CELEX: 62002CJ0406
Traktatbrud
manglende fremsendelse af rapporter i henhold til direktiv 76/464/EØF, 78/659/EØF og 80/68/EØF
standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver

Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 13. november 2002 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser
i henhold til Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer
i Fællesskabets vandmiljø (EFT L 129, s. 23), Rådets direktiv 78/659/EØF af 18. juli 1978 om kvaliteten af ferskvand, der
kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve deri (EFT L 222, s. 1) og Rådets direktiv 80/68/EØF
af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer (EFT 1980 L 20, s. 43),
som ændret ved Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse
af en række miljødirektiver (EFT L 377, s. 48), idet det ikke inden for den fastsatte frist har fremsendt de rapporter, der
er foreskrevet i direktiverne, for så vidt angår hovedstadsregionen Bruxelles.
Retsforskrifter
Direktiv 91/692 har til formål at standardisere og rationalisere rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver.
Direktivet skal harmonisere og fuldende bestemmelserne om de i disse direktiver omhandlede rapporter for at bringe dem i større
indbyrdes overensstemmelse og for at fuldstændiggøre dem på et sektorspecifikt grundlag. Der skal i henhold til direktivet
kun fremsendes en rapport.
Artikel 2, stk. 1, i direktiv 91/692 bestemmer, at følgende tekst erstatter de i bilag I nævnte bestemmelser:
»Hvert tredje år sender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv som led i en sektorspecifik
rapport, der også omfatter andre relevante fællesskabsdirektiver. Rapporten udarbejdes på grundlag af et spørgeskema eller
en formular, som Kommissionen udformer efter fremgangsmåden i artikel 6 i direktiv 91/692/EØF [...] Spørgeskemaet eller formularen
sendes til medlemsstaterne seks måneder før starten på den periode, som rapporten dækker. Rapporten sendes til Kommissionen
senest ni måneder efter udløbet af den treårs-periode, som den dækker.
Den første rapport dækker årene 1993 til 1995.
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter en samlet rapport for Fællesskabet
om gennemførelsen af direktivet.«
De nye bestemmelser omhandler bl.a. følgende direktiver:
–
direktiv 76/464
–
direktiv 78/659
–
direktiv 80/68.
De spørgeskemaer, som rapporten skal udarbejdes på grundlag af, er blevet udarbejdet af Kommissionen med bistand fra et udvalg
og er blevet sendt til medlemsstaterne ved Kommissionens beslutning 92/446/EØF af 27. juli 1992 om spørgeskemaer for direktiverne
inden for vandområdet (EFT L 247, s. 10) seks måneder før starten på den periode, som nævnte rapport dækker.
Den administrative procedure
Da Kommissionen ikke den 30. september 1996, der er den frist, der følger af de fastsatte forpligtelser, havde modtaget den
rapport, som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i direktiv 91/692, for årene 1993-1995, for så vidt angår hovedstadsregionen Bruxelles
og regionen Vallonien, fandt den, at Kongeriget Belgien havde tilsidesat sine forpligtelser.
Den 30. juni 1998 sendte Kommissionen følgelig en åbningsskrivelse til Kongeriget Belgien.
Ved skrivelser af 30. juli 1998 og af 11. september 1998 fremsendte Belgiens Faste Repræsentation sine bemærkninger vedrørende
regionen Vallonien og hovedstadsregionen Bruxelles til Kommissionen.
På baggrund af disse bemærkninger har Kommissionen udelukkende opretholdt sine klagepunkter vedrørende sidstnævnte region.
Kommissionen fremsatte den 22. december 1998 en begrundet udtalelse over for Kongeriget Belgien, hvori den opfordrede denne
stat til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme forpligtelserne i henhold til direktiv 76/464, 78/659
og 80/68, som ændret ved direktiv 91/692 (herefter »direktiv 76/464«, »direktiv 78/659« og »direktiv 80/68«), inden for en
frist på to måneder fra dens meddelelse og i den forbindelse at fremsende de i disse direktiver foreskrevne oplysninger vedrørende
hovedstadsregionen Bruxelles.
