CELEX: 62008CJ0076
Неизпълнение на задължения от държава-членка
Допустимост
Опазване на дивите птици
Директива 79/409/ЕИО
Пролетен лов
Забрана
Дерогации от системата за защита
Условие относно липсата на "друго задоволително разрешение"
Оправдани правни очаквания

Комисията на Европейските общности иска Съдът да установи, че като е разрешила откриването на лова на пъдпъдъка (Coturnix coturnix) и на гургулицата (Streptopelia turtur) през периода на пролетна миграция от 2004 г., без да спази условията, определени в член 9, параграф 1 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (
ОВ L 103, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77), изменена за 2004—2006 г. с Регламент (ЕО) № 807/2003 на Съвета от 14 април 2003 година (
ОВ L 122, стр. 36
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 160), и за 2007 г. с Директива 2006/105/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 година (
ОВ L 363, стр. 368
, наричана по-нататък в двата конкретни случая „Директивата“), Република Малта не е изпълнила задълженията си по тази директива.
Правна уредба
В съответствие с член 1 от нея Директивата има за предмет да гарантира защитата, управлението и контрола на всички видове естествено срещащи се в диво състояние птици на европейската територия на държавите членки, за които се прилага Договорът и определя правилата за тяхното използване.
Единадесетото съображение от Директивата уточнява, че като има предвид, че поради тяхното високо популационно състояние, географско разпространение и репродуктивен потенциал в Общността като цяло определени видове могат да бъдат ловувани, което представлява приемливо използване; когато са установени и се спазват определени граници, подобно ловуване трябва да бъде в съответствие с поддържането на популациите на тези видове на задоволително ниво.
Член 2 от Директивата предвижда, че държавите членки предприемат необходимите мерки за поддържане на популациите на видовете, посочени в член 1, на ниво, което отговаря на екологичните, научните и културните изисквания, като се отчитат икономическите и рекреационните изисквания, или за адаптиране на популациите на тези видове към това ниво.
Член 5 от Директивата задължава държавите членки и да създадат обща система за защита, като по-специално забранят убиването, ловенето или обезпокояването на птиците, посочени в член 1 от тази директива и разрушаването на техните гнезда. Това задължение обаче се прилага, без да се засягат членове 7 и 9 от Директивата.
Член 7 от Директивата предвижда:
„1.   Поради своето популационно състояние, географско разпространение и репродуктивен потенциал в границите на Общността видовете, изброени в приложение II, могат да бъдат ловувани в съответствие с националното законодателство. Държавите членки гарантират, че ловуването на тези видове не излага на опасност действията по опазването в техния район на разпространение.
2.   Видовете, посочени в приложение II/1, могат да бъдат ловувани в географските акватории и територии, в които е в сила настоящата директива.
3.   Видовете, посочени в приложение II/2, могат да бъдат ловувани само в държавите членки, за които те са посочени.
4.   Държавите членки гарантират, че практиката на ловуване, включително ловуване със соколи, ако такова се практикува, се извършва в съответствие с действащите национални мерки, отговаря на принципите на разумно използване и екологично балансиран контрол на съответните видове птици и че относно популациите на тези видове, по-специално мигриращите видове, тази практика е в съответствие с мерките, произтичащи от член 2. Те вземат необходимите мерки по-специално видовете, за които е приложимо правото за лова, да не се ловуват в сезона на отглеждане на малките, нито по време на различните етапи на размножаване. По-специално те вземат необходимите мерки видовете мигриращи птици, за които са в сила разпоредбите за лова, да не се ловуват по време на размножителния им период или при завръщането им в местата за отглеждане на малките. Държавите членки изпращат на Комисията цялата необходима информация по практическото приложение на техните ловни разпоредби.“
Член 9 от Директивата обаче разрешава някои дерогации при следните условия:
„1.   Държавите членки могат да приемат дерогация от разпоредбите на членове 5, 6, 7 и 8 в случаите, когато няма друго задоволително разрешение, поради следните причини:
[…]
в)
да разрешат, при строго контролирани условия и избирателно, плена, държането или други видове благоразумно използване на малък брой от определени видове птици.
2.   Дерогациите трябва да определят:
—
видовете, които са предмет на дерогацията,
—
разрешените средства, мерки и методи за плен или убиване,
—
условията на риск, времето и територията, за които могат да бъдат предоставени подобни дерогации,
—
органа, оправомощен да обяви, че необходимите условия са осигурени и да реши кои средства, мерки и методи могат да бъдат използвани, в какви граници и от кого,
—
контрола, който ще бъде осъществен.
