CELEX: 62005TJ0415
Valsts atbalsts
Gaisa nozare
Atbalsts, kas saistīts ar Grieķijas valsts aviokompānijas pārstrukturēšanu un privatizāciju
Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzdots to atgūt
Saimnieciska pēctecība starp divām sabiedrībām
Faktiskā saņēmēja identificēšana atbalsta atgūšanas nolūkā
Privātā komersanta kritērijs
Atbalsta saderība ar kopējo tirgu
Pienākums norādīt pamatojumu

Tiesvedības priekšvēsture
2005. gada 14. septembrī Komisija pieņēma Lēmumu C(2005) 2706, galīgā redakcija, par valsts atbalstu
Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE
(C 11/2004 (ex NN 4/2003) –
Olympiaki Aeroporia
– Pārstrukturēšana un privatizācija) (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Lai atvieglotu aviosabiedrības
Olympiaki Aeroporia AE
(
Olympic Airways
), kas pilnīgi pieder valstij un kas kopš 2003. gada decembra ir kļuvusi par
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
(
Olympic Airways Services
) (turpmāk tekstā – “
OA
”), privatizāciju, Grieķijas Republikas 2003. gada 9. septembra Likuma Nr. 3185/2003, ar ko groza Likumu Nr. 2668/1998, panāk
saskaņošanu ar Direktīvu 2002/39/EK, risina jautājumus, kas saistīti ar Grieķijas pasta organizāciju, un nosaka citus noteikumus
(
FEK A
’ 229/26.9.2003, turpmāk tekstā – “Likums Nr. 3185/2003”), 27. pantā ar nosaukumu “
Olympiaki Aeroporia
grupas pārveidošana” cita starpā bija paredzēts, ka “
Olympiaki Aeroporia
grupas sabiedrības [tiks] pārveidotas, sadalot to daļas, nodaļas vai dienestus, kas attiecas uz gaisa transportu, un apvienojot
ar kādu esošu grupas sabiedrību vai pārņemot kādā no šīm sabiedrībām”.
Saskaņā ar Likuma Nr. 3185/2003 27. pantu
OA
un tās meitas uzņēmuma
Olympiaki Aeroploïa AE
(
Olympic Aviation
) ar lidojumiem saistītās darbības tika atdalītas un “apvienošanas ceļā” uzņemtas citā
OA
meitas uzņēmumā
Makedonikes Aerogrammes AE
(
Macedonian Airways
), kuram tika piešķirts nosaukums
Olympiakes Aerogrammes AE
(
Olympic Airlines
, turpmāk tekstā – “
NOA
”). No lietas materiāliem izriet un lietas dalībnieki tiesas sēdē ir apstiprinājuši, ka jaunā aviosabiedrība
NOA
tika izveidota 2003. gada 11. decembrī un uzsāka darbību 2003. gada 12. decembrī. Šajā dienā
OA
izbeidza visas ar lidojumiem saistītās darbības un turpināja sniegt lidlauka, apkopes un apmācības pakalpojumus. Viss
NOA
kapitāls tika tieši nodots Grieķijas Republikai.

OA
ekonomiskais stāvoklis un šai sabiedrībai, kā arī
NOA
piešķirtais publiskais finansējums ir minēts jau vairākos Komisijas lēmumos.

Lēmums 2003/372/EK
2002. gada 11. decembrī Komisija pieņēma Lēmumu 2003/372/EK par atbalstu, ko Grieķijas Republika piešķīrusi
OA
(OV 2003, L 132, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “2002. gada 11. decembra lēmums”), kurā tā atzina par nesaderīgu ar kopējo tirgu
OA
pārstrukturēšanas atbalstu, kas apstiprināts 1994., 1998. un 2000. gadā, kā arī jauno prettiesisko atbalstu. Attiecībā uz
pārstrukturēšanas atbalstu šis lēmums it īpaši bija balstīts uz secinājumu, saskaņā ar kuru lielākā daļa 1998. gada
OA
pārstrukturēšanas plāna mērķu šīs sabiedrības dzīvotspējas atjaunošanai vidējā termiņā un ilgtermiņā nebija sasniegti un
apstiprinājuma lēmumu nosacījumi nebija ievēroti pilnībā. Saskaņā ar 2002. gada 11. decembra lēmuma 3. pantu Grieķijas Republika
tika aicināta atgūt daļu izmaksātā pārstrukturēšanas atbalsta, tas ir, summu EUR 41 miljona apmērā, kā arī jauno prettiesisko
atbalstu, kas tika atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu.
2002. gada 11. decembra lēmuma 1. panta pirmās daļas b) apakšpunktā bija noteikts, ka pārstrukturēšanas atbalsts, ko Grieķijas
Republika piešķīrusi
OA
jaunu aizdevumu garantiju veidā 378 miljonu ASV dolāru (USD) apmērā, kuras attiecās uz aizdevumiem jaunu lidaparātu iegādei
un ieguldījumiem, kas nepieciešami, lai pārceltos uz jauno Spatas (Grieķija) lidostu, ir uzskatāms par nesaderīgu ar kopējo
tirgu.
2005. gada 12. maija spriedumā lietā C‑415/03 Komisija/Grieķija (Krājums, I‑3875. lpp.; turpmāk tekstā – “2005. gada 12. maija
spriedums) Tiesa atzina, ka, noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atgūtu piešķirto valsts atbalstu, kas
atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, izņemot to, kas attiecas uz iemaksām valsts sociālās apdrošināšanas iestādei (
IKA
), atbilstoši Komisijas 2002. gada 11. decembra lēmuma 3. pantam, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai
uzlikti ar minēto lēmumu.
Šajā spriedumā (32.–34. punkts) Tiesa it īpaši ņēma vērā, ka no Komisijas iesniegtās informācijas, kuru Grieķijas iestādes
nav apstrīdējušas, izriet, ka Grieķijas Republika, atkāpjoties no vispārējo tiesību normu noteikumiem un komerctiesību prasībām,
nodeva
OA
ienesīgākos aktīvus, kas bija pilnīgi brīvi no parādiem,
NOA
, kura arī piederēja šai dalībvalstij un kurai bija piešķirta īpaša aizsardzība pret kreditoriem. Tiesa it īpaši atzina, ka
šis juridiskais veidojums saskaņā ar valsts tiesību aktiem padara neiespējamu piešķirtā atbalsta atgūšanu un kavē Komisijas
2002. gada 11. decembra lēmuma efektīvu izpildi un atbalsta atgūšanu.
Pēc tam, kad
OA
iesniedza prasību atcelt 2002. gada 11. decembra lēmumu, Pirmās instances tiesa ar 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā
T‑68/03
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija (Krājums, II‑2911. lpp.) daļēji atcēla šo lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz, pirmkārt,
OA
lidostas nodevu Atēnu starptautiskajai lidostai (ASL) un, otrkārt, pievienotās vērtības nodokļa, kas
OA
jāmaksā par degvielu un rezerves daļām, nemaksāšanas pieļaušanu. Prasība tika noraidīta tiktāl, ciktāl tā attiecas uz pārējo
jauno prettiesisko atbalstu, kā arī pārstrukturēšanas atbalstu.
Uzskatot, ka Grieķijas Republika nav veikusi pasākumus 2005. gada 12. maija sprieduma izpildei, Komisija cēla prasību par
valsts pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 228. pantu. Ar 2009. gada 7. jūlija spriedumu lietā C‑369/07 Komisija/Grieķija (Krājums,
I‑5703. lpp., 68., 72., 109., 143. un 145. punkts) Tiesa atzina, ka ieskaita darbība principā, ja vien tā valsts tiesību sistēmā
ir paredzēta kā pienākuma izpildes mehānisms, var būt piemērots līdzeklis, kas ļauj īstenot valsts atbalsta atgūšanu. Tiesa
turklāt atzina, ka, neierobežojot Kopienu tiesību normu piemērošanu jautājumā par valsts atbalstu, saistībā ar šo tiesvedību
par valsts pienākumu neizpildi ir jāsecina, ka Grieķijas Republika ir pierādījusi, ka
OA
bija izpildāms prasījums EUR 601 289 003 apmērā, kas izriet no šķīrējtiesas 2006. gada 6. decembra nolēmuma, saskaņā ar kuru
Grieķijas Republikai bija jāsamaksā
OA
noteikta atlīdzība. Norādot, ka šī summa bija acīmredzami lielāka par visām attiecīgā atbalsta summām, kas jāatgūst saskaņā
ar 2002. gada 11. decembra lēmumu, Tiesa atzina, ka Grieķijas Republika attiecībā uz daļu šajā lēmumā minētā jaunā prettiesiskā
atbalsta nav juridiski pietiekami pierādījusi, ka šis atbalsts ir atgūts. Līdz ar to Tiesa šajā sakarā noteica kumulatīvu
kavējuma naudas un soda naudas maksājumu.

Apstrīdētais lēmums
Ar 2003. gada 3. marta vēstuli Grieķijas Republikas iestādes informēja Komisiju par
OA
privatizācijas procedūras gaitu. 2003. gada laikā notika vēstuļu apmaiņa starp šīm iestādēm un Komisiju attiecībā uz aviosabiedrības
OA
pārstrukturēšanu tās privatizācijai.
Tā kā nebija formāla paziņojuma par iespējamo valsts atbalstu, Komisija 2003. gada 8. septembrī pieņēma lēmumu, ar ko tā prasa
Grieķijas Republikai iesniegt tai visu informāciju, kas saskaņā ar EKL 87. panta nosacījumiem nepieciešama, lai izvērtētu
pasākumus, kuri ir saistīti ar aviosabiedrības
OA
pārstrukturēšanu un privatizāciju un kuri var ietvert valsts atbalstu.
2003. gada 25. septembrī konkurējošā aviosabiedrība
Aeroporia Aigaiou Aeroporiki AE
(
Aegean Airlines
, turpmāk tekstā – “
Aeroporia Aigaiou
” vai “persona, kas iestājusies lietā”) iesniedza Komisijai sūdzību par
OA
privatizācijas procedūru.
Ar 2003. gada 29. septembra vēstuli Grieķijas Republikas iestādes iesniedza Komisijai Likumu Nr. 3185/2003, kā arī atbildi
uz rīkojumu sniegt informāciju. Ar 2003. gada 31. oktobra vēstuli Komisija norādīja Grieķijas Republikas iestādēm, ka aizvien
trūkst noteiktu datu.
Ar 2003. gada 15. decembra vēstuli Komisija atkārtoti izteica lūgumu sniegt informāciju. Grieķijas Republika iesniedza šo
informāciju ar 2003. gada 18. un 19. decembra vēstulēm. Ar 2004. gada 15. janvāra vēstuli Komisija pieprasīja Grieķijas iestādēm
sniegt papildu informāciju, un tās atbildēja ar divām vēstulēm 2004. gada 15. un 16. janvārī.
Ar 2004. gada 16. marta lēmumu Komisija uzsāka EKL 88. panta 2. punktā paredzēto oficiālās izmeklēšanas procedūru attiecībā
uz pasākumiem, kuri ir saistīti ar
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu un privatizāciju un kurus Grieķijas Republika pieņēma attiecībā uz
OA
un
NOA
pēc 2002. gada 11. decembra lēmuma (OV C 192, 2. lpp.) pieņemšanas.
Šajā lēmumā Komisija it īpaši norādīja, ka līdz ar
Olympic Airways
grupas ar lidojumiem saistīto darbību atdalīšanu un to iekļaušanu jaunajā aviosabiedrībā
NOA OA
beidza nodrošināt aviācijas darbības un turpināja sniegt lidlauka, apkopes un apmācības pakalpojumus. Tā norādīja, ka šajā
posmā Grieķijas Republikas iestādes neplānoja
OA
likvidāciju, neraugoties uz to, ka sabiedrības pašu kapitāla vērtība bija negatīva jau otro gadu pēc kārtas. Pēc Grieķijas
Republikas iestāžu domām, 2003. gada decembrī uzsāktajam pārstrukturēšanas procesam vajadzēja ilgt četrus līdz piecus gadus
un ļaut ievērojami samazināt
OA
parādus, un
OA
tiktu likvidēta tad, kad visas tās daļas, kā arī pārējie aktīvi, tādi kā ēkas, iekārtas, lidmašīnas, kuras vairs neizmanto
lidojumos, un viss pārējais aprīkojums būtu pārdoti.
Komisija 2004. gada 16. marta lēmumā atzina, ka dažas
OA
piešķirtās priekšrocības šķiet tādas, kas uzskatāmas par valsts atbalstu, kurš nav saderīgs ar kopējo tirgu. Tā arī uzsvēra,
ka jaunā aviosabiedrība
NOA
ir saņēmusi
Olympic Airways
grupas ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvus, ievērojamo pasīvu atstājot
OA
, un ka neviens
OA
kreditors nevarēs vērsties pie
NOA
. Komisija arī norādīja, ka šādi uzsāktajā pārbaudes procedūrā tā vadās pēc “principa, ka visi grupai piederošie uzņēmumi
– tostarp arī [
NOA
] – ir viens un tas pats uzņēmums”.
Ar 2004. gada 11. jūnija vēstuli Grieķijas Republika iesniedza Komisijai savus apsvērumus par 2004. gada 16. marta lēmumu.

Aeroporia Aigaiou
iesniedza apsvērumus trešām pusēm noteiktajā termiņā pēc lēmuma publicēšanas
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
.
Ar 2004. gada 11. oktobra vēstuli Komisija saskaņā ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka
sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88.] panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.), 11. panta 1. punktu paziņoja Grieķijas Republikai
savu nodomu pieņemt lēmumu, ar ko tā prasīs Grieķijas Republikai pārtraukt visus atbalsta pasākumus, līdz varēs tikt pieņemts
lēmums par to saderību ar Līgumu. Grieķijas Republika atbildēja ar 2004. gada 26. oktobra vēstuli.
Pēc šīs atbildes Grieķijas Republikas iestādes ar vēstulēm vai sanāksmēs regulāri informēja Komisiju par
NOA
un
OA
privatizācijas procedūras attīstību.
No 2005. gada 9. līdz 26. maijam konsultantu birojs
Moore Stephens
pēc Komisijas lūguma veica pārbaudi
OA
un
NOA
telpās. Tā 2005. gada 19. jūlija ziņojuma nosaukums ir “Pārbaude par
Olympic Airways
/
Olympic Airlines
grupas pārstrukturēšanu un privatizāciju”. No šī ziņojuma izriet, ka pārbaudes mērķis it īpaši bija atbildēt uz jautājumiem
par to, vai
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšana un
NOA
izveide nav tikai juridiska vienošanās ar mērķi pārnest aktīvus un darbības uz jaunu juridisku struktūru un saglabāt parādus
vecajai juridiskajai struktūrai un vai
OA
un
NOA
ir saņēmušas tiešu vai netiešu valsts atbalstu kopš šīs pārstrukturēšanas.
2005. gada 14. septembrī Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu, kurā ir konstatēta valsts atbalsta piešķiršana
NOA
tādas nomas maksas veidā par šīs sabiedrības lidmašīnu apakšnomu no
OA
vai Grieķijas Republikas, kura ir zemāka nekā nomas maksa, ko
OA
un Grieķijas Republika maksā saskaņā ar galvenajiem nomas līgumiem (apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punkts). Turklāt Komisija
šajā lēmumā konstatēja, ka
OA
ir piešķirtas trīs valsts atbalsta kategorijas. Pirmā atbalsta kategorija ir saistīta ar to, ka
OA
tika samaksāts avanss par, iespējams, pārvērtētu sadalīšanas laikā
NOA
nodoto ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvu summu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punkts). Otro atbalsta kategoriju
veido
OA
samaksātā summa EUR 8,2 miljonu apmērā, kā arī dažu tādu valsts garantiju īstenošana, kas minētas 2002. gada 11. decembra
lēmumā un tikušas grozītas (apstrīdētā lēmuma 1. panta 3. punkts). Savukārt trešā atbalsta kategorija attiecas uz to, ka Grieķijas
Republikas iestādes pieļāva, ka
OA
nemaksāja nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādus (apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punkts).
Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa ir šāda:
“
1. pants
1. Tādas nomas maksas pieņemšana [no
OA
puses un no Grieķijas Republikas puses] par lidmašīnu nodošanu apakšnomā [
NOA
], kas ir zemāka nekā nomas maksa, kura maksāta saskaņā ar galvenajiem nomas līgumiem, tādējādi radot zaudējumus apmēram EUR 37 miljonu
apmērā 2004. gadā [
OA
] un apmēram 2,75 miljonu apmērā līdz 2005. gada maijam valstij, ir nelikumīgs valsts atbalsts [
NOA
], kas nav saderīgs ar Līgumu.
2. [Grieķijas Republika] piešķīra [
OA
] nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu, kura summa atbilst [
NOA
] aktīvu pārvērtētajai summai šīs sabiedrības izveides brīdī. Pagaidām Komisija lēš, ka šī atbalsta summa ir apmēram EUR 91,5 miljoni.
3. Tas, ka Grieķijas Republika laikā no 2004. gada maija līdz 2005. gada martam kopumā piešķīra [
OA
] summas apmēram EUR 8 miljonu apmērā un papildus apmaksāja dažas banku aizdevumu un finanšu līzingu daļas [
OA
] vietā, tiktāl, ciktāl šie maksājumi nav tikai [2002. gada 11. decembra lēmuma] 1. panta [pirmās daļas] b) apakšpunktā minēto
garantiju un ar tām saistīto nosacījumu izpilde, ir nelikumīgs valsts atbalsts [
OA
labā], kas nav saderīgs ar Līgumu.
4. Tas, ka [Grieķijas Republika] no [
OA
] ilgstoši neiekasēja nodokļus un valstij maksājamās sociālās apdrošināšanas iemaksas par summu apmēram EUR 354 miljoni laika
periodā no 2002. gada decembra līdz 2004. gada decembrim, ir nelikumīgs valsts atbalsts [
OA
labā], kas nav saderīgs ar Līgumu.
2. pants
1. [Grieķijas Republikai] jāatgūst no saņēmējiem 1. pantā minētais atbalsts.
2. Atbalsts jāatgūst nekavējoties un saskaņā ar valsts tiesībās paredzētajām procedūrām, ja vien tās nodrošina tūlītēju un
efektīvu šī lēmuma izpildi. Atgūstamajā atbalsta summā jāiekļauj procenti, kas maksājami sākot no atbalsta piešķiršanas dienas
līdz tā atmaksas dienai. Procenti ir aprēķināmi pēc likmes, ko izmanto reģionālā atbalsta dotācijas ekvivalenta aprēķināšanai.
3. pants
[Grieķijas Republika] nekavējoties pārtrauc jebkāda papildu atbalsta piešķiršanu [
OA
] un [
NOA
].
4. pants
Grieķijai divu mēnešu laikā no šī lēmuma paziņošanas ir jāpaziņo Komisijai par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 2. un 3. pantu.”
[Neoficiāls tulkojums]
Apstrīdētais lēmums Grieķijas Republikai tika paziņots 2005. gada 15. septembrī.
2008. gada 14. februāra spriedumā lietā C‑419/06 Komisija/Grieķija (Krājumā nav publicēts) Tiesa, kurā Komisija cēla prasību
saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, atzina, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi apstrīdētā lēmuma 2.–4. pantā paredzētos
pienākumus, noteiktajā termiņā neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atceltu saskaņā ar apstrīdēto lēmumu par nelikumīgu
un ar kopējo tirgu nesaderīgu atzīto atbalstu, kā arī lai atgūtu šo atbalstu no atbalsta saņēmējiem.

Process un lietas dalībnieku prasījumi
Ar prasības pieteikumiem, kas Pirmās instances tiesas [tagad – Vispārējā tiesa] kancelejā iesniegti 2005. gada 25. novembrī,
prasītājas, Grieķijas Republika, kā arī
NOA
un
OA
cēla šīs prasības.
Lietā T‑416/05 ar dokumentu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā tika iesniegts 2006. gada 4. februārī, prasītāja iesniedza
pieteikumu par apstrīdētā lēmuma 2. panta izpildes apturēšanu attiecībā uz šī lēmuma 1. panta 1. punktā minēto atbalstu. Ar
2006. gada 26. jūnija rīkojumu lietā T‑416/05 R
Olympiakes Aerogrammes
/Komisija (Krājumā nav publicēts) Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs šo pieteikumu noraidīja.
Lietā T‑423/05 ar dokumentu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā tika iesniegts 2006. gada 19. jūnijā, prasītāja iesniedza
pieteikumu par apstrīdētā lēmuma 2. panta izpildes apturēšanu attiecībā uz šī lēmuma 1. panta 2.–4. punktā minēto atbalstu.
Ar 2007. gada 29. janvāra rīkojumu lietā T‑423/05 R
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija (Krājumā nav publicēts) Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs šo pieteikumu noraidīja.
Tā kā Pirmās instances tiesas palātu sastāvs tika mainīts, tiesnesis referents tagad darbojas sestajā palātā, kurai attiecīgi
tika nodotas šīs lietas.
Lietā T‑416/05 ar pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2006. gada 16. augustā, prasītāja, pamatojoties
uz Pirmās instances tiesas reglamenta 48. panta 2. punkta pirmo un otro daļu, norādīja uz apgalvoto Komisijas jauno pamatu,
kas minēti atbildes rakstā uz repliku, nepieņemamību. Tā lūdza, lai Pirmās instances tiesa atzīst šos pamatus par nepieņemamiem
un, pakārtoti, lai tā tai piešķir papildu termiņu atbildēšanai uz šiem pamatiem. Komisija iesniedza rakstiskus apsvērumus
par šo pieteikumu.
Lietā T‑416/05 ar dokumentu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā tika iesniegts 2006. gada 2. maijā,
Aeroporia Aigaiou
lūdza atļauju iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
Ar 2006. gada 14. jūlija dokumentu
NOA
lūdza noraidīt šo iestāšanās pieteikumu. Ar atsevišķu dokumentu, kas tika iesniegts tajā pašā dienā, tā lūdza nodrošināt
konfidencialitāti attiecībā pret
Aeroporia Aigaiou
saistībā ar apstrīdēto lēmumu visā tā pilnībā tik ilgi, līdz
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
būs publicēta šī lēmuma nekonfidenciāla versija, kā arī attiecībā uz dažiem faktiem, kas minēti prasības pieteikumā, replikā
un to pielikumos.
Ar 2008. gada 6. jūnija rīkojumu sestās palātas priekšsēdētājs atļāva
Aeroporia Aigaiou
iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam. Rīkojums paredzēja, ka saskaņā ar Reglamenta 116. panta 2. punkta nosacījumiem
personai, kas iestājusies lietā, tiks paziņota tiesvedības dokumentu nekonfidenciālā versija, kā arī noteikts termiņš iestāšanās
raksta iesniegšanai, neierobežojot iespēju nepieciešamības gadījumā to papildināt pēc lēmuma par pieteikuma par konfidencialitāti
pamatotību.
Ar dokumentu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā tika iesniegts 2008. gada 25. jūnijā, persona, kas iestājusies lietā,
apstrīdēja
NOA
iesniegto konfidencialitātes nodrošināšanas lūgumu. Vienlaikus lūdzot visu tiesvedības materiālu pilnīgu paziņošanu, tā izteica
nodomu iesniegt iestāšanās rakstu, pamatojoties uz tai paziņotajām materiālu nekonfidenciālajām versijām. Iestāšanās raksts
tika iesniegts 2008. gada 22. jūlijā.
Lietā T‑416/05 ar vēstuli, kas Vispārējās tiesas kancelejā tika iesniegta 2010. gada 8. martā, atbildot uz Vispārējās tiesas
uzdotajiem jautājumiem par konfidencialitātes nodrošināšanas lūgumu, prasītāja atteicās no šī lūguma pēc tam, kad privatizācijas
procedūras beigās bija sācies tās īpašās likvidācijas režīms un tā bija pārtraukusi visu komercdarbību. Persona, kas iestājusies
lietā, tika aicināta iesniegt papildu apsvērumus.
Lietā T‑423/05 ar 2006. gada 17. maijā Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegto dokumentu
Aeroporia Aigaiou
lūdza atļauju iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam. Ar 2006. gada 28. jūlija dokumentu prasītāja lūdza noraidīt
šo iestāšanās pieteikumu. Ar atsevišķu dokumentu, kas tika iesniegts tajā pašā dienā, tā lūdza nodrošināt konfidencialitāti
attiecībā pret
Aeroporia Aigaiou
.
Ar 2008. gada 6. jūnija rīkojumu sestās palātas priekšsēdētājs atļāva
Aeroporia Aigaiou
iestāties lietā T‑423/05 Komisijas prasījumu atbalstam. Rīkojums paredzēja, ka saskaņā ar Reglamenta 116. panta 6. punkta
nosacījumiem personai, kas iestājusies lietā, pienācīgā laikā nosūtīs tiesas sēdei sagatavoto ziņojumu tās iespējamo apsvērumu
sniegšanai tiesas sēdē.
Lietā T‑423/05 ar 2010. gada 10. maijā Vispārējās tiesas kancelejā iesniegto vēstuli, atbildot uz Vispārējās tiesas uzdotajiem
jautājumiem it īpaši par tās konfidencialitātes nodrošināšanas lūgumu, prasītāja atteicās no šī lūguma pēc tam, kad privatizācijas
procedūras beigās bija sācies tās īpašās likvidācijas režīms.
Ar 2010. gada 18. maija Vispārējās tiesas sestās palātas priekšsēdētāja rīkojumu, kas izdots pēc visu lietas dalībnieku uzklausīšanas,
lietas T‑415/05, T‑416/05 un T‑423/05 mutvārdu procesā un galīgā sprieduma taisīšanai tika apvienotas.
Tā kā tiesnesis Čipevs [
Tchipev
] nevarēja piedalīties, Vispārējās tiesas priekšsēdētājs saskaņā ar Reglamenta 32. panta 3. punktu norīkoja citu tiesnesi
piedalīties šo lietu izskatīšanā, lai papildinātu palātu.
Lietā T‑415/05 prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;
–        piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Lietā T‑416/05 prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. un 4. punktu un 2. pantu tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;
–        piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Lietā T‑423/05 prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        pilnībā vai daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājai it kā piešķirto atbalstu;
–        piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Lietās T‑416/05 un T‑423/05 Komisijas, ko atbalsta
Aeroporia Aigaiou
, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        prasības noraidīt;
–        piespriest prasītājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Pēc tiesneša referenta ziņojuma Vispārējā tiesa (sestā palāta) nolēma sākt mutvārdu procesu bez iepriekšējas pierādījumu savākšanas.
Procesa organizatorisko pasākumu ietvaros lietas dalībnieki tika aicināti atbildēt uz Vispārējās tiesas rakstiskiem jautājumiem
un iesniegt dažus dokumentus. Tie izpildīja šos lūgumus.
Vispārējā tiesa 2010. gada 14. jūnija tiesas sēdē uzklausīja lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumus un to atbildes uz Vispārējās
tiesas uzdotajiem jautājumiem.
Lietā T‑415/05 Grieķijas Republika, kas bija lūgusi nodot lietu izspriešanai virspalātā, tiesas sēdē apstiprināja, ka atsauc
šo lūgumu.

Juridiskais pamatojums
A –
Par prasītāju intereses celt prasību zudumu
1.
Lietas dalībnieku argumenti
Savos rakstiskajos apsvērumos, atbildot uz Vispārējās tiesas lūgumu, Komisija apstrīdēja, ka prasītājām lietās T‑416/05 un
T‑423/05,
NOA
un
OA
, būtu aktuāla interese celt prasību pēc tam, kad privatizācijas procedūras beigās bija sākusies to likvidācija.
Komisija arī norādīja, ka lietā T‑415/05 Grieķijas Republikai pēc apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta atgūšanas vairs nav
intereses celt prasību.
Šajā sakarā Komisija norādīja, ka, ņemot vērā, ka Grieķijas Republika ir vienīgā
NOA
un
OA
akcionāre un varbūt pat vienīgā, bet noteikti galvenā
NOA
un
OA
kreditore, tās intereses ar strīdīgā atbalsta atgūšanu ir pilnīgi apmierinātas. Apstrīdētā lēmuma atcelšana tādējādi nedotu
neko vairāk. It īpaši neviens fakts neļaujot uzskatīt, ka pēc tam, kad šīs sabiedrības apmaksājušas Grieķijas Republikas prioritāros
prasījumus, vēl varētu tikt apmaksāti citu kreditoru iespējamie prasījumi.
Grieķijas Republika tiesas sēdes laikā, kā arī
NOA
un
OA
gan savās rakstiskajās atbildēs uz Vispārējās tiesas uzdotajiem jautājumiem, gan tiesas sēdes laikā apstrīdēja šo Komisijas
argumentāciju. Tās it īpaši tiesas sēdē uzsvēra, ka parādi darbiniekiem un hipotēkas atrodas augstākā pakāpē nekā valsts prasījumi.
Visbeidzot, lietās T‑416/05 un T‑423/05 persona, kas iestājusies lietā, savā atbildē uz Vispārējās tiesas rakstisku jautājumu
lietā T‑416/05 un tiesas sēdē abās minētajās lietās norādīja, ka tai arī pēc prasītāju sabiedrību likvidācijas aizvien ir
interese iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.

