CELEX: 62006TJ0339
Põllumajandus
Veinituru ühine korraldus
Viinamarjaistanduste ümberkujundamis- ja muutmistoetus
Määrus (EÜ) nr 1493/1999
Liikmesriikide lõplike eraldiste kindlaksmääramine
Otsus 2006/669/EÜ
Määruse (EÜ) nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaja siduvus
Lojaalse koostöö, hea usu, hea halduse, proportsionaalsuse ja tõhususe põhimõtted

Õiguslik raamistik
Viinamarjaistanduste ümberkujundamis- ja muutmise kord on kindlaks määratud nõukogu 17. mai 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta (
EÜT L 179, lk 1
; ELT eriväljaanne 03/26, lk 25) ja komisjoni 31. mai 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1227/2000, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 1493/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad tootmisvõimsuse puhul (
EÜT L 143, lk 1
; ELT eriväljaanne 03/29, lk 116), muudetud kujul.
Määruse nr 1493/1999 artikkel 14 sätestab:
„1.   Komisjon teeb liikmesriikidele esialgsed aastaeraldused objektiivsete kriteeriumide alusel, milles võetakse arvesse eriolukordi ja -vajadusi ning jõupingutusi, mida tuleb teha kava eesmärke silmas pidades.
2.   Esialgseid eraldusi kohandatakse tegelike kulude ja liikmesriikide esitatud prognoositud kulude alusel, arvestades kava eesmärki ja olemasolevaid vahendeid.
[…]”.
Määruse nr 1227/2000 artiklit 16 muudeti eelkõige komisjoni 17. oktoobri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1841/2003 (
ELT 2003, L 268, lk 58
). Niisiis sätestab 2006. majandusaastal kohaldatud määruse nr 1227/2000 artikli 16 redaktsioon:
„1.   Liikmesriigid edastavad komisjonile igal aastal hiljemalt 10. juuliks ümberkujundamis- ja muutmissüsteemi kohta:
a)
tegelike kulude aruande käesoleva majandusaasta 30. juuni seisuga ja asjakohase üldpindala kohta;
b)
tõendatud kulude aruande käesoleva majandusaasta 30. juuni seisuga ja asjakohase üldpindala kohta;
[…]
2.   Ilma et see piiraks eelarvedistsipliini üldeeskirjade kohaldamist ning juhul, kui vastavalt lõikele 1 liikmesriikide poolt komisjonile esitatav teave on puudulik või kui tähtajast ei ole kinni peetud, vähendab komisjon ajutiselt põllumajanduskulude arvestuse kande alusel tehtavat ettemakset kindla summa võrra.”
Määruse nr 1227/2000 artiklit 17 muudeti eelkõige komisjoni 19. veebruari 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 315/2003 (
ELT 2003, L 46, lk 9
; ELT eriväljaanne 03/38, lk 224) ja komisjoni 4. juuli 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1203/2003 (
ELT 2003, L 168, lk 9
; ELT eriväljaanne 03/39, lk 226). Niisiis sätestab määruse nr 1227/2000 artikli 17 redaktsioon, mida kohaldatakse 2006. majandusaasta suhtes:
„1.   Iga liikmesriigi puhul rahastatakse teataval majandusaastal tegelikult kantud, tõendatud ja deklareeritud kulutusi artikli 16 lõike 1 punktide a ja b alusel komisjonile teatatud summade piires, tingimusel et kõnealused summad ei ületa kokku määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 14 lõike 1 kohaselt liikmesriikidele eraldatud summat.
[…]
3.   Liikmesriikide artikli 16 lõike 1 punkti c kohaselt tehtud taotlused kiidetakse heaks proportsionaalselt, kasutades summasid, mis jäävad alles pärast seda, kui määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 14 kohaselt liikmesriikidele eraldatud kogusummast on lahutatud kõikide liikmesriikide poolt artikli 16 lõike 1 punkti a kohaselt teatatud ja artikli 16 lõike 1 punkti b kohaselt deklareeritud summade kogusumma. Komisjon teatab liikmesriikidele pärast 30. juunit nii ruttu kui võimalik, millises ulatuses saab taotlused rahuldada.
