CELEX: 62003CJ0286
Migráns munkavállalók szociális biztonsága
1408/71/EGK rendelet
A 4. cikk (2b) bekezdése
Különleges, nem járulékalapú ellátás
Az ápolásra szorulás kockázatát fedező osztrák ellátás
Az ellátás minősítése és a lakóhelyhez feltételül kötés jogszerűsége az 1408/71 rendelet alapján
Biztosított jogán jogosult személy

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1999. április 29‑i 1399/1999/EK tanácsi rendelettel (HL L 164., 1. o.; magyar
nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 3. kötet, 354. o.) módosított és naprakésszé tett, a szociális biztonsági rendszereknek a
Közösségen belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június
14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (a továbbiakban: 1408/71 rendelet) 4. cikke (2b) bekezdésének és 19. cikkének, valamint
az 1992. július 27‑i 2434/92/EGK tanácsi rendelettel (HL L 245., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 2. kötet, 69. o.)
módosított és naprakésszé tett, a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15‑i 1612/68/EGK
tanácsi rendelet (HL L 257., 2. o.; magyar nyelvű különkiadás: 5. fejezet, 1. kötet, 15. o.) 7. cikke (2) bekezdésének értelmezésére
irányul.
E kérelmet a S. Hosse német állampolgár és a Land Salzburg (Salzburg tartomány) között folyamatban lévő eljárásban terjesztették
elő. S. Hosse, akinek apja Salzburg tartományban tanárként dolgozik, vitatja a Land Salzburg határozatát, amelyben a Salzburger
Pflegegeldgesetz (Salzburg tartomány ápolási díjról szóló törvénye, a továbbiakban: SPGG) alapján megtagadják tőle az ápolási
díjat.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
Az 1408/71 rendelet 1. cikke ekként rendelkezik:
„E rendelet alkalmazásában:
a)      »munkavállaló« és »önálló vállalkozó«:
i.      aki akár kötelezően, akár szabadon választható folytatólagos biztosítás keretében a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra
vonatkozó szociális biztonsági rendszerek vagy a köztisztviselőkre vonatkozó különleges rendszer ágazataiba tartozó egy vagy
több kockázattal szemben biztosított;
[...]
t)      »ellátások« és »nyugdíjak«: valamennyi ellátás és nyugdíj, azok közpénzekből fizetett valamennyi eleme, az értékállóságot
biztosító növekmény és a kiegészítő ellátás a III. cím rendelkezéseire is figyelemmel, valamint a nyugdíjak helyett fizetendő
pénzbeli ellátás, illetve a járulékok visszatérítésének formájában kifizetett ellátás
[…]”
Az 1408/71 rendelet hatályát szabályozó 2. cikk (1) bekezdése kimondja:
„E rendelet vonatkozik azokra a munkavállalókra vagy önálló vállalkozókra és diákokra, akik egy vagy több tagállam jogszabályainak
a hatálya alá tartoznak vagy tartoztak, és akik a tagállamok egyikének állampolgárai, […] és ezek családtagjaira és túlélő
hozzátartozóira.”
Az 1408/71 rendelet 3., „Az egyenlő bánásmód elve” című cikkének (1) bekezdése ekként rendelkezik:
„E rendelet különös rendelkezéseire is figyelemmel az e rendelet hatálya alá tartozó olyan személyeket, akik egy tagállam
területén lakóhellyel rendelkeznek, bármely tagállam jogszabályai szerint ugyanolyan kötelezettségek terhelik és ugyanolyan
előnyök illetik, mint az adott tagállam állampolgárait.”
Az 1408/71 rendelet 4., „A rendelet alkalmazási köre” című cikke ekként rendelkezik:
„(1)      E rendelet alkalmazandó a következő szociális biztonsági ágakat érintő valamennyi jogszabályra:
a)      betegségbiztosítási és anyasági ellátások;
b)      rokkantsági ellátások, beleértve a rokkantak keresőképességének fenntartását vagy javítását célzó ellátásokat is;
c)      öregségi ellátások;
d)      túlélő hozzátartozó számára nyújtott ellátások;
e)      munkahelyi balesetekkel és foglalkozási megbetegedéssel kapcsolatos ellátások;
f)      haláleseti juttatások;
g)      munkanélküli-ellátások;
h)      családi ellátások.