NOA
savā atbildē uz Vispārējās tiesas rakstisku jautājumu un tiesas sēdē, kā arī
OA
tiesas sēdē apstrīdēja, ka
Aeroporia Aigaiou
būtu šāda interese iestāties lietā.
2.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pieņemamības nosacījumi ir saistīti ar absolūtu šķērsli tiesas procesam, ko Eiropas Savienības tiesa jebkurā brīdī var pārbaudīt
pēc savas ierosmes (skat. Pirmās instances tiesas 2005. gada 10. marta rīkojumu apvienotajās lietās T‑228/00, T‑229/00, T‑242/00,
T‑243/00, no T‑245/00 līdz T‑248/00, T‑250/00, T‑252/00, no T‑256/00 līdz T‑259/00, T‑265/00, T‑267/00, T‑268/00, T‑271/00,
no T‑274/00 līdz T‑276/00, T‑281/00, T‑287/00 un T‑296/00
Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia
u.c./Komisija, Krājums, II‑787. lpp., 22. punkts un tajā minētā judikatūra). Šajā gadījumā, ņemot vērā lietas dalībnieku
argumentāciju, ir jāpārbauda, vai prasītājas var turpināt uzturēt prasību pēc tam, kad ir sākusies
NOA
un
OA
likvidācija un notikusi minētā apspriežamā atbalsta atmaksa.
Pirmkārt, attiecībā uz apgalvoto Grieķijas Republikas celtās prasības nepieņemamību (lieta T‑415/05) ir jāuzsver, ka saskaņā
ar pastāvīgo judikatūru EKL 230. pantā skaidri tiek nošķirtas, no vienas puses, Kopienas un dalībvalstu iestāžu tiesības celt
prasību atcelt tiesību aktu un, no otras puses, fizisku un juridisku personu [tiesības celt prasību atcelt tiesību aktu],
un šī panta otrajā daļā it īpaši jebkurai dalībvalstij prasības atcelt tiesību aktu ceļā ir dotas tiesības apstrīdēt Komisijas
lēmumu tiesiskumu, turklāt šo tiesību īstenošanai nav izvirzīts nosacījums, ka interesei celt prasību ir jābūt pamatotai.
Tātad dalībvalstij nav jāpierāda, ka tās apstrīdētajam Komisijas tiesību aktam ir juridiska iedarbība attiecībā uz šo dalībvalsti,
lai tās prasība būtu pieņemama. Tomēr, lai Komisijas tiesību akts varētu būt šīs dalībvalsts prasības atcelt tiesību aktu
priekšmets, tam ir jārada juridiskas sekas (Tiesas 2001. gada 27. novembra rīkojums lietā C‑208/99 Portugāle/Komisija,
Recueil
, I‑9183. lpp., 22.–24. punkts; šajā ziņā skat. arī Vispārējās tiesas 2010. gada 21. maija spriedumu apvienotajās lietās T‑425/04,
T‑444/04, T‑450/04 un T‑456/04 Francija u.c./Komisija, Krājums, I‑0000. lpp., 118.–120. punkts).
Šajā gadījumā apstrīdētajā lēmumā Komisija strīdīgos pasākumus
NOA
un
OA
labā kvalificē par valsts atbalstu un atzīst to par nesaderīgu ar kopējo tirgu.
No tā izriet, ka šis lēmums rada juridiski saistošu iedarbību un līdz ar to ir uzskatāms par apstrīdamu aktu.
Līdz ar to Grieķijas Republika, kas it īpaši apstrīd to, ka strīdīgie pasākumi tiek kvalificēti par valsts atbalstu, tikai
kā dalībvalsts ir tiesīga celt prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, un līdz ar to tā šajā dalībvalsts statusā vien var turpināt
uzturēt šo prasību.
Otrkārt, attiecībā uz apgalvoto
NOA
intereses celt prasību neesamību (lieta T‑416/05) un
OA
intereses celt prasību neesamību (lieta T‑423/05) jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru interesei celt prasību ir jāilgst
līdz tiesas nolēmuma pasludināšanai. Prasība vairs nav jāizskata, ja prasītājs ir zaudējis jebkādu personīgo interesi apstrīdētā
lēmuma atcelšanā sakarā ar tiesvedības laikā notikušu notikumu, kura dēļ šī akta atcelšana pati par sevi vairs nevar būt prasītājam
tiesiskas sekas (Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. jūlija spriedums lietā T‑301/01
Alitalia
/Komisija, Krājums, II‑1753. lpp., 37. punkts, un Vispārējās tiesas 2010. gada 19. marta spriedums lietā T‑42/06
Gollnisch
/Parlaments, Krājums, I‑0000. lpp., 61. punkts).
Šajā gadījumā pietiek konstatēt, ka prasītājas sabiedrības, kuras savās atbildēs uz Vispārējās tiesas uzdotajiem rakstiskajiem
jautājumiem precizēja, ka ir pilnīgi atmaksājušas piešķirto atbalstu saskaņā ar apstrīdēto lēmumu, pamatoti norāda, ka tām
ir personīga un pastāvoša interese turpināt uzturēt prasību, jo gadījumā, ja apstrīdētais lēmums tiks atcelts, Grieķijas Republikai
būs tām jāatgriež atmaksātās summas un tās tiks iekļautas viņu attiecīgās likvidācijas bilances aktīvos.
No tā izriet, ka šīs prasības ir pieņemamas.
Turklāt lietās T‑416/05 un T‑423/05 attiecībā uz jautājumu par to, vai
Aeroporia Aigaiou
aizvien ir tieša un pastāvoša interese lietu iznākumā atbilstoši Tiesas Statūtu 40. panta otrajai daļai, pietiek atgādināt,
ka iepriekš minētajā rīkojumā lietā
Olympiakes Aerogrammes
/Komisija (28. punkts) un iepriekš minētajā rīkojumā lietā
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija (23. punkts), atļaujot
Aeroporia Aigaiou
iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam, šāda tieša un pastāvoša interese tika atzīta ar pamatojumu, ka persona, kas
iestājusies lietā, pirmkārt, konkurēja ar
OA
un
NOA
, apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta saņēmējām, un, otrkārt, aktīvi piedalījās oficiālās izmeklēšanas procedūrā, kurā tika
pieņemts tai labvēlīgais apstrīdētais lēmums. Tik ilgi, kamēr tiek atzīta
NOA
un
OA
interese pat pēc to likvidācijas prasīt apstrīdētā lēmuma atcelšanu,
Aeroporia Aigaiou
saglabā korelatīvu interesi iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam, lai aizstāvētu šī lēmuma likumību, pat ja tas
būtu tikai ar mērķi iesniegt prasības par zaudējumu atlīdzību, kam sekotu iespējama prasības celšana, pamatojoties uz tāda
atbalsta nelegālu piešķiršanu minētajā konkurences periodā, kas tai radīja zaudējumus.
Tādējādi ir jāatzīst, ka
Aeroporia Aigaiou
kā persona, kas iestājusies lietā, ir saglabājusi interesi šo lietu iznākumā.
B –
Par lietas būtību
Prasītājas apstrīd Komisijas konstatējumus saistībā ar, pirmkārt,
OA
un
NOA
saimniecisko pēctecību atbalsta atgūšanas nolūkā (lietas T‑415/05 un T‑416/05), otrkārt, valsts atbalsta piešķiršanu
NOA
(lietas T‑415/05 un T‑416/05) un, treškārt, valsts atbalsta piešķiršanu
OA
(lietas T‑415/05, T‑416/05 un T‑423/05). Turklāt prasītājas min arī, ceturtkārt, attiecīgās dalībvalsts tiesību tikt uzklausītai
pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05), piektkārt, samērīguma principa pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑416/05) un, sestkārt,
ne bis in idem
principa pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05).
Pirms pakāpeniskas šo dažādo iebildumu izskatīšanas sākotnēji jānorāda, ka lietā T‑416/05 prasītāja
NOA
norādīja uz apgalvoto Komisijas jauno pamatu nepieņemamību (skat. šī sprieduma 34. punktu). Šo pamatu pieņemamība tiks vērtēta,
izskatot pamatus, uz kuriem tie attiecas (skat. šī sprieduma 116., 117., 129.–131., 208. un 409. punktu).
1.
Par saimnieciskās pēctecības starp
OA
un
NOA
atbalsta atgūšanas nolūkā ņemšanu vērā (lietas T‑415/05 un T‑416/05)
a)     Lietas dalībnieku argumenti
Saistībā ar apspriežamā atbalsta saņēmēju noteikšanu tā atgūšanas nolūkā Grieķijas Republika un
NOA
apstrīd Komisijas konstatējumu par
OA
un
NOA
saimniecisko pēctecību tiktāl, ciktāl šo konstatējumu saistībā ar apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktu kopā ar 2. pantu varētu
interpretēt kā tādu, kas piespriež no
NOA
atgūt atbalstu, kurš piešķirts
OA
pēc 2002. gada 11. decembra lēmuma pieņemšanas un pirms sadalīšanas.
Pirmkārt, prasītājas uzskata, ka tad, ja atbilstoši EKL 88. pantam un Regulas Nr. 659/1999 14. pantam apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā
daļā nav skaidra un precīza atgūšanas rīkojuma šajā sakarā, no šī lēmuma neizriet nekādi pienākumi atgūt šādu atbalstu no
NOA
.
Grieķijas Republika norāda, ka Komisijas neprecizitāte gan apstrīdētajā lēmumā, gan tās iesniegtajos dokumentos, kuros ir
pretrunas, rada neskaidrību par to, kādi iemesli un sekas ir apstrīdētajā lēmumā (178.–183. apsvērums) iekļautajam iepriekš
minētajam konstatējumam par
NOA
un
OA
pēctecību attiecībā uz atbalsta atgūšanu, lai arī Komisija savā iebildumu rakstā esot atzinusi, ka šis konstatējums attiecas
tikai uz 2002. gada 11. decembra lēmumu un tam nav nekādu tiesisko seku attiecībā uz apstrīdēto lēmumu, un ka tai nav intereses
celt prasību par šo jautājumu.
Līdz ar to atbilstoši tiesiskās drošības principam esot jānoskaidro, vai apstrīdētajā lēmumā ir paredzēts, ka
NOA
var piespriest atmaksāt tostarp apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā minēto atbalstu, tā lai jautājums par
NOA
un
OA
pēctecību saistībā ar atbalsta atgūšanu tiktu savlaikus nodots Vispārējās tiesas izvērtēšanai šīs prasības izskatīšanas laikā.
Otrkārt, Grieķijas Republika un
NOA
norāda, ka Komisijas apstrīdētajā lēmumā (183. apsvērums) minētajā apgalvojumā, saskaņā ar kuru
NOA
vismaz attiecībā uz tā atbalsta atgūšanu, kas piešķirts pirms darbību jomas, kura saistīta ar lidojumiem, atdalīšanas, uzskatāma
par
OA
pārņēmēju, ir acīmredzama kļūda vērtējumā un tam nav norādīts pamatojums.
Prasītājas atzīst, ka saskaņā ar judikatūru Komisija var būt spiesta pieprasīt, lai atgūšana neaprobežotos tikai ar sākotnējo
atbalsta saņēmēju, bet tiktu attiecināta arī uz iespējamo uzņēmumu, kas turpina sākotnējā uzņēmuma darbību, izmantojot ražošanas
līdzekļus, kas tam ir nodoti, ja starp abiem uzņēmumiem ir saimnieciskā pēctecība (Tiesas 2003. gada 8. maija spriedums apvienotajās
lietās C‑328/99 un C‑399/00 Itālija un
SIM 2 Multimedia
/Komisija (
Recueil
, I‑4035. lpp., 77. punkts). Tomēr no šīs judikatūras izrietot, ka, pirmkārt, atbalsta atgūšana no trešās personas ir tikai
iespēja un, otrkārt, ir jābūt saimnieciskās pēctecības elementam.
It īpaši nevarot
a priori
noraidīt iespēju veikt sanācijas pasākumus ekonomiskās grūtībās nonākušam uzņēmumam to prasību dēļ, kas izvirzītas tāda valsts
atbalsta atgūšanai, kurš nav saderīgs ar kopējo tirgu (iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās Itālija un
SIM 2 Multimedia
/Komisija, 76. punkts). Pretēji Komisijas apgalvojumiem nodoms apiet atmaksas pienākumu tiekot ņemts vērā, izvērtējot nodošanas–pārveidošanas
darījuma ekonomisko loģiku (iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās Itālija un
SIM 2 Multimedia
/Komisija, 17. punkts, un Pirmās instances tiesas 2005. gada 19. oktobra spriedums lietā T‑324/00
CDA Datenträger Albrechts
/Komisija, Krājums, II‑4309. lpp., 102.–104. punkts).
Šajā ziņā prasītājas atgādina, ka atbalsta saņēmējas sabiedrības aktīvu daļas nodošana trešai juridiskajai personai ar mērķi
nodrošināt tai attīstības iespēju, kas pasargāta no juridiskās un ekonomiskās nedrošības, kura apdraudēja šīs viņas darbības
daļas turpmāku izmantošanu, pati par sevi nepierāda, ka šajā gadījumā pastāvēja nodoms izvairīties no atgūšanas izpildes (iepriekš
minētais spriedums lietā
CDA Datenträger Albrechts
/Komisija, 98. punkts).
Šajā gadījumā saskaņā ar iepriekš minēto judikatūru izšķirīgais kritērijs tādējādi esot saistīts ar faktu, ka pārveidošana
bija vajadzīga efektīvākas atgūšanas ekonomiskās loģikas dēļ un tās mērķis nav izvairīties no rīkojuma par atgūšanu izpildes.
Ar lidojumiem saistīto darbību atdalīšanas grupas
Olympic Airways
pārstrukturēšanas un privatizācijas plašākas programmas ietvaros mērķis esot bijis šīs jomas pārdošana ar pēc iespējas lielāku
peļņu. It īpaši jaunās aviosabiedrības
NOA
vērtība ievērojami pārsniedzot tikai nodoto aktīvu elementu summu. Šo vērtību it īpaši palielinot tas, kas sabiedrībai ir
droša un elastīga lidmašīnu flote, ļoti labi apmācīts personāls, zināšanas un pieredze nacionālajā tirgū, komerciālā reputācija
un uzticamība, līdzstrādnieku tīkls, sadarbības līgumi un pieejamas laika nišas.
Līdz ar to prasītājas uzskata, ka saskaņā ar privātā ieguldītāja kritēriju ar Likumu Nr. 3185/2003 paredzēto pārveidošanu
noteica grupas
Olympic Airways
privatizācijas ekonomiskā loģika atbalsta efektīvākai atgūšanai un tā netika veikta, lai izvairītos no rīkojuma par atgūšanu
izpildes. Pēc neveiksmīgiem
OA
privatizācijas mēģinājumiem Grieķijas Republika esot izvēlējusies atdalīt dažādās grupas darbības, lai tās privatizētu katru
atsevišķi ar maksimālu peļņu. Šajā sakarā
NOA
it īpaši apstrīd Komisijas apstrīdētajā lēmumā (178. apsvērums) minēto apgalvojumu, saskaņā ar kuru Grieķijas Republikas nodoms,
pārveidojot minēto grupu, bija nodrošināt ar lidojumiem saistīto darbību turpinājumu.
Grieķijas Republika un
NOA
norāda, ka šajā gadījumā tāpat kā lietā, kurā pieņemts iepriekš minētais spriedums lietā
CDA Datenträger Albrechts
/Komisija, tā uzņēmuma manta, no kura tika paņemta daļa aktīvu, šajā gadījumā uzņēmuma
OA
manta, netika samazināta, jo tika nodota arī līdzvērtīga daļa tā pasīvu. Turklāt Komisija esot atzinusi, ka
NOA
tikuši nodoti parādi EUR 145 miljonu apmērā (apstrīdētā lēmuma 117. apsvērums).
Turklāt pretēji Komisijas apgalvojumiem apstrīdētajā lēmumā (179. apsvērums)
OA
aktīvu nodošana
NOA
neesot atņēmusi
OA
tās ieņēmumus.
OA
aizvien turpinot darboties lidlauka pakalpojumu, apkopes un remonta, ēdināšanas, informātikas un degvielas piegādes jomā.
OA
gūstot ievērojamus ieņēmumus no
NOA
, pamatojoties uz komerciāla rakstura darījumu nosacījumiem.
Šādos apstākļos Komisijas apgalvojums, saskaņā ar kuru
NOA
izveide uzskatāma par mākslīgu reorganizāciju tās pašas grupas ietvaros, esot kļūdains. Saskaņā ar Likumu Nr. 3185/2003 Grieķijas
Republika esot ieguvusi
NOA
akcijas tikai ar mērķi to privatizēt. Turklāt, tā kā
NOA
neguva nekādas priekšrocības kā sabiedrība, kas bija daļas
OA
aktīvu pircēja, un
OA
turpināja darbību, starp abām sabiedrībām neesot saimnieciskās pēctecības, kas pamatotu tā atbalsta atgūšanu no
NOA
, kura saņēmēja bija
OA
(Tiesas 2004. gada 29. aprīļa spriedums lietā C‑277/00 Vācija/Komisija,
Recueil
, I‑3925. lpp., 81. punkts).
Pretēji Komisijas apgalvojumiem Grieķijas Republika savā 2005. gada 2. jūnija vēstulē neesot atzinusi, ka
NOA
būtu stājusies
OA
vietā. Tā tikai pieļāvusi, ka gadījumā, ja atbalstu nevarētu pilnīgi atgūt no
OA
pēc šīs sabiedrības likvidācijas ieņēmumu izbeigšanās, atgūšanas pienākums varētu tikt īstenots no sabiedrībām, kas stājušās
OA
vietā, ja būtu spēkā Kopienas judikatūrā noteiktie nosacījumi attiecībā uz pienākuma atgūt valsts atbalstu pārņemšanu. Tomēr
šis gadījums tāds neesot. Tā kā bija gaidāmas drīzas
NOA
privatizācijas procedūras beigas, Grieķijas Republikas iestādes iepriekš minētajā vēstulē skaidri atsaukušās uz apstākli,
kas saistīts ar pārdošanu par saprātīgu tirgus cenu.
Savā iebildumu rakstā (76. punkts) norādot, ka pārveidošana pati par sevi nebija apstrīdētā lēmuma priekšmets un tātad par
to nebija jāveic sīkāka analīze, lai novērtētu, vai
NOA
stājās
OA
vietā, Komisija esot pieļāvusi, ka tā nav ņēmusi vērā būtisko kritēriju, kas saistīts ar šīs pārveidošanas ekonomisko loģiku.
Līdz ar to pamatojums, uz kā balstās apstrīdētā lēmuma konstatējums, saskaņā ar kuru
NOA
ir stājusies
OA
vietā attiecībā uz atbalsta atgūšanu, esot nepietiekams tiktāl, ciktāl Komisija nav pārbaudījusi
NOA
izveides procesa, kas bija daļa no
OA
pārstrukturēšanas–privatizācijas ar mērķi panākt pēc iespējas lielākas nelikumīgi piešķirtā atbalsta summas atgūšanu, ekonomisko
loģiku.
Visbeidzot, Grieķijas Republika un
NOA
apstrīd Komisijas izmantoto 2005. gada 12. maija sprieduma interpretāciju. Tās norāda, ka Tiesa ir lēmusi tikai par Likuma
Nr. 3185/2003 par 2002. gada 11. decembra lēmuma izpildi tiesiskajām un finanšu sekām. Tiesa neesot spriedusi ne par nodomiem,
kas pamatoja izvēli atdalīt ar lidojumiem saistīto darbību jomu, ne par šīs pārstrukturēšanas saderību ar EKL 87. panta nosacījumiem,
ne par to, vai var uzskatīt, ka
NOA
ir stājusies
OA
vietā attiecībā uz 2002. gada 11. decembra lēmumā minētā atbalsta atgūšanu. Šīs prasības atcelt tiesību aktu ietvaros Tiesa
turklāt neesot varējusi pārbaudīt, vai
NOA
ir stājusies
OA
vietā, lai atgūtu atbalstu, jo prasības celšanas laikā, 2003. gada 2. oktobrī,
NOA
vēl nebija izveidota.
2005. gada 12. maija spriedumā Tiesa esot tikai konstatējusi, ka
OA
aktīvu nodošanas
NOA
sekas saskaņā ar valsts tiesību aktiem bija tādas, ka tā padarīja neiespējamu
OA
piešķirtā atbalsta atgūšanu. Tomēr tā esot nonākusi pie šī secinājuma, uzskatot, ka “visi”
OA
“aktīvi”, kas tika nodoti, bija “pilnīgi brīvi no parādiem” (sprieduma 33. punkts). Tomēr tā neesot bijis, un turpmāk Komisija
esot atzinusi, ka
OA
saglabāja nozīmīgus aktīvus un nodeva nozīmīgu parādu summu
NOA
. Līdz ar to Komisija deformējot Tiesas argumentāciju 2005. gada 12. maija spriedumā un to sagrozot, apgalvodama, ka Tiesa
ir konstatējusi, ka ienesīgākie aktīvi tika nodoti
NOA
.
Visu šo iemeslu dēļ Komisijas secinājumi par apgalvoto saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
esot kļūdaini un tiem neesot pamatojuma.
Komisija, pirmkārt, izklāsta savu apstrīdētā lēmuma interpretāciju. Iebildumu rakstos lietās T‑415/05 un T‑416/05 tā vispirms
norāda, ka atšķirībā no 2005. gada 12. maija sprieduma apstrīdētajā lēmumā nav skatīts jautājums par
OA
piešķirtā atbalsta atgūšanu no
NOA
. Komisija no tā secina, ka Grieķijas Republikai un
NOA
nav pastāvošas intereses celt prasību pret šī lēmuma pamatojumu saistībā ar
NOA
kvalificēšanu par
OA
pārņēmēju.
Tomēr atbildes rakstos uz repliku Komisija aizstāv nostāju, saskaņā ar kuru, interpretējot apstrīdētā lēmuma 2. pantu saistībā
ar šī lēmuma pamatojumu, no tā skaidri izriet, ka strīdīgais atbalsts, kas piešķirts
OA
vismaz pirms sadalīšanas, ir jāatgūst ne tikai no šīs sabiedrības, bet arī no
NOA
. Līdz ar to tā atzīst, ka Grieķijas Republikai un
NOA
ir interese apstrīdēt
OA
piešķirtā atbalsta atgūšanas pienākumu no
NOA
.
Komisija skaidro šo viedokļa maiņu ar to, ka tā tikusi informēta par
NOA
izveides precīzo datumu tikai ar norādi replikā lietā T‑416/05, kurā minēts 2003. gada 13. decembris kā šīs sabiedrības izveides
un darbības uzsākšanas datums.
Šī precīzā datuma pierādījums “aktivizējis iebildi”, ko Komisija vairākkārt minējusi attiecībā uz atbalsta, kas piešķirts
pirms sadalīšanas, faktiskā saņēmēja noteikšanu.
Savukārt strīdīgais atbalsts, kas piešķirts
OA
pēc sadalīšanas, varot tikt atgūts un esot jāatgūst arī no
NOA
, ja apstrīdētā lēmuma izpildē tiktu noteikts, ka tā saņemšana tikusi nodota
NOA
. Komisija šajā sakarā norāda, ka
OA
nodeva
NOA
priekšrocību, kas izriet no atbalsta, kuru Grieķijas Republika tai piešķīra, nododot jaunajai aviosabiedrībai apakšnomā lidmašīnas
par nomas maksu, kas ir zemāka nekā maksa, ko tā pati maksā galvenajiem iznomātājiem.
Komisija precizē, ka pienākuma atgūt atbalstu sadalījums starp
OA
un
NOA
būs jānosaka, izpildot apstrīdēto lēmumu.
Otrkārt, lietās T‑415/05 un T‑416/05 Komisija apstrīd prasītāju argumentāciju, ka
NOA
nav stājusies
OA
vietā attiecībā uz strīdīgā atbalsta atgūšanu. Tā apgalvo, ka atbalsta atgūšana no struktūras, kura veic saimniecisku darbību
un kas ir šo atbalstu saņēmusi, notiek ar mērķi atjaunot veselīgas konkurences apstākļus