4.   Olenemata lõigetest 1 ja 2, kui artikli 16 lõike 1 punkti a kohaselt teatatud üldpindala on määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 14 lõike 1 kohaselt liikmesriigile eelarveaasta jaoks tehtud eralduses märgitud hektarite arvust väiksem, rahastatakse kõnealuse eelarveaasta puhul deklareeritud kulud ulatuses, mis võrdub teatatud üldpindala ja hektari kohta saadava keskmise toetuse korrutisega; see arv saadakse määruse (EÜ) nr 1493/1999 artikli 14 lõike 1 kohaselt liikmesriigile eraldatud summa ja eeldatava hektarite arvu suhtest.
See summa ei tohi ühelgi juhul olla suurem artikli 16 lõike 1 punkti a kohaselt deklareeritud kuludest.
Käesoleva lõike rakendamiseks kohaldatakse teatatud üldpindala osas eelarveaasta jaoks tehtud eraldises esinevaga võrreldes 5-protsendilist hälvet.
Selle lõike alusel rahastamata jäänud summasid ei saa kasutada lõike 3 kohaldamisel.
[…]
8.   Viited teatavale eelarveaastale on viited liikmesriikide poolt 16. oktoobrist kuni järgmise aasta 15. oktoobrini tehtud tegelikele maksetele.
[…]”.
Nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1258/1999 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (
EÜT 1999, L 160, lk 103
; ELT eriväljaanne 03/25, lk 414) artikli 7 lõige 2 sätestab:
„2.   Komisjon teeb igakuiste ettemaksete kohta otsuse akrediteeritud makseasutuste tehtud kulutuste põhjal.
Oktoobrikuu kulutused kantakse oktoobrikuu arvele, kui need on tehtud 1. oktoobrist kuni 15. oktoobrini, ning novembrikuu arvele, kui need on tehtud 16. oktoobrist kuni 31. oktoobrini. Ettemaksed tehakse liikmesriigile hiljemalt teise kulutuste tegemise kuule järgneva kuu kolmandal tööpäeval.
[…]”.
Vaidluse taust
Määruse nr 1493/1999 alusel 2006. majandusaastaks (16. oktoobrist 2005 kuni 15. oktoobrini 2006) viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks mõeldud eraldiste suunav jaotus määrati kindlaks komisjoni 10. oktoobri 2005. aasta otsusega 2005/716/EÜ, millega määratakse kindlaks liikmesriikide eraldiste suunav jaotus teatava arvu hektarite jaoks 2005/06. veiniaastaks nõukogu määruse (EÜ) nr 1493/1999 alusel (
ELT 2005, L 271, lk 45
). Selle otsuse lisa kohaselt kinnitati Kreekale määratud eraldiste suunava jaotuse suuruseks 8574504 eurot 1249 hektari kohta.
Eraldiste saamiseks esitasid Kreeka ametivõimud 10. juulil 2006 komisjonile määruse nr 1493/1999 artikli 14 ja määruse nr 1227/2000 artikli 16 kohase kulude aruande 2006. majandusaastal Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise kohta. Selle aruande kohaselt oli asjaomaste kulude kogusumma 6829204,46 eurot ning sellele vastav üldpindala 788,002 ha.
Kreeka ametivõimud saatsid 22. septembril 2006 komisjonile kirja, milles nad teavitasid andmete elektroonilisel sisestamisel tekkinud veast ning sellest, et arvessevõetav pindala on 1102,271 ha. Kreeka ametivõimud täpsustasid, et see pindala vastab 10. juuli 2006. aasta kirjale lisatud tabelis esitatud üldpindala suurusele, ja tegid paranduse, et 30. juuniks 2006 Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks tegelikult tehtud kulud puudutavad 10. juuli 2006. aasta kirjale lisatud tabelis esitatud üldpindala 1085,391 ha, ja tegid paranduse, et 30. juuniks 2006 Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks tehtud kulutused puudutavad pindala 16,88 ha. Kreeka ametivõimud kordasid ka, et kogukulu oli 6829204,46 eurot.
Kreeka ametivõimud esitasid ka 26. septembril 2006 veinituru korralduskomitee 890. koosolekul komisjonile uuesti oma taotluse parandatud andmete arvessevõtmise kohta. Komisjon lükkas Kreeka ametivõimude taotluse suuliselt tagasi, märkides et parandatud andmed esitati liiga hilja.
