CELEX: 62007TJ0085
Közösségi védjegy
Felszólalási eljárás
A GABEL közösségi szóvédjegy bejelentése
GABEL korábbi közösségi ábrás védjegy
A lajstromozás részbeni elutasítása
A fellebbezési tanács által folytatott vizsgálat terjedelme
A kereset teljes egészéről való döntési kötelezettség
Az EK 40/94 rendelet 62. cikkének (1) bekezdése

A jogvita előzményei
2004. április 2-án a felperes, a Gabel Industria Tessile SpA a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20-i 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (
HL 1993. L 11., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) alapján közösségi védjegybejelentést tett a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalnál (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).
A lajstromoztatni kívánt védjegy a GABEL szómegjelölés volt.
A bejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15-i Nizzai Megállapodás szerinti 24. és 25. osztályba tartozó árukkal kapcsolatban tették, amelyek ezen osztályok esetében az alábbi leírásnak felelnek meg:
—
24. osztály: „textíliák, ágytakarók és asztalterítők, utazóplédek, lepedők, huzatok, kéztörlők, fürdőszivacsok, ágyterítők, paplanok, pehelypaplanok, törülközők”;
—
25. osztály: „ruházati cikkek, beleértve a magas szárú lábbeliket, cipőket és papucsokat”.
A közösségi védjegybejelentést a
Közösségi Védjegyértesítő
2005. január 10-i 2/05. számában hirdették meg.
2005. április 6-án a felszólaló, a Creaciones Garel, SA a 40/94 rendelet 42. cikke alapján felszólalást nyújtott be a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben.
A felszólalás alátámasztására a bejelentett védjegynek számos korábbi védjeggyel, vagyis kilenc spanyol, hat nemzetközi és két közösségi védjeggyel való, a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett összetéveszthetőségére hivatkozott. Ez utóbbiak megfelelnek többek között a 2005. január 5-én lajstromozott 1806199. sz., alábbi korábbi közösségi ábrás védjegynek (a továbbiakban: korábbi közösségi ábrás védjegy):
A korábbi közösségi ábrás védjegyet a Nizzai Megállapodás szerinti 24., 25. és 26. osztályba tartozó termékekre tekintettel lajstromozták, amelyek ezen osztályok esetében az alábbi leírásnak felelnek meg:
—
24. osztály: „textíliák és textiláruk, amelyek nem tartoznak más osztályokba, ágytakarók és asztalterítők”;
—
25. osztály: „csípőszorító, alsóneműk, melltartók, kombinék és bodyk”;
—
26. osztály: „csipkék, hímzések, szalagok és zsinórok”.
A 2006. június 22-i határozatával a felszólalási osztály helyt adott a felszólalásnak, a lajstromozás iránti kérelmet teljes egészében elutasította, és a felperest kötelezte a költségek viselésére. A felszólalási osztály azon a véleményen volt, hogy a bejelentett védjegynek a korábbi közösségi ábrás védjeggyel való hasonlósága és az e védjegyekkel jelölt termékek azonossága miatt az Európai Unió vásárlóközönsége számára a védjegyek összetéveszthetők. Továbbá a felszólalási osztály nem találta szükségesnek annak vizsgálatát, hogy a felszólaló által hivatkozott korábbi védjegyeket a 40/94 rendelet 15. és 50. cikke értelmében tényleges használták-e, mivel határozata kizárólag a korábbi közösségi ábrás védjegyen alapult, amelynek – mivel kevesebb mint 5 éve lajstromoztak – nem kell ilyen feltételnek eleget tennie.
A 2006. július 12-i levelével a felperes a lajstromozás iránti kérelmével kapcsolatban közölte az OHIM-mal azon döntését, hogy a 25. osztályba tartozó áruk jegyzékét a következőképpen korlátozza: „[…] a »ruházati cikkeket, beleértve a magas szárú lábbeliket, cipőket és papucsokat« kizárólag az ugyanezen 25. osztályba tartozó »köntösökre« korlátozza”.
2006. július 17-én a felperes a 40/94 rendelet 57–62. cikke alapján a felszólalási osztály határozata ellen fellebbezést nyújtott be az OHIM-hoz.
A felperessel 2007. január 29-én közölt 2007. január 25-i határozattal (a továbbiakban: megtámadott határozat) az OHIM második fellebbezési tanácsa hatályon kívül helyezte a felszólalási osztály határozatát, engedélyezte a bejelentett védjegynek a 25. osztályba tartozó köntösök tekintetében történő lajstromozását, és elrendelte, hogy mindkét fél maga viselje saját költségeit.
