CELEX: 61981CJ0285
Tjenestemænd
annullationssøgsmål
pålæg om at genoptage arbejdet og indstilling af lønudbetalingen
tjenestemandsvedtægtens artikel 60

1 Ved staevning indleveret til Domstolens justitskontor den 3 . november 1981 har videnskabelig tjenestemand ved Det faelles Forskningscenter ( FFC ) i Ispra J.-J . Geist anlagt sag mod Kommissionen med foelgende paastande :
1 . Geist paastaar annullation :
_ af det ham den 5 . december 1980 tilstillede paalaeg om at genoptage arbejdet ved anlaegget i Ispra ,
_af den ham den 12 . januar 1981 tilstillede meddelelse om , at udbetalingen af hans loen indstilles pr . 1 . januar 1981 ,
_af det ham ved skrivelse af 21 . januar 1981 meddelte afslag paa hans ansoegning om at opholde sig i Nederlandene under sin sygdom .
2.Geist har desuden paastaaet Kommissionen tilpligtet :
_at betale ham forfaldne loenbeloeb , eller _ med forbehold af endelig opgoerelse under sagen _ 1 million belgiske francs med renter efter Domstolens naermere bestemmelse og i forhold til det enkelte beloebs forfaldstid ,
_at godtgoere sagsoegeren udgifter afholdt til betaling af den laege , han udpegede til at deltage i invaliditetsudvalgets arbejde i 1978 , samt egne udgifter forbundet med at moede for udvalget .
2 Geist blev den 1 . april 1962 ansat ved FFC i Petten ( Nederlandene ) som »ansvarlig for hydrauliske undersoegelser« og i 1963 udnaevnt til chef for »Hydrodynamik og maaling« . Den 1 . januar 1966 blev Geist forfremmet til loenklasse A 5 efter i en periode at have vaeret udstationeret i USA . Efter den af Raadet den 15 . juni 1965 besluttede aendring i forskningsprogrammerne fra 1962 , under hvilke Geist arbejdede inden for sit speciale , blev han noedsaget til at paatage sig nye arbejdsopgaver , som bestemtes af institutionen . Da man efter den nye aendring i forskningsprogrammerne , som Raadet besluttede den 22 . august 1975 , ikke laengere kunne udnytte Geist ' s kvalifikationer ved anlaegget i Petten , besluttede FFC ' s generaldirektoer den 10 . december 1975 at forflytte Geist pr . 1 . marts 1976 til afdelingen »Termisk udveksling og fluidmekanik« i FFC i Ispra .
3 Geist anlagde sag mod Kommissionen med paastand om annullation af afgoerelsen om forflyttelse , men Domstolen frifandt Kommissionen ved dom af 14 . juli 1977 ( sag 61/76 , Sml . 1977 , s . 1419 ).
4 Geist ' s rent faktiske arbejde ved anlaegget i Ispra strakte sig imidlertid kun over perioden fra 8 . marts til 22 . juni 1976 , og den nye placering indebar i hans oejne gradvis begraensede befoejelser , hvortil kom , at dette indtraf paa et     tidspunkt , hvor han havde problemer i sit privatliv . Han blev syg og fremlagde laegeattester , ifoelge hvilke hans helbredstilstand hindrede ham i at arbejde i Italien .
5 Efter at Geist havde vaeret fravaerende i mere end et aar , forelagde administrationen ved FFC i Ispra imidlertid i september 1977 sagen for et invaliditetsudvalg i henhold til vedtaegtens artikel 59 , stk . 3 . Udvalget afgav en udtalelse den 26 . juli 1978 , ifoelge hvilken Geist blev anset for arbejdsdygtig . Formanden for invaliditetsudvalget anfoerte imidlertid tillige , at Kommissionens tjenestegrene skulle soege at loese problemet om hans omskoling .
6 En raekke placeringsmuligheder , blandt andet ved Kommissionen i Bruxelles , var herefter paa tale , men kunne ikke realiseres .