(2)      E rendelet alkalmazandó valamennyi, akár járulékfizetésen alapuló, akár nem járulékfizetésen alapuló általános és különleges
szociális biztonsági rendszerre, valamint a munkáltatóknak vagy hajótulajdonosoknak az (1) bekezdésben említett ellátások
nyújtásával kapcsolatos felelősségét érintő biztosítási rendszerekre.
(2a)      Ez a rendelet vonatkozik az (1) bekezdésben említett vagy a 4. cikk [helyesen: (4) bekezdés] értelmében kizárt jogszabályokon
vagy szociális biztonsági rendszereken kívüli jogszabályok vagy szociális biztonsági rendszerek szerint nyújtott különleges,
nem járulék alapú ellátásokra is, amikor az ellátások célja:
a)      kiegészítő, helyettesítő vagy kisegítő fedezet nyújtása az (1) bekezdés a)–h) pontjajában említett szociális biztonsági ág
kockázataira;
vagy
b)      kizárólag különleges védelem nyújtása a fogyatékossággal élők számára.
(2b)      Ez a rendelet nem alkalmazható egy tagállam jogszabályainak a II. melléklet III. részében említett, különleges, nem járulékalapú
ellátásokkal kapcsolatos rendelkezéseire, amelyek területi hatálya azon tagállam területének egy részére korlátozott.
[…]”
Az 1408/71 rendelet II. melléklete III. részének K. pontja Ausztria tekintetében a következőket tartalmazza:
„A Bundesländer jogszabályai szerint a fogyatékossággal élők és a gondozásra szorulók számára nyújtott ellátások.”
Az 1408/71 rendelet 19. cikke kimondja:
„(1)      Az a munkavállaló vagy önálló vállalkozó, aki az ellátásra való jogosultság tekintetében kielégíti az illetékes állam jogszabályai
által előírt feltételeket, de az illetékes államon kívüli tagállamban rendelkezik lakóhellyel – szükség esetén a 18. cikk
rendelkezéseinek figyelembevételével – a lakóhelye szerinti államban:
a)      természetbeni ellátásban részesül, amelyet az illetékes intézmény nevében a lakóhely szerinti tagállam intézménye nyújt az
általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően, mintha a munkavállaló ott lenne biztosított;
b)      pénzbeli ellátásban részesül, amelyet az illetékes intézmény nyújt az általa alkalmazott jogszabályoknak megfelelően. Ugyanakkor
az illetékes intézmény és a lakóhely szerinti intézmény közötti megállapodás alapján az ellátást az illetékes intézmény nevében
nyújthatja a lakóhely szerinti intézmény is, az illetékes állam jogszabályainak megfelelően.
(2)      Az (1) bekezdés a) pontjának rendelkezései hasonlóan alkalmazandók a családtagokra is, akik nem az illetékes államban rendelkeznek
lakóhellyel, amennyiben annak az államnak a területén, ahol lakóhellyel rendelkeznek, nem jogosultak ezekre az ellátásokra.
Ha a családtagok olyan tagállam területén rendelkeznek lakóhellyel, amely tagállam jogszabályai szerint a természetbeni ellátásokhoz
való jogosultság nem függ biztosítási vagy szolgálati feltételektől, a számukra nyújtott természetbeni ellátásokat olyannak
kell tekinteni, mint amelyet annak intézménynek a nevében nyújtanak, amelyiknél a munkavállaló vagy önálló vállalkozó biztosított,
kivéve ha a házastárs vagy a gyermekekről gondoskodó személy az említett tagállam területén kereső tevékenységet folytat.”
Az 1612/68 rendelet 7. cikke ekként rendelkezik:
„(1)      Valamely tagállamnak egy másik tagállam területén foglalkoztatott állampolgárát a foglalkoztatási- és munkafeltételek tekintetében
nem kezelhetik [helyesen: állampolgára a foglalkoztatási és munkafeltételek tekintetében nem kezelhető] állampolgársága miatt
a hazai állampolgároktól eltérő módon, különösen ami a javadalmazást, a munkaviszony megszüntetését és munkanélkülivé válás
esetén az újraelhelyezést vagy újrafoglalkoztatást illeti.
