CELEX: 62008CJ0470
Gemensam jordbrukspolitik
Integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem
Förordning (EG) nr 1782/2003
System med samlat gårdsstöd
Överföring av stödrättigheter
Utgång av arrendeavtal
Arrendatorns och arrendegivarens skyldigheter

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2019/93, (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001, (EG) nr 1454/2001, (EG) nr 1868/94, (EG) nr 1251/1999, (EG) nr 1254/1999, (EG) nr 1673/2000, (EEG) nr 2358/71 och (EG) nr 2529/2001 (
EUT L 270, s. 1
, och rättelse i
EUT L 94, 2004, s. 70
, samt rättelse i
EUT L 279, 2006, s. 30
) och av kommissionens förordning (EG) nr 795/2004 av den om tillämpningsföreskrifter för det system med samlat gårdsstöd som föreskrivs i förordning nr 1782/2003 (
EUT L 141, s. 1
).
Begäran har framställts i ett mål mellan Kornelis van Dijk och Gemeente Kampen (Kampens kommun) angående arten och räckvidden av de skyldigheter som följer av ett arrendeavtal.
Tillämpliga bestämmelser
Gemenskapslagstiftningen
Förordning nr 1782/2003
I förordning nr 1782/2003 fastställs bland annat ett inkomststöd för jordbrukare. Detta stöd betecknas i artikel 1 andra strecksatsen som ”systemet med samlat gårdsstöd”.
I skäl 21 i förordning nr 1782/2003 anges följande:
”I stödsystemen inom den gemensamma jordbrukspolitiken ingår ett direkt inkomststöd i första hand för att upprätthålla en rimlig levnadsstandard bland jordbruksbefolkningen. Detta mål är nära förknippat med målet att bibehålla landsbygdsområden. För att undvika felaktig användning av gemenskapens medel bör inga stödutbetalningar göras till jordbrukare som på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådana utbetalningar.”
I skäl 29 i nämnda förordning stadgas följande:
”För att fastställa det belopp som jordbrukaren bör vara berättigad till i det nya systemet är det lämpligt att hänvisa till de belopp som jordbrukaren har beviljats under en referensperiod. För att kunna ta hänsyn till särskilda situationer bör det upprättas en nationell reserv. Denna reserv kan också användas för att underlätta för nya jordbrukare att delta i systemet. Det samlade gårdsstödet bör fastställas på gårdsnivå.”
I skäl 30 i förordningen anges bland annat följande:
”För att underlätta överföring av rätten till stöd bör det sammanlagda belopp som en gård är berättigad till delas upp i andelar (stödrättigheter) som står i samband med ett visst antal stödberättigande hektar som kommer att fastställas senare. För att undvika spekulativa överföringar som leder till en ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal bör, vid beviljande av stöd, stödrättigheterna vara bundna till ett visst antal stödberättigande hektar …”
I artikel 2 i förordningen föreskrivs följande:
”I denna förordning avses med
a)
jordbrukare: en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer … som bedriver jordbruksverksamhet,
…
c)
jordbruksverksamhet: produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter inbegripet skörd, mjölkning, uppfödning och hållande av djur för animalieproduktion, eller verksamhet för att hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön i enlighet med artikel 5,
…”
Avdelning III i förordning nr 1782/2003, med rubriken ”System med samlat gårdsstöd”, innehåller i kapitlen 1–4 de grundläggande bestämmelserna för detta system för detta, från produktionen ”frikopplade”, inkomststöd till jordbrukare. Det följer av artiklarna 33.1 a, 37.1, 38 och 41 i förordningen att de jordbrukare som har beviljats stöd under en referensperiod som innefattar kalenderåren 2000–2002 enligt minst ett av de stödsystem som anges i bilaga VI till förordningen har rätt till ett stöd beräknat utifrån ett referensbelopp som ska vara genomsnittet under denna period av de sammanlagda belopp som beviljats en jordbrukare enligt dessa stödsystem.
I artikel 36.1 i förordningen föreskrivs följande:
”Stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd skall betalas ut för stödrättigheter enligt definitionen i kapitel 3, åtföljda av ett lika stort antal stödberättigande hektar enligt definitionen i artikel 44.2.”