A felek kérelmei
A felperes keresetében azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
—
helyezze részben hatályon kívül a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az kifejezetten elutasítja a bejelentett védjegynek a 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozását;
—
erősítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az engedélyezi a bejelentett védjegynek a 25. osztályba tartozó köntösök tekintetében történő lajstromozását;
—
utasítsa az OHIM-ot arra, hogy lajstromozza a bejelentett védjegyet a 24. osztályba tartozó áruk és a 25. osztályba tartozó köntösök tekintetében;
—
mondja ki, hogy a felszólaló korábbi védjegyeit, a korábbi közösségi ábrás védjegy kivételével, nem használták ténylegesen a 24. osztályba tartozó áruk tekintetében, és hogy ez a 40/94 rendelet 15. és 50. cikkére tekintettel e védjegyek lajstromozásával való visszaélésnek minősül;
—
az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.
Az OHIM azt kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
—
utasítsa el a keresetet;
—
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A felperes az Elsőfokú Bíróság által feltett kérdésekre 2007. december 19-én válaszul benyújtott észrevételeiben kijelenti, hogy eláll harmadik kereseti kérelmétől, amit az Elsőfokú Bíróság felvett a tárgyalási jegyzőkönyvbe.
Az elfogadhatóságról
Egy kereset elfogadhatóságának feltételeit, minthogy azok az eljárás folytatásának nélkülözhetetlen elemei, az Elsőfokú Bíróság hivatalból vizsgálhatja, és e vizsgálat nem csupán a felek által benyújtott elfogadhatatlansági kifogásokra terjed ki (a Bíróság
294/83. sz., Les Verts kontra Parlement ügyben 1986. április 23-án hozott ítéletének [EBHT 1986., 1339. o.
] 19. pontja; az Elsőfokú Bíróság
T-99/95. sz., Stott kontra Bizottság ügyben 1996. december 12-én hozott ítéletének [EBHT 1996., II-2227. o.
] 22. pontja és a
T-172/04. sz., Telefónica kontra OHIM – Branch [emergia] ügyben 2006. szeptember 27-én hozott ítéletének [EBHT 2006., II-74. o.
] 22. pontja).
A második kereseti kérelmével a felperes azt kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy erősítse meg a megtámadott határozatot annyiban, amennyiben az engedélyezi a bejelentett védjegynek a 25. osztályba tartozó köntösök tekintetében történő lajstromozását. Negyedik kereseti kérelmében továbbá azt kéri az Elsőfokú Bíróságtól, hogy mondja ki, hogy a felszólaló korábbi védjegyeit, a korábbi közösségi ábrás védjegy kivételével, nem használták a 24. osztályba tartozó áruk tekintetében, és hogy ez a 40/94 rendelet 15. és 50. cikkére tekintettel e védjegyek lajstromozásával való visszaélésnek minősül.
Meg kell állapítani, hogy a második és negyedik kereseti kérelmével a felperes az Elsőfokú Bíróságtól megerősítő vagy deklaratív jellegű ítéletet vár. A 40/94 rendelet 63. cikkének (2) és (3) bekezdéséből azonban az következik, hogy az Elsőfokú Bírósághoz benyújtott kereset célja a fellebbezési tanács határozatai jogszerűségének a vizsgálata és a jelen ügyben azok hatályon kívül helyezésének vagy megváltoztatásának az elérése (a Bíróság
C-106/03. P. sz., Vedial kontra OHIM ügyben 2004. október 12-én hozott ítéletének [EBHT 2004., I-9573. o.
] 28. pontja; lásd továbbá ebben az értelemben az Elsőfokú Bíróság
T-247/01. sz., eCopy kontra OHIM [ECOPY] ügyben 2002. december 12-én hozott ítéletének [EBHT 2002., II-5301. o.
] 46. pontját és a
T-407/05. sz., SAEME kontra OHIM – Racke [REVIAN’s] ügyben 2007. november 6-án hozott ítéletének [EBHT 2007., II-4385
. o.] 65. pontját), ami azzal jár, hogy a keresetnek e határozatokra tekintettel nem lehet célja megerősítő vagy deklaratív jellegű ítélet elérése.
Következésképpen a felperes második és negyedik kereseti kérelmét – mint elfogadhatatlant – el kell utasítani.