Aeroporia Aigaiou
, kas ir iestājusies lietā T‑416/05 Komisijas prasījumu atbalstam, norāda, ka jautājums par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
tika atrisināts ar 2005. gada 12. maija spriedumu.
b)     Vispārējās tiesas vērtējums
Sākotnēji jānorāda, ka, atbildot uz jautājumu, ko Vispārējā tiesa uzdeva tiesas sēdē, Komisija neapstiprināja
OA
apgalvojumu, kas bija minēts tās atbildē uz Vispārējās tiesas rakstiski uzdotu un tiesas sēdē atkārtotu jautājumu, saskaņā
ar kuru šī sabiedrība atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. pantam esot atmaksājusi visu tai piešķirtā strīdīgā atbalsta summu,
kam pieskaitīti procenti. Komisija pauda šaubas par šī atbalsta pilnīgu atmaksu, vienlaikus norādot, ka, ņemot vērā
OA
un
NOA
likvidāciju, tā neprasīs, lai Grieķijas Republika atgūtu no
NOA
strīdīgo atbalstu, kas piešķirts
OA
.
Grieķijas Republika un
NOA
savukārt tiesas sēdē paziņoja, ka tās turpina iebilst pret
NOA
kvalificēšanu par
OA
pārņēmēju attiecībā uz
OA
piešķirtā atbalsta atgūšanu.
Šādos apstākļos, kad, pirmkārt, sākotnēji ir noteikts, ka attiecībā uz pasākumiem
OA
labā var tikt noteikts pienākums atgūt atbalstu no
NOA
, otrkārt, būs jānosaka apstrīdētā lēmuma juridiskā piemērojamība saistībā ar konstatējumu par to, vai
NOA
ir uzskatāma par
OA
pārņēmēju atbalsta atgūšanas mērķiem, un pēc tam, treškārt, jāvērtē pienākuma atgūt atbalstu attiecināšanas uz
NOA
pamatojums.
Par to, vai attiecībā uz pasākumiem
OA
labā var tikt noteikts pienākums atgūt atbalstu no
NOA
Kā Tiesa norāda 2005. gada 12. maija spriedumā (32. punkts), sākotnēji jānošķir pašu pārstrukturēšanas pasākumu vērtējums,
ņemot vērā EKL 87. panta piemērošanas nosacījumus, un pilnīgi neatkarīgais jautājums par to, vai
NOA
var uzskatīt par
OA
pārņēmēju attiecībā uz darbībām, kas saistītas ar lidojumiem, tā atbalsta atgūšanas nolūkā, kas piešķirts
OA
pirms sadalīšanas. Prasībā par valsts pienākumu neizpildi, par kuru tika pasludināts šis spriedums, vērtētas tika vienīgi
šo pārstrukturēšanas pasākumu tiesiskās un finanšu sekas uz 2002. gada 11. decembra lēmuma izpildi.
No rīkojuma iesniegt informāciju, kā arī no 2004. gada 16. marta lēmuma par EKL 88. panta 2. punktā noteiktās procedūras uzsākšanu
izriet, ka Komisijas izmeklēšana šajā gadījumā attiecās uz visiem pasākumiem, kas saistīti ar
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu un privatizāciju un var ietvert valsts atbalstu (skat. šī sprieduma 12. un 16.–18. punktu).
Tomēr apstrīdētajā lēmumā pārstrukturēšanas pasākumi nav vērtēti paši par sevi, ņemot vērā to kvalificēšanu saskaņā ar EKL
87. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumiem. Komisija ir vērtējusi tikai to raksturu un tostarp saikni starp
OA
un
NOA
, lai, pirmkārt, atklātu saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem un, otrkārt, kvalificētu vērtējamos pasākumus to kontekstā (skat. it īpaši šī sprieduma
164.–178. punktu).
Saistībā, konkrētāk, ar atbalsta atgūšanu Komisijai apstrīdētajā lēmumā bija jāvērtē tikai jautājums par to, vai
NOA
ir stājusies
OA
vietā šajā lēmumā minētā jaunā atbalsta atgūšanas mērķiem. 2002. gada 11. decembra lēmumā minētā atbalsta faktisko saņēmēju
noteikšana, lai izpildītu šajā lēmumā ietverto rīkojumu par atgūšanu, tika atrisināta ar 2005. gada 12. maija spriedumu (skat.
šī sprieduma 7., 8. un 99. punktu).
Turklāt ir jānorāda, ka jautājumu par to, vai
NOA
ir stājusies
OA
vietā atbalsta atgūšanas mērķiem, šajā gadījumā var skatīt tikai attiecībā uz atbalstu, kas
OA
piešķirts pirms darbību, kuras saistītas ar lidojumiem, atdalīšanas un
NOA
izveides.
Ja pastāv saimnieciskā pēctecība starp šīm abām sabiedrībām,
NOA
var uzskatīt par faktisko tāda atbalsta saņēmēju, kas sekmējis ar lidojumiem saistīto darbību jomu un kas ticis piešķirts
iepriekšējai sabiedrībai
OA
, pirms
NOA
pārņēma tās darbības.
Turklāt pretēji Komisijas apgalvojumiem atbildes rakstos uz repliku (skat. šī sprieduma 92. punktu) strīdīgo atbalstu, kas
piešķirts
OA
pēc sadalīšanas, nevar atgūt no
NOA
tikai ar tādu pamatojumu vien, ka šī sabiedrība no tā gūst netiešu labumu. Pat pieņemot, ka saskaņā ar Komisijas norādīto
valsts atbalsts, kas piešķirts
OA
pēc sadalīšanas, šai sabiedrība deva iespēju no savas puses piešķirt
NOA
priekšrocības, ko tā nebūtu guvusi parastos tirgus apstākļos – kas nav pierādīts –, šis apstāklis pats par sevi neļauj uzskatīt,
ka
NOA
ir
OA
piešķirtā atbalsta faktiskais saņēmējs.
Tā kā pēc sadalīšanas abas sabiedrības,
OA
un
NOA
, par kurām Komisija apstrīdētajā lēmumā neapstrīd, ka tās ir juridiski un finansiāli neatkarīgi uzņēmumi, vairs neveido ekonomisku
vienību, Komisijai katrā ziņā bija skaidri jānosaka apgalvotā priekšrocība, ko
OA
piešķīrusi
NOA
, un tā jānovērtē atsevišķi saskaņā ar EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumiem (šajā ziņā skat. Tiesas 2006. gada
10. janvāra spriedumu lietā C‑222/04
Cassa di Risparmio di Firencze
u.c., Krājums, I‑289. lpp., 112.–114. punkts, un Pirmās instances tiesas 1998. gada 25. jūnija spriedumu apvienotajās lietās
T‑371/94 un T‑394/94
British Airways
u.c./Komisija,
Recueil
, II‑2405. lpp., 313. un 314. punkts). Turklāt tieši tā Komisija rīkojās apstrīdētajā lēmumā attiecībā uz atbalstu, kas
NOA
piešķirts zemas nomas maksas veidā par lidmašīnu apakšnomu (skat. šī sprieduma 154.–253. punktu).
No tā izriet, ka šajā gadījumā, kā to norāda prasītājas, jautājums par to, vai
NOA
ir stājusies
OA
vietā attiecībā uz strīdīgā atbalsta atgūšanu, tiek uzdots tikai saistībā ar apgalvoto atbalstu, kas piešķirts
OA
tādējādi, ka netika iekasēti nodokļi un sociālās apdrošināšanas iemaksas, kā tas minēts apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā,
ciktāl šis atbalsts tika piešķirts pirms sadalīšanas. Viss pārējais atbalsts
OA
labā, kas minēts apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. un 3. punktā, tika piešķirts pēc sadalīšanas.
Šajā sakarā jau pašlaik ir jānorāda, ka pamati, ko prasītājas minējušas lietās T‑415/05 un T‑423/05, lai panāktu apstrīdētā
lēmuma 1. panta 4. punkta atcelšanu, ir jānoraida, kā to Vispārējā tiesa turpmāk noteiks (skat. šī sprieduma 378.–394. punktu).
Šādos apstākļos ir jānosaka apstrīdētā lēmuma juridiskā piemērojamība saistībā ar konstatējumu par saimniecisko pēctecību
starp
OA
un
NOA
minētā lēmuma 1. panta 4. punktā minētā atbalsta atgūšanas mērķiem tiktāl, ciktāl tas ticis piešķirts pirms 2003. gada 11. decembra.
Par apstrīdētā lēmuma juridisko piemērojamību saistībā ar konstatējumu par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem
Ievadam jānorāda, ka, tā kā apstrīdētais lēmums tika pieņemts 2005. gada 14. septembrī, lēmuma pieņemšanas brīdī Komisijas
rīcībā bija visi nepieciešamie fakti, lai pašā lēmumā noteiktu saņēmējus, no kuriem ir jāatgūst attiecīgais atbalsts. Līdz
ar to šajā lietā apspriežamie apstākļi atšķiras no tiem, kurus Komisija vērtēja 2002. gada 11. decembra lēmumā pirms
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanas un
NOA
izveides 2003. gada decembrī.
Tomēr apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā Komisija skaidri neidentificē
NOA
kā šī lēmuma 1. panta 4. punktā minētā
OA
piešķirtā atbalsta daļas faktisko saņēmēju.
Komisija apstrīdētā lēmuma 2. pantā tikai noteic, ka Grieķijas Republikai jāatgūst šī lēmuma 1. pantā minētais atbalsts no
šī atbalsta “saņēmējiem”. Savukārt apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā ir skaidri minēts nelikumīgais atbalsts, kas piešķirts
OA
ar to, ka Grieķijas Republika neiekasēja nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādus pret valsti, un tajā
NOA
nav minēta kā šī atbalsta daļas faktiskā saņēmēja.
Iepriekš minētajā 2008. gada 14. februāra spriedumā lietā Komisija/Grieķija, konstatējot, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi
apstrīdētajā lēmumā paredzētos pienākumus, Tiesa neuzskatīja par nepieciešamu vērtēt tostarp to, vai šajā lēmumā
NOA
tika norādīta kā
OA
pārņēmēja 1. panta 4. punktā minētā strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem. Attiecībā uz šo atbalstu Tiesa tikai pārbaudīja,
vai apstrīdētajā lēmumā ir norādes, kas ļauj attiecīgajām valsts iestādēm pašām bez īpašām grūtībām noteikt atgūstamās summas
(sprieduma 42.–44. punkts).
Šādos apstākļos, kā norāda prasītājas, Vispārējai tiesai ir jāinterpretē apstrīdētā lēmuma saturs attiecībā uz iespējamo pienākumu
atgūt apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā minēto atbalstu no
NOA
.
Sākotnēji jānorāda, ka Komisija atbildes rakstos uz repliku lietās T‑415/05 un T‑416/05 savu pretrunīgo nostāju attiecībā
uz apstrīdētā lēmuma interpretāciju pamatoja ar to, ka tā nebija pārliecināta par
NOA
izveides precīzo datumu (skat. šī sprieduma 90. punktu).
Lietā T‑416/05
NOA
norādīja, ka šī argumentācija par apgalvoto Komisijas neziņu par
NOA
izveides precīzo datumu ir jauna un tāpēc nepieņemama (skat. šī sprieduma 34. punktu).
Šajā sakarā pietiek norādīt, ka šī Komisijas argumentācija nekādā gadījumā nav atbilstoša. Lai arī kāda būtu atbildētājas
iestādes šajā gadījumā piedāvātā secīgā interpretācija, Vispārējai tiesai pienākas sniegt galīgo apstrīdētā lēmuma interpretāciju.
Līdz ar to Komisijas pretrunīgā nostāja par apstrīdētā lēmuma interpretāciju un pieminētā neskaidrība par
NOA
izveides precīzo datumu, ar ko tiek izskaidrotas izmaiņas Komisijas nostājā, nav atbilstošas un nevar pārkāpt prasītāju tiesības
uz aizstāvību (Pirmās instances tiesas 1999. gada 7. oktobra spriedums lietā T‑228/97
Irish Sugar
/Komisija (
Recueil
, II‑2969. lpp., 30. punkts). Turklāt ir jānorāda, ka 2004. gada 16. marta lēmumā par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu
(110. punkts) un apstrīdētajā lēmumā (6. punkts) ir skaidri norādīts, ka
NOA
tika izveidota 2003. gada 12. decembrī. Prasītājas tiesas sēdē apstiprināja, ka
NOA
sāka darbību šajā datumā. Šādos apstākļos, pat ja Komisija administratīvā procesa laikā nebija informēta par
NOA
izveides precīzo datumu, 2003. gada 11. decembri, šis apstāklis nebija tāds, kas var ietekmēt apstrīdētā lēmuma saturu –
un līdz ar to arī tā interpretāciju – saistībā ar iespējamo
NOA
uzskatīšanu par
OA
pārņēmēju strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem.
Lai interpretētu apstrīdētā lēmuma 2. pantu, jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru valsts atbalsta jomā lēmuma rezolutīvā daļa
nav nodalāma no tā motīvu daļas un tādējādi vajadzības gadījumā tā ir interpretējama, ņemot vērā pamatojumu, ar kādu pieņemts
šis lēmums (skat. Tiesas 1997. gada 15. maija spriedumu lietā C‑355/95 P
TWD
/Komisija,
Recueil
, I‑2549. lpp., 21. punkts, un 2005. gada 12. maija spriedumu, 41. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā gadījumā līdz ar to ir jāpārbauda, vai apstrīdētā lēmuma 2. pantu kontekstā ar šī lēmuma pamatojumu var interpretēt tādējādi,
ka tajā starp “1. pantā minētā atbalsta saņēmējiem” ir domāta arī
NOA
kā minētā lēmuma 1. panta 4. punktā minētā
OA
piešķirtā strīdīgā atbalsta faktiskā saņēmēja.
Veicot izmeklēšanu par
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanas raksturu (apstrīdētā lēmuma 178.–183. apsvērums) “atbalsta novērtējuma” ietvaros (apstrīdētā lēmuma
6. punkts), Komisija sīkāk analizēja pārstrukturēšanas kārtību, ko Tiesa jau bija ņēmusi vērā 2005. gada 12. maija spriedumā.
Komisija pamatojās uz šo spriedumu, apstrīdētā lēmuma 183. apsvērumā formulējot šādu secinājumu:
“Tādējādi ir acīmredzams, ka, lai arī 2003. gadā notikusī
OA
pārstrukturēšana – ar kuru tika izveidota
NOA
– radīja neatkarīgu juridisku vienību, tā tomēr tika īstenota, lai izvairītos no atbalsta atgūšanas saskaņā ar 2002. gada
[11. decembra] lēmumu, un ka
NOA
ir
OA
pārņēmēja vismaz attiecībā uz tā valsts atbalsta atgūšanu, kas piešķirts pirms sadalīšanas.”
Lai pierādītu, ka
NOA
ir stājusies
OA
vietā
OA
piešķirtā strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem, Komisija tādējādi sīkāk skatīja faktus, uz kuriem Tiesa bija balstījusies
2005. gada 12. maija spriedumā, lai secinātu, ka pastāv saimnieciskā pēctecība starp
OA
un
NOA
2002. gada 11. decembra lēmumā minētā atbalsta atgūšanas mērķiem. Pamatojoties uz šiem faktiem, Komisija apstrīdētā lēmuma
183. apsvērumā skaidri secināja, ka pienākums atgūt atbalstu ir attiecināms uz
NOA
it īpaši attiecībā uz strīdīgo atbalstu, kas piešķirts
OA
pirms sadalīšanas.
Turklāt, vērtējot
NOA
piešķirtā atbalsta saderību, Komisija apstrīdētajā lēmumā (216. un 217. apsvērums) atgādināja, ka tiktāl, ciktāl
NOA
ir stājusies
OA
vietā atbalsta atgūšanas mērķiem, jauno
NOA
piešķirto atbalstu nevar atzīt par saderīgu ar kopējo tirgu tik ilgi, līdz nav atgūts pirms sadalīšanas piešķirtais atbalsts.
No šīs apstrīdētā lēmuma analīzes izriet, ka – lai arī Komisija apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā diemžēl nav norādījusi
to saņēmēju nosaukumus, no kuriem ir jāatgūst 1. panta 4. punktā minētais un pirms sadalīšanas piešķirtais atbalsts, – šī
lēmuma pamatojums ļauj bez grūtībām noteikt, ka
NOA
ir
OA
pārņēmēja šī atbalsta atgūšanas mērķiem.
Šādos apstākļos no apstrīdētā lēmuma 2. panta kontekstā ar minētā lēmuma iepriekš minēto pamatojumu, un it īpaši kontekstā
ar 2005. gada 12. maija spriedumu, skaidri izriet, ka Komisija noteica Grieķijas Republikai pienākumu atgūt atbalstu, kas
piešķirts
OA
pirms sadalīšanas, ne tikai no šīs sabiedrības, bet vajadzības gadījumā arī no
NOA
.
Līdz ar to apstrīdētā lēmuma 2. pants, kas nosaka šī lēmuma 1. pantā minētā atbalsta atgūšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka
tajā ir rīkojums atgūt atbalstu, kas piešķirts pirms sadalīšanas, vai nu no
OA
, vai no
NOA
un ka pienākuma atgūt atbalstu sadalījums starp šīm divām sabiedrībām ir jānosaka, izpildot minēto lēmumu.
Attiecībā uz pienākuma atgūt atbalstu sadalījumu starp atbalsta saņēmējiem jāatgādina, ka lēmumā, ar ko konstatē kāda atbalsta
nesaderību un nosaka tā atgūšanu, Komisijai nav pienākuma precizēt, cik lielā mērā katrs saņēmējs uzņēmums ir ieguvis priekšrocības
no apspriežamā atbalsta summas. Attiecīgai dalībvalstij, atgūstot atbalstu, ir jānosaka, cik liela summa ir jāatmaksā katram
no šiem uzņēmumiem. Gadījumā, ja dalībvalstij rodas neparedzētas grūtības, tā var informēt par šīm problēmām Komisiju un Komisijai
un dalībvalstij atbilstoši lojālas sadarbības pienākumam, kas it īpaši paredzēts EKL 10. pantā, ir labticīgi jāsadarbojas,
lai pārvarētu šīs grūtības (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 2005. gada 11. maija spriedumu apvienotajās lietās T‑111/01
un T‑133/01
Saxonia Edelmetalle
un
ZEMAG
/Komisija, Krājums, II‑1579. lpp., 124. punkts).
Šis risinājums ir apstiprināts ar 2005. gada 12. maija spriedumu, kurā Tiesa, vienlaikus uzsverot tīri ekonomisku kritēriju
par faktiskas konkurences atjaunošanu attiecīgajā nozarē, netieši atzīst iespēju tikai pakārtoti noteikt pienākumu atgūt atbalstu
no
NOA
. Šajā spriedumā Tiesa tikai konstatēja valsts pienākumu neizpildi, atstājot valsts kompetento iestāžu un Komisijas ziņā atbilstoši
viņu abpusējam lojālas sadarbības pienākumam noteikt pienākuma atgūt atbalstu sadalījumu starp
OA
un
NOA
attiecībā uz 2002. gada 11. decembra lēmumā minēto atbalstu.
Šajā gadījumā, ņemot vērā apstrīdētā lēmuma interpretāciju, kas izklāstīta šī sprieduma 123.–125. punktā, ir jāanalizē motivācija
un pamatojums konstatējumam par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā minētā pirms sadalīšanas piešķirtā atbalsta atgūšanas mērķiem.
Par apstrīdētajā lēmumā minētā konstatējuma par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem motivācijas un pamatojuma vērtējumu
Pirms tiek vērtēts, vai pamati par nepietiekamu pamatojumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kurus prasītājas izvirzīja lietās
T‑415/05 un T‑416/05, ir pamatoti, ir jānoraida
NOA
apgalvojums par to apgalvoto Komisijas jauno pamatu nepieņemamību, kas attiecas, pirmkārt, uz apgalvoto Grieķijas Republikas
nodomu apiet atgūšanas pienākumu un, otrkārt, uz apgalvoto
NOA
pastāvēšanas nelikumību (skat. šī sprieduma 34. punktu).
No atbildes raksta uz repliku skaidri izriet, ka Komisija nemin nevienu jaunu pamatu par apgalvoto Grieķijas Republikas nodomu
apiet atgūšanas pienākumu, izmantojot
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu un
NOA
izveidi. Tā, gluži pretēji, attīsta apstrīdētajā lēmumā un iebildumu rakstā jau minēto argumentu, saskaņā ar kuru prasītājas
apgalvojums, ka Grieķijas Republikai nebija nodoma apiet šo pienākumu, nav atbilstošs, ņemot vērā, ka minētā pārstrukturēšana
rada šķērsli atbalsta atgūšanai.
Savukārt Komisijas arguments, saskaņā ar kuru 2005. gada 12. maija spriedums ietekmējot pašu
NOA
pastāvēšanu, atzīstot to par nelikumīgu, iekļaujas debatēs starp lietas dalībniekiem par šī sprieduma juridisko piemērojamību
attiecībā uz strīdīgā atbalsta faktiskā saņēmēja noteikšanu.
Tā kā, analizējot saikni starp
OA
un
NOA
, Komisija it īpaši pamatojas uz faktiem, kurus Tiesa ņēma vērā 2005. gada 12. maija spriedumā, lai secinātu, ka “
NOA
ir
OA
pārņēmēja vismaz tā valsts atbalsta atgūšanas mērķiem, kas piešķirts pirms sadalīšanas” (apstrīdētā lēmuma 183. apsvērums),
pēc būtības sākotnēji jāprecizē šī sprieduma juridiskā piemērojamība šajā gadījumā.
Pretēji Komisijas apgalvojumiem Vispārējā tiesā šī sprieduma
res judicata
spēku var atzīt tikai attiecībā uz 2002. gada 11. decembra lēmumā minētā atbalsta atgūšanu, jo konstatētā valsts pienākumu
neizpilde attiecas tieši uz šī lēmuma neizpildi.
It īpaši saistībā ar konstatējumu par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem, kas piešķirts pirms sadalīšanas, ir jānorāda, ka, pat ja atbilstošie apstākļi, kurus
var ņemt vērā, galvenokārt ir vieni un tie paši neatkarīgi no tā, vai runa ir par atbalsta atgūšanu, kas noteikta ar 2002. gada
11. decembra lēmumu, vai par apstrīdētajā lēmumā noteikto tā atbalsta atgūšanu, kas piešķirts
OA
pirms sadalīšanas, visi fakti tomēr nav pilnīgi vienādi. Atšķirība ir tajā, ka
OA
aktīvu nodošana
NOA
darbību jomā, kura saistīta ar lidojumiem, ar tādiem nosacījumiem, kas padara neiespējamu
OA
piešķirtā atbalsta atgūšanu no
NOA
, notika pēc 2002. gada 11. decembra lēmuma pieņemšanas, bet pirms oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas, kurā 2005. gada
14. septembrī tika pieņemts apstrīdētais lēmums.
Aktīvu nodošanas laiks jaunajai sabiedrībai ir viens no kritērijiem, kurus dažādā apjomā atkarībā no apstākļiem var ņemt vērā.
No judikatūras izriet, ka, vērtējot, vai kādai grūtībās esošai sabiedrībai piešķirta atbalsta atgūšanas pienākumu var attiecināt
uz jaunu sabiedrību, kurai šī vecā sabiedrība ir nodevusi daļu aktīvu, ja šī aktīvu nodošana ļauj konstatēt saimniecisko pēctecību
starp abām sabiedrībām, var ņemt vērā šādus elementus: nodošanas nolūks (aktīvi un saistības, darbaspēka nepārtrauktība, apkopoti
aktīvi), nodošanas cena, pārņemošā uzņēmuma un sākotnējā uzņēmuma akcionāru vai īpašnieku identitāte, nodošanas laiks (pēc
izmeklēšanas sākuma, pēc procedūras sākuma vai pēc galīgā lēmuma pieņemšanas) un, visbeidzot, darījuma saimnieciskā loģika
(iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās Itālija un
SIM 2 Multimedia
/Komisija, 78., 80. un 85. punkts).
Šajā gadījumā tātad ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā šīs lietas faktisko kontekstu, Komisija, nepārkāpjot tai dotās rīcības
brīvības robežas, varēja transponēt apstrīdētajā lēmumā Tiesas argumentāciju 2005. gada 12. maija spriedumā, lai secinātu,
ka starp
OA
un
NOA
pastāv saimnieciskā pēctecība strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem.
Attiecībā it īpaši uz kritēriju, kurš saistīts ar aktīvu nodošanas laiku un kura saturs un piemērojamība turpmāk tiks precizēti
(skat. šī sprieduma 146. punktu), pagaidām pietiek atgādināt, ka lietā, kurā tika pasludināts 2005. gada 12. maija spriedums,
grūtībās esošās sabiedrības
OA
aktīvu nodošana jaunajai sabiedrībai
NOA
tādā veidā, kas padarīja neiespējamu 2002. gada 11. decembra lēmumā minētā atbalsta atgūšanu no vecās sabiedrības, notika
pēc šī lēmuma pieņemšanas (skat. šī sprieduma 134. punktu). Lietās, kurās tika pasludināti iepriekš minētie spriedumi apvienotajās
lietās Itālija un
SIM 2 Multimedia
/Komisija (77. punkts) un lietā Vācija/Komisija (71. punkts), uz kuriem netieši pamatojas 2005. gada 12. maija spriedumā izklāstītā
analīze (skat. šī sprieduma 143. un 144. punktu), Komisijas apgalvotās “apiešanas” darbības tika veiktas vai nu oficiālās
izmeklēšanas procedūras laikā, vai nu tad, kad valsts kompetentās iestādes tika informētas par Komisijas nodomu izmeklēšanas
procedūru uzsākt.
Šajā gadījumā ir jānorāda, ka jau 2003. gada 8. septembrī Grieķijas Republikai tika nosūtīts rīkojums sniegt informāciju attiecībā
uz visiem pasākumiem, kas ir saistīti ar
OA
pārstrukturēšanu un privatizāciju un var ietvert valsts atbalstu. Līdz ar to Grieķijas Republika un
OA NOA
izveides laikā vēl jo vairāk nevarēja nezināt, ka par pasākumiem
OA
labā pirms sadalīšanas var tikt veikta Komisijas izmeklēšana un tie turpina dažus iepriekš piešķirtus atbalstus, kuri ir
minēti 2002. gada 11. decembra lēmumā un tikuši piešķirti
OA
tādējādi, ka Grieķijas iestādes neiekasēja
OA
nodokļu parādus un sociālās apdrošināšanas iemaksas.
Šādos apstākļos, ņemot vērā faktiskā konteksta līdzību, analīze, kuru Tiesa pieņēmusi 2005. gada 12. maija spriedumā un saskaņā
ar kuru, lai atjaunotu faktisku konkurenci attiecīgajā ekonomikas nozarē, pienākumu atgūt
OA
piešķirto atbalstu var attiecināt arī uz
NOA
, kurai bija nodotas
OA
ienesīgākās ražošanas darbības, to pašu iemeslu dēļ ir derīga arī attiecībā uz šajā lietā apspriežamo atbalstu, kas piešķirts
pirms sadalīšanas.
Šajā sakarā prasītāju ierosinātā 2005. gada 12. maija sprieduma interpretācija, saskaņā ar kuru Tiesa nav uzskatījusi
NOA
par
OA
pārņēmēju atbalsta atgūšanas mērķiem, nav atbalstāma.
2005. gada 12. maija spriedumā (33. un 34. punkts) Tiesa pieņēma Komisijas argumentu, saskaņā ar kuru darījums, ar kuru sabiedrībai
NOA
tika nodoti sabiedrības
OA
ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvi, kas bija pilnīgi brīvi no parādiem, strukturējot šo darījumu tā, lai saskaņā
ar valsts tiesību aktiem padarītu neiespējamu vecās sabiedrības
OA
parādus atgūt no jaunās sabiedrības
NOA
, “kavēja efektīvu [2002. gada 11. decembra] lēmuma izpildi un tā atbalsta atgūšanu, ko [Grieķijas Republika] bija piešķīrusi
šīs sabiedrības uzņēmējdarbībai”, un “tas nopietni apdraudēja minētā lēmuma mērķi – atjaunot faktisku konkurenci civilās aviācijas
nozarē”.
Uzsverot nepieciešamību atjaunot konkurences situāciju civilās aviācijas nozarē, Tiesa tādējādi netieši norādīja
NOA
kā
OA
piešķirtā 2002. gada 11. decembra lēmumā minētā atbalsta faktisko saņēmēju tiktāl, ciktāl šie atbalsti vecajai sabiedrībai
OA
devuši priekšrocības ar lidojumiem saistīto darbību jomā, kas tika nodota
NOA
.
Kontekstā ar ģenerāladvokāta Hēlhuda [
Geelhoed
] secinājumiem (Krājums, I‑3878. lpp., 28.–36. punkts) 2005. gada 12. maija spriedums ir jāsaprot tādējādi, ka tajā ir konstatēta
saimnieciskā pēctecība starp
OA
un
NOA
, ciktāl tas attiecas uz darbību jomu, kas saistīta ar lidojumiem, attiecībā uz atbalsta atgūšanu, kas noteikta ar 2002. gada
11. decembra lēmumu. Līdz ar to jaunā aviosabiedrība
NOA
principā, būdama uzņēmums, kas faktiski guvis priekšrocības no šī atbalsta, varēja būt valsts procedūras priekšmets attiecībā
uz tā atbalsta atgūšanu, kas minēts iepriekšminētajā lēmumā, lai atjaunotu faktisku konkurenci attiecīgajā ekonomikas nozarē.
Savas analīzes pamatojumam ģenerāladvokāts Hēlhuds it īpaši izmantoja iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās Itālija
un
SIM 2 Multimedia
/Komisija, kurā Tiesa nosprieda, ka, ja grūtībās nonākušam uzņēmumam tam piešķirtā atbalsta oficiālās izmeklēšanas procedūras
laikā atļautu izveidot meitas uzņēmumu, kuram tas vēlāk nodotu rentablākās darbības, būtu jāuzskata, ka tiek atzīts, ka jebkura
sabiedrība var pārvietot šādus aktīvus no mātes uzņēmuma pēc atbalsta atgūšanas, tādējādi pilnībā vai daļēji riskējot, ka
atbalsts netiks atgūts. Lai izvairītos no tā, ka lēmums zaudētu lietderīgo iedarbību un ka turpinātos konkurences deformācija,
Komisija var pieprasīt, lai atgūšana neaprobežotos tikai ar sākotnējo uzņēmumu, bet lai tā tiktu attiecināta arī uz uzņēmumu,
kas turpina agrākā uzņēmuma darbību, izmantojot ražošanas līdzekļus, kas tam ir nodoti, ja noteikti nodošanas elementi ļauj
konstatēt saimniecisko pēctecību abu uzņēmumu starpā (secinājumu 33. punkts).
Šajā gadījumā Grieķijas Republikas un
NOA
argumentācija, ar kuru tās būtībā apstrīd to, ka
OA
galvenie aktīvi – tie, kas attiecas uz ar lidojumiem saistīto darbību jomu, – tika nodoti
NOA
, atbrīvoti no lielākās daļas pasīvu un ar tādiem nosacījumiem, kas padara neiespējamu šī atbalsta atgūšanu no šīs sabiedrības,
patiesībā tiecas apšaubīt analīzi, uz kuru Tiesa pamatojās savā 2005. gada 12. maija spriedumā. Pretēji prasītāju apgalvojumiem
galvenie atbilstīgie faktiskie un tiesību apstākļi, kas jau ņemti vērā minētajā spriedumā, šajā lietā nav mainījušies. It
īpaši, ja šajā spriedumā Tiesa patiešām ir norādījusi, ka ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvi tika nodoti
NOA
“pilnīgi brīvi no parādiem”, šo uzskatu – pamatotu ar informāciju, ko tai bija snieguši lietas dalībnieki, – izskaidro tas,
ka Tiesai, izskatot prasību par pienākumu neizpildi, kas tai bija jāvērtē, nebija sīkāk jāanalizē visa
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanas kārtība, it īpaši tiktāl, ciktāl tā attiecas uz ļoti nelielas daļas parādu nodošanu
NOA
, ņemot vērā, ka visi ilgtermiņa parādi un 90 % īstermiņa parādu palika
OA
. Šādos apstākļos prasītāju minētais fakts, saskaņā ar kuru
OA
paturēja lidlauka, apkopes un apmācības pakalpojumu darbības un 10 % no tās īstermiņa parādiem, tas ir, tādiem parādiem,
kas nepārsniedz vienu mēnesi, tika nodoti
NOA
, kā izriet no
Moore Stephens
ziņojuma, nemaina analīzi, kas izriet no 2005. gada 12. maija sprieduma.
Turklāt ir jāuzsver, ka pretēji prasītāju apgalvojumiem judikatūras kritērijiem atbalsta faktiskā saņēmēja noteikšanai ir
objektīvs raksturs. No judikatūras izriet, ka saimniecisko pēctecību attiecībā uz atbalsta atgūšanu nosaka, pamatojoties uz
dažādiem objektīviem faktiem, tādiem kā fakts, ka par nodotajiem aktīviem netiek veikts maksājums par cenu, kas atbilst tirgus
apstākļiem, vai objektīvs apstāklis, ka ar nodošanu tiek apiets strīdīgā atbalsta atgūšanas pienākums (šajā ziņā skat. iepriekš
minēto spriedumu lietā Vācija/Komisija, 86. punkts; 2005. gada 12. maija spriedumu, 32.–34. punkts, un iepriekš minēto spriedumu
apvienotajās lietās Itālija un
SIM 2 Multimedia
/Komisija, 78. punkts). Šajā sakarā pretēji prasītāju apgalvojumiem no iepriekš minētā sprieduma lietā
CDA Datenträger Albrechts
/Komisija neizriet, ka ir nepieciešams nodoma elements, lai konstatētu, ka, nododot aktīvus, ir apiets pienākums atgūt atbalstu.
Tāpat ir jānorāda, ka ar aktīvu nodošanas laiku saistītajam kritērijam (skat. šī sprieduma 135.–138. punktu) arī ir objektīvs
raksturs un tajā nav ietverts nodoms izvairīties. Tas ir jāsaprot tādējādi, ka nodošanas laiks vajadzības gadījumā var norādīt
uz apiešanas sekām.
Šādos apstākļos prasītāju argumentācija, saskaņā ar kuru
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu un ar lidojumiem saistīto darbību nodošanu
NOA
noteica
OA
piešķirtā atbalsta efektīvākas atgūšanas, izmantojot
NOA
privatizāciju, ekonomiskā loģika, nav atbalstāma.
Šajā sakarā ir jānorāda, ka pienākuma atgūt atbalstu mērķis ir atjaunot konkurences situāciju attiecīgajā ekonomikas nozarē,
nevis ļaut publiskām iestādēm atgūt savus prasījumus (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Vācija/Komisija, 76. punkts).
Līdz ar to aktīvu nodošanas darījuma ekonomiskā loģika ir jāvērtē, ņemot vērā konkurences situācijas atjaunošanu attiecīgajā
nozarē.
No tā izriet, ka prasītāju minētais subjektīvais elements, kas izpaužas kā fakts, ka
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšana un
NOA
izveide [notika], lai tostarp ļautu privatizēt
NOA
ar vislabākajiem nosacījumiem un gūstot vislielāko peļņu ar mērķi nodrošināt atbalsta atgūšanu, tieši izmantojot privatizācijas
ieņēmumus, katrā ziņā nav atbilstošs.
Visbeidzot, jānorāda, ka šajā lietā ir īpaši apstākļi, kurus raksturo tas, ka
OA
pārstrukturēšana un
NOA
izveide bija tikai pagaidu pasākumi privatizācijas atvieglošanai.
Olympic Airways
grupas ar lidojumiem saistīto darbību jomas nodošana
NOA
tika īstenota ar likuma palīdzību, veicot atkāpi no vispārējām tiesībām, un viss šīs jaunās sabiedrības kapitāls nekavējoties
tika nodots Grieķijas Republikai. Šādos apstākļos, tā kā jaunais pircējs neveica atlīdzības maksājumu tik ilgi, kamēr nebija
beigusies aviosabiedrības privatizācija, nebija pamata pārbaudīt, vai tā atbalsta summa, kas piešķirta
OA
pirms sadalīšanas, var tikt uzskatīta par tādu, kas iekļauta tirgus nosacījumiem atbilstošā pirkuma cenā (šajā ziņā skat.