(2)      A hazai munkavállalókkal azonos szociális és adókedvezményeket élvez. [helyesen: Valamely tagállamnak egy másik tagállam területén
foglalkoztatott állampolgára a hazai munkavállalókkal azonos szociális és adókedvezményeket élvez.]
[…]”

A nemzeti szabályozás
Az SPGG 3. §‑ának (1) bekezdése ekként rendelkezik:
„Tartásra jogosult hozzátartozó akkor jogosult ápolási díjra, ha
1.      osztrák állampolgár,
2.      fő lakóhelye Salzburg tartományban van,
3.      a Bundespflegegesetz (az ápolási díjról szóló osztrák szövetségi törvény; BGBl., 110/1993) 3. §‑ában írt ellátások egyikében
sem részesül, és e juttatásokra nem is jogosult.”
Az SPGG 3. §‑ának (1) bekezdése szerinti ápolási díj költségeinek viselésére a Sozialhilfegesetz (a szociális segélyezésről
szóló osztrák törvény) 40. §‑a alkalmazandó; e juttatás különleges élethelyzetekben nyújtott segélynek tekintendő (az SPGG
17. §‑ának (2) bekezdése).
A Sozialhilfegesetz 40. §‑a ekként rendelkezik:
„(1)      A szociális segély forrását a tartomány és a helyi önkormányzatok a következők szerint biztosítják:
[…]
(5)      A különleges élethelyzetekben nyújtott segély […] költségeihez annak a járásnak a helyi önkormányzatai, ahol e költségek keletkeztek,
kötelesek a tartománynak évi 50%‑os hozzájárulást fizetni […].”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A német állampolgár Sven Hosse határ menti ingázóként Salzburg tartományban dolgozik tanárként. Ausztriában fizet adót és
társadalombiztosítási járulékot, és ezen államban rendelkezik egészségbiztosítással. Németországban lakik az osztrák határ
közelében, lányával, az 1997-ben született, súlyos fogyatékkal élő S. Hossével.
S. Hosse anyja korábban Németországban folytatott kereső foglalkozást, és német ápolási biztosítással rendelkezett. Szülői
szabadságának 2000. szeptemberi leteltéig lányának – mint biztosított jogán jogosultnak – járt ez az ellátás. E szülői szabadság
leteltével azonban az ellátás kifizetése megszűnt, mivel az anya nem kezdett kereső foglalkozásba.
Ekkor az SPGG szerinti ápolási díjat kértek S. Hosse részére. A Land Salzburg e kérelmet azzal az indokolással utasította
el, hogy az SPGG 3. §‑a (1) bekezdésének 2. pontja az ezen ellátásra való jogosultsághoz Salzburg tartományban lévő fő lakóhelyet
követel meg.
Az e határozatot megtámadó keresetet a bíróság elsőfokon elutasította. Akként határozott, hogy a kérdéses ellátás S. Hosse
tekintetében különleges, nem járulékalapú ellátásnak minősül, amely nem tartozik az 1408/71 rendelet hatálya alá, ezért nem
exportálható.
Ezzel szemben a másodfokú bíróság a Bíróság C‑215/99. sz. Jauch-ügyben 2001. március 8‑án hozott ítéletére (EBHT 2001., I‑1901. o.)
utalva akként határozott, hogy a kérdéses ellátás is az 1408/71 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett
betegségbiztosítási ellátásnak minősül, és hogy e pénzbeli ellátás az Ausztria által fizetendő ápolási díjhoz (a továbbiakban:
szövetségi ápolási díj) hasonlóan, az ez utóbbira alkalmazandó elvek szerint exportálható.