Komisjon võttis 4. oktoobril 2006 vastu otsuse 2006/669/EÜ, millega määratakse kindlaks liikmesriikide lõplikud eraldised teatava arvu hektarite jaoks 2006. eelarveaastaks viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks nõukogu määruse (EÜ) nr 1493/1999 alusel (
EÜT L 275, lk 62
; edaspidi „vaidlustatud otsus”). Samal päeval kohtus komisjoni esindaja Kreeka ametivõimude esindajaga ja selgitas neile, et tähtaegade tõttu ei ole võimalik rahuldada nende taotlust võtta arvesse 22. septembril 2006 teatatud andmed.
Kreeka ametivõimud saatsid 16. oktoobril 2006 komisjonile kirja, milles taotlesid vaidlustatud otsuse lisa muutmist. Komisjon ei rahuldanud seda taotlust.
Vaidlustatud otsus
Komisjon lähtus vaidlustatud otsuse tegemisel Kreeka Vabariigi puhul andmetest, mis Kreeka ametivõimud olid esitanud 10. juulil 2006.
Vaidlustatud otsuse põhjenduse 6 kohaselt kohaldatakse Kreeka suhtes vastavalt määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõikele 4 trahvi 1129015 euro ulatuses.
Vaidlustatud otsuse lisas määratakse Kreeka Vabariigile ettenähtud lõplik rahaeraldis Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks 5700190 eurot 788 ha pindala kohta.
Menetlus ja poolte nõuded
Esimese Astme Kohtu kantseleisse 30. novembril 2006 saabunud avaldusega esitas Kreeka Vabariik käesoleva hagi.
Kreeka Vabariik palub Esimese Astme Kohtul:
—
tühistada või muuta vaidlustatud otsus osas, mis puudutab Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks ettenähtud eraldist nii, et selles oleks arvesse võetud nõuetekohast statistilist teavet, mis saadeti komisjonile 22. septembril 2006 ning et selles oleks vastavad summad Kreekale eraldatud.
Komisjon palub Esimese Astme Kohtul:
—
jätta hagi rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
Õiguslik käsitlus
Kreeka Vabariik põhjendab oma hagi viie väitega. Esimene väide käsitleb määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaja, mis saabub iga aasta 10. juulil, soovituslikkust. Teine väide puudutab lojaalse koostöö põhimõtte rikkumist, kolmas hea usu ja hea halduse põhimõtete rikkumist, neljas proportsionaalsuse põhimõtte ja viies tõhususe põhimõtte rikkumist.
Esimene väide, mis käsitleb määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaja soovituslikkust
Poolte argumendid
Esitaks kinnitab Kreeka Vabariik, et kui määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaeg oleks siduv, siis peaks sellele olema selgelt lisatud märge „lõplik tähtaeg”. Kreeka Vabariik viitab eelkõige Euroopa Kohtu 30. novembri 1972. aasta otsusele kohtuasjas
32/72: Wasaknäcke Knäckebrotfabrik (EKL 1972, lk 1181)
, ja Euroopa Kohtu 13. detsembri 1972. aasta otsusele
52/72: Walzenmühle Magstadt (EKL 1972, lk 1267)
.
Teiseks väidab Kreeka Vabariik, et nimetatud tähtaeg on puhtalt soovituslik ka määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 2 alusel, kuna see säte annab komisjonile õiguse ajutiselt vähendada ettemakset kindla summa võrra, kui liikmesriikide poolt komisjonile esitatav teave on puudulik või kui tähtajast ei ole kinni peetud.
Kolmandaks on selline tõlgendus kooskõlas määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõikega 1, mille kohaselt rahastatakse tegelikult tehtud kulud, mis tähendab, et ilmseid vigu saab parandada ka pärast 10. juulit igal aastal.
Komisjon vaidleb Kreeka Vabariigi esitatud argumentidele vastu.
Esimese Astme Kohtu hinnang
Kreeka Vabariik märgib, et komisjonile 22. septembril 2006 edastatud andmed tuleb lõplike eraldiste suuruse arvutamisel arvesse võtta, kuna määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaeg ei ole siduv.
Esiteks viitab Kreeka Vabariik kahele Euroopa Kohtu otsusele ning väidab, et asjaomane tähtaeg on vaid soovituslik, sest puudub otsene viide selle siduvusele
Määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 sõnastusest ja kogu määruse ülesehitusest ning eesmärgist ilmneb siiski selgelt, et nimetatud artiklis sätestatud tähtaeg on kohustuslik.