Az ügy érdeméről
Első kereseti kérelmének – amelynek célja a megtámadott határozat hatályon kívül helyezése annyiban, amennyiben az kifejezetten elutasítja a bejelentett védjegynek a 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozását – alátámasztására a felperes három jogalapra hivatkozik. Az első jogalapot lényegében arra alapítja, hogy a fellebbezési tanács elmulasztotta azon kötelezettségét, hogy kifejezetten határozzon a 24. osztályba tartozó áruk lajstromozása iránti kérelemről. A második jogalapot a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapítja. A harmadik jogalapot az ugyanezen rendelet 15. és 50. cikkének a megsértésére alapítja, amelyet a szóban forgó védjegyek lajstromozásával való visszaélésként határoz meg.
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a 40/94 rendelet 62. cikke (1) bekezdésének első mondata alapján a „fellebbezési tanács a fellebbezés érdemi vizsgálatát követően határoz a fellebbezésről”. E kötelezettséget úgy kell érteni, hogy a fellebbezési tanácsnak döntenie kell a hozzá benyújtott egyes kérelmek egészéről, amelyeket vagy helybenhagy, vagy mint elfogadhatatlant elutasít, vagy érdemben elutasít (lásd ebben az értelemben a Bíróság
C-29/05. sz., OHIM kontra Kaul ügyben 2007. március 13-án hozott ítéletének [EBHT 2007., I-2213. o.
] 56. és 57. pontját). Mivel e kötelezettség figyelmen kívül hagyása befolyással bírhat a fellebbezési tanács határozatára, olyan lényeges eljárási szabályról van szó, amelynek a megsértését az Elsőfokú Bíróság hivatalból vizsgálhatja.
A jelen ügyben hivatalból meg kell vizsgálni, hogy a megtámadott határozatban a fellebbezési tanács döntött-e a felperes azon kérelmeiről, amelyeket a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében való lajstromozásának a felszólalási osztály általi elutasítása ellen nyújtott be.
A jelen jogvita felei egyetértenek abban, hogy a fellebbezési tanács a megtámadott határozatban hallgatólagosan döntött e kérelmekről. Az OHIM hozzáteszi, hogy a fellebbezési tanács e tekintetben gyakorlatilag megerősítette a felszólalási osztály határozatát. A felek abban is egyetértettek, hogy ezen elutasítást a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, a korábbi közösségi ábrás védjegy és a bejelentett védjegy hasonlóságából és az e két védjeggyel jelölt áruk azonosságából és hasonlóságából adódó összetéveszthetőség indokolta. Az Elsőfokú Bíróság arra vonatkozó írásbeli kérdésére adott válaszként, hogy a fellebbezési tanács esetleg elmulasztott dönteni a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében való lajstromozásának az elutasításáról, a felek a korábbi érveléseik megerősítésére szorítkoztak.
Azonban először is meg kell jegyezni, hogy a megtámadott határozat rendelkező részének 1. pontja, amelynek értelmében a fellebbezési tanács hatályon kívül helyezte a felszólalási osztálynak a lajstromozást megtagadó határozatát, az OHIM állításának megfelelően kizárja annak megállapítását, hogy a fellebbezési tanács hallgatólagosan megerősítette az említett határozatot a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozásának elutasítása tekintetében.
Ezután fontos megjegyezni, hogy a megtámadott határozat rendelkező részének más pontja sem teszi kifejezetten lehetővé vagy nem utasítja kifejezetten el a bejelentett védjegynek a 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozását. A megtámadott határozat rendelkező részének 2. pontja ugyanis arra korlátozódik, hogy engedélyezze a bejelentett védjegynek a 25. osztályba tartozó köntösök tekintetében történő lajstromozását. Azonban, mivel a fellebbezési tanács valamely határozatának rendelkező részét az azt szükségszerűen alátámasztó ténybeli és jogi indokok fényében kell értelmezni, a jelen ügyben meg kell vizsgálni, hogy a megtámadott határozat rendelkező részének 2. pontját, összefüggésben ezen utóbbi indokaival, lehetne-e úgy értelmezni, hogy az a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozásának hallgatólagos megtagadását is tartalmazza.
A felperes nem szolgáltatott bizonyítékot azon állításának az alátámasztására, miszerint a fellebbezési tanács a megtámadott határozat indoklásában röviden hivatkozott a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozásának megtagadására. Ezzel szemben a megtámadott határozat indoklásának 16. pontjából következik, hogy a fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a felszólalási osztály határozatának elfogadását követően az alperes a lajstromozás iránti kérelmében szereplő árukat csak a 25. osztályba tartozó köntösökre korlátozta. A megtámadott határozat két következő pontjából következik továbbá, hogy a fellebbezési tanács következésképpen úgy ítélte meg, hogy az előtte szóban forgó termékek kizárólag a 25. osztályba tartozó köntösök.