3.   Всяка година държавите членки изпращат до Комисията отчет за приложението на настоящия член.
4.   На базата на наличната информация, и по-специално информацията, изпратена до Комисията в изпълнение на параграф 3, Комисията осигурява непрекъснато последствията от тези дерогации да не са несъвместими с настоящата директива. Тя предприема подходящите мерки за тази цел.“
В приложение II/2 към Директивата, в което се изброяват видовете, които могат да бъдат ловувани в определени държави членки, пъдпъдъкът (Coturnix coturnix) и гургулицата (Streptopelia turtur) са посочени сред видовете, които могат да бъдат ловувани в Малта.
Досъдебна процедура
Като счита, че като разрешава лова на пъдпъдъци и на гургулици по време на тяхната пролетна миграция през 2004 г., Република Малта не е спазила задълженията си по Директивата, Комисията решава да започне процедурата, предвидена в член 226 ЕО. С писмо от 4 юли 2006 г. Комисията изпраща официално уведомление на Република Малта да представи своето становище в това отношение и с допълнително официално уведомително писмо от 23 март 2007 г. тя разширява обхвата на спора към следващите години, през които според нея ловът се е разрешавал при същите условия.
С писма от 23 март и 23 април 2007 г. малтийските власти поддържат, че са спазени условията за прилагане на дерогацията, предвидена в член 9, параграф 1, буква в) от Директивата. По-специално те твърдят, че не съществувало „друго задоволително разрешение“ по смисъла на тази разпоредба за откриването на лова на разглежданите видове през пролетния период, тъй като през периода на есенния лов на територията на Република Малта можело да бъдат ловувани само много малък брой представители на тези видове.
Малтийските власти също считат, че Комисията не можела валидно да разшири предмета на иска за неизпълнение на задължения към разрешаването на откриването на лова през пролетния период на 2005—2007 г., без да се е запознала с годишните отчети относно прилагането на член 9 от Директивата, които тези власти трябвало да ѝ предадат. На 28 юни 2007 г. те изпращат на Комисията допълнителна информация за миграцията на птиците в средиземноморския район, и по-специално в Малта.
Тъй като не е убедена от тези предоставени в отговор данни, на 23 октомври 2007 г. Комисията издава мотивирано становище, в което потвърждава направените в двете официални уведомителни писма твърдения за нарушения и отправя покана до засегнатата държава членка да предприеме необходимите мерки, за да се съобрази с него в двумесечен срок, считано от получаването му.
Малтийските власти отговарят на посоченото мотивирано становище с писмо от 31 декември 2007 г., като посочват, че поддържат своето становище.
При тези условия Комисията предявява настоящия иск.
Производство пред Съда
С искова молба, заведена в секретариата на Съда на 21 февруари 2008 г. Комисията иска от председателя на Съда на основание член 243 ЕО да разпореди на Република Малта да не открива лова на пъдпъдъка и на гургулицата през пролетта на 2008 г.
С Определение от 24 април 2008 г. по дело Комисия/Малта (C-76/08 R) председателят на Съда разпорежда Република Малта да се въздържа да разрешава на основание член 9 от Директива 79/409 лова на двата разглеждани вида по време на пролетната миграция през 2008 г.
По иска
По допустимостта
Доводи на страните
Република Малта поддържа, че искът на Комисията е недопустим в неговата цялост, тъй като Комисията в действителност иска от Съда да установи общо, че откриването на пролетния лов от 2004 г. противоречи на член 9 от Директивата. Тази държава членка подчертава, че искането на Комисията, с което се цели налагане на окончателна забрана на пролетния лов на двата засегнати вида птици на нейна територия, би лишило член 9 от Директивата от неговото полезно действие. В това отношение тя твърди, че въпросът дали са спазени условията за прилагане на този член зависи от преценката във всеки отделен случай и че Комисията по-специално трябва да се основе за всяка конкретна година на годишния отчет относно прилагането на посочения член 9, който трябва да ѝ бъде предаден от засегнатата държава членка съгласно параграф 3 от този член.