Ved telefax af 17. maj 2000, som blev bekræftet ved skrivelse af 13. juni 2000, besvarede Kongeriget Belgien Kommissionens
begrundede udtalelse, og præciserede heri, at foranstaltningerne til indsamling af de fornødne oplysninger til udfærdigelse
af den rapport, der skulle fremsendes, forventedes at kunne tages i anvendelse fra 2001.
Kommissionen, der anså denne periode for at være for lang, anmodede ved skrivelse af 10. juli 2000 de belgiske myndigheder
om at træffe alle fornødne foranstaltninger til sikring af, at der hurtigst muligt blev etableret den nødvendige infrastruktur
til indsamling af de krævede oplysninger.
Ved telefax af 19. juni 2001, der blev bekræftet ved skrivelse af 20. juni 2001, fremsendte de belgiske myndigheder deres
supplerende bemærkninger til den begrundede udtalelse til Kommissionen.
Kommissionen fandt imidlertid ikke, at disse oplysninger var tilfredsstillende, og besluttede at anlægge sag ved Domstolen.
Om traktatbruddet
Kommissionen har frafaldet sin påstand vedrørende de oplysninger, der burde have været fremsendt i henhold til direktiv 80/68.
Kommissionen har indrømmet, at Kongeriget Belgien på trods af den for sene fremsendelse har afgivet de fornødne oplysninger.
Kommissionen har derimod fastholdt, at Kongeriget Belgien ikke inden for den fastsatte frist har fremsendt de oplysninger,
der kræves i henhold til direktiv 76/464 og 78/659.
Kongeriget Belgien har til sit forsvar gjort gældende, at det har påbegyndt gennemførelsen i belgisk ret af de direktiver,
som foreskriver, at de af Kommissionen krævede rapporter skal udarbejdes, og at det den 17. januar 2003 har tilsendt Kommissionen
de rapporter, der er omhandlet i direktiv 76/464 og 78/659 for perioderne 1993-1995, 1996-1998 og 1999-2001.
Kongeriget Belgien har i modsætning til det af Kommissionen anførte gjort gældende, at rapporten for perioden 1993-1995, dvs.
den for sent indleverede rapport, som har givet anledning til påstanden om traktatbrud, indeholder præcise oplysninger om
hvert af de pågældende år i overensstemmelse med forskrifterne i direktiv 91/692.
Den belgiske regering har desuden anført, at nævnte rapport indeholder alle de tilgængelige oplysninger, og at de spørgsmål,
som ikke besvares i rapporten for året 1993, ikke kunne besvares, da spørgeskemaet var så nyt. Regeringen har herved understreget,
at det i Kommissionens beslutning 95/337/EF af 25. juli 1995 om ændring af beslutning 92/446 (EFT L 200, s. 1), er forudsat,
at det kan være umuligt at besvare spørgeskemaet for så vidt angår investeringerne i vandrensningsanlæg.
Den omstændighed, at den fremsendte rapport bør anses for at være tilfredsstillende – under forudsætning af at dette kan anses
for godtgjort – er imidlertid uden betydning for, om der foreligger et traktatbrud, idet dette spørgsmål udelukkende omhandler
den belgiske regerings for sene fremsendelse til Kommissionen.
Den belgiske regering har ikke bestridt, at fremsendelsen ikke var sket før den 30. september 1996, som er den frist, der
er fastsat i direktiv 91/692, og at fremsendelsen heller ikke var sket inden for den frist, der blev fastsat i den begrundede
udtalelse.
Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, må vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var
ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse (jf. bl.a. dom af 5.6.2003, sag C-83/02, Kommissionen mod Grækenland, Sml.
I, s. 5639, præmis 10).
Kongeriget Belgien har derfor tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 91/692, idet det ikke
inden for den fastsatte frist har sendt den deri omhandlede rapport til Kommissionen for så vidt angår hovedstadsregionen
Bruxelles.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der
er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger,
og Kongeriget Belgien har tabt sagen, bør det pålægges det at betale sagens omkostninger.
På grundlag af disse præmisser
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
1)
Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 91/692/EØF af 23.
december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver, idet det
ikke inden for den fastsatte frist har sendt den deri omhandlede rapport til Kommissionen for så vidt angår hovedstadsregionen
Bruxelles.
2)
Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
Gulmann
Puissochet
Macken
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 12. februar 2004.
R. Grass
V. Skouris
Justitssekretær
Præsident
–
Processprog: fransk.