Tiesas 2001. gada 20. septembra spriedumu lietā C‑390/98
Banks
,
Recueil
, I‑6117. lpp., 77. punkts, un 2008. gada 13. novembra spriedumu lietā C‑214/07 Komisija/Francija, Krājums, I‑8357. lpp.,
57. un 58. punkts).
Visu šo iemeslu dēļ nevar uzskatīt, ka Komisijas konstatējumā par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
attiecībā uz tā strīdīgā atbalsta atgūšanu, kas piešķirts
OA
pirms sadalīšanas, būtu pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
Turklāt apstrīdētais lēmums ir pietiekami pamatots. Analizējot saikni starp
OA
un
NOA
, Komisija šī lēmuma 178.–183. apsvērumā ir skaidri norādījusi iemeslus, kuru dēļ tā uzskatīja, ka it īpaši kontekstā ar 2005. gada
12. maija spriedumu pastāv saimnieciskā pēctecība starp
OA
un
NOA
attiecībā uz pirms sadalīšanas piešķirtā strīdīgā atbalsta atgūšanu. Šajā sakarā jāatgādina, ka pretēji prasītāju apgalvojumiem
NOA
izveides ekonomiskās loģikas vērtējums, ko Komisija šajā gadījumā veica, lai noteiktu pirms sadalīšanas piešķirtā atbalsta
faktiskos saņēmējus, ir jānodala no pašas pārstrukturēšanas saderības ar kopējo tirgu vērtējuma (skat. šī sprieduma 99. punktu).
Tas, ka Komisija nav veikusi šādu vērtējumu, līdz ar to nenozīmē, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots.
No tā izriet, ka pamati par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pamatojuma trūkumu ir jānoraida kā nepamatoti.
2.
Par
NOA
piešķirto atbalstu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punkts) (lietas T‑415/05 un T‑416/05)
Grieķijas Republika un
NOA
lūdz atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl Komisija tā 1. panta 1. punktā konstatē nelikumīga atbalsta piešķiršanu
NOA
tādas nomas maksas veidā par lidmašīnu apakšnomu, kas ir zemāka nekā nomas maksa, ko
OA
un Grieķijas Republika maksā saskaņā ar galvenajiem nomas līgumiem. Prasītājas šajā sakarā izvirza divus pamatus attiecīgi
par EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu un par nepietiekamu pamatojumu vai pamatojuma trūkumu attiecībā uz EKL 87. panta 1. punkta
piemērošanas nosacījumiem, kas saistīti, pirmkārt, ar priekšrocību piešķiršanu, ņemot vērā privātā ieguldītāja kritēriju,
un, otrkārt,
OA
strīdīgās rīcības attiecināmību uz Grieķijas Republiku.
Iesākumā prasītājas apstrīd to, ka Komisija ir ņēmusi vērā apgalvoto saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
attiecībā uz strīdīgo pasākumu kvalificēšanu.
a)     Par apgalvotās saimnieciskās pēctecības starp
OA
un
NOA
attiecībā uz strīdīgo pasākumu kvalificēšanu ņemšanu vērā
Lietas dalībnieku argumenti
Grieķijas Republika un
NOA
sākotnēji apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija ir atsevišķi pārbaudījusi pasākumus
OA
un
NOA
labā. Savos iebildumu rakstos, pamatojoties uz apgalvoto saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
– kura, pēc Komisijas domām, nozīmējot to, ka pasākumi, kas veikti attiecībā uz
NOA
, nevar tikt vērtēti neatkarīgi attiecībā uz to kvalificēšanu par valsts atbalstu –, Komisija esot centusies apstrīdētā lēmuma
nepilnīgo un kļūdaino pamatojumu aizstāt ar jaunu pamatojumu. Šis jaunais pamatojums tādējādi esot nepieņemams.
Turklāt pretrunas starp apstrīdēto lēmumu un Komisijas argumentāciju Vispārējā tiesā neļaujot saprast šī lēmuma pamatojumu.
Tādējādi šīs pretrunas ietekmējot prasītāju tiesības uz aizstāvību, jo tām ir jāatspēko pārprotamas un pretrunīgas nostādnes.
Katrā ziņā Komisijas jaunā argumentācija neesot pamatota ne ar kādiem pierādījumiem, kas ļautu secināt, ka pastāv saimnieciskā
pēctecība starp
OA
un
NOA
.
Šādos apstākļos Grieķijas Republika un
NOA
uzskata, ka strīdīgie pasākumi ir jāvērtē atsevišķi atkarībā no to attiecīgajiem saņēmējiem, nevis pamatojoties uz apgalvoto
saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
.
Lietā T‑416/05 Komisija, ko atbalsta
Aeroporia Aigaiou
, kas pievienojas tās argumentiem, precizē, ka apstrīdētajā lēmumā tā individuāli pārbaudīja apspriežamos pasākumus, aplūkojot
tos vispārējā
OA
pārstrukturēšanas kontekstā, kurā tie iekļaujas.
Tā norāda, ka Tiesa konstatēja saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
2005. gada 12. maija spriedumā. Ar lidojumiem saistīto darbību jomas atdalīšana esot atbrīvojusi šo jomu no augstās nomas
maksas, kas to nomāca. Līdz ar to
NOA
ar lidojumiem saistītās darbības esot subsidējusi
OA
, kuras deficītu galu galā sedza Grieķijas Republika, neiekasējot
OA
parādus valstij un papildinot īpašu kontu. Līdz ar to apspriežamie pasākumi esot jāvērtē šajā ekonomiskajā kontekstā.
It īpaši gan
OA
, gan
NOA
ilgstošās finanšu grūtības par spīti grupas formālajai pārveidošanai un 2002. gada 11. decembra lēmuma hronoloģiskais tuvums
ļaujot uzskatīt, ka strīdīgie pasākumi ļauj šo pasākumu saņēmējiem turpināt darbību un atbilst tam pašam mērķim, kam iepriekšējais
atbalsts.
Persona, kas iestājusies lietā, uzsver, ka strīdīgo pasākumu atbilstība privātā ieguldītāja kritērijam ir jāvērtē, ņemot vērā
ieguldījuma atmaksāšanās termiņu. Līdz ar to esot jāņem vērā visa valsts atbalsta piešķiršanas vēsture
Olympic Airways
grupai.
Vispārējās tiesas vērtējums
Sākotnēji jāatgādina, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā, pirmkārt, konstatē, ka pastāv saimnieciskā pēctecība starp
OA
un
NOA
pirms sadalīšanas piešķirtā atbalsta atgūšanas mērķiem (skat. šī sprieduma 68.–153. punktu), un, otrkārt, kvalificē par valsts
atbalstu vairākus pasākumus
NOA
vai
OA
labā,
Olympic Airways
grupas pārveidošanas procesā pieņemot Likumu Nr. 3185/2003 tās privatizācijai.
Šie divi jautājumi ir pilnīgi nodalīti, kā tas izriet no iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem (skat. it īpaši šī sprieduma
99.–101. punktu). Secinājumi par to, vai saimnieciskās pēctecības starp
OA
un
NOA
dēļ
NOA
arī ir guvusi priekšrocības no atbalsta, kas piešķirts
OA
pirms sadalīšanas, un līdz ar to tai var piespriest to atmaksāt, tādējādi nav atbilstoši attiecībā uz tā atbalsta kvalificēšanu
saskaņā ar EKL 87. panta 1. punktu, kas piešķirts tieši
NOA
pēc tās izveides.
Jautājums par jauno pasākumu
NOA
labā kvalificēšanu līdz ar to ir jānodala no jautājuma par atbalsta atgūšanu, kas vērtēts, piemēram, iepriekš minētajā spriedumā
lietā Vācija/Komisija (71., 87. un 88. punkts), kurā Tiesa nosprieda, ka tikai tas vien, ka jaundibināta meitas sabiedrība
ir turpinājusi tādas mātes sabiedrības darbību, attiecībā uz kuru ir uzsākta likvidācijas procedūra tiesā, nomājot šīs sabiedrības
iekārtas, un ka Komisija apgalvoja, ka tā nav ieguvusi informāciju, kas ļautu novērtēt, vai nomas maksa ir atbilstoša tirgus
nosacījumiem, neļauj noteikt, ka nomnieks ir guvis konkurētspējas priekšrocības, kas saistītas ar atbalstu, kurš piešķirts
iznomātājam pirms nomnieka izveides.
Šajā gadījumā strīdīgie pasākumi
NOA
labā izpaužas kā zema nomas maksa, ko šis uzņēmums maksāja
OA
un Grieķijas Republikai par lidmašīnu apakšnomu. Komisija būtībā apgalvo, ka šo pasākumu konteksts, ko raksturo saimnieciskā
pēctecība starp
OA
un
NOA
un finansiāls atbalsts, ko Grieķijas Republika piešķīra
OA
, lai nodrošinātu ar lidojumiem saistīto darbību turpināšanu, var tikt ņemts vērā, lai prezumētu, ka šie jaunie pasākumi
NOA
labā arī veido valsts atbalstu.
Šajā sakarā apstrīdētā lēmuma analīze rāda, ka Komisija veic individuālu analīzi, ņemot vērā EKL 87. panta piemērošanas nosacījumus,
par vairākiem īpašiem pasākumiem
OA
vai
NOA
labā, kuru vidū ir tās nomas maksas lielums, ko
NOA
maksāja par lidmašīnu apakšnomu (apstrīdētā lēmuma 56., 57., 155.–161., 186., 188., 191. un 193. apsvērums). Tomēr no šī
lēmuma izriet, ka katra apspriežamā pasākuma atsevišķā analīze ar mērķi tos kvalificēt neizbēgami iekļaujas
Olympic Airways
grupas pārveidošanas vispārējā kontekstā, kas izpaudās tā, ka tika atdalītas ar lidojumiem saistītās darbības un tās pārņēma
jaunā sabiedrība
NOA
ar nosacījumiem, kas it īpaši noteikti ar Likumu Nr. 3185/2003. Ņemot vērā it īpaši Komisijas ekspertu secinājumus par 2003. gada
decembrī veikto
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu (apstrīdētā lēmuma 110.–126. apsvērums), Komisija analizē šīs pārstrukturēšanas raksturu, tomēr to
pašu par sevi nekvalificējot par valsts atbalstu (apstrīdētā lēmuma 178.–183. apsvērums), kā iepriekš jau norādīts (skat.
šī sprieduma 101. punktu).
Komisija tāpēc pamatoti apgalvo, ka no apstrīdētā lēmuma izriet, ka tā individuāli pārbaudīja strīdīgos pasākumus
NOA
labā (skat. it īpaši 186. un 188. apsvērumu), vienlaikus aplūkojot tos
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanas vispārējā kontekstā, kurā tie iekļaujas.
Šādos apstākļos pretēji prasītāju apgalvojumiem Komisijas argumentācija, saskaņā ar kuru ir jāņem vērā saimnieciskā pēctecība
starp
OA
un
NOA
attiecībā uz strīdīgo pasākumu kvalificēšanu, ņemot vērā EKL 87. panta 1. punktu, neveido jaunu pamatojumu, kas paredzēts,
lai ar to aizstātu apstrīdētā lēmuma pamatojumu. Tādējādi šādu argumentāciju nevar atzīt par nepieņemamu.
Turklāt jānorāda, ka pretēji prasītāju apgalvojumiem tas, ka Komisija ir ņēmusi vērā saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
, pats par sevi nav pretrunā strīdīgo pasākumu individuālai pārbaudei un nepadara apstrīdētā lēmuma pamatojumu nesaprotamu.
Turklāt attiecībā uz to, ka ir ņemta vērā saimnieciskā pēctecība starp
OA
un
NOA
, kvalificējot strīdīgos pasākumus, ņemot vērā EKL 87. panta nosacījumus, jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Komisijai
vienmēr ir jāvērtē visa atbilstošā informācija par strīdīgo darījumu un tā konteksts, it īpaši piemērojot privātā ieguldītāja
kritēriju (Pirmās instances tiesas 2003. gada 6. marta spriedums apvienotajās lietās T‑228/99 un T‑233/99
Westdeutsche Landesbank Girozentrale
un
Land Nordrhein-Westfalen
/Komisija,
Recueil
, II‑435. lpp., 270. punkts; skat. arī Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra spriedumu lietā T‑196/04
Ryanair
/Komisija, Krājums, II‑3643. lpp., 59. punkts).
Šajā gadījumā no tā izriet, ka tas, ka Komisija ņēma vērā saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
, neatbrīvoja Komisiju no tās pienākuma, ņemot vērā visu atbilstošo informāciju, pārbaudīt, vai ir spēkā EKL 87. panta 1. punkta
piemērošanas nosacījumi.
Šajā gadījumā Komisija bija tiesīga ņemt vērā strīdīgo pasākumu kontekstu, ko raksturo, pirmkārt, tas, ka vecajai aviosabiedrībai
OA
piešķīra pārstrukturēšanas atbalstu un nelikumīgu atbalstu ar lidojumiem saistīto darbību turpināšanai, un, otrkārt,
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšana 2003. gadā tās privatizācijai, kā arī starp
OA
un
NOA
pastāvošās saiknes raksturs. Tomēr Komisijai tikpat lielā mērā bija jāpārbauda, vai, ņemot vērā privātā ieguldītāja kritēriju,
strīdīgie pasākumi atbilst parastiem komercdarījumiem tirgus ekonomikā un tādējādi ir atšķirīgi no iepriekš minētā nelikumīgā
atbalsta (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 2002. gada 17. oktobra spriedumu lietā T‑98/00
Linde
/Komisija,
Recueil
, II‑3961. lpp., 43.–54. punkts).
Šādos apstākļos secinājums par saimniecisko pēctecību starp
OA
un
NOA
neļauj prezumēt, ka, ņemot vērā, ka pēc sadalīšanas turpinājās abu šo sabiedrību ekonomiskās grūtības, jaunie pasākumi
NOA
labā, kas vērtēti apstrīdētajā lēmumā, veido loģisku turpinājumu iepriekš minētajam agrāk piešķirtajam atbalstam un līdz
ar to arī ietilpst valsts atbalsta kategorijā.
Šajā sakarā Komisijas argumentācija, kas pamatota ar Pirmās instances tiesas 1998. gada 15. septembra spriedumu lietā T‑11/95
BP Chemicals
/Komisija (
Recueil
, II‑3235. lpp., 171. un 176. punkts), nav atbalstāma. Pretēji šīs lietas apstākļiem, kuros apspriežamos pasākumus veidoja
vairāki secīgi kapitālieguldījumi, ko īstenoja kāds publisks uzņēmums savai meitas sabiedrībai, jānorāda, ka šajā gadījumā
apgalvotais atbalsts, ko
OA
un Grieķijas Republika piešķīra
NOA
tādas nomas maksas veidā par lidmašīnu apakšnomu, kas ir ievērojami zemāka nekā nomas maksa, ko
OA
un Grieķijas Republika maksā saskaņā ar galvenajiem nomas līgumiem, pēc sava priekšmeta un rakstura ir pilnīgi atšķirīgs
no valsts atbalsta
OA
labā, kurš apspriests 2002. gada 11. decembra lēmumā un kuram nav nekāda sakara ar minēto atbalstu [
NOA
labā].
Turklāt īpaši ir jāuzsver, ka saskaņā ar iepriekš minēto spriedumu lietā
BP Chemicals
/Komisija (170. punkts) pat gadījumā, ja apspriežamais pasākums turpina tāda paša rakstura pasākumus, kas kvalificēti par
valsts atbalstu, šis apstāklis
a priori
neizslēdz [iespēju], ka minētais pasākums atbilst privātā ieguldītāja kritērijam tirgus ekonomikā. Katrā ziņā Eiropas Savienības
tiesai ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā atbilstošo informāciju, šo pasākumu var saprātīgi nodalīt no iepriekšējā atbalsta un
attiecībā uz privātā ieguldītāja kritērija piemērošanu uzskatīt par autonomu atbalstu.
Šajā gadījumā Komisijai līdz ar to bija jāvērtē, vai apgalvotais atbalsts
NOA
labā atbilst EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas nosacījumiem, pamatojoties ne tikai uz to kontekstu, un it īpaši šo pasākumu
hronoloģisko secību, attiecībā uz
OA
iepriekš piešķirto atbalstu, kā arī attiecīgo uzņēmumu ilgstošajām ekonomiskajām grūtībām, bet uz visiem atbilstīgajiem faktiskajiem
un tiesību apstākļiem.
b)     Par privātā ieguldītāja kritēriju
Lietas dalībnieku argumenti
Grieķijas Republika un
NOA
min, pirmkārt, acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz privātā ieguldītāja kritērija piemērošanu un, otrkārt, apstrīdētā
lēmuma pamatojuma trūkumu šajā jautājumā.
Attiecībā uz acīmredzamo kļūdu vērtējumā Grieķijas Republika un
NOA
norāda, ka lidmašīnu apakšnoma par tādu nomas maksu, kas ir zemāka nekā nomas maksa par galveno nomu, nepiešķīra
NOA
nevienu tādu priekšrocību, ko šī sabiedrība nebūtu guvusi parastos tirgus apstākļos.
Šajā gadījumā
OA
rīcība esot bijusi atbilstoša privāta tirgus dalībnieka rīcībai, kurš – saskaroties ar nomas maksas strauju krišanu sakarā
ar krīzi starptautiskajā aviotransporta tirgū pēc 2001. gada 11. septembra notikumiem un būdams spiests maksāt tādu nomas
maksu, kas noteikta galvenajos nomas līgumos, pat gadījumā, ja tas vienpusēji lauztu šos līgumus, – būtu samazinājis radušos
zaudējumus par apmēram 50 %, piekrītot izīrēt savas lidmašīnas par tādu nomas maksu, kas ir zemāka nekā tā, ko tas maksā saskaņā
ar galvenajiem nomas līgumiem, kuri noslēgti pirms krīzes atšķirīgos ekonomiskajos apstākļos.
Turklāt, lai novērtētu, vai apakšnomas līgumi piešķir
NOA
kādu priekšrocību, Komisijai esot bijuši jāņem vērā visi darījumi, kas noslēgti starp
OA
un
NOA
, bet tā to apstrīdētajā lēmumā neesot darījusi. Pateicoties apspriežamajai apakšnomai,
OA
esot atbrīvojusies no izmaksām par lidmašīnu apsardzi, apkopi un remontu. Turklāt tā esot sniegusi
NOA
lidmašīnu apkopes un remonta pakalpojumus par tirgus cenām (skat. lēmuma 163. un 164. apsvērumu). No kopējās summas EUR 99 miljonu
apmērā, ko
NOA
samaksāja
OA
2004. gadā par apkopes pakalpojumiem, summa EUR 44 441 850 apmērā atbilstot 18 lidmašīnu apakšnomai, ko
OA
iznomājusi
NOA
.
Turklāt prasītājas pārmet Komisijai, ka tā nav salīdzinājusi
NOA
maksāto nomas maksu ar nomas maksu tirgū. Tās arī apstrīd Komisijas apgalvojumu, saskaņā ar kuru
NOA
, visticamāk, nebūtu atradusi iznomātājus atbilstoši tirgus nosacījumiem. Šis apgalvojums neesot pamatots ne ar vienu pierādījumu,
un to atspēkojot fakti. It īpaši pēc 2001. gada 11. septembra notikumiem lidmašīnu piedāvājums ievērojami pārsniedza pieprasījumu
un nomas maksa bija ārkārtēji izdevīga. 2003. gada beigās pieprasījuma vispār nebija. Sākot ar 2004. gada vidu tas sāka pieaugt,
līdz ar to pieauga nomas maksa, pieaugumam sasniedzot 30 % 2004. gada beigās, tomēr nomas maksa nesasniedza 2001. gada septembra
cenu līmeni. Šajā gadījumā 2004. gada jūnijā
NOA
turklāt esot uz trīs gadiem noslēgusi nomas līgumu attiecībā uz B 737‑300 tipa lidmašīnu par nomas maksu USD 130 000, kas
atbilst tirgus cenām.
Attiecībā uz līzinga līgumiem par četrām
Airbus
A 340‑300 lidmašīnām Grieķijas Republika un
NOA
uzsver, ka ir atšķirība starp šo lidmašīnu apakšnomas līgumiem
NOA
, no vienas puses, un Grieķijas Republikas lēmumu izmantot savas tiesības stāties
OA
vietā šo līgumu ietvaros, no otras puses, tāpēc, ka aizdevēji draudēja pieprasīt visu valsts piešķirto garantiju tūlītēju
īstenošanu EUR 200 miljonu apmērā un pastāvēja risks, ka līzinga devēji atgūs lidmašīnas no
OA
.
NOA
neguva nekādas priekšrocības no tā, ka Grieķijas Republika stājās
OA
vietā līzinga līgumu ietvaros.
Lietā T‑416/05 Komisija, ko atbalsta
Aeroporia Aigaiou
, uzskata, ka tas, ka pēc
NOA
izveides no
OA NOA
ņēma apakšnomā
OA
lidmašīnas par tādu nomas maksu, kas ir būtiski zemāka nekā nomas maksa, kura maksāta saskaņā ar galvenajiem nomas līgumiem,
atbrīvoja
NOA
no daļas darbības izmaksu, kuras tādējādi finansēja
OA
un galu galā – šīs sabiedrības deficīta dēļ – Grieķijas Republika. Apstrīdētajā lēmumā esot minēti zaudējumi, kas šādi tieši
radušies
OA
un Grieķijas Republikai (186. apsvērums) un netieši – Grieķijas Republikai (189. un 191. apsvērums). Šādos apstākļos strīdīgais
pasākums neatbilstot privātā ieguldītāja kritērijam.
Pirmkārt, saskaņā ar privātā ieguldītāja kritēriju tiekot ņemta vērā apspriežamo pasākumu ietekme uz saņēmēju, uzliekot par
pienākumu pārbaudīt, vai šie pasākumi tam nerada tādas priekšrocības, ko tas nebūtu guvis parastos tirgus apstākļos.
Šajā gadījumā Grieķijas Republikas iestādes oficiālās izmeklēšanas procedūras laikā neesot sniegušas Komisijai nepieciešamos
pierādījumus, neraugoties uz rīkojumu sniegt visu informāciju, kas noderīga
Olympic Airways
grupas pārveidošanas procedūras vērtējumam. Šī rīkojuma nosūtīšana Grieķijas Republikas iestādēm esot tām uzlikusi pierādīšanas
pienākumu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 13. panta 1. punktam. Tā kā Grieķijas Republikas iestāžu iesniegtā informācija bija
ļoti nepilnīga, Komisija esot norīkojusi ekspertus veikt pārbaudes uz vietas. Šādos apstākļos Komisija apgalvo, ka apstrīdētā
lēmuma likumību var novērtēt, tikai pamatojoties ar informāciju, kas bija tās rīcībā lēmuma pieņemšanas laikā.
Otrkārt, Komisija norāda, ka katrā ziņā, pat ja informācija par nomas maksu tirgū tai būtu iesniegta laikus,
NOA
maksātās nomas maksas salīdzināšana ar nomas maksu tirgū būtu neefektīva. Nebūtu reāli īstenot šādu salīdzinājumu, jo
NOA
, visticamāk, nebūtu atradusi tirgū citus iznomātājus, kas būtu gatavi tai iznomāt lidmašīnas bez Grieķijas Republikas iejaukšanās.
Šo analīzi apstiprinot tas, ka galvenie iznomātāji, satraukušies par to, kas notiks ar viņu prasījumiem pret
OA
, esot draudējuši lauzt ar šo sabiedrību noslēgtos līgumus, pārdot lidmašīnas un nekavējoties izmantot garantijas un ka šajā
sakarā viņi esot izvirzījuši apgrūtinošākus nosacījumus. To nenoliedzot arī apstāklis, ka
NOA
2004. gada jūnijā izdevās noslēgt operatīvā līzinga līgumu, jo šī sabiedrība, pēc Komisijas domām, esot palikusi Grieķijas
Republikas “aizsardzībā”.
Stājoties
OA
vietā četros līzinga līgumos un piešķirot nomas maksas atvieglojumus, Grieķijas Republika tādējādi esot ļāvusi turpināt nomu
un līdz ar to turpināt ar lidojumiem saistītās darbības. Tādēļ neesot jāaprēķina starpība starp hipotētisku nomas maksu un
to nomas maksu, ko
NOA
maksāja
OA
un Grieķijas Republikai.
Turklāt Komisija uzsver, ka apstrīdētajā lēmumā tā nomas maksas atvieglojumus, ko noteikusi
OA
un Grieķijas Republika, tikai kvalificējusi par
NOA
piešķirtu atbalstu, skaidri kvantitatīvi nenosakot šo atbalstu.
Šādos apstākļos it īpaši attiecībā uz četrām lidmašīnām, kuras Grieķijas Republika bija nodevusi apakšnomā
NOA
, Komisija pretēji prasītāju apgalvojumiem apstrīdētajā lēmumā neesot atstājusi bez ievērības atšķirību starp atlīdzību, kas
paredzēta attiecīgi līzinga līgumos un apakšnomas līgumos. Tomēr šī atšķirība esot atbilstoša tikai atbalsta summas aprēķināšanai
un tā neesot bijusi jāizmanto, lai noteiktu, ka daļu nomas maksas sedza valsts.
Komisija precizē, ka apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā minētās summas EUR 37 miljonu un EUR 2,75 miljonu apmērā katrā ziņā
nenozīmē atbalstu, bet norāda to zaudējumu summu, kas radušies attiecīgi
OA
un Grieķijas Republikai. Pēc Komisijas domām, atbalsta summa būs jānosaka diskusijās starp šo iestādi un Grieķijas Republikas
iestādēm atbilstoši lojālas sadarbības pienākumam, kas paredzēts EKL 10. pantā. Neesot izslēgts, ka šī summa būs augstāka
par iepriekš minēto zaudējumu summu.
Ņemot vērā visus šos apsvērumus, apstrīdētais lēmums esot pietiekami pamatots attiecībā uz tās priekšrocības piešķiršanu
NOA
, kas izriet no nomas maksas lieluma (186. un 188. apsvērums). Neesot bijis nepieciešams kvantitatīvi noteikt atbalstu, salīdzinot
NOA
maksāto nomas maksu ar tirgus cenām. Katrā ziņā Grieķijas Republikas iestādes neesot sniegušas Komisijai visu šim nolūkam
nepieciešamo informāciju.
Lietā T‑416/05
Aeroporia Aigaiou
, kas iestājusies lietā Komisijas prasījumu atbalstam, apstrīd
OA
un Grieķijas Republikas rīcības atbilstību privātā ieguldītāja kritērijam divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, tā norāda, ka privāts
ieguldītājs būtu drīzāk plānojis nodot attiecīgās lidmašīnas apakšnomā kādai veselai aviosabiedrībai, uzliekot tai tādus nosacījumus,
kādi ir spēkā tirgū, lai garantētu savlaicīgus nomas maksājumus, nevis
NOA
, attiecībā pret kuru neesot pastāvējusi nekāda iespēja panākt piespiedu izpildi. Visbeidzot, neviens privāts ieguldītājs
nepiekristu atdot savu vienīgo potenciāli rentablo darbības jomu.
Otrkārt, persona, kas iestājusies lietā, apgalvo, ka tāda lidmašīnu nomas līguma saglabāšanas sekas, kas noslēgts par augstu
cenu un uz ilgu laiku labvēlīgos apstākļos, ir parasta darījumu riska elements, ko aviosabiedrības uzņemas. Līdz ar to, tā
kā, pēc personas, kas iestājusies lietā, domām,
NOA
stājās
OA
vietā un pieder pie tās pašas grupas, tikai tas vien, ka tai nebija jāmaksā augstā nomas maksa, jau veidoja valsts atbalstu,
kas vienāds ar starpību starp nomas maksu, ko maksāja atbilstoši galvenajiem nomas līgumiem, un nomas maksu, ko maksāja par
apakšnomu, nemaz nesalīdzinot
NOA
maksāto nomas maksu ar tirgus cenām.
Turklāt
Aeroporia Aigaiou
apšauba
NOA
maksātās nomas maksas atbilstību tirgus cenām. Tā norāda, ka saskaņā ar kādu līgumu, kas noslēgts 2006. gada 14. decembrī,
tā kādai lidmašīnu nomas sabiedrībai maksā nomas maksu EUR 700 000 apmērā par tādas lidmašīnas nomu, kuras tirgus vērtība
ir par 50 % zemāka nekā tāda tipa lidmašīnām, kuras nomāja
NOA
.
Vispārējās tiesas vērtējums
Pēc tam, kad būs noteikts strīdīgais atbalsts, kā arī lietas dalībnieku argumentācijā izvirzītie jautājumi, būs jāvērtē šajā
lietā atbilstīgie fakti attiecībā uz privāta ieguldītāja kritērija piemērošanu un pēc tam jāanalizē jautājums par pierādīšanas
pienākuma sadalījumu saistībā ar to, kā lietas dalībnieki ir ievērojuši savus procesuālos pienākumus administratīvajā procesā.
–       Par strīdīgā atbalsta noteikšanu
No apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punkta un no tā pamatojuma skaidri izriet, ka Komisija tikai secināja, ka valsts atbalstu
veido, pirmkārt, tas, ka
OA
2004. gada laikā pieņēma tādu nomas maksu par lidmašīnu nodošanu apakšnomā
NOA
, kas bija zemāka nekā nomas maksa, kuru
OA
maksāja saskaņā ar galvenajiem operatīvā līzinga līgumiem (skat. it īpaši 158. un 186. apsvērumu), un, otrkārt, tas, ka Grieķijas
Republika pieņēma zemāku nomas maksu nekā nomas maksa, ko tā maksāja atbilstoši līzinga līgumiem no dienas, kad tā stājās
OA
vietā šajos līgumos, līdz 2005. gada maijam, kad Komisijas eksperti veica pārbaudi uz vietas (skat. it īpaši 160. un 186. apsvērumu).
Apstrīdētajā lēmumā tātad nav skaidri minēti zaudējumi, kurus
OA
radīja līzinga līgumi, pirms Grieķijas Republika stājās tās vietā, un zaudējumi, ko tai radīja galvenie operatīvā līzinga
līgumi no 2003. gada 12. līdz 31. decembrim un no 2005. gada 1. janvāra līdz 14. septembrim, dienai, kad tika pieņemts apstrīdētais
lēmums. Tajā arī nav skaidri minēti zaudējumi, kas radās Grieķijas Republikai no 2005. gada maija līdz 14. septembrim. Šādu
apstrīdētā lēmuma izpratni apstiprina iepriekš minētais 2008. gada 14. februāra spriedums lietā Komisija/Grieķija (42. punkts),
kurā Tiesa izklāsta, ka summas, “kas attiecas uz maksājumiem par lidmašīnu apakšnomu, [..] ir noteiktas” apstrīdētā lēmuma
1. panta 1. punktā, kurā minēti tieši zaudējumi, ko 2004. gadā cieta
OA
un ko laikā līdz 2005. gada maijam cieta Grieķijas Republika.
Apstrīdētajā lēmumā (skat. it īpaši 186. un 188. apsvērumu un rezolutīvās daļas 1. panta 1. punktu) Komisija, pamatojoties
uz
Moore Stephens
ziņojumu, balstījās tikai uz konstatējumu par zaudējumiem, kas radās
OA
un Grieķijas Republikai, nododot
NOA
apakšnomā lidmašīnas par tādu nomas maksu, kas ir būtiski zemāka nekā nomas maksa, kura maksāta saskaņā ar galvenajiem nomas
līgumiem. Šajā sakarā prasītājas neapstrīd to, ka šie zaudējumi, kas radās no atšķirības starp nomas maksu par galveno nomu
un
NOA
maksāto nomas maksu, attiecībā uz
OA
2004. gadā par lidmašīnu nodošanu apakšnomā
NOA
sasniedza kopējo summu EUR 37,6 miljonu apmērā, kas ir 55 % no nomas maksas, kura maksāta atbilstoši galvenās nomas līgumiem.
Savukārt Grieķijas Republikas zaudējumi saskaņā ar Komisijas ekspertu veiktajiem secinājumiem sasniedza EUR 250 000 līdz 350 000
lielu summu mēnesī par katru no četrām lidmašīnām, ko tā nodeva apakšnomā
NOA
pēc tam, kad tā stājās
OA
vietā līzinga līgumos. Atšķirība starp
NOA
maksāto nomas maksu par šīm četrām lidmašīnām un to nomas maksu, ko Grieķijas Republika maksāja atbilstoši līzinga līgumiem,
tādējādi, pēc Komisijas domām, līdz 2005. gada maijam sasniedza kopējo summu EUR 2,75 miljonu apmērā, ko prasītājas nav apstrīdējušas.
Attiecībā uz
OA
lidmašīnu nodošanu apakšnomā
NOA
no
Moore Stephens
ziņojuma un apstrīdētā lēmuma (skat. it īpaši 155. apsvērumu) un
NOA
tiesas sēdē apstiprinātā izriet, ka šī sabiedrība sākotnēji tās izveides laikā apakšnomā nomāja no
OA
23 lidmašīnas. Pēc tam šis skaits samazinājās līdz 22, jo netika atjaunots kāds operatīvā līzinga līgums starp
OA
un galveno iznomātāju, kad šis līgums zaudēja spēku 2005. gada martā.
Attiecībā uz minētajām 22 lidmašīnām, ko
OA
nodeva apakšnomā
NOA
, no apstrīdētā lēmuma un no
Moore Stephens
ziņojuma izriet, un par to nav strīdu, ka 18 lidmašīnas no tām
OA
izmantoja saskaņā ar operatīvā līzinga līgumu un 4 lidmašīnas – saskaņā ar līzinga līgumu. No iepriekš minētā ziņojuma izriet
un lietas dalībnieki tiesas sēdē apstiprināja, ka Grieķijas Republika 2004. gada 17. decembrī stājās
OA
vietā attiecībā uz diviem no šiem līzinga līgumiem un 2005. gada aprīlī – attiecībā uz pārējiem diviem.
–       Par strīdīgo jautājumu noteikšanu, ņemot vērā apstrīdētā lēmuma saturu un lietas dalībnieku argumentāciju
Šādā faktiskajā kontekstā Komisija apstrīdētajā lēmumā tikai salīdzināja nomas maksu, ko
NOA
maksāja par lidmašīnu apakšnomu, un to nomas maksu, kas tika maksāta atbilstoši galvenajiem nomas līgumiem.
Moore Stephens
ziņojumā ir apstiprināts salīdzinājuma trūkums starp
NOA
maksāto strīdīgo nomas maksu un nomas maksu tirgū. Šajā ziņojumā, uz kuru pamatojās Komisija apstrīdētajā lēmumā, eksperti
norāda, ka laikā, kas bija viņu rīcībā, lai veiktu darbu, tie nespēja veikt neatkarīgu novērtējumu par nomas maksas lielumu
lidmašīnu nomas tirgū.
Vispārējā tiesā Komisija tomēr atzīst, ka atbalsta summa neatbilst to zaudējumu summai, kurus cieta
OA
un Grieķijas Republika un kuri ir minēti apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā, bet gan starpībai starp
NOA
maksāto nomas maksu un tirgus cenām.
Prasītājas pārmet Komisijai, ka tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, tostarp
tāpēc, ka tā nav salīdzinājusi
NOA
maksāto nomas maksu ar tirgus cenām, piemērojot privātā ieguldītāja kritēriju.
Komisija neapstrīd to, ka apstākļi lidmašīnu nomas tirgū ievērojami mainījās laikā starp galveno nomas līgumu slēgšanu pirms
2001. gada 11. septembra notikumiem un šajā lietā apspriežamo laiku. Šajā sakarā tā neieņem nostāju attiecībā uz ziņojumu
ar nosaukumu “Pētījums par nomas maksas lielumu tirgū saistībā ar
NOA
”, kas datēts ar 2005. gada 15. novembri un ko izstrādājis konsultantu birojs
Aviation Economics
pēc
NOA
lūguma. Tā arī neapšauba prasītāju apgalvojumus, saskaņā ar kuriem
OA
atbilstoši galveno līgumu nosacījumiem saistīja pienākums maksāt noteikto nomas maksu sakarā ar pienākumu maksāt kompensāciju
šo līgumu vienpusējas laušanas gadījumā.
Tomēr Komisija uzskata, ka šajā gadījumā apstrīdētajā lēmumā konstatētās atšķirības starp nomas maksu, kas maksāta atbilstoši
galvenajiem līgumiem, un
NOA
maksāto nomas maksu ļauj atklāt lidmašīnu nomas maksas atvieglojumu, ko
OA
un Grieķijas Republika piešķīra
NOA
. Izšķirīgais fakts esot tas, ka “šo nomas maksas atšķirību ir uzņēmusies grūtībās esoša sabiedrība, kurai ir pienākums atmaksāt
atbalstu”.
Šajā sakarā pretēji prasītājas apgalvojumiem (skat. šī sprieduma 34. punktu) Komisijas arguments, saskaņā ar kuru