Република Малта счита, че искът на Комисията във всеки случай трябва да се приеме за недопустим, тъй като цели да се установи неизпълнение на задължение съгласно общностното право поради откриването на пролетния лов през 2007 г., тъй като тази държава все още не е предала на посочената институция отчета относно споменатата година. А fortiori случаят бил такъв и за следващите години.
Комисията, обратно, счита, че искът ѝ е допустим. Тя уточнява, че той изрично визира откриването на пролетния лов през 2004—2007 г., но че за сметка на това не се отнася до 2008 г., тъй като след постановяването на определението по дело Комисия/Малта, посочено по-горе, Република Малта се е въздържала да разреши пролетния лов на двата засегнати вида птици за посочената година.
Комисията признава, че на въпроса дали е спазен член 9 от Директивата може да се отговори едва след като този член бъде приложен от засегнатата държава членка. За сметка на това тя счита, че допустимостта на нейния иск не е обвързана с предварителното разглеждане на годишните отчети, които държавите членки трябва да ѝ предават по силата на посочения член 9, параграф 3. Тя подчертава, че с оглед на ролята ѝ на пазител на Договора, само тя има компетентност да решава относно целесъобразността от образуване на производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка.
Съображения на Съда
Що се отнася до първото възражение за недопустимост, изложено от Република Малта, изведено от невъзможността Комисията да иска от Съда да установи общо и продължаващо неизпълнение на задължения по член 9 от Директивата по съображение, че като следствие от това би било увредено полезното действие на този член, следва да се установи, че както от мотивираното становище, така и от мотивите на исковата молба и на писмената реплика на Комисията е видно, че последната иска от Съда не да забрани общо на Република Малта да разрешава практикуването на пролетния лов на пъдпъдъка и на гургулицата и така да забрани окончателно прилагането на дерогацията, предвидена от член 9 от Директивата, а да установи, че като е разрешавала такава практика всяка година и при същите условия през 2004—2007 г., тази държава членка не е изпълнила задълженията си по Директивата.
Що се отнася до второто възражение за недопустимост, изложено от Република Малта, изведено от това, че Комисията не можела да поиска Съдът да установи неизпълнение на задължения, състоящо се в откриването на пролетния лов за 2007 г. и следващите години, без да се е запознала с годишните отчети за тези години, достатъчно е да се установи, че член 9, параграф 3 от Директивата няма за действие и впрочем не би могъл да има законосъобразно за предмет подчиняването на възможността за Комисията да предяви иск за неизпълнение на задължения от държава членка на предоставянето от разглежданата държава членка на предвидения в него годишен отчет. Обратно, член 9, параграф 4 от Директивата задължава Комисията да осигурява непрекъснато последствията от прилагането от държавите членки на разрешените в член 9, параграф 1 от Директивата дерогации да не са несъвместими с нея на базата на наличната за Комисията информация, и „по-специално“ на годишните отчети, визирани в посочения член 9, параграф 3.
Освен това да се подчини образуването от Комисията на производство за установяване на неизпълнение на задължения на предварителното предаване на отчет от засегнатата държава членка, във всеки случай би било от естество да засегне ролята на Комисията на пазител на Договора, по силата на която само тя е компетентна да вземе решение за образуването на това производство и за мотивите, поради които искът трябва да бъде предявен (вж. по-конкретно в този смисъл Решение от 10 април 2003 г. по дело Комисия/Германия, C-20/01 и
C-28/01, Recueil, стр. I-3609
, точка 30).
Ето защо следва да се отхвърлят двете възражения за недопустимост, повдигнати от Република Малта.
По съществото на спора
Доводи на страните
Комисията посочва, че пъдпъдъкът и гургулицата са видове, посочени в приложение II към Директивата, и че поради това държавите членки трябва да спазват спрямо тях изискванията, посочени в член 7, параграф 4 от тази директива. Тя уточнява, че това по-специално означава, че практикуването на лова е несъвместимо с член 2 от Директивата и че то не може да се извършва през период, през който би имало отрицателни последици за поддържането на популацията на разглежданите птици, и по-специално през периода на завръщането им в местата за отглеждане на малките.
Комисията счита, че откриването на пролетния лов на пъдпъдъци и на гургулици в Малта не отговаря на тези изисквания. От една страна, ловът на двата вида при завръщането им в местата за отглеждане на малките бил забранен по силата на член 7, параграф 4 от Директивата, а от друга страна, поставените от член 9 от тази директива условия за дерогиране от тази забрана не били изпълнени.