A másodfokú bíróság álláspontja szerint S. Hosse – Ausztriában kötelezően biztosított személy gyermekeként – jogosult az osztrák
egészségbiztosításra, következésképpen az osztrák társadalombiztosítási szervektől valamennyi, betegség esetén járó pénzbeli
ellátást igényelheti. E bíróság úgy véli, hogy a jelen ügyben a Land Salzburg illetékes az ápolási díj fizetésére, és köteles
azt pénzbeli betegségbiztosítási ellátásként kifizetni. A másodfokú bíróság álláspontja szerint a lakóhely – SPGG 3. §‑a (1) bekezdése
2. pontjában írt – követelményének az 1408/71 rendelet 19. cikke (1) és (2) bekezdésének közvetlen hatálya miatt nincsen jelentősége.
A másodfokú bíróság határozata ellen bejelentett perorvoslat ügyében eljáró Oberster Gerichtshof (legfelső bíróság) felfüggesztette
eljárását, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)      Akként kell‑e értelmezni a [1408/71 rendelet] 4. cikkének (2b) bekezdését a II. melléklet III. részével összefüggésben, hogy
az […] a Salzburg tartományban dolgozó, de családjával a Németországi Szövetségi Köztársaságban lakó munkavállaló családtagja
számára az [SPGG] alapján nyújtott ápolási díjat – mint különleges nem járulékalapú ellátást – kizárja [e rendelet] hatálya
alól?
2)      Az első kérdésre adandó nemleges válasz esetén:
Igényelhet‑e a Salzburg tartományban dolgozó, de családjával a Németországi Szövetségi Köztársaságban lakó munkavállaló családtagja
– németországi lakóhelyétől függetlenül – az [SPGG] alapján nyújtott ápolási díjat az [1408/71 rendelet] 19. cikkében és III. címe
első fejezetének egyéb részei megfelelő rendelkezéseiben írt pénzbeli betegségbiztosítási ellátásként, amennyiben a jogosultság
egyéb feltételeit teljesíti?
3)      Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
Az SPGG alapján nyújtott ápolási díjhoz – mint az 1612/68 rendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében vett szociális kedvezményhez
– hasonló ellátás nyújtása köthető‑e ahhoz a feltételhez, hogy a jogosult fő lakóhelye Salzburg tartományban legyen?
4)      A harmadik kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
Összeegyeztethető‑e a közösségi joggal, különösen pedig az EK 12. és az EK 17. cikk értelmében vett uniós polgárság elvével,
illetve hátrányos megkülönböztetés tilalmával az, hogy a határ menti ingázóként Salzburg tartományban dolgozó, és valamely
másik tagállamban fő lakóhellyel rendelkező uniós polgár nem jogosult az SPGG alapján nyújtott ápolási díjra mint az 1612/68
rendelet 7. cikkének (2) bekezdése értelmében vett szociális kedvezményhez hasonló ellátásra?
Nemleges válasz esetén
: lehetővé teszi‑e az uniós polgárság az ilyen határ menti ingázó eltartott családtagjai számára is – akik fő lakóhelye szintén
más tagállamban van –, hogy az SPGG alapján ápolási díjban részesüljenek Salzburg tartományban?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

Az első kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével lényegében arra vár választ, hogy az SPGG alapján nyújtotthoz hasonló ápolási
díj az 1408/71 rendelet 4. cikkének (2b) bekezdése értelmében e rendelet hatálya alól kizárt különleges nem járulékalapú ellátásnak
minősül‑e.
Bevezető megjegyzések
Az 1408/71 rendelet 4. cikkének (2b) bekezdése kizárja e rendelet hatálya alól a tagállami jogszabályoknak e rendelet II. mellékletének
III. részében említett, különleges nem járulékalapú ellátásokkal kapcsolatos olyan rendelkezéseit, amelyek területi hatálya
az adott tagállam területének egy részére korlátozódik.
Ugyanezen rendelet II. melléklete III. részének az Osztrák Köztársaságra vonatkozó K. pontja a tartományok jogszabályai szerint
a fogyatékossággal élők és a gondozásra szorulók számára nyújtott ellátásokat említi. Az SPGG-ben írt ápolási díj tehát valóban
szerepel az 1408/71 rendelet II. mellékletének III. részében.
Ez az említés azonban nem elegendő ahhoz, hogy ezt az ellátást az 1408/71 rendelet 4. cikke (2b) bekezdésének hatálya alá
vonják.