Kapitel 3 i avdelning III i förordning 1782/2003 innehåller ett avsnitt 1, med rubriken ”Stödrättigheter grundade på areal”. I artikel 43.1 i förordningen, som ingår i det avsnittet, stadgas bland annat följande:
”Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 48 skall en jordbrukare erhålla en stödrättighet per hektar, som beräknas genom att referensbeloppet divideras med det treåriga genomsnittet av antalet hektar som under referensperioden gav rätt till de direktstöd som förtecknas i bilaga VI.
Det totala antalet stödrättigheter skall vara detsamma som ovan nämnda genomsnittliga antal hektar.
…”
Artikel 44 i förordningen har följande lydelse:
”1.   En stödrättighet som åtföljs av ett stödberättigande hektar skall ge rätt till utbetalning av det belopp som fastställs genom stödrättigheten.
2.   Med ’stödberättigande hektar’ skall avses alla jordbruksarealer inom jordbruksföretaget som upptas av åkermark och permanent betesmark, utom arealer beväxta med permanenta grödor, som är skogbeväxta eller används för annat än jordbruksverksamhet.
3.   Jordbrukaren skall uppge de skiften som motsvarar det bidragsberättigande hektar som åtföljer varje stödrättighet. Utom vid force majeure eller exceptionella omständigheter skall jordbrukaren kunna förfoga över dessa skiften under en period av minst tio månader med början vid ett datum som skall fastställas av medlemsstaten men inte tidigare än den 1 september under kalenderåret före det år då ansökan om deltagande i systemet med samlat gårdsstöd lämnas in.
4.   Medlemsstater får i välgrundade fall tillåta jordbrukaren att ändra sina uppgifter förutsatt att han beaktar det antal hektar som motsvarar hans stödrättigheter och villkoren för att bevilja samlat gårdsstödet för den berörda arealen.”
I artikel 46 i förordning nr 1782/2003, med rubriken ”Överföring av stödrättigheter”, föreskrivs följande:
”1.   Stödrättigheter får endast överföras till en annan jordbrukare som är etablerad i samma medlemsstat med undantag för överföring genom faktiskt eller förtida arv.
…
2.   Stödrättigheter kan överföras genom försäljning eller varje annan slutgiltig överföring med eller utan mark. Däremot får upplåtelse eller liknande typer av transaktioner tillåtas endast om de överförda stödrättigheterna åtföljs av en upplåtelse av ett lika stort antal stödberättigande hektar.
Utom i fall av force majeure eller exceptionella omständigheter som avses i artikel 40.4 får jordbrukare överföra sina stödrättigheter utan mark först efter att i enlighet med artikel 44 ha använt minst 80 % av sina stödrättigheter under minst ett kalenderår eller efter att till den nationella reserven frivilligt ha lämnat ifrån sig alla stödrättigheter som inte har använts under det första året systemet med samlat gårdsstöd har tillämpats.
3.   Vid försäljning av stödrättigheter med eller utan mark får medlemsstaterna med beaktande av de allmänna principerna för gemenskapslagstiftningen besluta att en del av de stödrättigheter som säljs skall återgå till den nationella reserven eller att deras enhetsvärde skall minskas till förmån för den nationella reserven enligt kriterier som skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 144.2.”
Enligt bestämmelserna i kapitel 5 i avdelning III i förordningen, med rubriken ”Regionalt och frivilligt genomförande”, fick medlemsstaterna fram till den 1 augusti 2004 besluta att tillämpa systemet med samlat gårdsstöd enligt kapitlen 1–4 i nämnda avdelning III, bland annat, på regional nivå eller till viss del.
Enligt artiklarna 58.1, 58.3, 59.1 och 59.2 i nämnda förordning får en medlemsstat regionalisera systemet med samlat gårdsstöd enbart genom att dela upp det totala nationella beloppet mellan de olika regionerna i landet och fördela beloppet inom det således framräknade regionala taket schablonmässigt mellan samtliga jordbrukare i den berörda regionen. Varje jordbrukare ska därvid erhålla stödrättigheter vars enhetsvärde beräknas genom att man dividerar det regionala taket med antalet stödberättigande hektar, fastställt på regional nivå. Regionaliseringen får inte ske genom att det totala nationella beloppet delas upp individuellt mellan jordbrukarna i medlemsstaten på grundval av deras respektive referensbelopp.