7 Paa grund af dels de manglende muligheder for en placering i Bruxelles , dels sagsoegerens lange fravaer , kraevede generaldirektoeren ved FFC i juni 1980 en laegeundersoegelse af Geist . Efter denne undersoegelse , og i modsaetning til opfattelsen hos sagsoegerens egne laeger , udtalte dr . De Geyter , der allerede var blevet konsulteret i 1978 , ved skrivelse af 15 . november 1980 til chefen for Kommissionen laegetjeneste , at »Geist ' s fravaer fra arbejdet ikke er laegeligt begrundet« , og bekraeftede , at det resultat , som invaliditetsudvalget kom til i 1978 , stadig havde gyldighed .
8 Ved skrivelse af 5 . december 1980 fastslog generaldirektoeren for FFC , at Geist var arbejdsdygtig , og at der ikke syntes at foreligge stillingsmuligheder i Bruxelles , hvorfor han bad Geist genoptage arbejdet i Ispra . Under henvisning til en attest fra sin egen laege undlod Geist af efterkomme denne opfordring , og han ansoegte ved skrivelse af 22 . december 1980 chefen for laegetjenesten ved Ispra om tilladelse til med sin familie at opholde sig i Nederlandene , saa laenge han var syg .
9 Ved skrivelse af 12 . januar 1981 fra chefen for »Administration og personale« i Ispra , Hannaert , fik Geist _ under henvisning til , at dr . De Geyter ved sin erklaering af november 1980 havde bedoemt ham som arbejdsdygtig _ meddelelse om , at han var ulovligt fravaerende , og at hans loenudbetaling var blevet indstillet pr . 1 . januar 1981 i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 60 . Ved skrivelse af 21 . januar 1981 meddeltes det Geist , at der ikke kunne gives tilladelse til , at han opholdt sig i Nederlandene .
10 Ved skrivelse af 11 . februar 1981 paaklagede Geist bl.a . afgoerelsen af 5 . december 1980 , hvorved han blev paalagt at genoptage arbejdet i Ispra , ligesom han klagede over afgoerelsen af 12 . januar 1981 om indstilling af loenudbetalingen . I samme skrivelse kraevede Geist betaling af honorarer og udgifter til laege samt godtgoerelse af sine egne udgifter i forbindelse med invaliditetssagen . Denne klage blev afvist af Kommissionen den 27 . juli 1981 .
Den vedroerende afgoerelsen af 5 . december 1980 nedlagte paastand
11 Ifoelge Geist hviler denne afgoerelse , i hvis begrundelse indgaar , at han har afslaaet de stillinger , som er blevet ham tilbudt uden for Ispra , paa et urigtigt faktisk grundlag . Ved ikke at tage tilboerligt hensyn til den forpligtelse , man havde paataget sig til at finde ham en stilling uden for FFC i Ispra , tilsidesaetter afgoerelsen tillige omsorgspligten i henhold til vedtaegtens artikel 24 , samt den berettigede forventning , som boer kendetegne forholdet mellem administrationen og dens tjenestemaend .
12 Det bemaerkes for det foerste , at den anfaegtede afgoerelse ikke som haevdet af Geist var begrundet med , at han havde afslaaet alle stillingstilbud . Selv om generaldirektoeren for FFC anfoerte , at Geist havde afslaaet den foerste stilling , saa udtaler han derefter kun , at Geist ' s forbehold og reserverede holdning havde faaet den ansvarlige direktoer til at traekke tilbudet om den anden stilling tilbage . Der er hverken i de i sagen fremlagte bilag eller i forhandlingerne for Domstolen stoette for , at disse bemaerkninger skulle vaere urigtige . Den     anfaegtede afgoerelse kan saaledes ikke anses som truffet paa et urigtigt faktisk grundlag , hvorfor det foerste anbringende maa forkastes .
13 Det bemaerkes for det andet , at Domstolen i dommen af 14 . juli 1977 ( Sml . 1977 , s . 1419 ) har fastslaaet , at Geist ' s placering ved FFC i Ispra blev besluttet af grunde , som ikke laa uden for tjenestens interesse , og at den nye stilling , som han udnaevntes til , svarede bedre til hans kvalifikationer og ikke indebar nogen degradering . Domstolen fastslog endvidere i samme dom , at Faellesskabets tjenestemaend maa taale de familiemaessige ulemper og oekonomiske gener , som en forflyttelse foerer med sig .