NOA
ar lidojumiem saistītās darbības subsidēja
OA
, kuras deficītu galu galā sedza Grieķijas Republika, kura tādējādi cieta netiešu kaitējumu, tikai izvērš iebildumu rakstā
izvirzīto argumentāciju un nav uzskatāms par jaunu pamatu.
Turklāt Komisija būtībā tikai norāda, ka tai nebija jāsalīdzina
NOA
maksātā strīdīgā nomas maksa ar tirgus cenām, ņemot vērā, ka Grieķijas Republikas iestādes nebija iesniegušas nepieciešamos
pierādījumus, neraugoties uz tās rīkojumiem sniegt informāciju. Turklāt katrā ziņā, pēc Komisijas domām, šis salīdzinājums
būtu neefektīvs, jo
NOA
, visticamāk, bez Grieķijas Republikas iejaukšanās nebūtu atradusi citus iznomātājus.
Ņemot vērā šos lietas dalībnieku argumentus, sākotnēji jānosaka elementi, kas ir atbilstoši privātā ieguldītāja kritērija
piemērošanai attiecībā uz strīdīgajiem pasākumiem, un tad jāvērtē lietas dalībnieku attiecīgie procesuālie pienākumi administratīvā
procesa laikā un pierādīšanas pienākuma sadale šajā gadījumā.
–       Par elementiem, kas ir atbilstoši privātā ieguldītāja kritērija piemērošanai
No EKL 87. panta 1. punkta izriet, ka atbalsta jēdziens ir objektīvs jēdziens, kas ir atkarīgs tikai no tā, vai kāds valsts
pasākums piešķir vai nepiešķir priekšrocību vienam vai vairākiem uzņēmumiem (Pirmās instances tiesas 1998. gada 27. janvāra
spriedums lietā T‑67/94
Ladbroke Racing
/Komisija,
Recueil
, II‑1. lpp., 52. punkts).
It īpaši, lai noteiktu, vai apspriežamie pasākumi var veidot valsts atbalstu, galvenokārt ir jāņem vērā attiecīgā pasākuma
ietekme uz saņēmējiem uzņēmumiem, nevis to publisko vai privāto struktūru stāvoklis, kuras atbalstu piešķir (Tiesas 1977. gada
22. marta spriedums lietā 78/76
Steinike & Weinlig
,
Recueil
, 595. lpp., 21. punkts).
Līdz ar to ir jānosaka, vai apspriežamie pasākumi piešķir saņēmējam uzņēmumam tādu ekonomisko priekšrocību, ko tas nebūtu
guvis parastos tirgus apstākļos (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Linde
/Komisija, 39. punkts, un iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās
Westdeutsche Landesbank Girozentrale
un
Land Nordrhein-Westfalen
/Komisija, 207. punkts un tajā minētā judikatūra). Tas, ka darījums ir bijis saprātīgs publiskajām iestādēm vai publiskajam
uzņēmumam, kas piešķīra atbalstu, neatbrīvo no šīs pārbaudes veikšanas (šajā ziņā skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās
lietās
Westdeutsche Landesbank Girozentrale
un
Land Nordrhein-Westfalen
/Komisija, 315. punkts, tāpat šajā ziņā skat. arī iepriekš minēto spriedumu lietā
Linde
/Komisija, 48.–54. punkts).
Kā Komisija norāda, no tā izriet, ka, pat pieņemot, ka “uzņemties nomas maksas atšķirības” bija saprātīgāk, nekā lauzt galvenos
līgumus,
OA
un Grieķijas Republikas saprātīga lidmašīnu finanšu pārvaldība, samazinot zaudējumus ar šo lidmašīnu apakšnomu
NOA
un ar sekojošu pakalpojumu sniegšanu šai sabiedrībai atbilstoši tirgus nosacījumiem, nav pietiekams iemesls uzskatīt šo rīcību
par atbilstošu privātā ieguldītāja kritērijam. No tā izriet, ka šīs lietas ietvaros pretēji prasītāju apgalvojumiem tikai
tas apstāklis vien, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav pārbaudījusi visas apgalvotās priekšrocības, ko
OA
radīja tās lidmašīnu nodošana apakšnomā
NOA
, neļauj secināt, ka šī iestāde nav ievērojusi privātā ieguldītāja kritēriju.
Turpretī Grieķijas Republika un
NOA
pamatoti uzsver, ka saskaņā ar iepriekš minēto judikatūru privātā komersanta kritērija piemērošanai ir jāsalīdzina strīdīgā
nomas maksa, ko
NOA
maksājusi
OA
un Grieķijas Republikai, ar nomas maksu tirgū.
Šajā sakarā ir jānoraida Komisijas un
Aeroporia Aigaiou
argumenti, saskaņā ar kuriem šāds salīdzinājums būtu neefektīvs. Pirmkārt, gan no apstrīdētā lēmuma pamatojuma, gan 1. panta
1. punkta skaidri izriet, ka šajā lēmumā minētais atbalsts nav
OA
un Grieķijas Republikas lidmašīnu nodošana apakšnomā
NOA
pati par sevi, bet gan tas, ka
NOA
maksāja mazāku nomas maksu nekā tā nomas maksa, ko šie iznomātāji maksāja atbilstoši galvenajiem nomas līgumiem vai līzinga
līgumiem. Komisijas apgalvojumiem, saskaņā ar kuriem
NOA
nebūtu spējusi nomāt lidmašīnas tirgū bez Grieķijas Republikas atbalsta, līdz ar to šajā lietā nav nozīmes.
Šajā aspektā šī lieta rada citādus jautājumus nekā tie, kas skatīti, piemēram, 2000. gada 5. oktobra spriedumā lietā C‑288/96
Vācija/Komisija (
Recueil
, I‑8237. lpp., 30.–32. un 41. punkts), kurā Tiesa izmantoja kritēriju, kura pamatā ir valsts garantijas saņēmēja iespējas
iegūt kapitāla tirgū aizdevumu bez šīs garantijas. Lietā, kurā tika pasludināts šis spriedums, apspriesta tika garantijas
piešķiršana, savukārt apstrīdētajā lēmumā pasākumi, kas kvalificēti par atbalstu, attiecas tikai uz nomas maksas lielumu,
kas piemērots
NOA
.
Šajā gadījumā, vērtējot strīdīgos pasākumus (apstrīdētā lēmuma 186. un 188. apsvērums), Komisija nevēršas pret to, ka
OA
un Grieķijas Republika, iespējams, neprasīja pietiekamas maksājuma garantijas no
NOA
puses, lai piekristu tai nodot apakšnomā lidmašīnas. Tā arī nepārmet
OA
, ka šī sabiedrība drīzāk nelauza galvenos nomas līgumus, nekā nodeva lidmašīnas apakšnomā
NOA
.
Otrkārt, Komisija, kas nevērtē
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu pašu par sevi (skat. šī sprieduma 101. punktu), arī nepārmet Grieķijas Republikai to, ka tā
NOA
izveides laikā neparedzēja galveno nomas līgumu un līzinga līgumu nodošanu šai sabiedrībai. Līdz ar to
Aeroporia Aigaiou
arguments, saskaņā ar kuru valsts atbalsts
NOA
labā izrietēja no tā vien, ka šī sabiedrība izvairījās no parastā darījumu riska, kas saistīts ar galveno nomas līgumu saglabāšanu,
nav atbilstošs.
Visbeidzot, vērtējot strīdīgos pasākumus, Komisija attiecībā uz privātā ieguldītāja kritēriju neapstrīd Grieķijas Republikas
lēmumu stāties
OA
vietā četros līzinga līgumos. Tā norāda, ka no
Moore Stephens
ziņojuma izriet, ka Grieķijas Republika pieņēma šo lēmumu, lai gan attiecībā uz
OA
, gan sevi pašu kā garantijas devēju izvairītos no apgrūtinošākiem nosacījumiem, ko attiecīgās finanšu iestādes (galvenie
iznomātāji) bija noteikušas sadalīšanas laikā sakarā ar nedrošību par
OA
un
NOA
nākotni. Komisija tikai uzsver šī lēmuma atkāpes ietverošo raksturu, norādot, ka, pēc ekspertu domām, šī darījuma atļaušanai
bija nepieciešama jauna tiesību akta pieņemšana (skat. apstrīdētā lēmuma 159. apsvērumu).
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka, pat pieņemot, ka Komisijas apgalvojumi – saskaņā ar kuriem būtībā lidmašīnu
nodošana apakšnomā
NOA
par nomas maksu, kas bija zemāka nekā nomas maksa, kura tika maksāta atbilstoši galvenajiem nomas līgumiem, bija iespējama,
tikai pateicoties Grieķijas Republikas atbalstam, – būtu pamatoti, tas neatbrīvotu Komisiju no pienākuma saskaņā ar privātā
komersanta kritēriju pārbaudīt, vai
NOA
maksātā nomas maksa faktiski bija zemāka nekā parastajos tirgus apstākļos maksāta nomas maksa attiecīgajā periodā.
Būtībā pārstrukturēšanas kārtība un dažādie Komisijas apgalvotie atbalsta pasākumi, kas paši par sevi apstrīdētajā lēmumā
nav kvalificēti par valsts atbalstu (skat. šī sprieduma 101. punktu), veido tikai kontekstu, kurā iekļaujas apgalvotais atbalsts,
kas piešķirts kā tāda nomas maksa par lidmašīnu apakšnomu, kura ir zemāka par nomas maksu, kura maksāta atbilstoši galvenajiem
nomas līgumiem. Šis konteksts pats par sevi, nepastāvot nevienam citam nopietnam pierādījumam, neļauj prezumēt, ka
NOA
maksātā nomas maksa par lidmašīnu apakšnomu bija zemāka par nomas maksu tirgū.
No tā izriet, ka pretēji Komisijas apgalvojumiem privātā ieguldītāja kritērijs prasīja pārbaudīt, vai strīdīgā
NOA
maksātā nomas maksa atbilst parastajos tirgus apstākļos maksātai nomas maksai attiecīgajā periodā.
–       Par pierādīšanas pienākuma sadalījumu un Komisijas un attiecīgās dalībvalsts attiecīgajiem procesuālajiem pienākumiem
Saskaņā ar judikatūru Komisijai apstrīdētajā lēmumā bija jāsniedz pierādījums par jauna atbalsta piešķiršanu, konkrētajā gadījumā
salīdzinot
NOA
maksāto strīdīgo nomas maksu ar nomas maksu tirgū. No EKL 88. panta 2. un 3. punkta nosacījumiem izriet, ka, trūkstot šādam
pierādījumam, apspriežamie jaunie pasākumi nav uzskatāmi par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē (Tiesas 1994. gada
13. aprīļa spriedums apvienotajās lietās C‑324/90 un C‑342/90 Vācija un
Pleuger Worthington
/Komisija,
Recueil
, I‑1173. lpp., 23. punkts).
Tomēr šāds pierādīšanas pienākumu sadalījums ir pakļauts nosacījumam, ka Komisija un attiecīgā dalībvalsts ievēro to procesuālos
pienākumus, šai iestādei īstenojot pilnvaras aicināt dalībvalsti tai sniegt visu nepieciešamo informāciju (iepriekš minētais
spriedums lietā
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija, 35. punkts).
No judikatūras it īpaši izriet, ka Komisija ir tiesīga pieņemt lēmumu, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju, ja dalībvalsts,
neizpildot pienākumu sadarboties, kas izriet no EKL 10. panta, izvairās tai sniegt informāciju, kuru Komisija lūgusi, lai
klasificētu jaunu vai grozītu atbalstu un pārbaudītu, vai tas ir saderīgs ar kopējo tirgu, vai lai pārbaudītu, vai iepriekš
apstiprināts atbalsts tiek piemērots pareizi. Tomēr pirms šāda lēmuma pieņemšanas Komisijai jāpieprasa dalībvalstij noteiktā
termiņā iesniegt visus dokumentus un informāciju, kas nepieciešama, lai Komisija varētu veikt kontroli. Tikai tad, ja dalībvalsts,
neraugoties uz Komisijas pieprasījumu, nesniedz lūgtās ziņas, Komisija var izbeigt procedūru un, pamatojoties uz tās rīcībā
esošo informāciju, atkarībā no konkrētās situācijas pieņemt lēmumu par atbalsta esamību un saderību ar kopējo tirgu vai pieņemt
lēmumu, ar kuru konstatē, ka iepriekš apstiprināts atbalsts tiek izmantots tiesiski (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija, 36. punkts un tajā minētā judikatūra).
Iepriekš minētie procesuālie pienākumi ir atkārtoti un precizēti Regulas Nr. 659/1999 2. panta 2. punktā, 5. panta 1. un 2. punktā,
10. pantā un 13. panta 1. punktā.
Tāpat jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punktu “lēmumā sākt formālu [oficiālu] izmeklēšanas procedūru
rezumē attiecīgus faktiskus un tiesiskus jautājumus, tajā ir Komisijas sākotnējais izvērtējums par to, vai ierosinātajam pasākumam
ir atbalsta iezīmes, kā arī izklāstīti iemesli, kas liek šaubīties par tā saderību ar kopējo tirgu”.
Šādi procesuālie pienākumi ir attiecīgajai dalībvalstij un Komisijai, lai pēdējā, balstoties uz pietiekami skaidru un precīzu
informāciju un nodrošinot, ka tiek ievērotas attiecīgās dalībvalsts tiesības tikt uzklausītai, varētu veikt kontroli. Jāatgādina,
ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tiesību uz aizstāvību ievērošana visos atklātajos procesos, kuri vērsti pret personu un
kuru rezultātā var tikt pieņemts tai nelabvēlīgs akts, ir Kopienu tiesību pamatprincips un tas ir jāievēro pat tad, ja attiecībā
uz konkrēto procesu nav īpaša tiesiskā regulējuma (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija, 37. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šo procesuālo principu kontekstā jāpārbauda, vai šajā gadījumā Komisija, kā tā būtībā apgalvo, bija tiesīga prezumēt valsts
atbalsta esamību, pamatojoties tikai uz informāciju, kas bija tās rīcībā, vai arī privātā ieguldītāja kritērija piemērošana
tai lika turpināt izmeklēšanu, lai varētu salīdzināt strīdīgo
NOA
maksāto nomas maksu ar nomas maksu, ko tā būtu maksājusi parastos tirgus apstākļos.
Šim nolūkam ir jāizvērtē rīkojuma sniegt informāciju un lēmuma sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, kā arī Grieķijas Republikas
Vispārējai tiesai sniegto apsvērumu saturs.
Pirmkārt, 2003. gada 8. septembra rīkojumā sniegt informāciju Komisija, piemērojot Regulas Nr. 659/1999 5. un 10. pantu, pieprasīja,
lai tai tiktu iesniegta visa nepieciešamā informācija to pasākumu izvērtējumam, kas saistīti ar aviosabiedrības
OA
pārstrukturēšanas un privatizācijas procedūru. Šajā sakarā Komisija atgādināja, ka tai, izvērtējot valsts atbalsta saderību
ar kopējo tirgu, ir jāņem vērā visi attiecīgie elementi, tostarp vajadzības gadījumā agrāk pieņemtā lēmumā jau izvērtētais
konteksts.
Līdz ar to no šī lēmuma izriet, ka, tā kā netika paziņota privatizācijas procedūra un
OA
pārstrukturēšanas jaunie pasākumi ar mērķi atvieglot tās privatizāciju, rīkojums attiecās uz visiem elementiem, kuri ir saistīti
ar šo pārstrukturēšanu un privatizāciju un var ietvert valsts atbalstu. Komisija it īpaši prasīja iesniegt
NOA
uzņēmējdarbības plānu, īpašumtiesību struktūru, sīku aktīvu un finansējuma aprakstu, ietverot tajā parādus, juridisko un
nodokļu statusu, kā arī sīku informāciju par
OA
un tās meitas uzņēmumu iespējamo likvidāciju.
Otrkārt, 2004. gada 16. marta lēmumā sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru Komisija sākotnēji izvērtēja
OA
finanšu situāciju 2001. un 2002. gadā, ņemot vērā šo abu finanšu gadu auditētos pārskatus, kurus tā bija saņēmusi tikai 2003. gada
septembrī un decembrī.
OA
ciesto zaudējumu lielums apstiprinot Komisijas vērtējumu 2002. gada 11. decembra lēmumā, saskaņā ar kuru Grieķijas Republika
de facto
bija kļuvusi par galveno šīs sabiedrības finansējuma avotu, bez kura atbalsta sabiedrībai, visticamāk, būtu jāpārtrauc darbība
(17., 26. un 29. punkts).
Attiecībā uz iespējamo pēc 2002. gada 11. decembra piešķirto jauno atbalstu, kas ir vienīgais apspriežamais atbalsts šajā
lietā, Komisija 2004. gada 16. marta lēmumā uzskatīja, ka
OA
un
NOA
ir “viens un tas pats uzņēmums no Kopienu tiesību viedokļa valsts atbalsta [jomā]” (106. un 108. punkts).
Konkrētāk, attiecībā uz
NOA
izmantotajām lidmašīnām Komisija, sniedzot sīku situācijas raksturojumu, tikai norādīja, ka
NOA
pārveidošanas bilance, ko atbilstoši Likumam Nr. 3185/2003 pēc Grieķijas Republikas iestāžu lūguma bija sastādījusi sabiedrība
Deloitte & Touche
, parādīja, ka to 18 lidmašīnu īpašumtiesības, kas piederēja
OA
vai
Olympic Aviation
, bija nodotas
NOA
. Turklāt attiecībā uz
OA
lidmašīnu nodošanu apakšnomā
NOA
Komisija norādīja, ka
Deloitte & Touche
bija paskaidrojusi, ka šī apakšnoma nozīmē, ka
OA
paliek vienīgā atbildīgā attiecībā pret fraktētāju, un ļauj
NOA
, kā Grieķijas Republikas iestādes pašas ir uzsvērušas, izmantot valsts sniegtās garantijas attiecībā uz lidaparātu nomu un
citām līguma saistībām, it īpaši garantijas, kas attiecas uz jaunu lidaparātu iegādi un pārcelšanos uz jauno Spatas lidostu,
kuru Komisija 1998. un 2000. gadā apstiprināja kā pārstrukturēšanas atbalstu un atzina par nesaderīgu ar kopējo tirgu ar 2002. gada
11. decembra lēmumu (2004. gada 16. marta lēmuma 54. punkts; skat. arī šī sprieduma 6. punktu). Komisija uzsvēra, ka, pēc
valdības konsultantu sabiedrības
Kantor
domām, bija svarīgi, lai
NOA
sāktu darbību jau 2003. gada beigās, tostarp, “lai izmantotu lidaparātu pirkuma un fraktēšanas zemās likmes, kas tādējādi
ļautu uzlabot un atjaunot tās floti”, un tāpēc, ka
OA
“būs jātiek galā ar nopietnām grūtībām, lai pārdzīvotu 2003./2004. gada ziemas sezonu” (57. punkts).
Turklāt Komisija šajā 2004. gada 16. marta lēmumā minēja, ka
Aeroporia Aigaiou
savā sūdzībā bija norādījusi, ka
OA
aktīvu nodošana
NOA
, visus pasīvus atstājot
OA
, ir valsts atbalsts. Komisija arī norādīja, ka, pēc sūdzības iesniedzējas sabiedrības domām, visticamāk, fraktētāji un finanšu
struktūras, kas piekrita
OA
lidmašīnu nodošanai
NOA
, nebūtu piekrituši, ja nebūtu valsts garantijas, kas veido valsts atbalstu (76. punkts).
Rīkojuma sniegt informāciju un 2004. gada 16. marta lēmuma vērtējums tādējādi rāda, ka Komisija ne reizi šajos lēmumos nav
atsaukusies, kaut arī tikai netieši, uz nomas maksas lielumu, ko
NOA
maksājusi
OA
par lidmašīnu apakšnomu. Rīkojums sniegt informāciju ļoti vispārīgi attiecas tikai uz pasākumiem, kuri ir saistīti ar
OA
pārstrukturēšanas un privatizācijas procedūru un kurus var atzīt par valsts atbalstu. Savukārt lēmums sākt oficiālu izmeklēšanas
procedūru daļā, kas veltīta apspriežamo pasākumu vērtējumam, attiecas tikai uz pasākumiem
OA
labā, kā arī uz privatizācijas procedūru, kura nav vērtēta apstrīdētajā lēmumā, bet par kuru tika īstenota atsevišķa procedūra,
kurā tika pieņemts Komisijas 2008. gada 17. septembra lēmums, ar kuru apstiprināja privatizācijas plānu.
It īpaši
OA
lidmašīnu nodošana apakšnomā
NOA
ir minēta tikai 2004. gada 16. marta lēmuma aprakstošajā daļā, tiesa, tādas priekšrocības aspektā, kas
NOA
izriet no garantijām, kuras valsts piešķīrusi
OA
attiecībā uz lidmašīnu nomu un kuras ar 2002. gada 11. decembra lēmumu atzītas par nesaderīgām. Tomēr jāatgādina, ka lidmašīnu
nodošana apakšnomā
NOA
pati par sevi šajā kontekstā nav kvalificēta par valsts atbalstu apstrīdētajā lēmumā, kas attiecas tikai uz nomas maksas
lielumu.
Šādos apstākļos ir jākonstatē, ka lēmumā sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru nav iepriekšēja vērtējuma par šīs sabiedrības
maksāto nomas maksu, lai noteiktu, vai tā veido atbalstu, kā tas noteikts Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punktā.
Tomēr savos 2004. gada 11. jūnija apsvērumos par šo lēmumu sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru Grieķijas Republika it īpaši
precizēja, ka
OA
iznomātās lidmašīnas tika nodotas apakšnomā
NOA
par tirgus cenām sakarā ar kompensācijām, kas
OA
būtu jāmaksā iznomātājiem galveno nomas līgumu laušanas gadījumā pirms to beigu termiņa. Šī apakšnoma esot bijusi tikai īstermiņa
risinājums, jo nākotnē
NOA
bija jāpārņem visi galvenie nomas līgumi (izņemot nelielu skaitu līgumu, kam tuvojās beigu termiņš). Turpretī četras lidmašīnas
līzingā arī turpmāk tikšot nodotas apakšnomā
NOA
atbilstoši tirgus cenām.
Turklāt no
Moore Stephens
ziņojuma izriet, ka uz vietas veiktās izmeklēšanas laikā
NOA
vadība Komisijas ekspertiem pamatoja atšķirības starp nomas maksu, ko šī sabiedrība maksā par lidmašīnu apakšnomu, no vienas
puses, un nomas maksu, kuru
OA
maksā atbilstoši galvenajiem nomas līgumiem un kuru Grieķijas Republika maksā atbilstoši līzinga līgumiem, no otras puses,
norādot, ka nomas maksa par apakšnomu atbilst tirgus cenām un ka
NOA
varētu nomāt lidmašīnas no citiem iznomātājiem, ja šī apakšnoma tai nebūtu piedāvāta par tirgus cenām.
Turklāt nav strīda, ka Grieķijas Republika iesniedza visu nepieciešamo informāciju par apspriežamajiem galvenajiem līgumiem
un apakšnomas līgumiem, tostarp par noteikto nomas maksu. Tā tikai neiesniedza nekādus pierādījumus par nomas maksu parastos
tirgus apstākļos attiecīgajā periodā.
Ne no rīkojuma sniegt informāciju, ne no 2004. gada 16. marta lēmuma, ne citiem lietas materiāliem neizriet un Komisija turklāt
neapgalvo, ka tā administratīvā procesa laikā jebkādā veidā apstrīdēja
NOA
maksāto nomas maksu attiecībā uz tirgus nosacījumiem un prasīja Grieķijas Republikai sniegt papildu informāciju šajā sakarā.
Turklāt ir jānorāda, ka savos 2004. gada 26. oktobra apsvērumos par rīkojumu pārtraukt jebkādu atbalsta pasākumu Grieķijas
Republika uzsvēra, ka kopš tās 2004. gada 11. jūnija apsvērumiem tā nebija informēta ne par kādiem jauniem izmeklēšanas pasākumiem
no Komisijas puses un nebija saņēmusi nevienu papildu informācijas pieprasījumu par šiem apsvērumiem.
Šādos apstākļos, tā kā administratīvā procesa laikā, pirmkārt, netika skaidri apstrīdēts
NOA
maksātās nomas maksas lielums un, otrkārt, nebija neviena lūguma pēc informācijas par šīs nomas maksas atbilstību tirgus
cenām, nevar pārmest Grieķijas Republikai, ka tā nav sniegusi Komisijai pietiekamu informāciju, kas tai ļautu pamatoti novērtēt
strīdīgos pasākumus.
Turklāt katrā ziņā jānorāda, ka Komisija Vispārējā tiesā neapgalvo, ka trūkstošā informācija galvenokārt būtu Grieķijas Republikas
rīcībā. Tā tikai atsaucas uz informāciju par tirgus cenām, ko tā bez grūtībām varēja iegūt, veicot vienkāršu tirgus pētījumu
par attiecīgo periodu.
Šādos apstākļos Komisija nevarēja atbrīvoties no pienākuma pierādīt, ka apspriežamā nomas maksa, ko
NOA
maksāja par lidmašīnu apakšnomu, neatbilst tirgus cenām. Tai vismaz bija jāiesniedz sākotnējs ar faktiem pamatots pierādījums,
kas liktu Grieķijas Republikai sniegt papildu paskaidrojumus (pēc analoģijas attiecībā uz pierādījumu par to, ka uzņēmums
ir kādas vienošanās dalībnieks, skat. Tiesas 2004. gada 7. janvāra spriedumu apvienotajās lietās C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P,
C‑213/00 P, C‑217/00 P un C‑219/00 P
Aalborg Portland
u.c./Komisija,
Recueil
, I‑123. lpp., 78. un 79. punkts).
Līdz ar to Komisijai saskaņā ar tās pienākumu veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi, lai nodrošinātu labu Līguma pamatnoteikumu
par valsts atbalstu pārvaldību, bija jāturpina izmeklēšana un jāveic dziļāka izpēte pēc [iepazīšanās ar]
Moore Stephens
ziņojumu, lai noteiktu, vai
NOA
maksātā nomas maksa atbilst privātā ieguldītāja kritērijam. Šim nolūkam tai bija vai nu jānosūta Grieķijas Republikai rīkojums
sniegt papildu informāciju par
NOA
maksātās nomas maksas lielumu, saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 10. panta 3. punktu precizējot prasītās informācijas raksturu,
vai arī jāliek veikt papildu ekspertīzi, lai spētu salīdzināt strīdīgās nomas maksas lielumu ar tirgus cenām.
Šajā sakarā jāatgādina, ka saskaņā ar prasībām, kas saistītas ar tiesību uz aizstāvību ievērošanu, faktus, ko nebūtu iesniegušas
Grieķijas Republikas iestādes, bet ko Komisija būtu ieguvusi no trešām personām, šī iestāde varētu pieņemt par pamatojumu
valsts atbalsta esamības konstatēšanai tikai pēc tam, kad tā būtu ļāvusi Grieķijas Republikas iestādēm lietderīgi iesniegt
savus apsvērumus par šiem faktiem (šajā ziņā skat. Tiesas 1986. gada 10. jūlija spriedumu lietā 234/84 Beļģija/Komisija,
Recueil
, 2263. lpp., 27.–29. punkts, un 1990. gada 14. februāra spriedumu lietā C‑301/87 Francija/Komisija,
Recueil
, I‑307. lpp., 29. un 30. punkts).
Šajā gadījumā, ievērojot iepriekš minētos apsvērumus, pietiek konstatēt, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā pretēji tam, ko prasa
privātā komersanta kritērijs, nav pārbaudījusi, vai strīdīgā nomas maksa bija zemāka par tirgus cenām. Būtībā apstrīdētajā
lēmumā nav neviena apsvēruma, kas atspēkotu nostāju, kuru šajā sakarā administratīvajā procesā aizstāvēja prasītājas (skat.
šī sprieduma 241. punktu). Turklāt sīki izstrādātais ekspertu darba plāns, kas izklāstīts
Moore Stephens
ziņojumā, ar kuru ir pamatots apstrīdētais lēmums, norāda, ka izmeklēšana attiecās tikai uz lidmašīnu nodošanu apakšnomā
NOA
par “mākslīgi zemu nomas maksu (lai arī šī nomas maksa varētu atbilst tirgus cenām)”. Šajā sakarā ir svarīgi atgādināt, ka,
lai arī Komisija, kaut gan tas nav tās pienākums, var pieņemt ārējo ekspertu palīdzību, tā tomēr netiek atbrīvota no viņu
darbu izvērtēšanas (Pirmās instances tiesas 2004. gada 16. septembra spriedums lietā T‑274/01
Valmont
/Komisija, Krājums, II‑3145. lpp., 72. punkts).
No tā izriet, ka, balstoties tikai uz atšķirību starp nomas maksu, ko par lidmašīnu nomu maksāja
OA
un Grieķijas Republika, no vienas puses, un nomas maksu, ko par šo lidmašīnu apakšnomu maksāja
NOA
, no otras puses, lai konstatētu, ka šai sabiedrībai tika piešķirta priekšrocība, ko tā nebūtu guvusi parastos tirgus apstākļos,
Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz privātā ieguldītāja kritērija piemērošanu.
No tā izriet, ka pamats par EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu ir pamatots. Līdz ar to apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punkts
ir jāatceļ, un nav jāanalizē pamati par pamatojuma trūkumu un apspriežamo pasākumu attiecināmību uz valsti. Līdz ar to ir
jāatceļ arī šī lēmuma 2. pants tiktāl, ciktāl tas liek atgūt 1. panta 1. punktā minēto atbalstu.
3.
Par
OA
piešķirto atbalstu
a)     Par
NOA
nodoto
OA
aktīvu par augstu novērtētās vērtības summas avansu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punkts) (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
Grieķijas Republika un
OA
apstrīd apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl Komisija tā 1. panta 2. punktā konstatē, ka šai sabiedrībai tika piešķirts nelikumīgs
atbalsts, kurš nav saderīgs ar kopējo tirgu un kura summa atbilst par augstu novērtēto
NOA
nodoto
OA
aktīvu summai, [kas tika nodoti] šīs jaunās aviosabiedrības izveides laikā.
Prasītājas norāda uz EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu, kā arī uz pamatojuma trūkumu. Pakārtoti, Grieķijas Republika norāda,
ka, pat pieņemot, ka apspriežamo pasākumu var kvalificēt par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē, ko tā apstrīd,
šis pasākums būtu jāatzīst par saderīgu ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktu. Tāpat apstrīdētajā
lēmumā arī neesot sniegts pamatojums attiecībā uz šo jautājumu.
Par EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu un pamatojuma trūkumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
–       Lietas dalībnieku argumenti
Grieķijas Republika un
OA
apgalvo, ka Komisija un tās eksperti nav ņēmuši vērā ekonomisko loģiku, kas bija pamatā
Olympic Airways
grupas pārveidošanai, kuru tās uzskatīja par vienkāršu iekšēju pārstrukturēšanu. Tās paskaidro, ka privatizācijas procedūras,
kuru Grieķijas Republika nolēma uzsākt 2003. gadā, pamatā bija
Olympic Airways
grupas ar lidojumiem saistīto pakalpojumu atdalīšana un jaunas, neatkarīgas un attiecībā uz
Olympic Airways
grupu ārējas sabiedrības
NOA
izveide ar mērķi maksimāli palielināt tās vērtību un to nekavējoties pārdot. Šīs pārveidošanas mērķis esot bijis ļaut Grieķijas
Republikai atgūt pēc iespējas lielāku daļu no tās ieguldījumiem
OA
, kas bija veikti pārstrukturēšanas atbalsta veidā iepriekšējās desmitgades laikā.
Šādos apstākļos Komisija esot sajaukusi privātā ieguldītāja kritēriju ar privātā kreditora kritēriju. Privāts ieguldītājs
izvērtējot uzņēmuma iespējas atgūties un neprasot uzņēmuma likvidāciju pēc pirmās kļūmes, neņemot vērā tā darbības potenciālu
ilgākā termiņā.
Pamatojoties uz pārveidošanas bilanci,
NOA
sabiedrības kapitāls esot noteikts apmēram EUR 130 miljonu apmērā. Līdz ar to Grieķijas Republika esot veikusi naudas iemaksas
OA
labā par kopējo summu, kura līdzvērtīga šai summai un no kuras vairāk nekā pusi
OA
esot izmantojusi kompensāciju izmaksām un citu tādu izmaksu segšanai, kas saistītas ar darbinieku atlaišanu pārveidošanas
rezultātā.
Pretēji Komisijas apgalvojumiem šis avanss neesot piešķīris
OA
nekādu priekšrocību, jo tā summa neesot pārsniegusi tai atņemto nekustamā īpašuma daļu vērtību. Turklāt šim avansam esot
bijis pagaidu raksturs, gaidot, kad tiks saņemta summa par
NOA
un pārējo no
Olympic Airways
grupas izveidoto sabiedrību pārdošanu.
Šādos apstākļos apstrīdētajā lēmumā esot acīmredzama kļūda vērtējumā un pamatojuma trūkums attiecībā uz priekšrocības piešķiršanu
OA
un privātā ieguldītāja kritērija piemērošanu.
Prasītājas norāda, ka
Olympic Airways
grupas pārveidošanas kontekstā aktīvi, kas tika nodoti
NOA
, bija jāvērtē atbilstoši to tirgus vērtībai. Tās šajā sakarā norāda, ka, lai arī Komisijas eksperti
NOA
nodoto aktīvu summu novērtēja EUR 38,5 miljonu apmērā, tikai
OA
atņemto lidmašīnu vērtība vien tika novērtēta EUR 120 miljonu apmērā, pamatojoties uz
Airclaims
sagatavotu ziņojumu.
Turklāt prasītājas apstrīd to, ka
OA
nav nekādu tiesību uz zaudējumu atlīdzību attiecībā uz visām tās tiesībām izmantot laika nišas dažādās lidostās, it īpaši
lidostā “Heathrow” (Londona, Apvienotā Karaliste), kurā aviosabiedrību pārdotās tiesības izmantot laika nišas tām dodot apmēram
EUR 7 vai 8 miljonus lielu peļņu par laika nišu, tās noslēgtajiem divpusējiem līgumiem, kā arī tās zīmolu un logotipu, kas
ir vispārpazīstami.
Šajā sakarā
OA
norāda, ka nemateriālā vērtība EUR 30 miljonu apmērā, kas iekļauta
OA
pārveidošanas bilancē, tika atspoguļota grāmatvedības uzskaitē tādas apvienošanas ietvaros, kurā
Macedonian Airways
, kas kļuva par
NOA
, pārņēma
OA
un tās meitas sabiedrības
Olympic Aviation
ar lidojumiem saistītās darbības, atbilstoši tostarp Grieķijas Republikas Likumam Nr. 2190/1920 par akciju sabiedrībām, kas
grozīts ar Karaļa dekrētu Nr. 174/1963 (
FEK A
37, turpmāk tekstā – “Likums Nr. 2190/1920”), un Likumam Nr. 3185/2003, kā arī starptautiskajam finanšu pārskatu standartam
Nr. 3 “Komercdarbības apvienošana” (turpmāk tekstā – “SFPS Nr. 3”). It īpaši saskaņā ar Likuma Nr. 2190/1920 43. panta 4. punkta
b) apakšpunktu “tāda uzņēmuma nemateriālā vērtība (
goodwill
), kurš ticis izveidots, iegādājoties vai apvienojoties pārņemot veselu ekonomisku vienību, kas vienāda ar starpību starp
kopējo pirkuma summu un aktīvu patieso vērtību, tiek ierakstīta nemateriālo pamatlīdzekļu “uzņēmuma nemateriālās vērtības”
kontā un tiek atmaksāta vai nu saskaņā ar nemainīgu likmi, vai pakāpeniski un ar konstantu likmi vairāku finanšu gadu laikā,
atmaksas laikam nepārsniedzot piecus gadus”. Turklāt no Grieķijas Republikas tiesību aktiem izrietot, ka mantiski ieguldījumi
akciju sabiedrībā ir jānovērtē pēc to patiesās vērtības, nevis pēc vēsturiskajām ar to iegūšanu saistītajām izmaksām.