Förordning (EG) nr 1234/2007
I artikel 74.4 i rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) (
EUT L 299, s. 1
) föreskrivs följande:
”Om det inte finns något avtal mellan parterna i det fall ett arrendekontrakt löper ut utan att det finns möjlighet till förnyelse på liknande villkor eller i situationer som medför jämförbara rättsverkningar ska de individuella kvoterna i fråga helt eller delvis överföras till de producenter som övertar dem, i enlighet med bestämmelser som antagits av medlemsstaterna, med beaktande av parternas rättmätiga intressen.”
Den nationella lagstiftningen
Varken förordningen om den gemensamma jordbrukspolitiken – inkomststöd 2006 (Regeling GLB – inkomenssteun 2006), som antagits med tillämpning av förordningarna nr 1782/2003 och 795/2004, eller avdelning 5 i bok 7 i civillagen (Burgerlijk wetboek), som rör arrende, innehåller några specifika bestämmelser om en rätt att, när ett arrendeavtal löper ut, behålla ett stöd enligt förordning nr 1782/2003 eller värdet av detta stöd.
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Kornelis van Dijk arrenderar sedan år 1982 ett antal jordbrukslotter tillhörande Gemeente Kampen om sammanlagt 34,0236 hektar. Arrendeavtalet innehåller inga bestämmelser beträffande inkomststöd eller stödrättigheter.
Kornelis van Dijk har under ett antal år mottagit kompensationsbetalning inom ramen för inkomststöd för jordbrukare, vilken var förbunden med produktion av vissa grödor. Denna kompensationsbetalning grundade sig på rådets förordning (EEG) nr 1765/92 av den 30 juni 1992 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor (
EGT L 181, s. 12
; svensk specialutgåva, område 3, volym 43, s. 20) och på rådets förordning (EG) nr 1251/1999 av den om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor (
EGT L 160, s. 1
). Efter att förordning nr 1782/2003 trätt i kraft, beviljades han stödrättigheter enligt artiklarna 33.1, 38, 43.1 och 43.2 a i den förordningen.
En tvist uppstod mellan Kornelis van Dijk och Gemeente Kampen om arten och räckvidden av de skyldigheter som följer av deras arrendeavtal.
I dom av den 25 september 2007 slog Rechtbank Zwolle-Lelystad fast att Kornelis van Dijk var skyldig att återlämna den mark han arrenderade av Gemeente Kampen när arrendeavtalet löpte ut, inklusive de stödrättigheter som följer av eller hänger samman med denna mark, mot ersättning motsvarande halva värdet av dessa rättigheter. Rätten fann även att Kornelis van Dijk inte fick överlåta dessa stödrättigheter utan tillåtelse på förhand från Gemeente Kampen.
Kornelis van Dijk överklagade den 24 oktober 2007 ovannämnda dom till Gerechtshof te Arnhem. Enligt honom följer det av förordningarna nr 1782/2003 och 795/2004 att stödrättigheterna fortsatt måste tillhöra arrendatorn efter arrendetidens utgång. Han gjorde vidare gällande att till skillnad från mjölkkvoter, som i princip är knutna till den mark som mjölkproducenten eller lantbrukaren har brukat under referensperioden, är stödrättigheter kopplade till jordbrukarens person.
Gemeente Kampen gjorde gällande att varken förordning nr 1782/2003 eller förordning nr 795/2004 preciserar vad som ska hända med stödrättigheterna när ett arrendeavtal löper ut. Kommunen drog av detta slutsatsen att rättsförhållandet mellan arrendatorn och arrendegivaren styrs av nationell rätt.
Med hänsyn till att utgången av den tvist som Gerechtshof te Arnhem har att avgöra beror på tolkningen av tillämplig gemenskapslagstiftning, beslutade den att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)
Är arrendatorn på grundval av förordningarna nr 1782/2003 och 795/2004 eller allmänna gemenskapsrättsliga principer, i synnerhet principen om förbud mot obehörig vinst, i avsaknad av nationella bestämmelser på området skyldig att vid arrendetidens utgång återlämna den arrenderade marken till arrendegivaren inklusive de stödrättigheter som följer av eller hänger samman med denna mark?