Vastupidi sellele, mida väidab Kreeka Vabariik, ei ole tähtaja siduvuse kinnitamiseks väljendi „lõplik tähtaeg” lisamine vajalik. Selles osas tuleb märkida, et neis kahes kohtuotsuses, millega Kreeka Vabariik oma argumente põhjendab, sedastas Euroopa Kohus, et tähtaeg oli siduv, kuigi käsitletud sätted ei sisaldanud väljendit „lõplik tähtaeg”.
Lisaks tuleb sõna „hiljemalt” osas märkida, et määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 sõnastus toob peaaegu kõigi keeleversioonide kohaselt esile selle, et liikmesriigid edastavad komisjonile igal aastal „hiljemalt” 10. juuliks selles sättes loetletud andmed. Kolm keeleversiooni (kreeka, portugali ja rumeenia) esitavad, et liikmesriigid edastavad komisjonile nimetatud andmed igal aastal „kuni” 10. juulini.
Selles osas tuleb märkida, et ühelt poolt ei anta määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 kreeka-, portugali- ja rumeeniakeelses versioonis sellele sättele teistsugust tähendust kui teised keeleversioonid, ja teiselt poolt, et tähtaja siduvust kinnitab selle tähtaja ülesanne viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise süsteemi raames ning eesmärk, mille saavutamiseks määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 nimetatud tegelike kulude aruanne asjakohase üldpindala kohta esitatakse ja mille jaoks selle süsteemi raames see tähtaeg on mõeldud (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Wasaknäcke Knäckebrotfabrik, punktid 2 ja 3; eespool viidatud kohtuotsus Walzenmühle Magstadt punktid 2 ja 3, ning Esimese Astme Kohtu 6. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas T-232/04: Kreeka
vs.
komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 48).
Määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikesse 1 iga-aastase 10. juuli tähtpäeva lisanud määruse nr 1841/2003 põhjenduse 2 kohaselt on selles sättes esitatud tähtaeg mõeldud määruse nr 1493/1999 artikli 14 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud eraldiste tõhusaks määramiseks. Lisaks tuleb tähtaega, millal liikmesriigid peavad igal aastal esitama komisjonile asjaomase teabe, järgida selleks, et määruse nr 1493/1999 artikli 14 lõikes 1 ette nähtud eraldiste suunav jaotus kohandada eelkõige vastavaks tegelikele kuludele selle määruse artikli 14 lõike 2 alusel.
Mis puutub eesmärki, mille saavutamiseks teatatakse kulud ja nendega seotud pindalad, tuleb meenutada, et need kulud puudutavad üht majandusaastat. Määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 punktides a ja b on nimetatud jooksva eelarveaasta 30. juuniks tegelikult tehtud ja välja makstud kulusid. Lisaks on vastavalt määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõikele 8 viited teatavale eelarveaastale liikmesriikide poolt 16. oktoobrist kuni järgmise aasta 15. oktoobrini tehtud tegelikele maksetele.
Seega tuleb tagasi lükata Kreeka Vabariigi argument, et määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 nimetatud tähtaeg ei seondu ühegi sellele vahetult järgneva sündmusega. Nagu komisjon on õigesti märkinud, on 10. juuli tähtpäev seotud sama aasta 15. oktoobri tähtpäevaga ja esimesena nimetatud tähtpäev on määratud selleks, et anda komisjonile piisavalt aega määruse nr 1493/1999 artikli 14 lõikes 2 ette nähtud lõplike eraldiste kindlaksmääramise otsuse vastuvõtmiseks ja avaldamiseks enne 15. oktoobrit.
Tegelikult peeti 10. juuli ja 15. oktoobri vahelist tähtaega vajalikuks nende komisjoni menetluslike nõuete tõttu, mida ta loetles ja kirjeldas kohtuistungil ning mis võimaldavad komisjonil enne majandusaasta lõppu valmistada ette, võtta vastu ja avaldada lõplike eraldiste kindlaksmääramise otsuse.
Lisaks tuleb märkida, et vastupidi Kreeka Vabariigi argumentidele kahjustaks käsitletava määruse kasulikku mõju vaidlustatud otsuse tegemine kõigi asjaomaste liikmesriikide või ühe liikmesriigi suhtes pärast majandusaasta lõppu.
Ühelt poolt on määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõike 8 alusel tehtud viited teatavale eelarveaastale viideteks liikmesriikide poolt ühe aasta 16. oktoobrist kuni järgmise aasta 15. oktoobrini tehtud tegelikele maksetele. Teiselt poolt teeb komisjon määruse nr 1258/1999 artikli 7 lõike 2 kohaselt igakuiste ettemaksete kohta otsuse akrediteeritud makseasutuste tehtud kulutuste põhjal nii, et oktoobrikuu kulutused kantakse oktoobrikuu arvele, kui need on tehtud 1. oktoobrist kuni 15. oktoobrini, ning novembrikuu arvele, kui need on tehtud 16. oktoobrist kuni 31. oktoobrini. Pealegi tehakse ettemaksed liikmesriigile hiljemalt teise kulutuste tegemise kuule järgneva kuu kolmandal tööpäeval.
Järelikult selleks, et liikmesriigid jõuaksid teha enne majandusaasta lõppu viimased maksed, mis on seotud määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 alusel teatatud kuludega, ja jõuaksid komisjonilt nende eest kätte saada tagasimaksed vastavalt selle majandusaasta eelarves ettenähtud eelarveridadele, on käsitletavate sätete kasuliku mõju saavutamiseks vajalik, et asjaomaseks majandusaastaks liikmesriikidele lõplike eraldiste kindlaksmääramise otsus tehtaks enne selle majandusaasta lõppu, st 15. oktoobriks.
Seega on määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 sõnastusest tulenev ja selle artikli kasuliku mõju tõttu selles artiklis nimetatud tähtaeg siduv.
Teiseks ei sea ka Kreeka Vabariigi poolt määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 2 ja artikli 17 lõike 1 osas esitatud argumendid sellist järeldust kahtluse alla.
Selles osas väidab Kreeka Vabariik kõigepealt, et määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõige 2, mis võimaldab komisjonil ajutiselt vähendada põllumajanduskulude arvestuse kande alusel tehtavat ettemakset kindla summa võrra, kui esitatud teave on puudulik või kui tähtajast ei ole kinni peetud, kinnitab selleks ettenähtud tähtaja puhtalt soovituslikku iseloomu.
Selle argumendiga ei saa nõustuda. Määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõige 2 puudutab asjaomase liikmesriigi poolt komisjonile puudulike andmete esitamise korral või nende esitamise tähtaja järgimata jätmise korral tekkivaid tagajärgi. Asjaomase tähtaja siduvuse või mittesiduvuse osas ei ole võimalik selle sätte alusel järeldusi teha.
Seega ei saa nõustuda Kreeka Vabariigi argumendiga, et määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõige 2 tõendab, et iga-aastane 10. juuli tähtpäev on soovituslik.
Lisaks esitab Kreeka Vabariik seisukoha, et määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõige 1 kinnitab määratud tähtaja soovituslikkust, kuna selle sättega kehtestatakse põhimõte, et komisjon peab rahastama liikmesriikide tegelikult tehtud ja deklareeritud kulud, mis osutab liikmesriikide võimalusele parandada nende tehtud vigu pärast iga-aastast 10. juuli tähtpäeva.
Tuleb siiski sedastada, et määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõige 1 puudutab asjaomase majandusaasta osas teatatud, tegelikult tehtud ja väljamakstud kulude rahastamist, ning mitte ainult tegelikult tehtud kulude rahastamist. Kreeka Vabariigi argument, mis põhineb määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõike 1 tsitaadil, mis ei ole täielik, ei ole tulemuslik.
Eeltoodust tuleneb, et kuna asjaomane tähtaeg on siduv, ei ole liikmesriigil õigust nõuda komisjonilt pärast seda tähtaega teatatud andmete arvessevõtmist. Järelikult tuleb esimene väide tagasi lükata.
Teine ja kolmas väide, mis puudutavad lojaalse koostöö, hea usu ja hea halduse põhimõtete rikkumist
Poolte argumendid
Esiteks toob Kreeka Vabariik esile, et EÜ artiklist 10 tuleneva lojaalsuskohustuse alusel peavad liikmesriigid võtma kõik vajalikud meetmed, et tagada ühenduse õiguse tõhusus ja ühenduse institutsioonide ning liikmesriikide vaheline lojaalne ja konstruktiivne koostöö.