Комисията допълва, че държавата членка, която иска да приложи член 9, параграф 1 от Директивата, трябва да докаже, че са изпълнени условията за прилагането на тази разпоредба (вж. в този смисъл Решение от 12 юли 2007 г. по дело Комисия/Австрия, C-507/04, Сборник, стр. I-5939, точка 198).
След като припомня, че член 9, параграф 1 от Директивата допуска дерогирането от посочената в член 7 от тази директива забрана за ловуване на мигриращите видове при завръщането им в местата за отглеждане на малките само ако „няма друго задоволително разрешение“, Комисията поддържа, че случаят по настоящото дело не е такъв.
Комисията припомня, че съгласно практиката на Съда период за ловуване, който е открит въз основа на дерогация, не може, без да това да бъде необходимо, да съвпада с периодите, през които Директивата цели да установи особена защита и че такава нужда по-конкретно не е налице, ако тази мярка има за цел само да удължи периодите за ловуване на видовете на територии, които тези видове вече обитават през периода на разрешения лов (вж. в този смисъл Решение от 15 декември 2005 г. по дело Комисия/Финландия,
C-344/03, Recueil, стр. I-11033
, точка 33).
Освен това, тъй като ловуваните птици присъстват, макар и в по-малък брой през период от годината, през който ловът се разрешава от Директивата, условието относно липсата на друго задоволително разрешение не е изпълнено (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Финландия, посочено по-горе, точки 35, 38 и 42, както и Решение по дело Комисия/Австрия, точки 203 и 204).
Според Комисията годишните отчети, предадени от Република Малта през 2004 г. и 2005 г., показват, че както гургулицата, така и пъдпъдъкът действително са били представени в Малта в периода на есенния лов през посочените години. Въз основа на тази информация тя счита, че случаят е бил такъв и що се отнася до 2006 г. и 2007 г.
Комисията уточнява, че е без значение фактът, че през есента птиците прелитат само част от малтийската територия, по-конкретно Western Cliffs, тъй като тази част от територията е достъпна за ловците. Тя допълва, че в конкретния случай прелитаните райони са близо до обитаваните през пролетта, че ловуването може да се практикува, когато птиците извършват миграционен полет и че възможностите за лов могли да бъдат подобрени през есента чрез мерки за управление на местообитанията.
Освен това Комисията поддържа, че състоянието на опазване на гургулицата и на пъдпъдъка е неблагоприятно и че откриването на пролетния лов влошило това положение.
Тази институция също твърди, че Република Малта не е доказала, че са спазени другите условия за прилагането на член 9, параграф 1 от Директивата, споменати в посочения член 9, параграф 1, букви а)—в), и по-специално фактът, че разглежданите видове били ловувани само в „малък брой“. По отношение на последното условие тя поддържа, че броят на убитите птици трябвало да се съпостави с общата годишна смъртност.
Комисията отхвърля довода, изложен от Република Малта в нейната писмена защита и изведен от това, че Комисията нарушила оправданите правни очаквания, която тя породила в хода на преговорите за присъединяване на тази държава членка, що се отнася до възможността последната да разрешава лова на пъдпъдъка и на гургулицата през пролетния период съгласно член 9 от Директивата. Комисията поддържа, че не е поела никакъв ангажимент в този смисъл по отношение на тази държава членка.
Република Малта твърди, че Директивата няма за цел абсолютната защита на видовете и общата забрана на всяко използване, а преследва целта за опазване на птичите популации на задоволително ниво. Тази държава членка по-специално се позовава на членове 2, 7 и член 9, параграф 1, буква в) от Директивата, на Конвенцията за опазване на дивата европейска флора и фауна и естествените местообитания, подписана в Берн на 19 септември 1979 г. и сключена от името на Общността с Решение 82/72/ЕИО на Съвета от 3 декември 1981 година (
ОВ L 38, 1982 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 3, стр. 198), както и на Конвенцията за опазване на мигриращите видове диви животни, подписана в Бон на 23 юни 1979 г. и сключена от името на Общността с Решение 82/461/ЕИО на Съвета от 24 юни 1982 година (
ОВ L 210, стр. 10
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 3, стр. 217).
Република Малта счита, че откриването на пролетния лов на пъдпъдъка и на гургулицата на нейна територия изпълнявало условията, посочени в член 9, параграф 1 от Директивата.
Тази държава членка припомня, че в своето Решение от 16 октомври 2003 г. по дело Ligue pour la protection des oiseaux и др. (
C-182/02, Recueil, стр. I-12105
, точка 9) Съдът постановява, че член 9, параграф 1 от Директивата разрешава практиката на ловуване през периодите, през които същата по принцип е забранена. Той уточнява, че в настоящия случай не съществува „друго задоволително разрешение“ по смисъла на тази разпоредба. На първо място, пролетният период не можел по дефиниция да се приеме за продължение на есенния период. На второ място, липсата на друго задоволително разрешение препраща не към липсата на каквото и да е алтернативно разрешение, а към липсата на приемливо и достатъчно подходящо по отношение на преследваната цел разрешение, по-конкретно в настоящия случай разрешаване на улова и благоразумното използване на малък брой птици при запазване на добре установената традиция.
Посочената държава членка поддържа, че откриването през есента на лова на двата засегнати вида не представлява задоволително разрешение предвид броя на прелетните птици по това време на годината и на самите условия на тяхното прелитане над разглежданите острови, което позволява улова само на пренебрежимо малък брой от тях. В това отношение тя се позовава на постановеното от Съда в Решение по дело Комисия/Финландия (посочено по-горе, точки 35 и 41).
Република Малта допълва, че така това положение се различава от положението, описано в Решение по дело Комисия/Австрия, посочено по-горе, в което се разглеждат климатични условия, и твърди, че предвид специфичното ѝ географско положение, размера ѝ, голямата гъстота на населението и физическите характеристики на нейните полски райони видовете мигриращи птици, които могли да се ловуват на нейна територия, по принцип не се възпроизвеждат на тази територия. Тази държава членка посочва, че територията ѝ е разположена най-малко на 300 километра от пътя на птиците, които мигрират, пресичайки Средиземноморието, и че миграционните потоци на пъдпъдъците и на гургулиците варират в зависимост от периода от годината. Така тези два вида като цяло не мигрират, преминавайки над Малта през есента, а когато правят това, те прелитат само над част от територията за кратък период между края на август и септември, понякога без почивка на тази територия. За сметка на това през пролетния период миграцията на тези два вида птици била много по-значителна и се разпростирала над цялата площ на малтийските острови.
Република Малта допълва, че повече от 80% от малтийските ловци ловуват само на своя територия и че пълната забрана на пролетния лов на разглежданите видове птици на практика би означавало напълно да им се забрани ловът на тези два вида.
Тази държава членка поддържа, че фактът, както предлага Комисията, да се предвидят повече естествени убежища, не променя положението и посочва, че вече създадените убежища покриват 4,5% от сухоземните зони на островите, или 1434,2 хектара.
Република Малта счита също така, че състоянието на опазване на пъдпъдъците и на гургулиците не е на неблагоприятно равнище. Тя твърди, че Международният съюз за опазване на природата и нейните ресурси (UICN) класифицира тези видове през 2007 г. в категорията на „незастрашените“. Тя счита, че откриването на пролетния лов на нейна територия не може да окаже никакво въздействие върху състоянието на опазване, щом като се ловуват много малки количества, което Комисията оспорила едва в своята писмена реплика. Тази държава членка допълва, че не съществува научно доказателство, съгласно което в Европа действащите практики на ловуване се отразявали неблагоприятно на птичата популация и че евентуалното намаляване на тази популация следвало да се отдаде на други причини като нарастването на земеделските площи.
Република Малта уточнява, че спазването на условията, посочени в член 9 от Директивата, трябва да се преценява по отношение на всяка държава членка.
Тази държава членка поддържа, че Комисията нарушила оправданите правни очаквания, които породила в хода на преговорите за присъединяване, що се отнася до възможността споменатата държава да разреши лова на пъдпъдъка и на гургулицата през пролетния период съгласно посочения член 9.
Съображения на Съда
По силата на член 7, параграф 1 от Директивата, видовете, изброени в приложение II към нея, могат да бъдат ловувани в съответствие с националното законодателство. Този член 7, параграф 4 предвижда по-конкретно обаче, че когато става въпрос за видовете мигриращи птици, държавите членки по-специално вземат необходимите мерки да не се ловуват при завръщането им в местата за отглеждане на малките.
В конкретния случай пъдпъдъкът и гургулицата попадат в обхвата на разпоредбите на член 7, параграфи 1 и 4 от Директивата и следователно тези два вида не трябва да се ловуват при завръщането им в местата за отглеждане на малките.