2)
Om fråga 1 besvaras jakande, är då arrendegivaren på grundval av förordningarna nr 1782/2003 och 795/2004 eller allmänna gemenskapsrättsliga principer, i synnerhet principen om förbud mot obehörig vinst, i avsaknad av nationella bestämmelser på området skyldig att lämna arrendatorn ersättning för de till arrendegivaren överlämnade stödrättigheterna? Om så är fallet, ska arrendegivaren ersätta hela värdet av dessa rättigheter eller bara en del av detta värde, och i så fall hur stor del?
3)
Om fråga 1 besvaras nekande, är då arrendatorn på grundval av förordningarna nr 1782/2003 och 795/2004 eller allmänna gemenskapsrättsliga principer, i synnerhet principen om förbud mot obehörig vinst, i avsaknad av nationella bestämmelser på området, skyldig att lämna arrendegivaren ersättning för de stödrättigheter som arrendatorn behåller? Om så är fallet, ska arrendatorn ersätta hela värdet av dessa rättigheter eller bara en del av detta värde, och i så fall hur stor del?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den hänskjutande domstolen har ställt de tre tolkningsfrågorna, som bör prövas i ett sammanhang, för att få klarhet i huruvida arrendatorn har en skyldighet enligt gemenskapsrätten att vid arrendetidens utgång återlämna den arrenderade marken till arrendegivaren inklusive de stödrättigheter som följer av eller hänger samman med denna mark, eller att lämna denne ersättning.
Det kan inledningsvis konstateras att det inte finns någon bestämmelse i förordning nr 1782/2003 eller i förordning nr 795/2004 om att arrendatorn vid arrendetidens utgång, jämte den arrenderade marken, till arrendegivaren måste återlämna de stödrättigheter som följer av eller hänger samman med denna mark. Systemet med samlat gårdsstöd skiljer sig därvid från systemet med mjölkkvoter, som enligt artikel 74.1 i förordning nr 1234/2007 styrs av principen att kvoterna överförs tillsammans med verksamheten.
Det framgår tvärtom av såväl syftena med som systematiken i förordning nr 1782/2003 att stödrättigheterna fortsatt tillhör arrendatorn efter arrendetidens utgång om inte annat har avtalats.
För det första utgör systemet med samlat gårdsstöd enligt artikel 1 andra strecksatsen i förordning nr 1782/2003 ett inkomststöd för jordbrukare vilket syftar till att, såsom framgår av skäl 21 i förordningen, upprätthålla en rimlig levnadsstandard bland jordbruksbefolkningen. Enligt artikel 33.1 i denna förordning ska bland annat de jordbrukare som har beviljats stöd under referensperioden enligt minst ett av de stödsystem som anges i bilaga VI till förordningen ha tillträde till systemet med samlat gårdsstöd.
Enligt artikel 43.1 i förordning nr 1782/2003 beror en jordbrukares stödrättigheter enligt systemet med samlat gårdsstöd på det antal hektar mark som denne förfogade över under referensperioden samt det stöd som denne mottagit enligt nämnda stödsystem.
Enligt artikel 44.1 i förordningen föreligger det vidare ett samband mellan stödrättigheter och jordbruksarealer, i den meningen att varje stödrättighet som svarar mot en stödberättigande hektar ger rätt till utbetalning av det belopp som fastställs genom den stödrättigheten.
Det är mot den bakgrunden som artikel 36.1 i förordning nr 1782/2003 stadgar att stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd ska betalas ut för stödrättigheter åtföljda av ett lika stort antal stödberättigande hektar.
Såsom framgår av skäl 30 i förordning nr 1782/2003 syftar sambandet mellan stödrättigheter och stödberättigande hektar bland annat till att undvika spekulativa överföringar som leder till en ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal.
Det framgår däremot på intet sätt av artikel 36.1 i förordningen att stödrättigheterna skulle vara kopplade till bestämda jordlotter, mer specifikt till dem som jordbrukaren förfogade över under referensperioden.
