalning före den 31 mars
2001 i enlighet med artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999, på grund av att denna medlemsstat före detta datum inte bekräftade
de inkomna uppgifternas riktighet.
38     Enligt kommissionen följer det av artikel 21.4 tredje strecksatsen i förordning nr 4253/88 och av punkt 10 tredje strecksatsen
i bilagan till beslut K(92) 1358/8 att medlemsstaterna skall intyga riktigheten i översända uppgifter före utgången av den
i artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999 föreskrivna fristen. I nämnda bestämmelser föreskrivs att medlemsstaterna skall översända
till kommissionen ett intyg som bekräftar de uppgifter som begäran om utbetalning och rapporterna innehåller.
39     Domstolen finner att kommissionen inte kan vinna framgång med detta argument.
40     Det är förvisso riktigt att Förenade kungariket genom artikel 21.4 tredje strecksatsen i förordning nr 4253/88 som, såsom
framgår av artikel 52.1 i förordning nr 1260/1999, fortfarande reglerar sådana åtgärder som de som är föremål för prövning
i detta mål, och genom punkt 10 tredje strecksatsen i bilagan till beslut K(92) 1358/8 åläggs att fullgöra ett antal formkrav
i syfte att erhålla utbetalning av återstoden beträffande varje åtagande, bland annat kravet på att översända ett intyg till
kommissionen som bekräftar de uppgifter som begäran om betalning och rapporterna innehåller.
41     Varken i de ovannämnda bestämmelserna eller i artikel 52.5 föreskrivs emellertid att intyget skulle ha översänts före den
31 mars 2001.
42     Vad för det första gäller artikel 21.4 tredje strecksatsen i förordning nr 4253/88 och punkten 10 tredje strecksatsen i bilagan
till beslut K(92) 1358/8, är det tillräckligt att fastslå att fristen den 31 mars 2001 inte föreskrivs i dessa.
43     Vad sedan gäller artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999 skall det påpekas att nämnda bestämmelse inte innehåller någon uppgift
om att de formkrav som föreskrivs i artikel 21.4 i förordning nr 4253/88 och i punkt 10 tredje strecksatsen i bilagan till
beslut K(92) 1358/8, och som är villkor för utbetalning av återstoden av varje åtagande, skall uppfyllas för att undvika att
medel återtas i enlighet med ovannämnda artikel 52.5.
44     För övrigt överensstämmer uttrycket ”begäran om slutlig utbetalning” i artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999 bättre med uttrycket
”begäran om utbetalning” i första strecksatsen och uttrycket ”ansökan om utbetalning” i tredje strecksatsen i artikel 21.4
i förordning nr 4253/88 och i punkt 10 i bilagan till beslut K(92) 1358/8. Det framgår emellertid tydligt av ordalydelsen
i dessa bestämmelser att attesten eller intyget som avses i tredje strecksatsen i dessa bestämmelser inte ingår i begäran
om utbetalning i egentlig mening.
45     Följaktligen tvingas en medlemsstat inte av bestämmelserna i artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999 att – före visst datum
och vid äventyr av att kommissionen automatiskt återtar medel – uppfylla ett formkrav, såsom att översända ett intyg avseende
insända uppgifter, om något sådant krav inte tydligt föreskrivs i ovannämnda bestämmelse.
46     Av det ovanstående följer att kommissionen tillämpade artikel 52.5 i förordning nr 1260/1999 på ett felaktigt sätt då den
automatiskt återtog de beviljade medlen på grund av att Förenade kungariket inte före den 31 mars 2001 hade inkommit med intyg
avseende insända uppgifter i enlighet med artikel 21.4 tredje strecksatsen i förordning nr 4253/88 och med punkt 10 tredje
strecksatsen i bilagan till beslut K(92) 1358/8.
47     Talan skall således bifallas på den första grunden.
48     Talan skall således bifallas, och det saknas anledning att pröva övriga grunder.

Rättegångskostnader
49     Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Förenade kungariket har yrkat att kommissionen skall ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom kommissionen har tappat målet,
skall Förenade kungarikets yrkande bifallas. Med tillämpning av artikel 69.4 första stycket skall rådet i egenskap av intervenient
bära sin rättegångskostnad.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:
1)
Europeiska gemenskapernas kommissions beslut i skrivelsen av den 22 november 2002 att återta ett belopp av 11 632 600 euro
avseende utgifter för det operativa programmet Manchester/Salford/Trafford 2 ogiltigförklaras.
2)
Europeiska gemenskapernas kommission skall ersätta rättegångskostnaderna.
3)
Europeiska unionens råd skall bära sin rättegångskostnad.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska.