CELEX: 61987CJ0249
Tjenestemænd
annulation af sproglærerkontrakt

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 19 . august 1987, har Françoise Mulfinger og seks andre sproglaerere nedlagt paastand om annullation af Kommissionens afgoerelse om i november 1986 at paalaegge dem at underskrive en standardkontrakt for sproglaerere .
2 Sagsoegerne har i en raekke aar givet sprogundervisning til tjenestemaend i Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber . De giver saavel generelle som mere specielle kurser afhaengigt af tjenestegrenenes saerlige behov . Deres arbejdsopgaver bestaar bl.a . i at organisere disse kurser, forberede egnet undervisningsmateriale tilpasset tjenestemaendenes saerlige behov, samt undervisning . Deres arbejde omfatter ogsaa andre opgaver, saasom bl.a . udarbejdelse af tests med henblik paa adgang til kurserne og rettelse af proever . Sagsoegerne er ansat i henhold til ansaettelseskontrakter efter belgisk lovgivning .
3 I 1986 forelagde sagsoegte sagsoegerne en tidsubegraenset standardkontrakt til underskrift, hvorefter sagsoegerne skulle arbejde 33 uger pr . undervisningsaar og 15 timer ugentligt . De skulle udfoere deres arbejde efter anvisninger fra chefen for afdelingen "Personaleuddannelse ". Naevnte kontrakt stipulerede i artikel 5, stk . 2, at "henset til karakteren af de arbejdsopgaver, som kontrakten omfatter, kan underskriveren ikke anses for at vaere ansat ved Kommissionen ".
4 Sagsoegerne er af den opfattelse, at Kommissionen burde have ansat dem i henhold til en ordning, der var omfattet af vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "vedtaegten ") eller af ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ( herefter benaevnt "ansaettelsesvilkaarene ").
5 Vedroerende sagens baggrund, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
6 Sagsoegerne har til stoette for deres soegsmaal fremsat fire anbringender, nemlig henholdsvis overtraedelse af EOEF-Traktatens artikel 212 og/eller foerste afsnit i ansaettelsesvilkaarene, procedurefordrejning begaaet af administrationen, tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og administrationens tilsidesaettelse af sin bistandspligt over for sine tjenestemaend og oevrige ansatte . De to foerste anbringender boer behandles under ét paa grund af deres konneksitet .
De to foerste anbringender
7 Sagsoegerne har anfoert, at faellesskabsinstitutionerne ikke ved kontrakt kan ansaette personale med henblik paa udoevelse af hverv, der tilgodeser permanente behov, uden om vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene . De har gjort gaeldende, at Kommissionen ved at paalaegge de ansvarlige for sprogkurserne, som skal udfoere hverv af permanent karakter, en tidsubegraenset ansaettelseskontrakt efter belgisk lovgivning, havde til hensigt at undgaa anvendelsen af vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene, hvorfor Kommissionen har gjort sig skyldig i procedurefordrejning .
8 Til stoette for deres argumentation har sagsoegerne henvist til flere bestemmelser, nemlig den tidligere artikel 212 i EOEF-Traktaten, fusionstraktatens artikel 24, EOEF-Traktatens artikel 214 vedroerende faellesskabspersonalets tavshedspligt, artikel 215, stk . 3, vedroerende Faellesskabets ansattes personlige ansvar samt artiklerne 12 ff i protokollen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter .
9 Det bemaerkes foerst, at selv om disse bestemmelser alene omtaler tjenestemaend og oevrige ansatte, som bestemmelserne er rettet til, kan det dog ikke heraf udledes, at bestemmelserne udelukker muligheden for at ansaette andet personale end det, som angives deri .
10 Det bemaerkes dernaest, at i henhold til Domstolens praksis ( bl.a . domme af 1 . juli 1982, Porta, 109/81, Sml . s . 2469, af 20 . juni 1985, Klein, 123/84, Sml . s . 1907, af 11 . juli 1985, Maag, 43/84, Sml . s . 2581 og af 11 . juli 1985, Cantisani, 111/84, Sml . s . 2671 ) er vedtaegten og ansaettelsesvilkaarene, som Raadet har udstedt i henhold til fusionstraktatens artikel 24, stk . 1, foerste afsnit, ikke en udtoemmende ordning, der forbyder ansaettelse af personer uden for de herved indfoerte bestemmelser . Den retsevne, der er indroemmet Faellesskabet ved EOEF-Traktatens artikler 211 og 181, EKSF-Traktatens artikler 6 og 42 og Euratom-Traktatens artikler 153 og 185 med henblik paa at afslutte kontrakter efter en medlemsstats lovgivning omfatter ogsaa indgaaelse af ansaettelseskontrakter eller kontrakter om tjenesteydelser .