OA
piebilst, ka, ja
NOA
nodoto aktīvu noteiktā vērtība neatbilstu šo aktīvu tirgus vērtībai,
NOA
pārdošana par zemāku cenu nekā tirgus cena nozīmētu valsts atbalstu
NOA
potenciālajiem pircējiem un pārkāptu
OA
kreditoru tiesības.

NOA
privatizācijas mēģinājuma laikā, kad 2005. gada 5. augustā tika parakstīts saprašanās memorands, kāds privātais ieguldītājs
NOA
vērtību 2004. gada 31. decembrī novērtēja ar summu, kura pārsniedz EUR 100 miljonus, kas esot atbildis 2003. gada 12. decembra
grāmatvedības vērtējumam pēc
NOA
ciesto zaudējumu atņemšanas.

OA
apstrīd Komisijas apgalvojumus par neatkarīga audita trūkumu attiecībā uz pārveidošanas bilanci. Šo bilanci esot pilnīgi
izveidojis zvērināts auditors atbilstoši Likumam Nr. 3185/2003.
Savukārt attiecībā uz
NOA
prasījumu novērtēšanu
OA
norāda, ka ziņojumā, kas pievienots
NOA
sākuma bilancei, ir minēts, ka visa starpība starp prasījumiem, kas minēti šīs jaunās aviosabiedrības sākuma bilancē, un
galu galā atgūtajām summām tiks ieskaitīta
OA
un
Olympic Aviation
kredītā un debetā tā, lai netiktu ietekmēta
NOA
aktīvu neto vērtība. Turklāt prasītājas pārmet Komisijai, ka tā nav ņēmusi vērā ieņēmumus, kas gaidāmi no divu pagaidām vēl
OA
bilancē ierakstītu lidmašīnu pārdošanas.
Visbeidzot, attiecībā uz Komisijas apgalvojumu, saskaņā ar kuru apstrīdētais lēmums atstāj iespēju vēl diskutēt par
OA
nodoto aktīvu pārāk augsto summu atbilstoši lojālai sadarbībai saskaņā ar EKL 10. pantu, Grieķijas Republika un
OA
norāda uz grūtībām, ko rada apgalvotā atbalsta kvantitatīva noteikšana attiecībā uz tā atgūšanu. Tās atgādina, ka saskaņā
ar Grieķijas tiesībām prasījums, kas nav likvīds, nav iekasējams. Tās pārmet Komisijai, ka tā nav atbildējusi uz faktiem,
kurus Grieķijas Republikas iestādes tai nosūtīja ar 2005. gada 16. novembra vēstuli un starp kuriem bija
Deloitte & Touche
2005. gada 27. oktobra ziņojums, kas atklāj vairākus Komisijas ekspertu kļūdainus vērtējumus attiecībā uz
NOA
nodoto aktīvu kvantitatīvu noteikšanu. Saskaņā ar šo
Deloitte & Touche
ziņojumu Komisijas veiktās korekcijas neataino
NOA
īpašuma struktūru un finanšu situāciju pēc pārveidošanas, kas neatbilst Likumam Nr. 2190/1920, kurā ir noteikts, ka no šiem
nosacījumiem var atkāpties, lai sniegtu ticamu uzņēmuma situācijas atspoguļojumu. Paši Komisijas eksperti esot norādījuši,
ka šīs korekcijas “obligāti neietver visu, kas būtu prasīts, ja tiktu veikts audits” (apstrīdētā lēmuma 10. zemsvītras piezīme).
Turklāt
OA
pārmet Komisijai, ka tā nav noteikusi attiecīgos tirgus un nav analizējusi konkurences apstākļus šajos tirgos. Secinājums,
saskaņā ar kuru apstrīdētais pasākums kropļo konkurenci, esot ne tikai nepamatots, bet arī kļūdains.
OA
apkalpojot 33 no 38 Grieķijas lidostām saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu pienākumu un bez jebkādas konkurences; apmēram
trīsdesmit no šīm lidostām neradot nekādu komerciālu interesi.
Komisija apgalvo, ka strīdīgais avanss pats par sevi ir valsts atbalsts. Prasītājas neesot minējušas nevienu nopietnu iemeslu,
ar kuru kāds privāts ieguldītājs varētu pamatot stipru un reālistisku cerību gūt no šī avansa pietiekamu atdevi, ņemot vērā
OA
īpaši grūto situāciju, ko raksturo gadiem ilga atbalsta piešķiršana šai sabiedrībai, neveiksmīgi pārstrukturēšanas un pārdošanas
mēģinājumi, pastāvīgi negatīvi rezultāti un parādu un zaudējumu kumulācija.
OA
privātie kreditori, tādi kā lidmašīnu nomnieki un bankas
ABN Amro
un
Crédit Lyonnais
, turklāt esot steigušies saņemt Grieķijas Republikas garantijas. Turklāt no
Moore Stephens
ziņojuma izrietot, ka strīdīgais avanss tika izmantots, lai finansētu tādas darbības izmaksas kā to
OA
lidmašīnu noma, kuras tiek nodotas apakšnomā
NOA
.
Komisija tikai pakārtoti esot apstrīdētajā lēmumā pārbaudījusi, vai strīdīgais maksājums varētu tikt uzskatīts par kompensācijas
veidu, ko valsts piešķīrusi
OA
par
NOA
nodotajiem aktīviem.
Šajā sakarā Komisijas eksperti esot konstatējuši, ka strīdīgā summa EUR 130 miljonu apmērā tika noteikta, pamatojoties uz
datiem, kurus
OA
vadība iesniedza
Deloitte & Touche
, bet kurus nebija novērtējuši neatkarīgi kontrolieri. Savā ziņojumā par
NOA
finanšu pārskatiem finanšu gadā, kas beidzās 2003. gada 31. decembrī, Grieķijas Republikas iestāžu izraudzītie auditori esot
izteikuši atrunas par sabiedrības sākuma bilanci.
Komisijas eksperti esot novērtējuši
NOA
nodoto aktīvu vērtību ar EUR 38,5 miljoniem, izdarot korekciju ar nosacījumiem darbību, kas saistītas ar lidojumiem, jomas
bilancē. Viņi esot pamatojušies uz grāmatvedības datiem, kurus iesniegušas Grieķijas Republikas iestādes, un esot izmantojuši
vispāratzītas grāmatvedības metodes, it īpaši atņemot apšaubāmos parādus, gaidāmās lidmašīnu pārdošanas ieņēmumus, kā arī
nemateriālo vērtību, un ņemot vērā kopējo parādu summu, lidmašīnu vērtības amortizāciju, kā arī prognozes par dažiem ieņēmumiem
un izdevumiem, it īpaši nodokļu jomā.
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, apstrīd to, ka
Olympic Airways
grupas pārveidošanai pašai būtu uzskaites vērtība. Prasītājām neesot zināma nemateriālās vērtības definīcija grāmatvedības
standartos. Atbilstoši SFPS Nr. 3 51. punktam nemateriālā vērtība atbilst iegādātā [uzņēmuma] identificējamo aktīvu un saistību
neto patiesās vērtības pārsniegumam pār pirkuma maksu pircēja daļā. Līdz ar to neesot iespējams objektīvi apspriest nemateriālo
vērtību, ja nav noticis brīvs darījums, bet runa, kā šajā gadījumā, pēc Komisijas domām, ir par Grieķijas Republikas veiktu
vienkāršu iekšēju grupas
Olympic Airways
pārstrukturēšanu. It īpaši pretēji
OA
apgalvojumiem neesot bijis ne patiesas apvienošanās, ne atpirkšanas, jo nav bijis tirgus cenas, kas ir obligāts noteikums
nemateriālās vērtības esamībai.
Turklāt grāmatvedības noteikumi neļaujot uzskaitīt nemateriālos aktīvus, kuru patieso vērtību nav iespējams ticami noteikt.
It īpaši neesot iespējams noteikt “patieso pārveidošanas attēlojumu”, ņemot vērā mākslīgo pārveidošanas bilanci, kas pamatota
tikai ar
OA
vadības pieņēmumiem.
Atbildes rakstā uz repliku lietā T‑423/05 Komisija norāda, ka replikā
OA
pirmo reizi paskaidro, ka nemateriālo vērtību veido viss nemateriālais īpašums (tirdzniecības nosaukums, laika nišas), kas
pilnīgi neatbilst iepriekš minētajai SFPS Nr. 3 51. punktā, kā arī Grieķijas Republikas tiesību aktos sniegtajai definīcijai,
uz kuru
OA
atsaucas. Līdz ar to šī argumentācija esot novēlota.
Attiecībā uz
NOA
pārdošanas cenu, ko min
OA
, Komisija norāda, ka būtu taisnīgāk, ja tā būtu atkarīga no faktiska pirkuma, nevis patvaļīgiem pieņēmumiem, kas pamatoti
ar neapstiprinātām aplēsēm, turklāt neatkarīgi no lidmašīnu vērtības, kas veido tikai daļu bilances.
Visbeidzot, apstrīdētais lēmums esot pietiekami pamatots. Visi fakti, ko ņēma vērā Komisijas eksperti saskaņā ar saprātīgas
un veselīgas pārvaldības noteikumiem, esot atkārtoti tabulā, kas iekļauta šī lēmuma 120. apsvērumā. Faktus papildinot komentāri
(110.–126. apsvērums), kā arī Komisijas juridiskais vērtējums (197.–201. apsvērums).
–       Vispārējās tiesas vērtējums
Nav strīda, ka atbilstoši Likuma Nr. 3185/2003 27. pantam Grieķijas Republika
OA
labā izmaksāja avansu vairākās daļās, kas izlīdzinātas no 2003. gada decembra līdz 2004. gada maijam, no īpaša konta par
kopējo summu apmēram EUR 130 miljonu apmērā, kas, pēc Grieķijas Republikas iestāžu domām, atbilst to aktīvu vērtībai, kas
tika nodoti
NOA
, izveidojot šo jauno sabiedrību.
Likuma Nr. 3185/2003 27. panta 1. un 5. punktā bija noteikts, ka visas ar
Olympic Airways
grupas pārveidošanu radītās sabiedrību akcijas tiks bez atlīdzības nodotas Grieķijas Republikai ar nolūku šīs sabiedrības
privatizēt un ka ar grupas privatizēto sabiedrību pārdošanas ieņēmumiem tiks kreditēts īpašs Grieķijas Republikas konts ar
nosaukumu “Grieķijas valsts –
Olympic Airways
grupas privatizācijas konts”. Saskaņā ar šo pantu, lai tiktu galā ar izmaksām, kas nepieciešamas personāla atlaišanai un
OA
un
Olympic Aviation
finanšu saistību segšanai pārveidošanas un likvidācijas periodā, īpašais konts tiks debetēts ar valsts avansiem, konkrētajā
gadījumā par summu, kas atbilst pārveidošanas rezultātā izveidotās aviosabiedrības Grieķijas Republikai nodoto akciju nominālajai
vērtībai.
Šajā gadījumā no apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punkta skaidri izriet, ka apstrīdēto atbalstu veido tikai, pēc Komisijas domām,
[pieļautā]
NOA
, sabiedrību izveidojot, nodoto aktīvu summas pārvērtēšana. Komisija pagaidām šī atbalsta summu vērtē EUR 91,5 miljonu apmērā.
Apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā tā līdz ar to neapstrīd pašu principu, ka
OA
tika samaksāts avanss par visu
NOA
nodoto aktīvu vērtības summu.
Jāatzīst, ka Komisija apstrīdētā lēmuma 196. apsvērumā uzsver, ka avansa piešķiršana EUR 130 miljonu apmērā tādam uzņēmumam
kā
OA
, kurš atradās ekonomiski īpaši smagā situācijā, kuram turklāt tikko bija noņemta darbību joma, kas saistīta ar lidojumiem,
un kura nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādi pret Grieķijas Republiku 2003. gada beigās sasniedza EUR 522 miljonus
lielu summu, lai arī tā parādi turpināja pieaugt un aktīvi, kurus varētu pārdot šo parādu dzēšanai, beidzās, bija pretēja
privātā ieguldītāja kritērijam. Šajā sakarā Komisija, pamatojoties ar ģenerāladvokāta Mišo [
Mischo
] secinājumiem Tiesas 2000. gada 12. oktobra spriedumam lietā C‑480/98 Spānija/Komisija (
Recueil
, I‑8717., I‑8720. lpp., 32.–43. punkts), norāda, ka šādos apstākļos privāts kreditors, kurš konkrētajā gadījumā būtu arī
OA
galvenais kreditors un kuram būtu maz reālu izredžu saņemt
OA
prasījumu maksājumu, būtu veicis visus likumīgos pasākumus, lai panāktu termiņā nesamaksāto prasījumu maksājumu vai savu
garantiju īstenošanu.
Tomēr jāatgādina, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā neapstrīd Grieķijas Republikas lēmumu pārveidot
Olympic Airways
grupu, lai atvieglotu tās privatizāciju, nododot tās ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvus
NOA
, un it īpaši drīzāk paredzot piešķirt strīdīgo avansu
OA
labā, nekā nekavējoties lūdzot atzīt
OA
par maksātnespējīgu, lai atgūtu vismaz daļu savu prasījumu pret šo sabiedrību (skat. šī sprieduma 101. un 281. punktu). Komisija
tikai konstatē, ka, tā kā nebija
OA
ilgtermiņa rentabilitātes perspektīvas, privāts ieguldītājs nebūtu piešķīris finansiālu avansu, kas līdzvērtīgs šai sabiedrībai
samaksātajam avansam. Komisija apstrīdētā lēmuma pamatojumā vai rezolutīvajā daļā tomēr nekvalificē kompensācijas avansu kā
tādu par valsts atbalstu.
Turpretī no apstrīdētā lēmuma 197. apsvēruma skaidri izriet, ka Komisija kvalificē par valsts atbalstu strīdīgā avansa summas
maksājumu tiktāl, ciktāl šī summa, pēc tās domām, pārsniedz
NOA
nodoto aktīvu vērtību un tādējādi nevar tikt uzskatīta par kompensāciju, ko Grieķijas Republika samaksājusi
OA
par šo nodošanu.
It īpaši Komisija apstrīdētā lēmuma 197. apsvērumā skaidri atzīst, ka, ja summa EUR 130 312 459 apmērā, ko Grieķijas Republika
iemaksāja
OA
īpašā kontā, atbilstu
NOA
nodoto
OA
aktīvu vērtībai, šajā nodošanā nebūtu valsts atbalsta.
Ņemot vērā apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 1. panta 2. punkta skaidro saturu, kas pamatots ar šī lēmuma pamatojumu, Vispārējai
tiesai ir jālemj par apgalvojumiem, kas attiecas uz
NOA
nodoto aktīvu vērtējumu kompensācijas summas aprēķināšanai.
Šajā sakarā ir jāpārbauda, vai Komisijas apstrīdētajā lēmumā minētais secinājums, saskaņā ar kuru
NOA
nodoto aktīvu vērtība bija pārvērtēta, ir pietiekami pamatots un vai tajā nav acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

Deloitte & Touche
2003. gada 29. novembra ziņojumos, kas pievienoti
NOA
sākuma bilancei un
OA
un
Olympic Aviation
pārveidošanas bilancei saskaņā ar Likuma Nr. 3185/2003 27. pantu, ir norādīts, ka šīs bilances – kuras izveidojis šis konsultantu
birojs kā zvērināts revidents, kurš noteikts atbilstoši minētajam 27. pantam, – ir izveidotas saskaņā ar Grieķijas Republikas
grāmatvedības standartiem, tostarp vēsturisko izmaksu principu, izņemot, pirmkārt, tikai no
OA
un
Olympic Aviation
atdalītajām daļām piederošo lidmašīnu un dzinēju vērtējumu, ko pēc to tirgus vērtības 2003. gada 1. oktobrī veica specializētā
sabiedrība
Airclaims
, un, otrkārt, nemateriālās vērtības noteikšanu. Saskaņā ar šiem
Deloitte & Touche
ziņojumiem nemateriālo vērtību būtībā noteica
OA
vadība saskaņā ar starptautisko praksi, pamatojoties uz šīs sabiedrības bruto ieņēmumiem, nesenajiem rezultātiem un ieinteresētību,
kas bija izrādīta ar tās privatizāciju saistīto procedūru laikā.
Turpretī Komisija apstrīdētajā lēmumā (skat. it īpaši 120., 199. un 200. apsvērumu), pamatojoties uz
Moore Stephens
ziņojumu, veica korekcijas, kas pamatotas ar tās ekspertu vērtējumiem, kuri attiecībā uz lidmašīnām paturēja tikai to neto
uzskaites vērtību un turklāt it īpaši izņēma no kompensācijas aprēķina summu, kas atbilst nemateriālo aktīvu vērtībai, kuru
Grieķijas Republikas iestādes bija ņēmušas vērā kā nemateriālo vērtību, kā arī apšaubāmos parādus un prasījumu, kas saistīts
ar divu pagaidām vēl
OA
bilancē ierakstītu lidmašīnu gaidāmo pārdošanu.
Šajā ziņā prasītājas it īpaši pārmet Komisijai, ka tā nav ņēmusi vērā nepieciešamību, pirmkārt, vērtēt lidmašīnas pēc to tirgus
vērtības un, otrkārt, ņemt vērā nemateriālo vērtību, ko radījusi
NOA
izveide, kā arī gaidāmos ieņēmumus no divu lidmašīnu pārdošanas nākotnē, lai noteiktu
NOA
patieso ekonomisko situāciju. Tās arī apstrīd Komisijas veiktās korekcijas attiecībā uz apšaubāmajiem parādiem.
Sākotnēji jānorāda, ka pretēji tam, kas, šķiet, apgalvots Komisijas ekspertu secinājumos, kuri atkārtoti apstrīdētajā lēmumā
(124. apsvērums), apstāklis, ka Likuma Nr. 3185/2003 27. pantā bija noteikts strīdīgās kompensācijas avansa maksājums par
summu, kas līdzvērtīga
NOA
akciju nominālajai vērtībai, neļauj prezumēt, ka ieguldījumi sabiedrības kapitālā, ko veidoja
Olympic Airways
grupas ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvu nodošana, bija pārvērtēti, lai atbalstītu lielās finanšu grūtībās esošo
OA
pārveidošanas un likvidācijas procedūras laikā. Turklāt šis pats apstāklis nevarēja būt par šķērsli, lai, novērtējot
NOA
sabiedrības kapitāla vērtību, atbilstoši piemērojamiem grāmatvedības standartiem ņemtu vērā tostarp nodoto lidmašīnu tirgus
vērtību, kā arī to nemateriālo aktīvu vērtību, kas konkrētajā gadījumā ierakstīti
OA
pārveidošanas bilancē un
NOA
sākuma bilancē kā nemateriālā vērtība, ņemot vērā, ka šo vērtību varēja noteikt ticami.
Šajā kontekstā, ņemot vērā privātā komersanta kritēriju, ir jāizvērtē Komisijas veiktās korekcijas tiktāl, ciktāl tās attiecas,
pirmkārt, uz dažu nemateriālo aktīvu izslēgšanu no kompensācijas aprēķina, otrkārt, šīs iestādes iebildumu pret to, ka tiek
ņemta vērā lidmašīnu tirgus vērtība, un, treškārt, to ieņēmumu izslēgšanu, kas saistīti ar divu lidmašīnu gaidāmo pārdošanu.
Pirmkārt, attiecībā uz dažādajiem nemateriālajiem aktīviem, kas ņemti vērā kā nemateriālā vērtība, šajā gadījumā par summu
EUR 30 miljoni,
OA
pārveidošanas bilancē un
NOA
sākuma bilancē, sākotnēji jānoraida Komisijas apgalvojums lietā T‑423/05 par dažu prasītājas argumentu nepieņemamību (skat.
šī sprieduma 276. punktu).
Šajā ziņā jānorāda, ka 2003. gada 29. novembra ziņojumos, kas pievienoti
OA
un
Olympic Aviation
pārveidošanas bilancei un
NOA
sākuma bilancei, ir uzskaitīti nemateriālie aktīvi, kas ņemti vērā kā nemateriālā vērtība (skat. šī sprieduma 296. punktu).
Turklāt apstrīdētajā lēmumā (110. apsvērums) ir skaidri norādīts, ka saskaņā ar Komisijas ekspertu veiktajiem konstatējumiem
summa EUR 30 miljonu apmērā, kas ierakstīta
OA
pārveidošanas bilancē kā nemateriālie pamatlīdzekļi, pēc
OA
vadības domām, atbilda tirdzniecības nosaukuma,
Olympic
zīmola logotipa (olimpiskie riņķi), laika nišu un divpusējo līgumu vērtībai. Lēmumā par oficiālās izmeklēšanas procedūras
uzsākšanu (59. punkts) Komisija turklāt norādīja, ka saskaņā ar
Deloitte & Touche
ziņojumiem, kas pievienoti iepriekš minēto bilanču pielikumā, šo nemateriālo vērtību, “tas ir, nemateriālos pamatlīdzekļus,
ko veido tirdzniecības nosaukums, laika nišas un tirgus daļa,” aprēķināja
OA
vadība un tā veidoja vairāk nekā 20 % no uzņēmuma pamatlīdzekļu vērtības.
Šādos apstākļos pretēji Komisijas apgalvojumiem tas, ka
OA
replikā lietā T‑423/05 tādus elementus kā laika nišas, logotips, zīmols vai tirdzniecības nosaukums minējusi kā elementus,
kas ņemti vērā kā nemateriālā vērtība, nav uzskatāms par jaunu pamatu. Tas acīmredzami iekļaujas lietas dalībnieku debatēs
kopš administratīvā procesa stadijas, kā arī
OA
prasības pieteikumā izvirzītajā argumentācijā attiecībā uz nepieciešamību ņemt vērā nemateriālo vērtību.
Būtībā no iepriekš minētajiem
Deloitte & Touche
ziņojumiem, kas pievienoti
NOA
sākuma bilances un
OA
pārveidošanas bilances pielikumā, izriet, ka aktīvus, kurus
OA
vadība ņēma vērā kā nemateriālo vērtību, veidoja
Olympic
tirdzniecības nosaukums un zīmols, logotips (olimpiskie riņķi), laika nišas, kas bija
OA
rīcībā dažādās lidostās, divpusējie līgumi – noslēgti ar valstīm, kas nav ES dalībvalstis, attiecībā uz gaisa tiesībām, kā
to apstiprināja prasītājas, atbildot uz Vispārējās tiesas jautājumu tiesas sēdē –,
OA
reputācija un tās tirgus daļa.
Šajā ziņā iepriekš minēto nemateriālo aktīvu vidū var izšķirt, pirmkārt, nošķiramos aktīvus, kurus var atdalīt no nodotā uzņēmuma
un pārdot vai nodot vai nu individuāli, vai kopā ar saistītu līgumu, aktīvu vai pasīvu un kuru vērtību var noteikt ticami,
neatkarīgi no plānotās privatizācijas iznākuma, tādus kā laika nišas, un, otrkārt, nenošķiramos nemateriālos aktīvus, kuru
vērtību tirgū turklāt nevar novērtēt ticami, jo nav noticis darījums, tādus kā reputācija vai tirgus daļas, kas atbilst uzņēmuma
pārpirkšanas vai apvienošanās ar citu uzņēmumu laikā radītai nemateriālajai vērtībai.
Ir jākonstatē, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā (skat. it īpaši 110. un 199. apsvērumu), par saviem pieņemot
Moore Stephens
ziņojumā secināto, “izmantojot grāmatvedības metodes un modeļus, kas atzīti Grieķijā un starptautiskā mērogā”, atteicās ņemt
vērā visus iepriekš minētos dažādos nemateriālos īpašumus, kas nodoti
NOA
, tikai norādot, ka “ne Grieķijas Republikas grāmatvedības principi, ne [vispārēji atzītie starptautiskie grāmatvedības principi]
neparedz uzņēmuma radītu nemateriālo pamatlīdzekļu ierakstīšanu bilancē”.
Komisija neapstrīd to, ka SFPS Nr. 3, kas piemērojams komercdarbības apvienošanai un noteikts pielikumā Komisijas 2004. gada
29. decembra Regulai (EK) Nr. 2236/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1725/2003, ar ko pieņem atsevišķus starptautiskos grāmatvedības
standartus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1606/2002 attiecībā uz Starptautiskajiem finanšu pārskatu
standartiem (SFPS) Nr. 1, 3, 4 un 5, Starptautiskajiem grāmatvedības standartiem (SGS) Nr. 1, 10, 12, 14, 16–19, 22, 27, 28 un
31–41 un Standartu interpretācijas komitejas (SIK) sniegtajām interpretācijām Nr. 9, 22, 28 un 32 (OV L 392, 1. lpp.), uz
kuru lietas dalībnieki tiesas sēdē atsaucas, kas piemērojams kopš 2004. gada 31. marta (SFPS Nr. “(SFPS Nr. (SFPS Nr. tarptautisko
grāmatvedības standartu Nr. 38 “Nemateriālie pamatlīdzekļi”, kas grozīts ar SFPS Nr. 3 (SGS 38), komercdarbības apvienošanas
ceļā iegādātu nemateriālo pamatlīdzekļu patieso vērtību parasti var noteikt pietiekami ticami, lai to uzskaitītu atsevišķi
no nemateriālās vērtības. Turklāt jānorāda, ka Starptautiskajā grāmatvedības standartā Nr. 22 “Komercdarbības apvienošana”,
kas noteikts pielikumā Komisijas 2003. gada 29. septembra Regulai (EK) Nr. 1725/2003, ar ko pieņem noteiktus starptautiskos
grāmatvedības standartus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1606/2002 (OV L 261, 1. lpp.), kas aizstāts
ar SFPS Nr. 3, jau bija paredzēts, ka pirkuma dienā identificējamos nemateriālos aktīvus, kuru patiesā vērtība noteikta ticami,
uzskaita atsevišķi.
Turklāt Komisija neapšauba, ka Grieķijas Republikas grāmatvedības standarti ļāva pircējam atsevišķi no nemateriālās vērtības
uzskaitīt iegādātā uzņēmuma nošķiramos nemateriālos pamatlīdzekļus, tādus kā laika nišas, ja iespējams ticami noteikt to vērtību.
Attiecībā uz tiem nemateriālajiem aktīviem, kuri nav nošķirami un kuru vērtību nav iespējams ticami noteikt, ja nav noticis
faktisks darījums, tiktāl, ciktāl strīdīgā avansa maksājuma laikā vēl nebija konkretizējusies neviena kāda privāta ieguldītāja
perspektīva pārpirkt
NOA
, jāpiekrīt Komisijas nostājai, saskaņā ar kuru, ja nav noticis darījums, ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvu nodošana
NOA
kopā ar šīs sabiedrības akciju nodošanu bez atlīdzības Grieķijas Republikai ar mērķi šo sabiedrību nākotnē privatizēt nav
pielīdzināma pārpirkšanai vai apvienošanai, kas var radīt nemateriālo vērtību (skat. šī sprieduma 297. punktu). Ja konkrētajā
laikā nav precīzas un konkrētas darījuma perspektīvas,
OA
minētais apstāklis, ka
NOA
tika izveidota apvienošanās ceļā, un tas, ka sabiedrību
OA
un
Olympic Aviation
ar lidojumiem saistītās darbības uzņēma kādreizējā
Macedonian Airways
meitas sabiedrība, kas pēc šīs pārveidošanas tika nosaukta par
NOA
, nemaina šo analīzi.
Šādos apstākļos, ņemot vērā it īpaši SFPS Nr. 3, uz kuru lietas dalībnieki atsaucas (skat. šī sprieduma 299. punktu), Komisijai
bija individuāli jāvērtē dažādie apspriežamie nemateriālie aktīvi, pārbaudot, vai tie ir nošķirami, vai to patiesā vērtība
ir ticami nosakāma un vai vajadzības gadījumā, ņemot vērā privātā ieguldītāja kritēriju, tie ir jāizslēdz no
OA
samaksātās kompensācijas aprēķina.
No apstrīdētā lēmuma izriet, ka Komisija – kas turklāt tiesas sēdē pieļāva, ka dažus nemateriālos aktīvus, tādus kā laika
nišas, var pārdot atsevišķi un tiem ir sava tirgus vērtība, – nav individuāli vērtējusi apspriežamos nemateriālos aktīvus
un nav apstrīdētajā lēmumā izklāstījusi pamatojumu, kura dēļ tā uzskatīja, ka privātā ieguldītāja kritērijs šajā gadījumā
nepieļauj, ka nemateriālie aktīvi, kurus var novērtēt ticami, neatkarīgi no jebkādas nodošanas vai apvienošanas tiktu ņemti
vērā atbilstoši to patiesās vērtības summai, lai aprēķinātu
OA
samaksātās kompensācijas summu. Līdz ar to šajā ziņā apstrīdētajā lēmumā ir acīmredzama kļūda vērtējumā.
Turklāt katrā ziņā tādas jaunas, juridiski neatkarīgas aviosabiedrības izveides kontekstā, kurai nodoti visi
Olympic Airways
grupas ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvi, un tiktāl, ciktāl Komisija apstrīdētajā lēmumā neuzskatīja, ka finansiālas
kompensācijas avanss
OA
par nemateriālo aktīvu nodošanu
NOA
pats par sevi ir valsts atbalsts, tai saskaņā ar privātā ieguldītāja kritēriju vismaz bija jāpamato atteikums ņemt vērā visus
nemateriālos aktīvus kompensācijas aprēķināšanai.
It īpaši iepriekš minētajā kontekstā, pat pieņemot, ka Komisija ir vadījusies pēc pieņēmuma, saskaņā ar kuru ar lidojumiem
saistīto darbību jomas atdalīšana un atbilstošo aktīvu nodošana
NOA
ir jāuzskata par vienkāršu
Olympic Airways
grupas iekšējo pārstrukturēšanu, tai katrā ziņā, ņemot vērā privātā ieguldītāja kritēriju, bija skaidri un saprotami jāpamato
to grāmatvedības noteikumu izvēle, uz kuriem tā pamatojusies, lai izslēgtu strīdīgos nemateriālos aktīvus no
OA
samaksātās kompensācijas aprēķina.
Lai arī Komisija Vispārējā tiesā tostarp atsaucas uz SFPS Nr. 3 – kurā ir paredzēta komercdarbības apvienošanas uzskaitīšana,
piemērojot iegādes metodi, saskaņā ar kuru pircējs it īpaši uzskaita iegādātos aktīvus, tostarp tos, kurus iegādātais uzņēmums
iepriekš neuzskaitīja (standarta 15. punkts) –, tā apstrīdētajā lēmumā turpretī pamatojas tikai uz grāmatvedības principu,
kas aizliedz uzņēmumam savos finanšu pārskatos kā aktīvu uzskaitīt uzņēmuma ietvaros radītu nemateriālo vērtību (SGS Nr. 38),
turklāt neprecizējot standartu vai standartus, uz kuriem tā pamatojas.
Tādējādi Komisija apstrīdētajā lēmumā it īpaši attiecībā uz komercdarbību apvienošanai piemērojamiem standartiem nav izklāstījusi
iemeslus, kuru dēļ – lai arī par apspriežamo aktīvu novērtēšanu runa bija nevis lai tos reģistrētu
OA
finanšu pārskatos, bet lai noteiktu summu, kas samaksājama šim uzņēmumam kā kompensācija par to, ka tas zaudēja visu ar lidojumiem
saistīto darbību jomu un attiecīgos aktīvus, no kuriem dažus būtu bijis iespējams pārdot atsevišķi, – tā pamatojās uz noteikumiem,
kas regulē to, kā šos nemateriālos aktīvus uzskaita iegādātais uzņēmums.
Otrkārt, iepriekš minētajā kontekstā un to pašu iemeslu dēļ (skat. šī sprieduma 305. punktu) ir arī jāuzskata, ka apstrīdētajā
lēmumā (skat. it īpaši 111. un 199. apsvērumu) Komisija – apstiprinot secinājumus, kas šajā sakarā veikti
Moore Stephens
ziņojumā, kurš vispārīgi atsaucas uz Grieķijas Republikas grāmatvedības principiem un uz vispārēji atzītiem starptautiskajiem
grāmatvedības principiem, – nav no tiesību viedokļa pietiekami pamatojusi, ņemot vērā privātā ieguldītāja kritēriju, ka kompensācijas
summas aprēķināšanai ņemta vērā to lidmašīnu, kuru īpašumtiesības tika nodotas
NOA
, neto uzskaites vērtība, nevis tirgus vērtība 2003. gada 1. oktobrī, kas saskaņā ar
Airclaims
ziņojumu izraisīja šo lidmašīnu novērtētās vērtības palielināšanos par apmēram EUR 43,2 miljoniem salīdzinājumā ar to neto
uzskaites vērtību.
Treškārt, tas, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā (skat. it īpaši 114. un 199. apsvērumu) atsaucas uz Grieķijas Republikas grāmatvedības
principiem un vispārēji atzītiem grāmatvedības principiem, kas izslēdz to, ka uzņēmuma gada pārskatā reģistrē ieņēmumus, kas
saistīti ar tāda nemateriāla aktīva, kurš nepieder šim uzņēmumam, vēl neīstenotu pārdošanu, nav pietiekams pamatojums, lai
šī iestāde izslēgtu to, ka kompensācijas aprēķināšanai tiek ņemti vērā gaidāmie neto ieņēmumi no attiecīgajā laikā notiekošās
tādu divu A 300‑600 tipa lidmašīnu pārdošanas, kas aizvien bija reģistrētas
OA
bilancē, gaidot pārdošanas noslēgumu. Tiktāl, ciktāl Komisija neapšaubīja visu
OA
ar lidojumiem saistīto darbību aktīvu nodošanu
NOA
un attiecīga kompensācijas avansa samaksāšanu, tai, ņemot vērā privātā ieguldītāja kritēriju, bija jāpamato tas, ka no kompensācijas
summas aprēķina tiek izslēgti gaidāmie ieņēmumi no abu iepriekš minēto lidmašīnu pārdošanas par summu EUR 24,4 miljoni.
Ievērojot iepriekš minētos apsvērumus, pamati par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un apstrīdētā lēmuma nepietiekamu pamatojumu
ir jāuzskata par pamatotiem ar to, ka Komisija izslēdza no kompensācijas aprēķina visus nemateriālos aktīvus, kurus
OA
vadība bija ņēmusi vērā kā nemateriālo vērtību. Turklāt apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots tādēļ, ka Komisija izslēdza
no šī aprēķina gaidāmos ieņēmumus no divu tādu lidmašīnu pārdošanas, kas vēl bija ierakstītas
OA
bilancē, un tādēļ, ka tā atteicās vērtēt 18 lidmašīnas, kuru īpašumtiesības tika nodotas
NOA
, pēc to pašreizējās tirgus vērtības.
Pēc tam ir jākonstatē, ka attiecībā uz apšaubāmajiem parādiem Komisija apstrīdētajā lēmumā (skat. it īpaši 112., 120. un 199. apsvērumu)
ir pietiekami pamatojusi to izslēgšanu vai korekciju
OA
samaksātās kompensācijas summas aprēķināšanas mērķiem, pamatojoties uz ekspertu secinājumiem, kuros it īpaši ir uzsvērts,
ka, tā kā
NOA
sākuma bilancē nebija uzkrājumu, kas saistīti ar šiem prasījumiem, nebija piesardzīgi ierakstīt šādus prasījumus
NOA
aktīvos. Turklāt prasītāju nepamatotie apgalvojumi, saskaņā ar kuriem strīdīgie prasījumi bija droši, neļauj uzskatīt, ka
Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka šo elementu vērtība nav jāņem vērā vai ka tā ir pārvērtēta. Turklāt,
pat ja saskaņā ar
OA
apgalvoto (skat. šī sprieduma 267. punktu) strīdīgo prasījumu summas samaksāšana bija garantēta attiecībā uz
NOA
, šis apstāklis nav atbilstošs, lai vērtētu minēto prasījumu summu, kuras atmaksu varēja saprātīgi gaidīt, šos prasījumus
nododot
NOA
kā ar lidojumiem saistīto darbību jomas aktīvus.
Turklāt pretēji
OA
apgalvojumiem apstrīdētajā lēmumā nav ne acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ne nepietiekama pamatojuma attiecībā uz konstatējumu,
saskaņā ar kuru tādas kompensācijas avanss, kuras summa esot bijusi pārvērtēta, rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus.
Komisija apstrīdētajā lēmumā (35. apsvērums) norādīja, ka
OA
veic lidlauka, apkopes un remonta pakalpojumus un darbojas attiecīgo darbību pakalpojumu tirgū. Šajā kontekstā tā uzsvēra,
ka apgalvotā strīdīgā atbalsta piešķiršana var kropļot konkurenci ar citiem Eiropas Savienības uzņēmumiem, it īpaši pēc lidlauka
pakalpojumu tirgus liberalizācijas 1996. gadā (202. apsvērums). Saskaņā ar EKL 87. panta 1. punktu Komisija tādējādi ir no
tiesību viedokļa pietiekami pamatojusi konkurences kropļojumu draudus, kas pamato kvalificēšanu par valsts atbalstu, ņemot
vērā, ka apspriežamais pasākums pastiprina saņēmēja uzņēmuma konkurētspēju attiecībā pret citiem uzņēmumiem. It īpaši no judikatūras
izriet, ka apstāklis, ka kāda no tautsaimniecības nozarēm tiek liberalizēta Kopienu līmenī, var liecināt par faktisku vai
iespējamu atbalsta ietekmi uz konkurenci, kā arī par tā sekām uz tirdzniecību starp dalībvalstīm (skat. Tiesas 2005. gada
15. decembra spriedumu lietā C‑148/04
Unicredito Italiano
, Krājums, I‑11137. lpp., 56. un 57. punkts un tajos minētā judikatūra). Turklāt pretēji
OA
apgalvojumiem apstāklis, ka šī sabiedrība apkalpo 33 no 38 Grieķijas lidostām saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu pienākumu,
neizslēdz konkurences situācijas esamību.
Turklāt attiecībā uz visiem
NOA
nodotajiem aktīviem, kurus Komisija izņēma [no aprēķina] vai attiecībā uz kuriem tā veica korekciju, izņemot nemateriālos
aktīvus, kas ņemti vērā kā nemateriālā vērtība, iepriekš minētās 18 lidmašīnas un prasījumu, kas saistīts ar to divu lidmašīnu
gaidāmo pārdošanu, kuras vēl reģistrētas
OA
bilancē (skat. šī sprieduma 311. punktu), tā avansa summa, ko varēja samaksāt
OA
kā kompensāciju par šiem aktīviem, būs jānosaka atbalsta atgūšanas procedūras laikā un saskaņā ar lojālas sadarbības pienākumu,
pamatojoties uz auditētiem pārskatiem, kā norāda Komisija.
Komisija atzīst, ka par tās ekspertu veiktajām korekcijām var notikt turpmākas diskusijas lojālas sadarbības ietvaros. Pēc
Komisijas domām,
OA
būs pienākums veikt attiecīgo aktīvu grāmatvedības pārbaudi, ko kontrolēs Grieķijas Republikas iestādes, un ierosināt
NOA
nodoto aktīvu konkrētu novērtējumu.
Šajā ziņā jāatgādina, ka neviens Kopienu tiesību noteikums neparedz, ka Komisijai, uzdodot atmaksāt valsts atbalstu, kas atzīts
par nesaderīgu ar kopējo tirgu, ir jānosaka precīza atmaksājamā atbalsta summa. Pietiek ar to, ka Komisijas lēmums ietver
norādes, kas ļauj tā adresātam pašam bez lielām grūtībām noteikt šo summu (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Spānija/Komisija,
25. punkts, un iepriekš minēto 2008. gada 14. februāra spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 44. punkts).
Turklāt iepriekš minētajā 2008. gada 14. februāra spriedumā lietā Komisija/Grieķija, kurā tika konstatēts, ka Grieķijas Republika
nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar apstrīdētā lēmuma 2.–4. pantu, Tiesa noraidīja argumentu, saskaņā ar kuru Komisija
nav sniegusi uzticamu aprēķina metodi, kas ļautu noteikt atgūstamā atbalsta summu (sprieduma 42. un nākamie punkti).
Attiecībā it īpaši uz
NOA
nodoto
OA
aktīvu pārvērtēšanu Tiesa iepriekš minētajā 2008. gada 14. februāra spriedumā lietā Komisija/Grieķija uzskatīja, ka apstākli,
ka šīs pārvērtēšanas summai, kas noteikta apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punktā, ir pievienota norāde, saskaņā ar kuru šajā
jautājumā ir runa par pagaidu vērtējumu, nevar interpretēt tādējādi, ka apstrīdētajam lēmumam trūkst tā īstenošanai nepieciešamās
precizitātes (43. punkts).
Šādos apstākļos Grieķijas Republikas arguments, kas pamatots ar iekšējām grūtībām, ko rada strīdīgā atbalsta atgūšana (skat.
šī sprieduma 268. punktu), arī ir jānoraida. Šajā sakarā no judikatūras izriet, ka, ja atgūšanas rīkojuma izpilde saskaras
ar vairākām grūtībām valsts tiesību sistēmas ietvaros, tad, ņemot vērā noteikumu, kas paredz abpusēju dalībvalsts un Kopienu
iestāžu lojālas sadarbības pienākumu, uz ko īpaši norādīts EKL 10. pantā, Komisijai un dalībvalstij ir labticīgi jāsadarbojas,
lai pārvarētu grūtības, ievērojot Līguma normas, it īpaši tās, kas attiecas uz valsts atbalstu (skat. Tiesas 1995. gada 4. aprīļa
spriedumu lietā C‑348/93 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑673. lpp., 17. punkts; 2001. gada 22. marta spriedumu lietā C‑261/99 Komisija/Francija,
Recueil
, I‑2537. lpp., 24. punkts, un 2005. gada 12. maija spriedumu, 42. punkts).
No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums ir daļēji jāatceļ sakarā ar acīmredzamo kļūdu vērtējumā un pamatojuma trūkumu tiktāl,
ciktāl tas izslēdz nemateriālo aktīvu kā nemateriālās vērtības ņemšanu vērā, un sakarā ar pamatojuma trūkumu tiktāl, ciktāl
tas izslēdz gaidāmo ieņēmumu par abu iepriekš minēto lidmašīnu pārdošanu ņemšanu vērā un atzīst tikai nodoto lidmašīnu neto
uzskaites vērtības ņemšanu vērā to pašreizējās tirgus vērtības vietā. Iebildumi par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pamatojuma
trūkumu pārējā daļā ir jānoraida.
Par EKL 87. panta 3. punkta pārkāpumu un pamatojuma trūkumu (lieta T‑415/05)
–       Lietas dalībnieku argumenti
Grieķijas Republika pakārtoti apgalvo, ka apgalvotais atbalsts katrā ziņā ir glābšanas atbalsts, kas ir saderīgs ar kopējo
tirgu. Tas atbilstot vai viegli būtu varējis atbilst visiem kumulatīvajiem kritērijiem, kas noteikti Kopienas pamatnostādnēs
attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (OV 1999, C 288, 2. lpp.; turpmāk tekstā –
“1999. gada pamatnostādnes”), lai atzītu šādu atbalstu par saderīgu.
Komisija apstrīdētajā lēmumā (231. un 232. apsvērums) esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz diviem pirmajiem
saderības nosacījumiem, kas noteikti 1999. gada pamatnostādnēs.
Attiecībā uz pirmo no iepriekš minētajiem nosacījumiem strīdīgo avansu varot uzskatīt par “kredītu”, kas jāatmaksā. Grieķijas
Republika atzīst, ka sākotnēji šim kredītam netika paredzēti procenti. Tomēr tos būtu bijis viegli paredzēt, ja Komisija oficiālās
izmeklēšanas procedūras laikā būtu informējusi, kā tas tai būtu bijis jādara, par savu nodomu pārbaudīt strīdīgā avansa saderību
ar EKL 87. panta 3. punktu, ņemot vērā 1999. gada pamatnostādnes, pēc tam, kad tā šajā sakarā saņēma lūgumu, kuru tai pakārtoti
bija nosūtījušas Grieķijas Republikas iestādes savā 2004. gada 11. jūnija vēstulē un kurš tika atkārtots to 2004. gada 3. novembra
vēstulē.
Attiecībā uz otro nosacījumu Grieķijas Republika atgādina, ka 1999. gada pamatnostādņu 24. punktā ir noteikts:
“Glābšanas atbalstu sākotnēji atļauj ne ilgāk kā uz sešiem mēnešiem vai, ja attiecīgā dalībvalsts minētajā laikā ir iesniegusi
pārstrukturēšanas plānu, uz tik ilgu laiku, kamēr Komisija par plānu pieņem lēmumu. Attiecīgi pamatotos ārkārtas apstākļos
un pēc attiecīgās dalībvalsts lūguma Komisija sākotnējo sešu mēnešu laiku var pagarināt.”
Savā 2004. gada 11. jūnija vēstulē Komisijai (5.21. punkts) Grieķijas Republikas iestādes esot norādījušas, ka, ja Komisija
atzītu, ka
OA
samaksātā avansa summa varētu būt glābšanas atbalsts, tās pierādītu, ka paredzētie pārstrukturēšanas pasākumi atbilst 1999. gada
pamatnostādnēm.
Šajā gadījumā Grieķijas Republika līdz ar to apgalvo, ka 1999. gada pamatnostādnēs noteiktais termiņš tika pagarināts tiktāl,
ciktāl Komisija laikus neatbildēja uz šo lūgumu, tādējādi traucējot Grieķijas Republikas iestādēm minētos termiņus ievērot.
Turklāt apstrīdētajā lēmumā (235. apsvērums) Komisija arī esot kļūdaini interpretējusi Grieķijas Republikas apņemšanos nepiešķirt
nekādu papildu atbalstu
OA
, un šī apņemšanās atkārtota Komisijas 1994. gada 7. oktobra Lēmumā 94/696/EK par atbalstu, ko Grieķijas Republika piešķīrusi
sabiedrībai
Olympic Airways
(OV L 273, 22. lpp.), ar kuru apstiprināja pārstrukturēšanas atbalstu (skat. šī sprieduma 5. punktu). Šī apņemšanās esot
attiekusies tikai uz pārstrukturēšanas atbalstu, nevis uz glābšanas atbalstu. Turklāt tas turpmāk esot jāvērtē, pamatojoties
uz jauno regulējumu, kas noteikts ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai
(OV 2004, C 244, 2. lpp.), kuras ar dažiem nosacījumiem atļauj piešķirt jaunu pārstrukturēšanas atbalstu. Komisija tādējādi
esot izmantojusi nepareizu juridisko pamatu.
Visbeidzot, Komisija neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu, apstrīdētajā lēmumā nepārbaudot trīs pārējos nosacījumus,
kas izvirzīti 1999. gada pamatnostādnēs, lai atzītu kāda glābšanas atbalsta saderību ar kopējo tirgu.
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, apstrīd šo argumentāciju.
–       Vispārējās tiesas vērtējums
Jāatgādina, ka pierādīšanas, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu, pienākums kā atkāpe no EKL 87. panta 1. punkta noteikumiem
principā ir attiecīgajai dalībvalstij, kurai jāpierāda, ka ir izpildīti visi šādas atkāpes nosacījumi (iepriekš minētais spriedums
lietā
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija, 34. punkts). Šim nolūkam tai ir jāiesniedz Komisijai visa informācija, kas nepieciešama, lai pierādītu plānotā
atbalsta saderību ar kopējo tirgu (Tiesas 1993. gada 28. aprīļa spriedums lietā C‑364/90 Itālija/Komisija,
Recueil
, I‑2097. lpp., 20. punkts).
Šajā gadījumā nav strīda, ka strīdīgais avanss tika samaksāts pa daļām laikā no 2003. gada decembra līdz 2004. gada maijam.
Līdz ar to šī pasākuma saderību ar kopējo tirgu tiktāl, ciktāl tas kvalificēts par valsts atbalstu, bija jāvērtē, ņemot vērā
glābšanas atbalsta piešķiršanas nosacījumus, kas izklāstīti 23. punktā 1999. gada pamatnostādnēs, kuras bija spēkā līdz 2004. gada
9. oktobrim, ņemot vērā, ka jaunās 2004. gada pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai
stājās spēkā tikai 2004. gada 10. oktobrī.
Šajā sakarā ir jākonstatē, ka prasītājas argumentācija neļauj noteikt, ka pirmais apstiprināšanas nosacījums, kas noteikts
1999. gada pamatnostādņu 23. punktā, bija izpildīts. Prasītāja nepierāda, ka strīdīgais avanss bija kredīts, kas pakļauts
tādai likmei, kura vismaz līdzīga likmēm, ko piemēro aizdevumiem veseliem uzņēmumiem, un it īpaši Komisijas pieņemtajām atsauces
likmēm, kā tas ir prasīts minētajā 23. punktā. It īpaši tā nemin nevienu nopietnu faktu, kas ļautu uzskatīt, ka
OA
bija jāatmaksā avansa summa, kam pieskaitīti procenti, līdz summai, kas pārsniedz ieņēmumus no
OA
pārdošanas pēc privatizācijas (skat. šī sprieduma 280. punktu). Gluži pretēji, tās argumentācija apstiprina, ka nebija runa
par kredītu minētā nosacījuma izpratnē, jo nebija paredzēts procentu maksājums.
Šādos apstākļos, tā kā prasītāja nav pierādījusi, ka viens no kumulatīvajiem nosacījumiem, kuriem saskaņā ar 1999. gada pamatnostādņu
23. punktu ir pakārtota iespēja Komisijai ļaut atzīt glābšanas atbalstu par saderīgu ar kopējo tirgu, bija izpildīts, ir jānoraida
tās iebildums par acīmredzamu kļūdu vērtējumā tiktāl, ciktāl Komisija konstatē strīdīgā avansa nesaderību ar kopējo tirgu,
neatkarīgi no tā, vai, pirmkārt, pārējie minētajā 23. punktā noteiktie nosacījumi bija vai nebija izpildīti un, otrkārt, vai
Grieķijas Republika bija ievērojusi Lēmumā 94/696 atkārtotās saistības.
Līdz ar to pretēji prasītājas apgalvojumiem Komisija nav pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, apstrīdētajā lēmumā
nepārbaudot visus 1999. gada pamatnostādņu 23. punktā minētos kumulatīvos nosacījumus.
No tā izriet, ka pamati par EKL 87. panta 3. punkta pārkāpumu un nepietiekamu pamatojumu ir jānoraida kā nepamatoti.
b)     Par dažu valsts garantiju īstenošanu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 3. punkts) (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
Lietas dalībnieku argumenti
Grieķijas Republika un
OA
apstrīd kvalifikāciju par jaunu valsts atbalstu attiecībā uz maksājumiem, kurus valsts veikusi, īstenojot garantijas pienākumu,
un kurus veido, pirmkārt, trīs daļēji maksājumi, atmaksājot aizdevumu, ko
OA
piešķīra banka
ABN Amro
(EUR 36,9 miljoni), otrkārt, līzinga nomas pusgada maksājums, kurš
OA
bija jāmaksā par divām
Airbus
A 340‑300 lidmašīnām (EUR 11,7 miljoni) un kura termiņš beidzās 2004. gada 29. jūlijā, un, treškārt,
OA
piešķirtais tiešais finansējums (EUR 8,2 miljoni).
Prasītājas šajā sakarā apstrīd 2002. gada 11. decembra lēmuma 1. panta interpretāciju, kuru Komisija pieņēmusi apstrīdētajā
lēmumā (238. apsvērums) un saskaņā ar kuru strīdīgās garantijas uzskatāmas par atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
Tās apgalvo, ka, ja tas tā būtu, Komisija šajā lēmumā būtu skaidri prasījusi šo garantiju atgūšanu. Turklāt garantijas pienākumu
saglabāšanas likumību apstiprinot tas, ka ne EKL 88. panta 2. punktā noteiktās procedūras laikā, kurā tika pasludināts 2005. gada
12. maija spriedums, ne šim spriedumam sekojošā sarakstē Komisija nav minējusi jautājumu par 2002. gada 11. decembra lēmuma
nepareizu izpildi attiecībā uz galvojumiem. Visbeidzot,
OA
uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir nepietiekami pamatots tiktāl, ciktāl tas attiecas uz apgalvojumu, saskaņā ar kuru 2002. gada
11. decembra lēmumā esot iekļauti juridisko saistību grozījumi, kas izriet no strīdīgajām garantijām.
Katrā ziņā, pat pieņemot, ka 2002. gada 11. decembra lēmums ir jāinterpretē tādējādi, ka strīdīgās garantijas attiecībā pret
OA
tika grozītas, Komisijas nespēja to skaidri norādīt šajā lēmumā, kā arī visā turpmākajā periodā, pamatojot Grieķijas Republikas
un trešo pušu, kuras uzskatīja, ka šīs garantijas turpināja likumīgi radīt līgumā noteiktās sekas, likumīgo paļāvību. Prasītājas
šajā sakarā uzsver, ka valstij ir jāizpilda savi garantijas pienākumi, kuriem tā ir piekritusi.
Šajā gadījumā, tā kā, pēc prasītāju domām, strīdīgās garantijas tika īstenotas saskaņā ar sākotnējiem nosacījumiem, kas bija
noteikti garantijas līgumos, apstrīdētajā lēmumā ir acīmredzamas kļūdas vērtējumā un pamatojuma trūkums tiktāl, ciktāl Komisija
kvalificē iepriekš minētos strīdīgos maksājumus par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē.
Attiecībā, pirmkārt, uz aizdevumu, kuru
OA
2001. gada februārī saņēma no
ABN Amro
, lai segtu izmaksas sakarā ar to, ka tai pirms laika bija jāatstāj
Hellinikon
lidosta Atēnās (Grieķija) un jāpārceļas uz jauno Spatas lidostu, prasītājas norāda, ka
OA
bija [saņēmusi] Grieķijas Republikas galvojumu saskaņā ar Komisijas 1994., 1998. un 2000. gada apstiprinājuma lēmumiem. Kopš
2001. gada neesot izdarīts neviens grozījums aizdevuma līguma un valsts garantijas nosacījumos. 2004. gada maijā un oktobrī,
kā arī 2005. gada martā valsts esot veikusi trīs daļējus atmaksājumus pēc tam, kad banka tai kā garantijas piešķīrējai pieprasīja
veikt šos maksājumus sakarā ar to, ka bija pierādīta
OA
nespēja veikt šos maksājumus attiecīgajos laika periodos. Turklāt no apstrīdētā lēmuma (135.–139. apsvērums) izrietot, ka
Komisija zināja, ka valsts veikusi strīdīgos maksājumus saskaņā ar sākotnējiem galvojuma nosacījumiem un ka pēc šiem maksājumiem
attiecībā pret
OA
tika izdoti parāda apstiprinājumi un atbilstoši individuāli maksājuma paziņojumi saskaņā ar Grieķijas Republikas Kodeksa
par valsts ienākumu atgūšanu vispārējiem noteikumiem.
Otrkārt, attiecībā uz garantijām par nomas maksu, kas
OA
bija jāmaksā saskaņā ar diviem līzinga līgumiem par
Airbus
A 340‑300 tipa lidmašīnām, Grieķijas Republika un
OA
norāda, ka pēc tam, kad
Crédit Lyonnais
pieprasīja veikt šo maksājumu, Grieķijas Republika kā galvojuma sniedzēja
OA
samaksāja
Crédit Lyonnais
pusgada maksājuma summu, kas
OA
bija jāmaksā 2004. gada 29. jūlijā. Grieķijas Republika esot apņēmusies daļēji pārņemt
OA
pienākumus, kas izriet no līzinga līgumiem, saskaņā ar apstiprinājuma lēmumiem, kurus Komisija pieņēma 1994., 1998. un 2000. gadā.
Šis galvojums esot piešķirts par kopējo summu EUR 200 miljonu apmērā, savukārt kopējais finansējums pārsniedzot EUR 350 miljonus.
No apstrīdētā lēmuma (140. un 141. apsvērums) izrietot, ka Komisija zināja, ka strīdīgais maksājums tika veikts saskaņā ar
galvojuma nosacījumiem un ka atbilstošo
OA
parādu atguva kompetentās iestādes.
Turklāt
OA
uzsver, ka Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, pamatojot vienīgā Grieķijas Republikas 2004. gada augustā
veiktā garantijas maksājuma nelikumību ar šo garantiju grozījumiem pēc tam, kad Grieķijas Republika stājās
OA
vietā līzinga līgumos (apstrīdētā lēmuma 240. apsvērums). Šī stāšanās [
OA
vietā] esot notikusi vairākus mēnešus pēc strīdīgā garantijas maksājuma. Komisija ar 2004. gada 22. decembra un 2005. gada
4. aprīļa elektroniskā pasta ziņām tikusi informēta, ka 2004. gada 17. decembrī Grieķijas Republika stājusies
OA
vietā attiecībā uz līzinga līgumiem par divām no lidmašīnām un 2005. gada 4. aprīlī – attiecībā uz līzinga līgumiem par divām
citām lidmašīnām.
Turklāt prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pamatots tiktāl, ciktāl Komisija nepārbauda, vai apspriežamais pasākums
atbilst tāda privātā ieguldītāja vai garanta kritērijam, kurš atrastos tādā pašā situācijā un izvēlētos pakāpeniski veikt
pienākošos summas maksājumus līdz līzingu termiņa beigām tā vietā, lai nekavējoties samaksātu visas īstenoto garantiju summas
par EUR 200 miljoniem.
Treškārt, attiecībā uz tiešo maksājumu
OA
EUR 8,2 miljonu apmērā Grieķijas Republika un
OA
paskaidro, ka, lai saskaņā ar līzinga līgumiem iegūtu pamata iznomātāju iepriekšēju piekrišanu attiecībā uz lidmašīnu nodošanu
apakšnomā
NOA
,
OA
2004. gada augustā bija jāpiekrīt, ka tai piederoša summa EUR 8,2 miljonu apmērā tiek aizturēta
Crédit Lyonnais
bloķētā kontā. Tiklīdz Grieķijas Republika bija stājusies
OA
vietā iepriekš minētajos līgumos, tā esot nolēmusi atbrīvot šo summu. Tomēr, lai panāktu mazāk apgrūtinošu procedūru, valsts
esot samaksājusi
OA
summu, kas līdzvērtīga bloķētajiem EUR 8,2 miljoniem, apmaiņā pret to, ka
OA
nodod valstij sākotnēju summu EUR 8,2 miljonu apmērā, kura palielināta ar procentiem un uz kuru attiecas sekvestrs, un kura
tiks atbloķēta, pateicoties aizstāšanas līgumu īstenošanai.