14 Det fremgaar endvidere af sagens akter , at selv om Kommissionen har bestaebt sig paa at tage hensyn til Geist ' s personlige oensker og finde ham en anden stilling , har den paa intet tidspunkt tilbagekaldt afgoerelsen om at forflytte ham til Ispra , og den har ikke paataget sig nogen forpligtelse til at dispensere fra kravet til Geist om at genoptage arbejdet , indtil en ny forflyttelse maatte foreligge . Det er tillige godtgjort , at Geist fra juli 1978 ikke gyldigt har kunnet paaberaabe sig laegelige aarsager som begrundelse for sit fravaer , og at Kommissionen ikke desto mindre har ventet indtil december 1980 med det skriftlige paakrav om , at han skulle genoptage arbejdet .
15 Paa denne baggrund kan det ikke antages , at generaldirektoeren for FFC ved at paalaegge Geist omgaaende at genoptage arbejdet har tilsidesat omsorgspligten eller forventningsprincippet , hvorfor foerste anbringendes andet led maa forkastes .
16 Den vedroerende afgoerelsen af 5 . december 1980 nedlagte paastand kan saaledes ikke tages til foelge .
17 Heraf foelger , at den paastand , der er nedlagt vedroerende afslaget paa ansoegningen af 22 . december 1980 om tilladelse til at opholde sig uden for Ispra i sygdomsperioden , heller ikke kan tages til foelge .
Den vedroerende afgoerelsen af 12 . januar 1981 nedlagte paastand
18 Til stoette for denne paastand har Geist for det foerste gjort gaeldende , at den anfaegtede afgoerelse , der er ensbetydende med en sanktion , kun kan traeffes af Kommissionen eller generaldirektoeren for FFC , og ikke af chefen for »Administration og personale« ved anlaegget i Ispra .
19 Tjenestemandsvedtaegtens artikel 60 har foelgende ordlyd :
»Bortset fra sygdoms- eller ulykkestilfaelde kan tjenestemanden ikke udeblive fra tjenesten uden forudgaaende samtykke fra sin foresatte . Med forbehold af eventuelle disciplinaerretlige bestemmelser fradrages enhver ubefoejet udeblivelse , der behoerigt er konstateret , i den paagaeldendes aarlige ferie . Hvis tjenestemandens aarlige ferie er opbrugt , mister han retten til sit vederlag i en periode af tilsvarende laengde .
Saafremt en tjenestemand oensker at tilbringe sin sygeorlov paa et andet sted end sit tjenestested , skal han forinden indhente anaesttelsesmyndighedens samtykke« .
20 Det bemaerkes , at det fremgaar af disse bestemmelser , at selv om der ifoelge artikel 60 , stk . 2 , kraeves medvirken af ansaettelsesmyndigheden ved tilladelse til , at en tjenestemand tilbringer sin sygeorlov paa et andet sted end sit tjenestested , angiver artikel 60 , stk . 1 , ikke , hvilken myndighed der har kompetence til at beslutte indstilling af loenudbetaling til en tjenestemand , der er ulovligt fravaerende , og hvis ret til aarlig ferie er opbrugt .
21 Der kan ikke gives Geist medhold i , at afgoerelsen om at indstille loenudbetalingen udgoer en disciplinaer sanktion _ hvilket ville kraeve Kommissionens medvirken _ eller et skridt , der kan sidestilles dermed . Det foelger af de naevnte bestemmelser , at en tjenestemand , som med rette findes at vaere ulovligt fravaerende , og hvis aarlige ferie er opbrugt , mister retten til vederlag . Det maa paa denne baggrund antages , at den myndighed , der er kompetent til at     konstatere det ulovlige fravaer og at traeffe beslutning om at indstille loenudbetaling , er den samme som den i artikel 60 , stk . 2 , naevnte , hvilket vil sige ansaettelsesmyndigheden .
22 Det fremgaar af sagens akter , at generaldirektoeren for FFC ved afgoerelse af 20 . november 1979 besluttede , at den kompetence , der i vedtaegtens artikel 60 , stk . 2 , er tillagt ansaettelsesmyndigheden vedroerende ansatte i Geist ' s tjenestegruppe , tilknyttet anlaegget i Ispra , skulle udoeves af direktoeren for anlaegget , der samtidig var bemyndiget til at videredelegere sin kompetence til anlaeggets chef for »Personale og administration« . Heraf foelger , at den anfaegtede afgoerelse , med hvilken chefen for »Personale og administration« ved Ispra i henhold til befoejelser delegeret fra anlaeggets direktoer fastslog , at Geist var ulovligt fravaerende , og besluttede , at loenudbetalinger skulle indstilles , er blevet truffet af en kompetent myndighed . Foelgelig maa Geist ' s foerste anbringende forkasts .
23 Geist har for det andet gjort gaeldende , at administrationen ikke lovligt har kunnet fastslaa , at han var ulovligt fravaerende , saaledes at loenudbetalingen kunne indstilles . Han goer herved gaeldende , dels at der var blevet fremlagt laegeattester , ifoelge hvilke hans helbredstilstand hindrede ham i at genoptage arbejdet , dels at det , inden administrationen ensidigt traf en afgoerelse i tilfaelde af tvivl om gyldigheden af disse attester , maatte paahvilke den enten at underkaste kam en laegelig kontrolundersoegelse i medfoer af vedtaegtens artikel 59 , st . 1 , eller at forelaegge sagen for et invaliditetsudvalg i medfoer af artikel 59 , stk . 3 .
24 Det skal herved bemaerkes , at dr . De Geyter med kendskab til erklaeringen fra Geist ' s behandlende laege af 13 . november 1980 og efter personligt at have undersoegt Geist , den 15 . november 1980 konkluderede , at Geist ' s fravaer fra arbejdet ikke var laegeligt begrundet , men skyldtes , at der ikke var fundet nogen loesning paa den mangeaarige tvist mellem tjenestemanden og administrationen . Der foreligger intet i sagen til stoette for , at denne laegeundersoegelse ikke er blevet gennemfoert med fornoeden omhu . Foelgelig tilkom     det generaldirektoeren for FFC , som sket i skrivelsen af 5 . deember 1980 , at opfordre Geist til omgaaende at genoptage arbejdet i Ispra .
25 Det er rigtigt , at Geist ' s egen laege efter dette paakrav , den 14 . december 1980 sendte chefen for laegetjenesten i Ispra en skrivelse , hvorefter Geist paa hans anbefaling »ikke rejser til Ispra , da han ikke er i stand til at arbejde dér« . Skrivelsen indeholdt saaledes kun en vurdering , som dr . De Geyter allerede havde kendskab til , og anfoerte ingen praecis medicinsk diagnose , ligesom den ikke omtalte nye forhold , der skulle have paavirket Geist ' s helbred efter laegeundersoegelsen den 15 . november 1980 . Chefen for »Administration og personale« i Ispra var derfor berettiget til at anse denne skrivelse for utilstraekkelig baade til at berettige Geist til at vaere fravaerende , og til at indicere , at der burde foretages en ny laegeundersoegelse eller ske forelaeggelse for et invaliditetsudvalg . I det omfang sagsoegeren herudover paaberaaber sig , at der er fremlagt diverse andre laegeattester efter oktober 1981 , vil disse dokumenter , som er udstedt senere end den anfaegtede afgoerelse , under alle omstaendigheder vaere uden betydning for dennes lovlighed .
26 Under disse omstaendigheder maa baade anbringenderne og paastanden vedroerende afgoerelsen af 12 . januar 1981 om indstilling af loenudbetalingen til Geist forkastes .
27 Heraf foelger , at paastanden om , at Kommissionen tilpligtes at betale Geist den siden 1 . januar 1981 udeblevne loen , maa forkastes .
Paastanden om at tilpligte Kommissionen at betale Geist samtlige omkostninger i forbindelse med invaliditetsudvalgets arbejde i 1978
28 Under den mundtlige forhandling har Geist oplyst , at han efter sagens anlaeg har modtaget de fra Kommissionen kraevede beloeb . Da paastandens genstand herved er bortfaldet , er paakendelse ufornoeden .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
29 I henhold til procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at betale omkostningerne .
30 Geist har tabt sagen .
31 I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter , de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Hver part baerer sine omkostninger .