Kreeka Vabariik leiab ühelt poolt, et komisjon oleks võinud igal ajal kontrollida ja hinnata esitatud andmeid. Otsuses 2005/716, millega määratakse kindlaks eraldiste suunav jaotus ja ümberkorraldatavate alade pindala, esitatud andmete ja vaidlustatud otsuses, mis puudutab nende eraldiste lõplikku kinnitamist, esitatud andmete vaheline 214,269 ha suurune erinevus on märkimisväärne ja põhjendamatu, ning see oleks pidanud tekitama komisjonis kahtlusi.
Teiselt poolt väidab Kreeka Vabariik, et komisjon rikkus lojaalse koostöö põhimõtet, kui ta võttis arvesse ilmselgelt ekslikud andmed nende parandatud andmete asemel, mis talle edastati 22. septembril 2006, olgugi et tal oli piisavalt aega ja nende muudatuste tegemine ei oleks võtnud kuigi palju aega. Selles osas rõhutab Kreeka Vabariik, et vastupidi komisjoni kinnitustele ei pidanud komisjon käsitletaval juhul läbi viima keerukat hindamist ega kohaldama kaalutlusõigust. Lisaks oleks saanud lõplike eraldiste kindlaksmääramise otsuse teha veidi hilinenult või see oleks võinud puudutada kõiki teisi liikmesriike peale Kreeka Vabariigi. Komisjon oleks võinud teha uute andmete alusel ka esialgse otsuse muutmise otsuse, kuna Kreeka Vabariiki puudutavate andmete parandamine ei oleks mõjutanud teiste liikmesriikide andmeid.
Teiseks rõhutab Kreeka Vabariik, et nii üldpõhimõtte kui ka erinevate õigusnormide kohaselt saab ilmse vea korral toetuse taotlust või muud dokumenti parandada igal ajal pärast nende esitamist. Kreeka Vabariik viitab näiteks komisjoni 11. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 2419/2001, millega sätestatakse nõukogu määrusega (EMÜ) nr 3508/92 kehtestatud teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (
EÜT 2001, L 327, lk 11
; ELT eriväljaanne 03/34, lk 308) artiklile 12. Selle, ka põllumajandustoetuste saajatele kohaldatava põhimõtte kohaldamine on kohustuslik ning lähtudes hea usu ja hea halduse põhimõtetest tuleb seda ka kohaldada komisjoni talituste ning liikmesriikide ametiasutuste suhetes.
Lisaks on määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 määratud iga-aastase 10. juuli tähtpäeva mõistlikul määral möödalaskmine lubatav, kui andmed esitatakse enne sama aasta 15. oktoobrit, ehk enne majandusaasta lõppemise kuupäeva, ja kui tegemist on tähtajaks esitatud andmete parandamisega või andmete esitamisega 24 päeva enne seda tähtpäeva. Asjaolu, et dokumendid esitati suvepuhkuste perioodil, annab liikmesriigile võimaluse parandada mõistliku aja jooksul enne majandusaasta lõppu ilmsed arvutusvead elektroonilistes andmetes, mis esitati hiljemalt 10. juuliks asjaomasel aastal. Lisaks rõhutab Kreeka Vabariik, et komisjon on kinnitanud, et ta on võimaluse korral valmis kasutama ka pärast asjaomase aasta 10. juulit esitatud andmeid.
Komisjon vaidleb Kreeka Vabariigi esitatud argumentidele vastu.
Esimese Astme Kohtu hinnang
Kaht väidet, mille kohaselt Kreeka Vabariik sisuliselt väidab, et kuna tema poolt komisjonile enne määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaega edastatud andmed olid ilmselgelt ekslikud, oleks komisjon pidanud viidatud põhimõtete alusel lähtuma pärast nimetatud tähtaega esitatud parandatud andmetest, tuleb uurida koos.
Vaidlust ei ole küsimuses, et Kreeka ametivõimud esitasid 10. juulil 2006 määruse nr 1227/2000 artikli 16 alusel tegelike ja väljamakstud kulude aruande 30. juuni 2006. aasta seisuga ning aruande asjakohase üldpindala kohta, mille suuruseks oli märgitud 788,002 ha. Samuti ei ole vaidlust küsimuses, et Kreeka ametivõimud esitasid komisjonile 22. septembril 2006 parandatud andmed 30. juuli 2006. aasta seisuga tegelikult tehtud kulusid puudutava üldpindala kohta, ning vaidlust ei ole küsimuses, et selle paranduse kohaselt oli asjaomane üldpindala 1102,271 ha.