Mint azt a Bíróság visszatérően kimondta, az 1408/71 rendeletnek az EK 42. cikk végrehajtására hozott rendelkezéseit e cikk
céljára figyelemmel kell értelmezni, ami a migráns munkavállalók szabad mozgásának lehető legteljesebb megvalósítása. Az EK 39.,
az EK 40., az EK 41. és az EK 42. cikk célja nem valósulna meg, ha a munkavállaló a szabad mozgáshoz való jog gyakorlása miatt
elveszítené a neki valamely tagállam jogszabályaiban biztosított szociális előnyöket, különösen ha ezen előnyök az általa
fizetett járulék ellenszolgáltatását jelentik (lásd például a 284/84. sz. Spruyt-ügyben 1986. február 25‑én hozott ítélet
[EBHT 1986., 685. o.] 18. és 19. pontját).
E keretben a közösségi jogalkotónak jogában áll eltéréseket elfogadni attól az elvtől, miszerint a társadalombiztosítási ellátások
exportálhatók (lásd többek között a C‑20/96. sz. Sanres-ügyben 1997. november 4‑én hozott ítélet [EBHT 1997., I‑6057. o.]
41. pontját). Az ilyen eltérő rendelkezéseket – különösen az 1408/71 rendelet 4. cikkének (2b) bekezdését, amely egyes különleges
ellátásokat kizár e rendelet hatálya alól – szigorúan kell értelmezni. Ez azt jelenti, hogy e bekezdés csupán azokra az ellátásokra
vonatkozik, amelyek az előírt feltételek mindegyikének megfelelnek, azaz egyszerre különlegesek, nem járulékalapúak, szerepelnek
e rendelet II. mellékletének III. részében, és valamely tagállam területének egy részére korlátozott területi hatályú jogszabályon
alapulnak.
Következésképpen vizsgálni kell azt is, hogy az SPGG alapján nyújtott ápolási díj vonatkozásában teljesülnek‑e – az 1408/71
rendelet II. mellékletének III. részében való említettség feltételén kívül – az 1408/71 rendelet 4. cikkének (2b) bekezdésében
írt egyéb feltételek.
A Bírósághoz előterjesztett észrevételek
A Land Salzburg, az osztrák kormány és az Egyesült Királyság Kormánya azt állítják, hogy a kérdéses ellátás az 1408/71 rendelet
értelmében vett „különleges” ellátás.
A Land Salzburg többek között kiemeli, hogy az ellátás nem valamely társadalombiztosítási alapellátás kiegészítője, és hogy
nem kötődik sem szakmai tevékenységi, sem járulékfizetési időhöz, sem valamely biztosítotti csoporthoz való tartozáshoz. Így
tehát az 1408/71 rendelet értelmében „különleges ellátás”. A Land Salzburg e tekintetben hangsúlyozza, hogy történelmileg
mindig is a szövetségi állam hatáskörébe tartozott a társadalombiztosítás, és a tartományokéba a szociális segélyezés.
Az osztrák kormány lényegében ezzel egyező érveket ad elő, és emlékeztet többek között arra, hogy az 1408/71 rendeletben szereplő
„különleges ellátások” fogalma a Bíróság által egyes ügyekben „vegyesként” azonosított – társadalombiztosítási ellátásra,
illetve szociális segélyre jellemző elemeket egyaránt tartalmazó – ellátások csoportját jelenti.
Az Egyesült Királyság Kormánya kifejti, hogy önmagában a valamely ellátás és az 1408/71 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében
felsorolt társadalombiztosítási ágazatoknak megfelelő valamely társadalombiztosítási rendszer közötti kapcsolat nem zárja
ki ezen ellátás „különleges ellátás” minősítését. Ha e minősítés kizárt lenne, az megfosztaná értelmétől e rendelet 4. cikke
(2a) bekezdésének – ezen ágazatok kockázataira vonatkozóan kiegészítő, helyettesítő vagy kisegítő fedezetet nyújtó ellátásokra
utaló – a) pontját, egyben e rendelet 10a. cikkének (3) bekezdését is.