11 Indgaaelsen af saadanne kontrakter er dog retsstridig, hvis Faellesskabet har fastsat kontraktbetingelserne ikke ud fra tjenestens behov, men med det formaal at unddrage sig anvendelsen af vedtaegtens bestemmelser og/eller ansaettelsesvilkaarene ( jfr . naevnte dom af 20 . juni 1985, Klein ).
12 Det maa i naervaerende sag fastslaas, at sagsoegerne er blevet ansat i henhold til tidsubegraensede kontrakter, hvorfor de udfoerer hverv, som ikke tilgodeser rent midlertidige behov .
13 Sagsoegerne har heraf udledt, at Kommissionen var forpligtet til at ansaette dem under en af de eksisterende ansaettelsesordninger . Dette argument kan ikke tiltraedes .
14 Det maa nemlig fastslaas, at selv om personalets sprogundervisning er af en vis vigtighed, for at institutionerne i et flersproget faellesskab kan fungere tilfredsstillende, maa det dog fastholdes, at den ikke hoerer til de opgaver, som ved Traktaterne er paalagt institutionerne . Det maa derfor erkendes, at Kommissionen besidder et skoen med hensyn til, hvorledes et saadant behov mest formaalstjenligt kan daekkes ud fra tjenestens interesse . Kommissionen kunnne saaledes f.eks . have overdraget sprogundervisningen af sit personale til en privat virksomhed .
15 Det kan ikke antages, at Kommissionen ved sin anfaegtede afgoerelse har overskredet graenserne for sit skoen . Der er intet i det af sagsoegerne anfoerte, som godtgoer, at Kommissionen har fastsat ansaettelsesbetingelserne ikke ud fra tjenestens interesse, men med henblik paa at undgaa anvendelse af vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene . I oevrigt er der intet i sagens akter, der giver grundlag for at antage, at Kommissionen har begaaet en aabenbar fejl ved bedoemmelsen af tjenestens interesse eller maaden, hvorpaa den har tilgodeset denne .
16 De to foerste anbringender er derfor uden grundlag .
Det tredje anbringende
17 Sagsoegerne har under deres tredje anbringende, som vedroerer tilsidesaettelse af princippet om den berettigede forventning, hovedsagelig gjort gaeldende, at de efter en raekke forhandlinger, som Kommissionen havde indledt med fagforeningerne for at finde en tilfredsstillende loesning paa problemet med ansaettelse af sproglaerere, havde haft grund til at forvente, at de ville opnaa en ansaettelsesordning, der var omfattet af vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene .
18 Det bemaerkes hertil alene dels, at den omstaendighed, at der indledes forhandlinger, ikke giver nogen sikker garanti for deres udfald dels, at intet tyder paa, at Kommissionen i denne sag under forhandlingerne har forpligtet sig til at tilbyde sproglaererne en ansaettelsesordning, der omfattes af vedtaegten eller ansaettelsesvilkaarene . Dette anbringende er foelgelig uden grundlag .
Det fjerde anbringende
19 Sagsoegerne har under deres fjerde anbringende gjort gaeldende, at Kommissionen har tilsidesat sin bistandspligt over for sit personale ved at underlaegge sproglaererne betingelser, som hverken giver dem mulighed for at udfoere permanente og daglige hverv eller sikre den kvalitet og den kontinuitet, der er uundvaerlig for enhver sprogundervisning .
20 Det bemaerkes hertil, at sagsoegerne ved dette anbringende anfaegter Kommissionens skoen med hensyn til, hvorledes den bedst kan opfylde personalets behov for sprogundervisning . Men som ovenfor fastslaaet under gennemgangen af de to foerste anbringender, bestaar der intet grundlag for at antage, at Kommissionen har overskredet graenserne for det skoen, den besidder paa dette omraade . Dette anbringende er foelgelig uden grundlag .
21 Da sagsoegerne ikke har faaet medhold i nogen af deres anbringender, boer sagsoegte frifindes i det hele .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger . I henhold til procesreglementets artikel 70, baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne . Denne bestemmelse maa anvendes paa sagsoegerne, idet de ved deres soegsmaal soegte dom for, at de har ret til at opnaa status som ansatte i Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Sagsoegte frifindes .
2 . Hver part baerer sine omkostninger .