Ezért meg kell vizsgálni, hogy a jelen ügy körülményei között a fellebbezési tanács helyesen jutott-e arra a következtetésre, hogy fennáll a lajstromozás iránti kérelem e korlátozása, és ennek megfelelően helyesen korlátozta-e vizsgálatát kizárólag a 25. osztályba tartozó köntösökre. Amint az OHIM az Elsőfokú Bíróság által feltett írásbeli kérdésre adott válaszában megerősítette, a megtámadott határozat indoklásának 16. pontja a felperes 2006. július 12-én kelt, a fenti 9. pontban hivatkozott levelén alapult. E levelet azonban, amely nem említi a lajstromozás iránti kérelemben szereplő 24. osztályba tartozó árukat, nem lehet a felperes azon szándékaként értelmezni, hogy a lajstromozás iránti kérelmében lemond az említett árukról. Meg kell állapítani tehát, hogy a felperes által a fellebbezési tanácshoz benyújtott fellebbezés a felszólalási osztály egész határozata, beleértve a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozásának az elutasítását, és nem csak e határozat egy része ellen irányult.
A megtámadott határozat rendelkező része és indoklása fényében meg kell állapítani, hogy a fellebbezési tanács elmulasztott határozni a hozzá benyújtott fellebbezésről annyiban, amennyiben e fellebbezés a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozásának a felszólalási osztály általi elutasítását érintette, és így az megsértette a 40/94 rendelet 62. cikke (1) bekezdésének első mondatát, mivel a felperes előzetesen nem mondott le a bejelentett védjegy említett áruk tekintetében történő lajstromozásáról.
Bár a 40/94 rendelet 63. cikkének (3) bekezdése felhatalmazza az Elsőfokú Bíróságot a fellebbezési tanács határozatainak a megváltoztatására, ez a lehetőség lényegében olyan helyzetekre korlátozódik, amikor az ügy már az ügydöntő határozat meghozatalának a szakaszában van. A jelen ügyben az a tény, hogy a fellebbezési tanács nem döntött a kérelmek egyikéről, kizárja, hogy az ügy ilyen szakaszban legyen. Ugyanis a megtámadott határozat megváltoztatása azzal járna, hogy érdemben először az Elsőfokú Bíróság értékelné azon kérelmeket, amelyekről a fellebbezési tanács nem döntött. Azonban az ilyen értékelés nem tartozik az Elsőfokú Bíróságnak a 40/94 rendelet 63. cikkének (2) és (3) bekezdésében meghatározott hatáskörébe (lásd a fenti 17. pontot).
A fenti észrevételekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a megtámadott határozatot olyan lényeges eljárási szabálysértés mellett fogadták el, amely a jelen ügyben azzal jár, hogy a fellebbezési tanácsnak döntenie kell a bejelentett védjegy 24. osztályba tartozó áruk tekintetében történő lajstromozásának a felszólalási osztály általi elutasításáról, és hogy e szabálysértés következtében, valamint anélkül, hogy dönteni kellene a felperes által az első kérelmének alátámasztására benyújtott jogalapokról, e határozatot teljes egészében hatályon kívül kell helyezni.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 3. §-a alapján az Elsőfokú Bíróság elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását, vagy határozhat úgy, hogy mindegyik fél maga viselje saját költségeit.
A jelen ügyben a felperes pervesztes lett. Azonban figyelembe kell venni azt az eljárási hibát, amellyel a megtámadott határozatot hozták. Mivel az Elsőfokú Bíróság ezen az alapon a megtámadott határozatot hatályon kívül helyezi, az OHIM-ot is pervesztesnek kell tekinteni. Ilyen körülmények között úgy kell határozni, hogy mindkét fél maga viseli saját költségeit.

A fenti indokok alapján
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (második tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) második fellebbezési tanácsának 2007. január 25-i határozatát (R 960/2006-2. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

2)
A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

3)
A Gabel Industria Tessile SpA és az OHIM maguk viselik saját költségeiket.

Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Kihirdetve Luxembourgban, a 2008. június 10-i nyilvános ülésen.
E. Coulon
hivatalvezető
I. Pelikánová
elnök
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.