Az Egyesült Királyság Kormánya lényegében azt is előadja, hogy a fent hivatkozott Jauch-ügyben tárgyalt szövetségi ápolási
díj nem volt „vegyes”, mert kizárólag valamely társadalombiztosítási ellátással – az adott esetben nyugdíjjal – együtt volt
nyújtható, szociális segélyként sohasem. Ezzel szemben másféle ellátás, még ha ugyanezt a kockázatot fedezi is, és egyes jogosultak
kizárólag szociális segélyként részesülnek belőle, „vegyes” ellátásnak minősül. A jogosult szükséghelyzete a szociális segély
lényeges jellemzője, és e szükséghelyzetnek nem feltétlenül kell pénzügyinek lennie (lásd többek között a C‑356/89. sz. Newton-ügyben
1991. június 20‑án hozott ítéletet [EBHT 1991., I‑3017. o.] és a fent hivatkozott Snares-ítéletet).
A portugál és a finn kormány lényegében osztja ezt az álláspontot.
A holland kormány a fent hivatkozott Jauch-ítéletre való hivatkozást javasolja.
A Bizottság ezzel szemben azt állítja, hogy az SPGG alapján nyújtott ápolási díj nem különleges ellátás, hanem az 1408/71
rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjaja értelmében vett betegségbiztosítási ellátás.
Hangsúlyozza, hogy az 1408/71 rendelet 4. cikkének (2b) bekezdését – mint kivételt – szigorúan kell értelmezni. Hozzáteszi:
az SPGG alapján nyújtott ápolási díj tárgya, összege és nyújtásának feltételei a szövetségi ápolási díjéval azonosak, hogy
a jogszabályban meghatározott feltételek esetén objektív módon jár, és hogy következésképpen az 1408/71 rendelet 4. cikke
(1) bekezdésének a) pontja értelmében vett betegségbiztosítási ellátásnak minősül, ugyanúgy mint a szövetségi ápolási díj.
A szövetségi ápolási díjhoz képest ezért a jogosulti kör és a finanszírozás részletszabályai tekintetében fennálló különbségek
jelentéktelenek.
A Bíróság válasza
Az 1408/71 rendelet rendszeréből kitűnik, hogy az e rendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „társadalombiztosítási
ellátás” és az ugyanezen rendelet 4. cikkének (2a) és (2b) bekezdése értelmében vett „különleges, nem járulékalapú ellátás”
egymást kölcsönösen kizáró fogalmak. Így az 1408/71 rendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett „társadalombiztosítási
ellátás” tényállási elemeinek megfelelő ellátás nem kezelhető „különleges, nem járulékalapú ellátásként”.
Valamely ellátás akkor tekinthető társadalombiztosítási ellátásnak, ha jogilag meghatározott helyzetben a jogosult személyes
szükségletének bármiféle egyedi és diszkrecionális mérlegelése nélkül nyújtják, és az 1408/71 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében
kifejezetten felsorolt kockázatok valamelyikét fedezi (lásd többek között a 249/83. sz. Hoeckx-ügyben 1985. március 27‑én
hozott ítélet [EBHT 1985., 973. o.] 12–14. pontját, a C‑78/91. sz. Hugues-ügyben 1992. július 16‑án hozott ítélet [EBHT 1992.,
I‑4839. o.] 15. pontját, a C‑160/96. sz. Molenaar-ügyben 1998. március 5‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑843. o.] 20. pontját
és a fent hivatkozott Jauch-ítélet 25. pontját).
Ebből az következik, hogy az objektív módon, jogilag meghatározott helyzetben nyújtott és az ápolásra szoruló személy egészségi
állapotának és életminőségének javítására szolgáló ellátások célja a betegségbiztosítás kiegészítése, és azokat az 1408/71
rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „betegségbiztosítási ellátásnak” kell tekinteni (a fent hivatkozott
Molenaar-ítélet 24. és 25. pontja, valamint a fent hivatkozott Jauch-ítélet 28. pontja).
Az SPGG alapján nyújtotthoz hasonló ápolási díj célja az, hogy átalány-hozzájárulást nyújtson a jogosult ápolásra szorulásából
adódó járulékos kiadásokhoz és különösen a neki nyújtandó segítség költségeihez.