OA
atzīst, ka, pārkāpjot pienākumu nodot strīdīgo summu valstij, tā paturēja summu EUR 8,2 miljonu apmērā, kā arī procentus,
kad 2004. gada decembrī apspriežamais konts tika atbloķēts. Tā norāda, ka tādējādi tā centās iegūt kompensāciju par saviem
pašas prasījumiem attiecībā uz Grieķijas Republiku, kā būtu darījis jebkurš saprātīgs tirgus dalībnieks.
Prasītājas paskaidro, ka apstrīdētā summa tika apstiprināta kā parāds attiecībā uz Grieķijas Republiku saskaņā ar piemērojamām
valsts tiesību normām, lai to atgūtu ar procentiem.
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, apstrīd visu šo argumentāciju.
Vispārējās tiesas vērtējums
Jāatgādina, ka 2002. gada 11. decembra lēmuma 1. panta pirmās daļas b) punktā ir noteikts, ka pārstrukturēšanas atbalsts,
ko Grieķijas Republika piešķīrusi
OA
jaunu aizdevumu garantiju veidā, kuras attiecas uz aizdevumiem jaunu lidaparātu iegādei un ieguldījumiem, kas nepieciešami,
lai pārceltos uz jauno Spatas lidostu, ir uzskatāms par nesaderīgu ar kopējo tirgu (skat. šī sprieduma 6. punktu).
Komisija tāpēc pamatoti apgalvo, ka, ja ar strīdīgajiem garantijas maksājumiem tikai būtu īstenotas sākotnējās garantijas,
kuras ar 2002. gada 11. decembra lēmuma 1. panta pirmās daļas b) punktu atzītas par nesaderīgām ar kopējo tirgu, arī šie maksājumi
atbilstoši minētajam lēmumam būtu uzskatāmi par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu. Turklāt no 2002. gada 11. decembra
lēmuma – kurā noteikts pienākums atgūt visu pārbaudīto atbalstu, kas piešķirts pēc 1998. gada 14. augusta, – izriet, ka Komisija
neparedzēja strīdīgo garantijas maksājumu atgūšanu tāpēc, ka tie vēl nebija veikti. Šajā gadījumā attiecīgajai dalībvalstij
bija pienākums, izpildot 2002. gada 11. decembra lēmumu, atturēties no šo maksājumu veikšanas saskaņā ar EKL 88. panta 3. punktu.
Šādos apstākļos Komisija lietā, kurā pasludināts 2005. gada 12. maija spriedums, neizvirzīja jautājumu par Grieķijas Republikas
pienākumu neizpildi sakarā ar šo summu neatgūšanu tāpēc, ka strīdīgās garantijas vēl nebija īstenotas. Visbeidzot, process
sakarā ar pienākumu neizpildi par šī sprieduma neizpildi, ko Komisija uzsāka saskaņā ar EKL 228. panta 2. punktu, nevarēja
pārkāpt minētā sprieduma
res judicata
spēka robežas.
No tā izriet, ka, ja saskaņā ar prasītāju apgalvoto strīdīgie maksājumi tika veikti atbilstoši sākotnējām garantijām, apstrīdētā
lēmuma 1. panta 3. punkts ir tikai apstiprinošs un nerada neatkarīgas juridiskas sekas. Turklāt rīkojums par atbilstošo summu
atgūšanu, kas ietverts apstrīdētā lēmuma 2. pantā kontekstā ar tā 1. panta 3. punktu, ir loģisks turpinājums nesaderības atzīšanai,
kas minēta 2002. gada 11. decembra lēmumā.
No tā izriet, ka, pieņemot, ka strīdīgās garantijas netika grozītas, lūgums atcelt konstatējumu par šo garantiju nesaderību,
kas noteikts apstrīdētā lēmuma 1. panta 3. punktā, būtu jāatzīst par nepieņemamu sakarā ar to, ka 2002. gada 11. decembra
lēmums ir galīgs. Turpretī lūgums par apstrīdētā lēmuma 2. panta atcelšanu kontekstā ar 1. panta 3. punktu būtu jāatzīst par
pieņemamu, jo atgūšanas rīkojums, kas noteikts 2. pantā, ir nelabvēlīgs prasītājai.
Šādos apstākļos, pat pieņemot, ka strīdīgās garantijas netika grozītas – kas nav pierādīts –, lūgums atcelt apstrīdētā lēmuma
2. pantu kontekstā ar tā 1. panta 3. punktu šajā gadījumā ir jānoraida kā nepamatots, tāpēc ka Komisija tikai izdarīja secinājumus
no nesaderības atzīšanas, kas minēta 2002. gada 11. decembra lēmumā, kurš ir galīgs.
Turklāt katrā ziņā Komisija arī pamatoti norāda, ka, ja ar strīdīgajiem garantijas maksājumiem netiek tikai īstenotas iepriekš
minētās sākotnējās garantijas, arī tie ir nelikumīgs atbalsts un nav saderīgi ar kopējo tirgu.
Pretēji prasītāju apgalvojumiem valsts atbalsta piešķiršana pat garantiju veidā nevar pamatot trešo pušu tiesisko paļāvību,
ka šīs garantijas ir likumīgas, ja tās tikušas piešķirtas, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punkta nosacījumus. Ieinteresētajām
trešām pusēm ir jārīkojas ar nepieciešamo uzmanību un rūpību un jāpārliecinās, vai ir ievēroti Kopienu tiesību noteikumi valsts
atbalsta jomā (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 2000. gada 13. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T‑204/97 un T‑270/97
EPAC
/Komisija,
Recueil
, II‑2267. lpp., 144. punkts).
Šajā sakarā, kā Komisija atgādina apstrīdētajā lēmumā (239. apsvērums), atsaucoties uz savu Paziņojumu par [EKL] 87. un 88. panta
piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (OV 2000, C 71, 14. lpp., 5.3. punkts), ja attiecīgā dalībvalsts veic garantijas
maksājumu ar nosacījumiem, kas atšķirīgi no sākotnēji noteiktajiem nosacījumiem, šis maksājums tiek uzskatīts par tādu, kas
rada jaunu garantiju, uz kuru attiecas paziņošanas pienākums atbilstoši EKL 88. panta 3. punktam.
Turklāt saskaņā ar judikatūru, lai ļautu Komisijai novērtēt, vai kāds pasākums atbilst nosacījumiem par atkāpšanos no prasībām
atbilstoši EKL 87. panta 3. punktam, attiecīgajai dalībvalstij ir pienākums atbilstoši lojālas sadarbības pienākumam starp
dalībvalstīm un institūcijām, kā tas izriet no EKL 10. panta, sniegt Komisijai visu informāciju, kas šai iestādei ļauj pārbaudīt,
ka ir izpildīti visi nosacījumi, lai piešķirtu prasīto atkāpi (iepriekš minētais spriedums lietā Itālija/Komisija, 20. punkts).
Šajā gadījumā Komisija pārmet Grieķijas Republikas iestādēm tostarp to, ka tās nav iesniegušas informāciju, kas ļautu pārbaudīt,
vai ar strīdīgajiem maksājumiem tikai tika īstenotas sākotnējās garantijas. Ņemot vērā pieejamo informāciju, tā apstrīdētajā
lēmumā (240. apsvērums) uzskata, ka strīdīgie pasākumi veido jaunas garantijas.
Šajā sakarā, ņemot vērā lietas dalībnieku argumentāciju un lietas materiālus, šķiet, ka administratīvā procesa laikā Grieķijas
Republikas iestādes, neraugoties uz rīkojumu sniegt informāciju, ko Komisija tām bija nosūtījusi, nesniedza informāciju par
garantiju līgumu precīzajiem nosacījumiem, par noteikto termiņu beigām, par kreditorbanku iepriekšējiem pieprasījumiem un
par strīdīgo summu maksājumu datumu. Turklāt tās nepaziņoja iespējamos sākotnējo garantiju grozījumus, lai vajadzības gadījumā
saņemtu šādu grozītu garantiju apstiprinājumu.
Šādos apstākļos, pat pieņemot, ka sākotnējās garantijas, kas ar 2002. gada 11. decembra lēmumu tika atzītas par nesaderīgām
ar kopējo tirgu, tika grozītas, pietiek konstatēt, ka katrā ziņā Komisija nav pārkāpusi savas rīcības brīvības robežas, apstrīdētajā
lēmumā (204. un 241. apsvērums) uzskatot, ka arī šīs jaunās strīdīgās garantijas, ko piešķīrusi Grieķijas Republika, vēl lielākā
mērā veido nelikumīgu atbalstu attiecībā uz privātā ieguldītāja kritēriju, ņemot vērā
OA
pieaugošos parādus un vispārējo maksātnespēju. Šajā sakarā Komisija it īpaši pamatoti norāda, ka tādu privāto kreditoru rīcība,
kuri centās panākt stingrākus nosacījumus, slēdzot līgumus par
OA
lidmašīnu apakšnomu
NOA
, un piekrita tikai tam, ka valsts stājas
OA
vietā līzinga līgumos, apstiprina
OA
un
NOA
uzticamības trūkumu un privāto kreditoru pretestību uzņemties jebkādu risku attiecībā pret šīm sabiedrībām.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka apstrīdētajā lēmumā nav acīmredzamas kļūdas vērtējumā un tas ir pietiekami pamatots
tiktāl, ciktāl tas kvalificē par valsts atbalstu strīdīgos maksājumus, ko veikusi Grieķijas Republika, īstenojot dažas garantijas.
Attiecībā uz tiešo maksājumu EUR 8,2 miljonu apmērā
OA
labā, ko Grieķijas Republika veica 2004. gada 9. augustā kā avansu par summām, ko
OA
bija ieskaitījusi kontā ar sekvestru par garantiju maksājumiem, kas šai sabiedrībai bija jāmaksā saskaņā ar nomas līgumiem
par divām
Airbus
A 340‑300 lidmašīnām, no
Moore Stephens
ziņojuma izriet, ka šim strīdīgajam maksājumam pašam par sevi nebija nekādas garantijas, ko turklāt arī apstiprinājušas prasītājas.
Turklāt nav strīda, ka tad, kad
Crédit Lyonnais
atbloķēja iepriekš minēto summu,
OA
neatmaksāja Grieķijas Republikai šo summu, kam pieskaitīti procenti (skat. šī sprieduma 345. un 346. punktu). Šādos apstākļos
Komisija nav pārkāpusi savas rīcības brīvības robežas un ir pietiekami pamatojusi apstrīdēto lēmumu, uzskatot, ka pat tad,
ja Grieķijas Republikas iestādes uzskatīja strīdīgā maksājuma summu par
OA
parādu attiecībā pret tām, šis maksājums veidoja jaunu atbalstu attiecībā pret privātā ieguldītāja kritēriju, ņemot vērā
nelielo iespēju, ka
OA
atmaksās šo summu (apstrīdētā lēmuma 204. apsvērums).
Šo visu iemeslu dēļ pamati par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un apstrīdētā lēmuma nepietiekamu pamatojumu attiecībā uz strīdīgo
valsts garantiju īstenošanu, kā arī tiešo maksājumu par iepriekš minēto summu EUR 8,2 miljonu apmērā līdz ar to ir jānoraida
kā nepamatoti.
c)     Par nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādu neiekasēšanu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punkts) (lietas T‑415/05,
T‑416/05 un T‑423/05)
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītājas apstrīd Komisijas konstatējumus par nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādu apgalvotu neiekasēšanu no
OA
. Grieķijas Republikas iestādes savos 2004. gada 11. jūnija apsvērumos jau esot norādījušas, ka iebildumi, ko Komisija šajā
sakarā minējusi 2004. gada 16. marta lēmumā par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, ir neprecīzi un nepamatoti. Vienīgais
konkrētais piemērs, kas minēts šajā lēmumā, attiecoties uz to, ka netika samaksāts tā saucamais “spatosimo” nodoklis, kuru
Grieķijas Republika bija uzlikusi aviobiļetēm, lai finansētu lidostu attīstību, par summu EUR 26 miljoni.
Prasītājas norāda, ka kavējuma parādi attiecībā pret valsti automātiski nenozīmē valsts atbalstu. Par atbalstu varot uzskatīt
tikai tādu priekšrocības summu, kuru debitoram piešķīris publiskais kreditors, kurš nerīkojas kā privātais kreditors. Valsts
atbalsta esamības noteikšana atbilstoši privātā kreditora kritērijam ietverot pierādījumu par maksājumu pastāvīgu neiekasēšanu
un līdz ar to arī minētās neiekasēšanas kvantitatīvu noteikšanu. Šis pierādīšanas pienākums esot Komisijai.
Šajā gadījumā Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, apgalvojot, ka
tikai valsts iejaukšanās ļāva
OA
turpināt darbību, un atsakoties vērtēt to, ka valsts neiekasēja [nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādus], ņemot
vērā privātā kreditora kritēriju.
Komisija neesot pierādījusi ne to, ka apgalvotā neiekasēšana no Grieķijas Republikas puses bija pastāvīga, ne to, ka
OA
piešķirta priekšrocība salīdzinājumā ar tās konkurentiem attiecībā pret nenokārtoto parādu atgūšanu.
It īpaši Komisija neesot norādījusi konkrētu informāciju, kas parādītu, ka privāts kreditors nebūtu pieņēmis strīdīgos pasākumus.
Tā it īpaši neesot pārbaudījusi, vai tas, ka Grieķijas Republika, kā apgalvots, nav iekasējusi parādus, izriet no līguma par
nodokļu nomaksu, ar kādiem nosacījumiem šī nomaksa tika noslēgta, vai
OA
parādi tika apstiprināti un vai tika uzsākta to atgūšana.
Šajā gadījumā Komisija minot pastāvīgu neiekasēšanu, lai arī attiecībā uz parādiem, kas saistīti ar sociālās apdrošināšanas
iemaksām, tā pati lietā, kurā pieņemts 2005. gada 12. maija lēmums, esot atzinusi, ka šāda neiekasēšana neattiecas uz laiku
pirms 2002. gada decembra.
Turklāt prasītājas pārmet Komisijai, ka tā apstrīdētajā lēmumā nemin pietiekamas norādes, kas ļautu ne tikai attiecīgajai
dalībvalstij, bet visām iesaistītajām personām precīzi noteikt atbalstu, kas atzīts par nesaderīgu, un bez īpašām grūtībām
noteikt tā summu.
Prasītājas no tā secina, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots. Tās pārmet Komisijai, ka tā minējusi tikai kopējo
summu EUR 354 miljonu “apmērā” un atstājusi Grieķijas Republikas iestādēm pienākumu kvantitatīvi noteikt faktisko priekšrocību,
ko saņēmusi
OA
. Tā kā Komisija neesot norādījusi, ko būtu darījis privāts kreditors, esot neiespējami precīzi noteikt Komisijas konstatētā
atbalsta veidu, piešķiršanas periodu un summu.
It īpaši Komisija apstrīdētajā lēmumā neesot precizējusi, vai iepriekš minētā atgūstamā summa EUR 354 miljonu apmērā ietver
tikai kapitāla parādus vai arī procentu parādus un naudas sodu. Šajā sakarā prasītājas atgādina, ka saskaņā ar Grieķijas Republikas
Kodeksu par valsts ienākumu atgūšanu kompetentā finanšu dienesta izsniegts parādu apstiprinājums pret valsti ir uzskatāms
par atgūšanas izpildes rīkojumu. Apstiprinātajiem parādiem tiekot pieskaitīti ievērojami procenti, un maksājumu kavējumiem
tiekot uzlikts naudas sods. Lai parādu apstiprinājumi tiktu izpildīti, tiekot izdoti individuāli maksājuma paziņojumi, kas
aicina attiecīgo sabiedrību samaksāt maksājamās summas.
Pēc
OA
domām, Komisijas pieļauto acīmredzamo kļūdu vērtējumā attiecībā uz naudas sodu un valsts procentu maksājumiem apstiprinot
tas, ka apstrīdētā lēmuma 2. panta 2. punktā ir noteikts, ka tiek piemēroti Kopienas procentu maksājumi kopējai nodokļu parādu
summai, kas ietver naudas sodu un valsts procentus.
Komisija esot bijusi informēta, ka Komisijas ekspertu veiktās kontroles laikā 2005. gada maijā 90 % no
OA
parādiem nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu jomā bija apstiprināti un tiem pieskaitīti procenti un naudas sods. Tā
kā atgūšanas veids parādiem pret valsti un atgūstamam valsts atbalstam ir tieši tāds pats, esot bijis jāuzdod jautājums par
to, kādas sekas attiecībā uz atgūšanu ir visu parādu kvalificēšanai par valsts atbalstu.
Turklāt prasītājas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir nepietiekami pamatots attiecībā uz to, vai valsts sociālās apdrošināšanas
iestādes akti ir attiecināmi uz Grieķijas Republiku.
Visbeidzot,
OA
nav pārliecināta, vai strīdīgo parādu summā ir iekļauti ASL maksājamie nodokļi.
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītāju argumentāciju. Tā tostarp norāda, ka Grieķijas Republikas
iestādes var precīzi kvantitatīvi noteikt strīdīgos parādus, ko turklāt apliecinot tas, ka 90 % no šiem parādiem ir apstiprināti.
Vispārējās tiesas vērtējums
Jāpārbauda, vai Komisija ir no tiesību viedokļa pietiekami pamatojusi, ka pēc 2002. gada 11. decembra lēmuma Grieķijas Republika
turpināja neiekasēt no
OA
tās nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādus laikā no 2002. gada decembra līdz 2004. gada decembrim.
Šim nolūkam sākotnēji jānorāda, ka pretēji prasītāju apgalvojumiem tikai
OA
parādu pret Grieķijas Republiku apstiprināšana vien neļauj garantēt to atgūšanu (šajā ziņā skat. iepriekš minēto rīkojumu
lietā
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
/Komisija, 94. punkts). Līdz ar to, ja nav nekāda juridiska apliecinājuma, parādu apstiprinājumiem neseko maksājuma paziņojumi
un attiecīgā gadījumā netiek veikts maksājums un izpildes nodrošināšanas pasākumi, Grieķijas Republika turpina neiekasēt apspriežamos
parādus. Šajā sakarā Grieķijas Republikas minētais apstāklis, saskaņā ar kuru atgūšanas veids parādiem pret valsti un atgūstamam
valsts atbalstam ir tieši tāds pats, nav atbilstošs, lai novērtētu valsts atbalsta esamību šādas neiekasēšanas veidā.
Šajā gadījumā prasītājas nav ne informējušas par maksājuma paziņojumu, ne to uzrādījušas, ne apgalvojušas, ka būtu veikti
izpildes nodrošināšanas pasākumi, lai panāktu strīdīgo parādu atgūšanu attiecībā pret
OA
.
Turklāt, atbildot uz jautājumu, ko Vispārējā tiesa uzdeva tiesas sēdē,
OA
precizēja, ka līgumi par parādu nomaksu tika slēgti tikai ar
IKA
. Šajā sakarā no apstrīdētā lēmuma (128. apsvērums) izriet, ka Komisijas eksperti norādīja, ka
IKA
tika samaksāta summa EUR 7,7 miljonu apmērā “saskaņā ar izlīgumu attiecībā uz laiku pirms 2003. gada”. No lietas materiāliem
un no lietas dalībnieku argumentiem izriet, ka attiecībā uz sociālās apdrošināšanas iemaksu parādiem – kuru summa
Moore Stephens
ziņojumā tika novērtēta ar EUR 148 miljoniem 2003. gadā un EUR 196 miljoniem 2004. gadā – un nodokļu parādiem par summu EUR 374 miljoni
2003. gadā un EUR 431 miljons 2004. gadā saskaņā ar šajā pašā ziņojumā veiktajiem konstatējumiem, pamatojoties uz
OA
finanšu un grāmatvedības pārskatiem, Grieķijas Republikas iestādes un
OA
administratīvā procesa laikā neiesniedza Komisijai nekādu pamatotu informāciju par tādu iespējamu nomaksas līgumu slēgšanu
un precīzu saturu, kas attiektos uz
OA
nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādiem pret valsti attiecīgajā laika periodā, un par šo iespējamo līgumu īstenošanu.
Pretēji prasītāju apgalvojumiem nevar pārmest Komisijai, ka tā nebūtu veikusi pietiekami sīku izpēti. It īpaši šīs lietas
apstākļos neprecīzie iebildumi, ko Komisija bija izklāstījusi 2004. gada 16. marta lēmumā par oficiālās izmeklēšanas procedūras
uzsākšanu, neatbrīvoja Grieķijas Republiku un
OA
[no pienākuma] sniegt Komisijai visu informāciju, ko tās uzskatīja par atbilstošu attiecībā uz apspriežamo
OA
parādu nomaksu. Ir taisnība, ka minētajā lēmumā (82. punkts) Komisija atsaucās tikai uz “nodokļu parādu nesamaksāšanu” un
skaidri neminēja sociālās apdrošināšanas iemaksu parāda neiekasēšanu. Tomēr Komisijas minētie iebildumi bija jālasa kontekstā
ar šīs iestādes uzsākto izmeklēšanu – vienlaikus ar 2002. gada 11. decembra lēmuma izpildes turpinājumu – attiecībā uz visiem
pēc šī lēmuma veiktajiem pasākumiem, kas saistīti ar
Olympic Airways
grupas pārstrukturēšanu un var ietvert valsts atbalstu. Šādos apstākļos, ko raksturo ievērojamās finanšu grūtības, ar ko
saskārās
OA
, kura jau iepriekš bija saņēmusi līdzīgus pasākumus nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādu neiekasēšanas veidā,
kas konstatēti 2002. gada 11. decembra lēmumā, Grieķijas Republika turklāt savos 2004. gada 11. jūnija apsvērumos uzsvēra,
ka termins “nodokļu parādi” nav skaidrs. Šajā sakarā tā būtībā norādīja, ka, ja Komisija vēlējusies apgalvot, ka Grieķijas
Republikas iestādes atbalstījušas
OA
, neiekasējot noteiktus parādus, ne tikai nodokļu parādus, tai bijis pienākums sniegt pierādījumu par šādu neiekasēšanu.
Šajā gadījumā prasītājas nav minējušas nevienu konkrētu faktu, kas var izskaidrot to, ka Grieķijas Republika neiekasēja strīdīgo
parādu maksājumus attiecīgajā laika periodā.
Šādos apstākļos Komisijai nevar pārmest, ka tā apvērsusi pierādīšanas pienākumu, prezumējot, ka valsts pastāvīgi nav iekasējusi
OA
parādus, kā nebūtu darījis privāts kreditors līdzīgā situācijā.
Šajā sakarā prasītājas nav pierādījušas, ka Komisija būtu pārkāpusi tai dotās rīcības brīvības robežas, uzskatot, ka, lai
gan ir taisnība, ka valsts tāpat kā jebkurš privāts kreditors var piešķirt saviem debitoriem laika kredītu parādu samaksāšanai,
ja pastāv reāla cerība, ka daļa šo parādu tiks atmaksāta tuvā vai paredzamā nākotnē, šāda perspektīva konkrētajā gadījumā
nebija ticama, jo nenotika
OA
atveseļošanās, ko apliecināja tās parādu pieaugums. Turklāt šajā jautājumā apstrīdētais lēmums (skat. it īpaši 203. un 205. apsvērumu),
kurā Komisija it īpaši uzsver, ka attiecīgajā laika periodā pieauga
OA
nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādi, kas bija ievērojami jau 2002. gada beigās, ir pietiekami pamatots.
It īpaši kreditora risku ciest papildu zaudējumus pastiprināja tas, ka strīdīgie pasākumi sekoja citiem tāda paša veida pasākumiem,
kas izpaudās tā, ka [Grieķijas Republika] pieļāva, ka pastāvīgi netika maksātas sociālās apdrošināšanas iemaksas un nodokļu,
tādu kā “spatosimo” nodoklis, parādi, kas jau ir kvalificēts par valsts atbalstu 2002. gada 11. decembra lēmumā. Tā kā prasītājas
nav minējušas ne mazāko informāciju, kas ļautu nošķirt strīdīgos pasākumus no iepriekšējiem tāda paša veida pasākumiem, apstāklis,
ka šādi pasākumi veidoja loģisku turpinājumu šim iepriekš piešķirtajam atbalstam, var tikt uzskatīts par tādu, kas apstiprina,
ka tie pieder valsts atbalsta kategorijai (iepriekš minētais spriedums lietā
BP Chemicals
/Komisija, 171. un 176. punkts). Šo analīzi neatspēko apstāklis – kas attiecas tikai uz 2002. gada 11. decembra lēmuma izpildi
un līdz ar to nav atbilstošs šajā lietā –, ka Komisija savā prasībā par valsts pienākumu neizpildi, kuras dēļ tika pieņemts
2005. gada 12. maija spriedums, izslēdza sociālās apdrošināšanas iemaksas no savas prasības, kas vērsta uz to, lai Tiesa atzītu,
ka Grieķijas Republika nebija veikusi visus nepieciešamos pasākumus, lai atgūtu 2002. gada 11. decembra lēmumā minēto atbalstu
pēc līguma, kas noslēgts starp
OA
un valsts sociālās apdrošināšanas iestādi, un šajā lēmumā minēto sociālās apdrošināšanas iemaksu parāda daļējas atmaksas,
kā izriet no šī sprieduma 10. punkta.
Šajā gadījumā turklāt ir svarīgi uzsvērt, ka Komisija šajā sakarā precizēja, ka, ja būtu paredzēts jebkāds konkrēts pasākums,
lai garantētu valsts prasījumus, tā būtu gatava to pārbaudīt apstrīdētā lēmuma izpildes laikā.
Attiecībā uz prasītāju izvirzīto iebildumu, saskaņā ar kuru strīdīgais atbalsts neesot pat aptuveni kvantitatīvi noteikts,
pietiek norādīt, ka Tiesa savā iepriekš minētajā 2008. gada 14. februāra spriedumā lietā Komisija/Grieķija (42. punkts) jau
noraidīja šo iebildumu, konstatējot, ka summas, kas attiecas uz nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu neiekasēšanu, bija
noteiktas apstrīdētā lēmuma 1. pantā.
It īpaši tas, ka trūkst sīka
OA
parādu pret Grieķijas Republiku izklāsta, kas pārsniegtu sadalījumu starp nodokļu parādiem un sociālās apdrošināšanas iemaksu
parādiem, nepadara neiespējamu strīdīgā atbalsta kvantitatīvu noteikšanu, pamatojoties uz pietiekami precīzām norādēm, kas
minētas apstrīdētā lēmuma, kura rezolutīvā daļa nav nodalāma, pamatojumā (128.–130. un 205. apsvērums). Līdz ar to nevar uzskatīt,
ka apstrīdētais lēmums ir nepietiekami pamatots šajā jautājumā. Katrā ziņā kvantitatīvās noteikšanas pienākums attiecas uz
Grieķijas Republikas iestādēm apstrīdētā lēmuma izpildē lojālā sadarbībā ar Komisiju (šajā ziņā skat. iepriekš minēto Tiesas
2008. gada 14. februāra spriedumu lietā Komisija/Grieķija, 43. un 44. punkts).
Turklāt Komisija ir apstrīdētajā lēmumā (206. apsvērums) no tiesību viedokļa pietiekami pamatojusi strīdīgā pasākuma attiecināmību
uz valsti, it īpaši norādot, ka
IKA
ir Grieķijas Republikas publiskā iestāde valsts pakļautībā, kas atbildīga par Grieķijas sociālās apdrošināšanas sistēmas
pārvaldību un par obligāto sociālās apdrošināšanas iemaksu iekasēšanu.
Visbeidzot, pretēji prasītāju apgalvojumiem tas, ka apstrīdētā lēmuma 2. pantā strīdīgā atbalsta summai, kurai jau pieskaitīti
valsts procenti, tiek uzlikti Kopienas procenti, nepierāda nekādu acīmredzamu kļūdu vērtējumā Komisijas analīzē, ņemot vērā,
ka šie dažādie procenti atbilst īpašiem mērķiem (skat. šī sprieduma 417. un 418. punktu).
Attiecībā, konkrētāk, uz “spatosimo” nodokli prasītājas nenorāda, ka Komisijai būtu iesniegts kāds maksājuma pierādījums.
Tomēr jāatgādina, ka, ja kāda saistība būtu daļēji apmaksāta, tas būtu jāņem vērā apstrīdētā lēmuma izpildes laikā, kā norāda
Komisija.
Attiecībā uz
OA
izteiktajām šaubām par to, vai nodokļu, kas
OA
bija jāmaksā ASL, neiekasēšanu var kvalificēt par valsts atbalstu, pietiek norādīt, ka Komisija nepārbauda šo pasākumu pašu
par sevi attiecībā uz iespējamo kvalificēšanu par valsts atbalstu. Apstrīdētā lēmuma 179. apsvērumā pārstrukturēšanas rakstura
vērtējuma ietvaros tā tikai norāda, ka sadalīšanas laikā
OA
parāds pret ASL netika nodots
NOA
. Turpretī Komisija pārbaudīja
NOA
parādus pret ASL. Šajā sakarā tā uzskatīja, ka tā nevar galīgi secināt, ka ASL akti ir attiecināmi uz valsti.
Visu šo iemeslu dēļ pamati par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pamatojuma trūkumu ir jānoraida kā nepamatoti.
4.
Par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
a)     Lietas dalībnieku argumenti
Grieķijas Republika un
OA
apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi attiecīgās dalībvalsts tiesības uz aizstāvību, atsakoties tai nosūtīt
Moore Stephens
ziņojumu pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, neraugoties uz tās lūgumiem, kas atkārtoti tostarp tās 2005. gada 26. oktobra
vēstulē Komisijai. Pretēji Komisijas praksei valsts atbalsta jomā gaisa pārvadājumu nozarē, piemēram, lietā attiecībā uz sabiedrību
Alitalia
, šis ziņojums esot nosūtīts Grieķijas Republikas iestādēm tikai 2005. gada beigās. Turklāt Grieķijas Republika šajā sakarā
min arī labas pārvaldības principa pārkāpumu.
Prasītājas pārmet Komisijai, ka tā apstrīdētajā lēmumā atkārtojusi iepriekš minējā ziņojumā ietvertos konstatējumus, nedodot
iespēju Grieķijas Republikas iestādēm laikus iesniegt savus apsvērumus par šī ziņojuma vājajiem punktiem attiecībā pret pārbaudi
par lidmašīnu nodošanu apakšnomā
NOA
,
NOA
nodoto
OA
aktīvu summas vērtējumu un dažādu tiešo atbalstu apgalvoto piešķiršanu
OA
.