Lõpuks ei ole vaidlust ka küsimuses, et komisjon leidis, et parandatud andmed esitati liiga hilja ja et ta võttis vaidlustatud otsuses aluseks 10. juulil 2006 esitatud andmed, st pindala 788,002 ha.
Esiteks tuleb märkida, et viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise süsteemi raames kulude katmiseks saadavad ja teatavad liikmesriigid komisjonile määruse nr 1493/1999 artikli 14 lõike 2 ja määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 1 alusel jooksva majandusaasta kulud ja asjaomase üldpindala.
Sellest tulenevalt peavad liikmesriigid teatama komisjonile jooksva majandusaasta kuludega ning asjaomase üldpindalaga seonduvad andmed, selleks et komisjon saaks liikmesriikidele kindlaks määrata lõplikud eraldised. Lisaks ei ole Kreeka Vabariik esitanud ühtegi tõendit selle kohta, et komisjon oleks pidanud teada saama talle 10. juulil 2006 esitatud andmetes olnud veast.
Pealegi tõi Kreeka Vabariik komisjonile oma vea selgitamiseks 16. oktoobril 2006 saadetud kirjas esile, et viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise programm põhjustab talle andmete kontrollimisega seotud raskusi. Komisjonile ei saa ette heita seda, et ta ei pannud tähele Kreeka Vabariigi tehtud viga, mida Kreeka nimetab ilmselgeks ja märkimisväärseks, kuna Kreeka Vabariik ise märkas seda alles septembris, st enam kui kaks kuud pärast esialgsete andmete esitamist.
Lõpuks tuleb tõdeda, et määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõige 4 näeb ette juhtumi, kui selle määruse artikli 16 lõike 1 kohaselt teatatud üldpindala on määruse nr 1493/1999 artikli 14 lõike 1 kohaselt liikmesriigile eelarveaasta jaoks tehtud suunavas eralduses märgitud hektarite arvust väiksem.
Seega ei olnud Kreeka Vabariigi ametivõimude 10. juulil 2006 esitatud andmete ekslikkus mingil moel ilmne. Järelikult põhinevad Kreeka Vabariigi argumendid valel faktilisel eeldusel.
Teiseks, nagu eespool punktis 43 on juba märgitud, ning arvestades seda, et määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaeg on siduv, ei ole liikmesriigil õigust nõuda komisjonilt pärast seda tähtaega teatatud andmete arvessevõtmist.
Nagu ka komisjon ise möönab, ei ole siiski liikmesriigi poolt hilinenult esitatud andmete arvessevõtmine täielikult välistatud, juhul kui tegemist on lühiajalise tähtaja ületamisega, ja liikmesriikidele lõplike eraldiste kindlaksmääramise otsuse tegemine on võimalik enne 15. oktoobrit. Seevastu võib komisjon keelduda liikmesriigi poolt hilinenud andmete arvessevõtmisest, kui see võib takistada asjaomase otsuse tähtaegset vastuvõtmist. Käesoleval juhul esitas Kreeka Vabariik parandatud andmed alles 22. septembril 2006, see on enam kui 2 kuud pärast esialgsete väidetavalt ekslike andmete esitamist, ja vaid kolm nädalat enne asjaomase otsuse tegemise lõpptähtaega, mis on 15. oktoobril 2006. Seetõttu ei rikkunud komisjon viidatud põhimõtteid, otsustades, et ta ei võta parandatud andmeid arvesse.
Niisiis tuleb teine ja kolmas väide tagasi lükata.
Neljas väide, mis puudutab proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist
Poolte argumendid
Esiteks toob Kreeka Vabariigi arvates määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõike 2, milles sätestatakse karistused juhuks, kui esitatav teave on puudulik või ei peeta kinni iga-aastasest 10. juuli „tähtpäevast” ja kõnealuse määruse artikli 17 lõike 4, milles nähakse ette karistused liikmesriigi poolt tegelike kulude ületamise korral, kohaldamine kaasa selle, et teda karistatakse sama teo eest kaks korda, mis on vastuolus
ne bis in idem
põhimõttega
.