Vad som i slutändan är avgörande för att stöd ska beviljas är således att antalet stödrättigheter som en jordbrukare förfogar över svarar mot ett motsvarande antal stödberättigande hektar, inte mot bestämda jordlotter. I artikel 44.4 i förordning nr 1782/2003 föreskrivs för övrigt uttryckligen att medlemsstater i välgrundade fall får tillåta jordbrukaren att ändra sina uppgifter angående de jordlotter som utgör den stödberättigade arealen kopplad till en stödrättighet, förutsatt att han beaktar det antal hektar som motsvarar hans stödrättigheter och villkoren för att bevilja samlat gårdsstöd för den berörda arealen.
För det andra ger artikel 46 i förordning nr 1782/2003 utrymme att överföra stödrättigheter, i enlighet med syftet i skäl 30 i förordningen.
I artikel 46.2 i förordningen föreskrivs närmare bestämt att överföring av stödrättigheter utan mark endast kan ske genom en slutgiltig överföring. I ett sådant fall avsäger sig den jordbrukare som dittills haft stödrättigheterna slutgiltigt sina anspråk genom försäljning till en annan jordbrukare, som därefter gör gällande dessa rättigheter till sin egen fördel. För att kunna kräva utbetalning av stödet måste den berörda jordbrukaren enligt artikel 44.1 i förordning nr 1782/2003 förfoga över ett tillräckligt antal hektar stödberättigande jordbruksmark, detta för att säkerställa att det finns en grund i motsvarande jordbruksareal för utbetalningen av stödet.
Däremot får överföring av stödrättigheter, vid upplåtelse eller liknande typer av transaktioner, tillåtas endast om den åtföljs av en upplåtelse av ett lika stort antal stödberättigande hektar. Denna bestämmelse, som återfinns i artikel 46.2 i förordning nr 1782/2003, syftar till att, i enlighet med skäl 30 i förordningen, undvika spekulativa överföringar som leder till en ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal.
I artikel 46.1 i förordning nr 1782/2003 föreskrivs dessutom att stödrättigheter endast får överföras till en annan jordbrukare som är etablerad i samma medlemsstat, med undantag för överföring genom faktiskt eller förtida arv. Det ska därvid erinras om att enligt artikel 33.1 a jämförd med artikel 2 a och c i nämnda förordning är systemet med samlat gårdsstöd avsett för jordbrukare, det vill säga personer som bedriver ”jordbruksverksamhet”, bestående av produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter eller verksamhet för att hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön.
Arrendegivaren är dock inte nödvändigtvis jordbrukare i den mening som avses i artikel 2 a i förordning nr 1782/2003. Under dessa omständigheter skulle gemenskapslagstiftaren, om denne hade velat att stödrättigheterna alltid skulle återgå till arrendegivaren efter arrendetidens utgång, ha föreskrivit detta.
Av vad som anförts följer att förordningarna nr 1782/2003 och 795/2004 inte kan anses medföra någon skyldighet för en jordbrukare som arrenderat marken att överföra sina stödrättigheter till arrendegivaren vid arrendetidens utgång.
Inte heller principen om förbud mot obehörig vinst kan anses innebära att jordbrukaren vid arrendetidens utgång måste överföra sina stödrättigheter till arrendegivaren eller betala denne ersättning.
Enligt de principer som är gemensamma för medlemsstaternas rättsordningar, förutsätter rätten att återfå ett förlorat belopp från den som gjort en vinst att denna vinst saknar rättslig grund (dom av den 16 december 2008 i mål
C-47/07 P, Masdar (UK) mot kommissionen, REG 2008, s. I-9761
, punkterna 44–46 och 49).
Jordbrukarens stödrättigheter kan dock inte anses sakna rättslig grund, då denne tilldelats dessa rättigheter i enlighet med bestämmelserna i förordning nr 1782/2003.
Av vad som anförts följer att arrendatorn inte har någon skyldighet enligt gemenskapsrätten att, vid arrendetidens utgång, jämte den arrenderade marken återlämna de stödrättigheter som följer av eller hänger samman med denna mark till arrendegivaren, eller att lämna denne ersättning.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande:

Arrendatorn har inte någon skyldighet enligt gemenskapsrätten att, vid arrendetidens utgång, jämte den arrenderade marken återlämna de stödrättigheter som följer av eller hänger samman med denna mark till arrendegivaren, eller att lämna denne ersättning.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: nederländska.