Ezen ápolási díj összege az ápolásra szorulás fokától függ. Az ápolási díj a havonta ápolásra fordított órák számának függvénye.
Az ápolásra szorulás mérlegelését az ápolásra szorulási fok szerinti besorolásról rendelkező jogszabály részletesen szabályozza.
Az ápolásra szoruló személy egyéb jövedelme semmiféle hatással nincs az ápolási díj összegére.
Ápolási díjra azok a személyek jogosultak, akik a szövetségi rendelkezések alapján semmiféle járadékban nem részesülnek. E
személyek lényegében: a biztosítottak családtagjai, a szociális segélyre jogosultak, a hivatást gyakorló fogyatékkal élők,
illetve a nyugdíjas tartományi és önkormányzati alkalmazottak.
Következésképpen: noha az alapügyben szereplőhöz hasonló ápolási díj rendszere különbözhet a fent hivatkozott Molenaar-ítéletben
szereplő német ápolási biztosítás ellátásainak rendszerétől és a fent hivatkozott Jauch-ítéletben szereplő osztrák szövetségi
ápolási díj rendszerétől, jellegében mégis azonos azokkal.
Emellett – mint azt a fent hivatkozott Jauch-ítélet kifejti – sem az ápolási díj nyújtásának feltételei, sem a díj finanszírozása
nem célozhatja, illetve nem okozhatja az ápolási díj fent hivatkozott Molenaar-ítéletben és fent hivatkozott Jauch-ítéletben
ismertetett jellegének megváltozását. Ezen a megítélésen az sem változtathat, hogy az ellátás nyújtása nem kötődik szükségszerűen
betegségbiztosítási ellátás vagy betegségbiztosításon kívüli jogcímen nyújtott járadék kifizetéséhez.
Ebben a helyzetben az ilyen ellátást az 1408/71 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett „betegségbiztosítási
ellátásnak” kell tekinteni, még akkor is, ha sajátos jellemzőkkel is rendelkezik.
Az eddigiekre figyelemmel megállapítható, hogy hiányzik az 1408/71 rendelet 4. cikke (2b) bekezdésének egyik tényállási eleme,
mégpedig az érintett juttatás „különleges ellátásként” való minősítése. Így e cikk egyéb tényállási elemeinek meglétét már
nem is kell vizsgálni.
Következésképpen az első kérdésre adandó válasz az, hogy az SPGG alapján nyújtotthoz hasonló ápolási díj nem az 1408/71 rendelet
4. cikkének (2b) bekezdése értelmében e rendelet hatálya alól kizárt különleges, nem járulékalapú ellátásnak, hanem e rendelet
4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett betegségbiztosítási ellátásnak minősül.

A második kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság második kérdésével lényegében arra vár választ, hogy igényelheti‑e a Salzburg tartományban
dolgozó, de családjával Németországban lakó munkavállaló családtagja – amennyiben a jogosultság egyéb feltételeit teljesíti
– az SPGG alapján nyújtotthoz hasonló ápolási díjat mint az 1408/71 rendelet 19. cikkében és III. címe első fejezetének egyéb
részei megfelelő rendelkezéseiben írt pénzbeli betegségbiztosítási ellátást.
Az SPGG alapján nyújtotthoz hasonló betegségbiztosítási ellátás, amely az ápolásra szoruló személy életszínvonalának általános
javítását e személy állapota okozta többletköltségek ellentételezésével lehetővé tévő pénzbeli segélyként jelentkezik, az
1408/71 rendelet 19. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett betegségbiztosítási „pénzbeli ellátások” közé tartozik (lásd
a fent hivatkozott Molenaar-ítélet 35. és 36. pontját).
Nem vitatott, hogy Sven Hosse az 1408/71 rendelet személyi hatálya alá tartozó munkavállaló.
A Bíróság elé terjesztett iratokból adódik továbbá, hogy az SPGG-ben írt ápolási díj S. Hossét saját, nem pedig apja jogán
illeti meg.