OA
apgalvo, ka Grieķijas Republikas tiesību tikt uzklausītai pārkāpumam ir tieša negatīva ietekme uz apgalvotā atbalsta saņēmēja
tiesībām aizstāvēt savas intereses. Tādējādi “paplašināti” esot pārkāptas
OA
tiesības tikt uzklausītai par
Moore Stephens
ziņojumā minēto faktu patiesumu un atbilstību.
Ja Grieķijas Republikas iestādēm un “paplašināti” arī
OA
būtu bijusi piekļuve šim ziņojumam, tās būtu varējušas pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas izskaidrot daudzus pārpratumus.
Grieķijas Republikas tiesību tikt uzklausītai pārkāpums līdz ar to pamatojot šī lēmuma atcelšanu.
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, apstrīd šo argumentāciju. Tā precizē, ka pretēji Grieķijas Republikas
apgalvojumiem tā arī nebija nosūtījusi ziņojumu Itālijas Republikas iestādēm pirms lēmuma par sabiedrību
Alitalia
pieņemšanas.
b)     Vispārējās tiesas vērtējums
Tiesību uz aizstāvību ievērošana visos atklātajos procesos, kuri vērsti pret personu un kuros var tikt pieņemts tai nelabvēlīgs
akts, ir Kopienu tiesību pamatprincips, un tas ir jāievēro pat tad, ja attiecībā uz konkrēto procesu nav īpaša tiesiskā regulējuma,
kā jau tika atgādināts šī sprieduma 229. punktā.
It īpaši valsts atbalsta jomā Komisija, vērtējot kādu pasākumu attiecībā pret EKL 87. panta nosacījumiem, tikai tad var pamatoties
uz informāciju, ko tā ieguvusi no trešām personām, ja tā ir ļāvusi attiecīgai valstij iesniegt savus apsvērumus par minēto
informāciju (skat. šī sprieduma 250. punktu).
Šajā gadījumā tiktāl, ciktāl
Moore Stephens
ziņojums ir pamatots tikai ar faktiem, kas iegūti no
OA
un
NOA
Komisijas ekspertu uz vietas veiktās pārbaudes laikā, un līdz ar to tajā nav neviena fakta, kuru strīdīgo pasākumu saņēmēji
uzņēmumi, kas pilnībā pieder Grieķijas Republikai, nebūtu zinājuši, šī ziņojuma nenosūtīšana Grieķijas Republikai pati par
sevi nevarēja pārkāpt šīs dalībvalsts tiesības uz aizstāvību.
Turklāt jāatgādina, ka lietā T‑415/05 attiecībā uz strīdīgajiem pasākumiem
NOA
labā jau tika nospriests, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. panta 1. punkta nosacījumus, nepārbaudot, vai nomas maksa, ko
šī sabiedrība maksāja
OA
un Grieķijas Republikai par lidmašīnu apakšnomu, bija zemāka par tirgus cenām (skat. šī sprieduma 248.–253. punktu), un līdz
ar to šajā gadījumā nav jāpārbauda
Moore Stephens
ziņojuma nenosūtīšanas Grieķijas Republikas iestādēm ietekme uz lietas iznākumu.
Lietās T‑415/05 un T‑423/05 attiecībā uz strīdīgajiem pasākumiem
OA
labā jānorāda, ka prasītājas nemin nevienu konkrētu faktu, kas ļauj uzskatīt, ka, ja Grieķijas Republikas iestāžu rīcībā
pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas būtu bijis
Moore Stephens
ziņojums, tās spētu izvirzīt argumentus, kas varētu ietekmēt šīs lietas iznākumu.
Pamats par tiesību uz aizstāvību pārkāpumu līdz ar to ir jānoraida kā nepamatots. Turklāt, tā kā prasītājas nemin īpašus apgalvojumus
pamata par labas pārvaldības principa pārkāpumu atbalstam (skat. šī sprieduma 394. punktu), tas ir jānoraida tāpat kā pamats
par tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.
5.
Par samērīguma principa pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑416/05)
a)     Lietas dalībnieku argumenti
Lietā T‑415/05 Grieķijas Republika apgalvo, ka – pieņemot, ka apstrīdētais lēmums būtu jāinterpretē tādējādi, ka arī
NOA
būtu jāatmaksā
OA
piešķirtais atbalsts, izpildot apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktu, ko tā apstrīd, – būtu nesamērīgi prasīt atbalsta atgūšanu
no
NOA
it īpaši par summu EUR 354 miljoni, kas minēta šī lēmuma 1. panta 4. punktā, lai arī šī sabiedrība uzsāka darbību tikai 2003. gada
12. decembrī un Komisija nekonstatēja nevienu atbalstu tās labā nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu neiekasēšanas veidā.
Replikā Grieķijas Republika piebilst, ka šāda prasība būtu pretrunā lojālas sadarbības pienākumam, kas noteikts EKL 10. pantā.
Lietā T‑416/05
NOA
norāda, ka pienākums atgūt no tās apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā minēto atbalstu, [kas piešķirts] pirms sadalīšanas,
būtu pretrunā samērīguma principam, ja tas attiektos uz atbalstu, kas piešķirts visās
OA
darbības jomās.
Komisija, kuru atbalsta persona, kas iestājusies lietā, apstrīd šo argumentāciju.
b)     Vispārējās tiesas vērtējums
Lietā T‑416/05 nav jāspriež par prasītājas apgalvojumu, ka nav pieņemama argumentācija par to, ka Komisija nebija pārliecināta
par
NOA
izveides precīzo datumu, kurš turklāt tika izvirzīts tikai pakārtoti saistībā ar šo pamatu. Katrā ziņā šī argumentācija nav
atbilstoša, kā tas jau ticis nospriests (skat. šī sprieduma 117. punktu).
Būtībā pietiek atgādināt, ka iepriekš minētajā 2008. gada 14. februāra spriedumā lietā Komisija/Grieķija (53. punkts) Tiesa
noraidīja pamatu par samērīguma principa pārkāpumu, ko tai bija minējusi Grieķijas Republika ar pamatojumu, ka nelikumīgi
piešķirtā atbalsta atcelšana, paredzot tā atgūšanu, ir loģiskas sekas konstatējumam, ka tas ir nelikumīgs, un valsts pienākums
atcelt atbalstu, ko Komisija uzskata par nesaderīgu ar kopējo tirgu, ir paredzēts agrākā stāvokļa atjaunošanai.
Šādos apstākļos, tā kā ticis konstatēts, ka strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem
NOA
var uzskatīt par
OA
tiesību pārņēmēju (skat. šī sprieduma 148.–151. punktu), šī atbalsta atgūšanu no
NOA
nevar uzskatīt par pretēju samērīguma principam.
Turklāt jānorāda, ka jautājums par pienākuma atgūt atbalstu sadalījumu starp
OA
un
NOA
netika līdz galam izlemts 2005. gada 12. maija spriedumā un Komisija to nevērtēja apstrīdētajā lēmumā. Līdz ar to pusēm tas
ir jāatrisina valsts procedūras ietvaros, izpildot apstrīdēto lēmumu, atbilstoši savam abpusējas lojālas sadarbības pienākumam
(skat. šī sprieduma 125.–127. punktu).
Visu šo iemeslu dēļ pamats par samērīguma principa pārkāpumu, kā arī iebildums par sadarbības pienākuma pārkāpumu, kas nav
pamatots ne ar vienu īpašu apgalvojumu, ir jānoraida kā nepamatots.
6.
Par
ne bis in idem
principa pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
Grieķijas Republika un
OA
apgalvo, ka tiktāl, ciktāl no apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punktā minētajiem EUR 354 miljoniem summa EUR 136 miljonu apmērā
atbilstu valsts tiesībās noteiktajiem procentiem un naudas sodam, pienākums attiecināt uz atgūstamajām summām Kopienu atskaites
procentu likmi, kas noteikta apstrīdētā lēmuma 2. panta 2. punktā, ir pretrunā
ne bis in idem
principam.
Jāuzsver, ka Kopienu procentiem, kas uzņēmumiem strīdīgā atbalsta saņēmējiem jāmaksā atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta
2. punktam, nav soda raksturs, bet tie tiecas pilnīgi atjaunot konkurenci, atgūstot priekšrocību, kas piešķirta šiem saņēmējiem
kopš atbalsta piešķiršanas dienas.
Šajā gadījumā, tā kā dažādu Grieķijas Republikas tiesību aktos paredzētu procentu un [summas] palielinājumu neiekasēšana arī
veido valsts atbalstu, Komisija pamatoti norāda, ka apstrīdētais lēmums ir jāinterpretē tādējādi, ka tā 2. panta 2. punktā
minētie procenti attiecas arī uz šīm summām kopš brīža, kad tās ir iekasējamas. Turklāt procentu kapitalizācijas nosacījumi
tiks noteikti apstrīdētā lēmuma izpildes laikā, kā to Komisija precizēja Vispārējā tiesā.
Tiktāl, ciktāl, pirmkārt, valsts tiesībās paredzētie procenti un naudas sods un, otrkārt, apstrīdētajā lēmumā paredzētie procenti
ar mērķi nodrošināt konkurences atjaunošanu tādējādi atbilst dažādiem mērķiem, Kopienu procentu uzlikšana atbalsta kopējai
summai, kam pieskaitīti valsts procenti un naudas sods, nepārkāpj
ne bis in idem
principu.
No tā izriet, ka pamats par
ne bis in idem
principa pārkāpumu ir jānoraida kā nepamatots.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ, pirmkārt, tiktāl, ciktāl Komisija atzīst par
nesaderīgu ar kopējo tirgu
NOA
piešķirto atbalstu (1. panta 1. punkts), otrkārt, tiktāl, ciktāl tā atzīst par nesaderīgu
OA
piešķirto atbalstu, kas minēts 1. panta 2. punktā, tiktāl, ciktāl [šis lēmums] attiecas uz summu, kas atbilst visu to nemateriālo
aktīvu vērtībai, kuri reģistrēti kā nemateriālā vērtība, un uz
NOA
nodoto lidmašīnu vērtību, kā arī uz gaidāmajiem ieņēmumiem no divu lidmašīnu pārdošanas, un, visbeidzot, tiktāl, ciktāl tas
prasa šī atbalsta atgūšanu (2. pants).

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 3. punktam, ja katram lietas dalībniekam spiedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs,
Vispārējā tiesa var nolemt, ka tiesāšanās izdevumi ir jāsadala vai ka lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 4. punkta trešajai daļai Vispārējā tiesa var nolemt, ka persona, kas iestājas lietā un kas
nav dalībvalsts, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Tā kā visās trijās apvienotajās lietās spriedums ir daļēji nelabvēlīgs visiem lietas dalībniekiem, ir jānolemj, ka katrs lietas
dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot lietās T‑416/05 un T‑423/05 ar pagaidu noregulējuma tiesvedībām saistītos
izdevumus.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
nospriež:
1)
Komisijas 2005. gada 14. septembra Lēmuma C(2005) 2706, galīgā redakcija, par valsts atbalstu
Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE
(C 11/2004 (ex NN 4/2003) –
Olympiaki Aeroporia
– Pārstrukturēšana un privatizācija) 1. panta 1. punktu atcelt;
2)
Lēmuma C(2005) 2706, galīgā redakcija, 1. panta 2. punktu daļēji atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz summu, kas atbilst
visu to nemateriālo aktīvu vērtībai, kuri ierakstīti
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
pārveidošanas bilancē kā nemateriālā vērtība,
Olympiakes Aerogrammes AE
nodoto lidmašīnu vērtībai, kā arī gaidāmajiem ieņēmumiem no to divu lidmašīnu pārdošanas, kas vēl reģistrētas
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
bilancē;
3)
Lēmuma C(2005) 2706, galīgā redakcija, 2. pantu atcelt tiktāl, ciktāl tas attiecas uz 1. panta 1. un 2. punktā minētajiem
pasākumiem, ņemot vērā, ka šie punkti ir atcelti;
4)
prasības pārējā daļā noraidīt;
5)
katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot ar pagaidu noregulējuma tiesvedībām saistītos izdevumus.
Jaeger
Meij
Truchot
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2010. gada 13. septembrī.
[Paraksti]
Satura rādītājs
Tiesvedības priekšvēsture
Lēmums 2003/372/EK
Apstrīdētais lēmums
Process un lietas dalībnieku prasījumi
Juridiskais pamatojums
A –  Par prasītāju intereses celt prasību zudumu
1.  Lietas dalībnieku argumenti
2.  Vispārējās tiesas vērtējums
B –  Par lietas būtību
1.  Par saimnieciskās pēctecības starp OA un NOA atbalsta atgūšanas nolūkā ņemšanu vērā (lietas T‑415/05 un T‑416/05)
a)  Lietas dalībnieku argumenti
b)  Vispārējās tiesas vērtējums
Par to, vai attiecībā uz pasākumiem OA labā var tikt noteikts pienākums atgūt atbalstu no NOA
Par apstrīdētā lēmuma juridisko piemērojamību saistībā ar konstatējumu par saimniecisko pēctecību starp OA un NOA strīdīgā
atbalsta atgūšanas mērķiem
Par apstrīdētajā lēmumā minētā konstatējuma par saimniecisko pēctecību starp OA un NOA strīdīgā atbalsta atgūšanas mērķiem
motivācijas un pamatojuma vērtējumu
2.  Par NOA piešķirto atbalstu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punkts) (lietas T‑415/05 un T‑416/05)
a)  Par apgalvotās saimnieciskās pēctecības starp OA un NOA attiecībā uz strīdīgo pasākumu kvalificēšanu ņemšanu vērā
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
b)  Par privātā ieguldītāja kritēriju
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
–  Par strīdīgā atbalsta noteik�anu
–  Par strīdīgo jautājumu noteikšanu, ņemot vērā apstrīdētā lēmuma saturu un lietas dalībnieku argumentāciju
–  Par elementiem, kas ir atbilstoši privātā ieguldītāja kritērija piemērošanai
–  Par pierādīšanas pienākuma sadalījumu un Komisijas un attiecīgās dalībvalsts attiecīgajiem procesuālajiem pienākumiem
3.  Par OA piešķirto atbalstu
a)  Par NOA nodoto OA aktīvu par augstu novērtētās vērtības summas avansu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punkts) (lietas T‑415/05
un T‑423/05)
Par EKL 87. panta 1. punkta pārkāpumu un pamatojuma trūkumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
–  Lietas dalībnieku argumenti
–  Vispārējās tiesas vērtējums
Par EKL 87. panta 3. punkta pārkāpumu un pamatojuma trūkumu (lieta T‑415/05)
–  Lietas dalībnieku argumenti
–  Vispārējās tiesas vērtējums
b)  Par dažu valsts garantiju īstenošanu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 3. punkts) (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
c)  Par nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu parādu neiekasēšanu (apstrīdētā lēmuma 1. panta 4. punkts) (lietas T‑415/05,
T‑416/05 un T‑423/05)
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
4.  Par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
a)  Lietas dalībnieku argumenti
b)  Vispārējās tiesas vērtējums
5.  Par samērīguma principa pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑416/05)
a)  Lietas dalībnieku argumenti
b)  Vispārējās tiesas vērtējums
6.  Par ne bis in idem principa pārkāpumu (lietas T‑415/05 un T‑423/05)
Par tiesāšanās izdevumiem
*
Tiesvedības valoda – grieķu.