Независимо от това при спазване на условията, посочени в член 9, параграф 1 от Директивата, държавите членки могат да дерогират от задълженията си по член 7 от последната. Става въпрос за система за дерогации, която поради това трябва да се тълкува стриктно и за чието прилагане държавите членки са длъжни да установят, че са изпълнени изискванията за нейното прилагане (вж. в този смисъл Решение от 8 юни 2006 г. по дело WWF Italia и др.,
C-60/05, Recueil, стр. I-5083
, точка 34).
Сред няколкото условия, които трябва да бъдат изпълнени, за да могат държавите членки да се възползват от системата за дерогации, посочена в член 9, параграф 1 от Директивата, е и липсата на друго задоволително разрешение.
В това отношение Съдът неизменно постановява, че това условие не е изпълнено, когато периодът на ловуване, открит въз основа на дерогация, съвпада, без това да е необходимо, с периодите, през които Директивата цели да установи особена защита. Такава нужда по-конкретно не е налице, ако мярката, разрешаваща ловуването въз основа на дерогация, има за цел само да удължи периодите за ловуване на някои видове птици на територии, вече обитавани от тези птици през периодите за ловуване, определени в съответствие с член 7 от Директивата (вж. Решение по дело Ligue pour la protection des oiseaux и др., посочено по-горе, точка 16 и Решение от 9 юни 2005 г. по дело Комисия/Испания,
C-135/04, Recueil, стр. I-5261
, точка 19).
От съдебната практика следва, че такава необходимост не е налице и когато разглежданите видове действително присъстват през есента на териториите, открити за пролетен лов, дори когато те са в чувствително по-малък брой, отколкото през пролетта, доколкото този брой не е пренебрежимо малък (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Финландия, посочено по-горе, точки 35 и 43).
В настоящия случай е видно от преписката, и по-специално от годишните отчети, предадени от Република Малта на Комисията по реда на член 9, параграф 3 от Директивата, че гургулицата и пъдпъдъкът присъстват в някои зони от територията на тази държава членка през периода на есенния лов.
Освен това, дори ако, както твърди това посочената държава членка, зоните, обитавани от двата засегнати вида през периода на есенния лов, са по-ограничени от зоните, обитавани от тези два вида през пролетната миграция, те са по-отдалечени от последните споменати зони, и освен това от преписката не е видно, че зоните, обитавани от посочените видове в периода на есенния лов, не са лесно достъпни за ловците през този период.
Следователно двата разглеждани вида действително присъстват през есента на териториите, открити за пролетен лов.
Само тази констатация обаче не е достатъчна, за да се приеме, че съществува „друго задоволително разрешение“ по смисъла на член 9, параграф 1 от Директивата.
Всъщност, като използва израза „друго задоволително разрешение“, общностният законодател няма за цел да изключи използването на дерогацията, предвидена в член 9, параграф 1, буква в) от Директивата, щом като би съществувала някаква възможност за ловуване през разрешените по силата на член 7 от Директивата периоди за откриване, а има за цел да разреши дерогирането от тази разпоредба само доколкото е необходимо, тъй като предлаганите през тези периоди възможности за ловуване, в конкретния случай през есента, са дотолкова ограничени, че е нарушено търсеното от Директивата равновесие между защитата на видовете и някои дейности през свободното време.
От разпоредбите на член 9 от Директивата, които се позовават на строгия контрол на посочената дерогация и на избирателния характер на улова, както впрочем и на общия принцип на пропорционалност, обаче е видно, че дерогацията, от която възнамерява да се възползва една държава членка, трябва да е съразмерна на нуждите, които я оправдават.
От това следва, че констатацията за липсата на друго задоволително разрешение, т.е. както е в настоящия случай, за недостатъчните възможности за ловуване през есента, далеч без да открива неограничена възможност за разрешаване на ловуването през пролетта, това откриване се разрешава само доколкото то е строго необходимо и доколкото не са застрашени другите преследвани от Директивата цели.
Така Съдът постановява, че дерогациите съгласно член 9 от Директивата могат да се прилагат само ако съществува гаранция, че популацията на разглежданите видове се запазва на задоволително равнище и че при липсата на такава гаранция използването на птици във всички случаи не би могло да се разглежда като благоразумно и следователно като представляващо приемливо използване по смисъла на единадесето съображение от Директивата (Решение по дело WWF Italia и др., посочено по-горе, точка 32).