Ez a helyzet nem zárja ki, hogy S. Hosse – még ha Németországban lakik is –részesülhessen a Land Salzburg ápolási díjában,
amennyiben teljesíti a jogosultsághoz szükséges, a 1408/71 rendelet 19. cikkében és III. címe első fejezete egyéb részei megfelelő
rendelkezéseiben előírt egyéb feltételeket.
Igaz ugyan, hogy a Bíróság akként határozott, hogy a munkavállaló családtagja az 1408/71 rendelet 2. cikke alapján csupán
járulékos – azaz e családtagi minőségében szerzett – jogokkal rendelkezik, önálló – őt a munkavállalóval meglévő családi kapcsolatától
függetlenül megillető – jogokkal pedig nem (lásd többek között a 40/76. sz. Kermaschek-ügyben 1976. november 23‑án hozott
ítélet [EBHT 1976., 1669. o.] 7. pontját).
Azonban a Bíróság később azokra az esetekre korlátozta ezt az értelmezést, amikor a munkavállaló családtagja az 1408/71 rendeletnek
olyan, kizárólag a munkavállalóra – családtagjaira pedig nem – alkalmazható rendelkezéseire hivatkozik, mint például e rendeletnek
a munkanélküli-ellátásokról szóló 67–71. cikke (lásd a C‑308/93. sz. Cabanis-Issarte-ügyben 1996. április 30‑án hozott ítéletet
[EBHT 1996., I‑2097. o.]). E rendelet 19. cikke esetében – melynek éppen az illetékes államon kívüli tagállamban lakó munkavállaló
és családtagjai számára az alkalmazandó jogszabályokban írt betegségbiztosítási ellátások nyújtásának biztosítása a célja,
amennyiben e családtagok lakóhelyük államának jogszabályai alapján nem lennének jogosultak ezen ellátásokra – nem ez a helyzet.
Továbbá az 1408/71 rendelet 19. cikke (2) bekezdésének célja – a közösségi munkavállalónak a szabad mozgáshoz való jog gyakorlásától
történő visszatartását elkerülendő – többek között az, hogy a betegségbiztosítási ellátások nyújtásának ne legyen feltétele,
hogy a munkavállaló családtagjai az illetékes tagállamban lakjanak.
Következésképpen az 1408/71 rendelet 19. cikkének (2) bekezdésével ellentétes lenne valamely munkavállaló gyermekét olyan
ellátástól megfosztani, amelyre jogosult lenne akkor, ha az illetékes államban lakna.
Így a második kérdésre adandó válasz az, hogy a Salzburg tartományban dolgozó, de családjával Németországban lakó munkavállaló
családtagja – amennyiben a jogosultság egyéb feltételeit teljesíti – a munkavállaló a foglalkoztatása szerinti tagállam illetékes
hatóságától igényelheti az SPGG alapján nyújtotthoz hasonló ápolási díjat mint az 1408/71 rendelet 19. cikkében előírt pénzbeli
betegségbiztosítási ellátást, feltéve hogy e családtag a lakóhelye államának jogszabályai alapján nem jogosult ilyen ellátásra.
Az első két kérdésre adott válaszra tekintettel a többi kérdést nem szükséges megválaszolni.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:
1)
A Salzburger Pflegegeldgesetz alapján nyújtotthoz hasonló ápolási díj nem a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen
belül mozgó munkavállalókra, önálló vállalkozókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK
tanácsi rendelet 4. cikkének (2b) bekezdése értelmében e rendelet hatálya alól kizárt különleges nem járulékalapú ellátásnak,
hanem e rendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében vett betegségbiztosítási ellátásnak minősül.
2)
A Salzburg tartományban dolgozó, de családjával Németországban lakó munkavállaló családtagja – amennyiben a jogosultság egyéb
feltételeit teljesíti – a munkavállaló a foglalkoztatása szerinti tagállam illetékes hatóságától igényelheti a Salzburger
Pflegegeldgesetz alapján nyújtotthoz hasonló ápolási díjat mint az 1408/71 rendelet 19. cikkében előírt pénzbeli betegségbiztosítási
ellátást, feltéve hogy e családtag a lakóhelye államának jogszabályai alapján nem jogosult ilyen ellátásra.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.