В настоящия случай от представената на Съда преписка, и по-конкретно от годишните отчети, предадени от Република Малта на Комисията, както и от дебатите в хода на съдебното заседание е видно, че през разглежданите години ловците са могли да ловуват през периода на есенния лов само пренебрежимо малък брой птици.
Освен това Комисията не оспорва, че през този период само една ограничена част от територията на тази държава членка е обитавана от разглежданите два вида птици и че тяхната миграция принципно се извършва в края на август и през септември.
Накрая, от преписката не е видно, че популацията на тези два вида ловувани птици е под задоволителното ниво. От червения списък на застрашените видове на UICN по-специално следва, че разглежданите видове се посочват в категорията на „незастрашените“.
Предвид тези твърде особени обстоятелства ловът на пъдпъдъка и на гургулицата през периода на есенния лов не може да се приеме за представляващ в Малта друго задоволително разрешение, макар че условието относно липсата на такова разрешение, поставено в член 9, параграф 1 от Директивата, по принцип би трябвало да се приеме за изпълнено.
Следва обаче да се постави въпросът за това дали условията, при които Република Малта разрешила лова на двата разглеждани вида през пролетта, отговарят на изискването за пропорционалност, припомнено в точка 58 по-горе, както и на другите условия, предвидени в член 9, параграф 1 от Директивата.
Удължаването на периода за лов на тези два мигриращи вида с разрешението да се ловува в продължение на почти два месеца през пролетния период, през който двата ловувани вида се завръщат към своите места за отглеждане на малките и който се изразява в три пъти по-висока смъртност с около 15000 убити птици в случая на пъдпъдъка и в осем пъти по-висока смъртност с около 32000 убити птици в случая на гургулицата, от смъртността, следваща от практиката на ловуване през есенния период, не представлява разрешение, което е подходящо и строго съразмерно на преследваната от Директивата цел за опазване на видовете.
При тези условия, макар че двата разглеждани вида са представени през есента само в пренебрежимо малък брой и за твърде ограничен период и тъй като всякакво ловуване не е невъзможно през есента, като разрешава откриването на пролетния лов на пъдпъдъка и на гургулицата в продължение на няколко седмици през всяка година от 2004 г. до 2007 г., Република Малта не е спазила условията за дерогацията, предвидена в член 9, параграф 1 от Директивата, тълкувана в светлината на принципа на пропорционалност и поради това не е изпълнила задълженията си по последната.
Накрая, Република Малта излага принципа за защита на оправданите правни очаквания с мотива, че в хода на преговорите, предшестващи присъединяването ѝ към Европейския съюз, получила уверението, че щяла да може да разрешава лова на гургулицата и на пъдпъдъка в общи линии при условията, които действали преди това присъединяване. Освен че това обстоятелство обаче не е видно от преписката, във всеки случай то е без отношение към преценката на спазването на условието, свързано с липсата на друго задоволително разрешение по смисъла на член 9, параграф 1 от Директивата и следователно не е от естество да засегне констатацията за неговото нарушение, която се съдържа в предишната точка от настоящото решение.
С оглед на изложените по-горе съображения следва да се установи, че като е разрешила откриването на лова на пъдпъдъка (Coturnix coturnix) и на гургулицата (Streptopelia turtur) през пролетния период на 2004—2007 г., без да са изпълнени условията, определени в член 9, параграф 1 от Директивата, Република Малта не е изпълнила задълженията си по тази директива.
По съдебните разноски
По смисъла на 69, параграф 2 от Процедурния правилник всяка страна, загубила делото, се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено искане в този смисъл. След като Комисията е направила искане за осъждането на Република Малта и последната е загубила делото, тя трябва да се осъди да заплати разноските.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Като е разрешила откриването на лова на пъдпъдъка (Coturnix coturnix) и на гургулицата (Streptopelia turtur) през периода на пролетна миграция на 2004—2007 г., без да са изпълнени условията, определени в член 9, параграф 1 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици, изменена за 2004—2006 г. с Регламент (ЕО) № 807/2003 на Съвета от 14 април 2003 година, и за 2007 г. с Директива 2006/105/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 година, Република Малта не е изпълнила задълженията си по тази директива.

2)
Осъжда Република Малта да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.