Teiseks märgib Kreeka Vabariik, et 1129015 euro suurusest toetusest ilmajäämine Kreeka ametivõimude infotehnoloogilise vea eest on ebaproportsionaalne karistus.
Kolmandaks väidab Kreeka Vabariik, et vastupidi komisjoni kinnitustele ei pidanud komisjon käesoleval juhul läbi viima keerukat hindamist ega kohaldama kaalutlusõigust.
Komisjon vaidleb Kreeka Vabariigi esitatud argumentidele vastu.
Esimese Astme Kohtu hinnang
Esiteks väidab Kreeka Vabariik, et komisjon rikkus proportsionaalsuse põhimõtet sellega, et komisjon määras talle
ne bis in idem
põhimõttega vastuolus kahekordse karistuse, kui ta kohaldas kumuleeruvalt määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõiget 2 ja artikli 17 lõiget 4.
Eeldades, et määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 2 ja artikli 17 lõikes 4 ette nähtud meetmeid saab pidada „karistuseks”, ja kuigi vaidlustatud otsuse põhjendusest 6 ilmneb, et Kreeka Vabariigi suhtes kohaldati määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõiget 4, ei ilmne vaidlustatud otsusest, et komisjon oleks Kreeka Vabariigi suhtes kohaldanud selle määruse artikli 16 lõiget 2.
Selle sätte sõnastustest ilmneb tegelikult, et seda ei kohaldata juhul, kui asjaomane liikmesriik esitab komisjonile tähtajaks täielikud andmed, isegi kui asjaomane liikmesriik esitab pärast selle tähtaja möödumist komisjonile muudetud andmed.
Teiseks väidab Kreeka Vabariik, et komisjon rikkus proportsionaalsuse põhimõtet, kuna 1129015 euro suurusest toetusest ilmajäämine Kreeka ametivõimude infotehnoloogilise vea eest on ebaproportsionaalne karistus.
Tuleb meenutada, et kuna käesoleval juhul oli 10. juuliks 2006 teatatud üldpindala väiksem kui selles otsuses, millega määrati kindlaks eraldiste suunav jaotus, siis kohaldas komisjon määruse nr 1227/2000 artikli 17 lõiget 4. Nagu Kreeka Vabariik ise on märkinud, ei ole komisjonil kaalutlusõigust selle artikli kohaldamisel, kuna selle kohaldamine tugineb kõnealuse määruse artikli 16 lõike 1 alusel asjaomase üldpindala deklareerimisel.
Seega Kreeka Vabariigi väite osas, et 1129015 euro suurusest toetusest ilmajäämine on ebaproportsionaalne meede, tuleb ühelt poolt sedastada, et vaidlustatud otsuses Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks lõpliku eraldise suuruse kindlaksmääramine on selle asjaolu vältimatu tagajärg, et Kreeka ametiasutused teatasid väiksema üldpindala kui see, mis oli märgitud liikmesriikide eraldiste suunava jaotuse otsuses, ja ühe hektari kohta kõrgema hinna kui eraldiste suunavas jaotuses.
Kreeka Vabariigi väite osas, et 10. juulil 2006 esitatud andmete arvessevõtmine, mille tagajärg on 1129015 euro suurusest toetusest ilmajäämine, on ebaproportsionaalne meede, tuleb teiselt poolt meenutada, et Kreeka Vabariik ei ole suutnud tõendada, et see on ebaproportsionaalne seetõttu, et see on ilmselgelt ebasobiv.
Tuleb märkida, et ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluv proportsionaalsuse põhimõte nõuab, et ühenduse institutsioonide tegevus ei läheks kaugemale sellest, mis on asjaomaste õigusnormidega seatud õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks sobiv ja vajalik, ning juhul, kui on võimalik valida mitme sobiva meetme vahel, tuleb rakendada kõige vähem piiravat meedet, ning tekitatud piirangud peavad olema vastavuses seatud eesmärkidega (vt Euroopa Kohtu 4. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-375/05: Geuting, EKL 2007, lk I-7983
, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika).
Mis puudutab nimetatud põhimõtte rakendamise tingimuste kohtulikku kontrolli, siis võib sellises valdkonnas võetud meetme õiguspärasust mõjutada vaid selle meetme ilmselge ebasobivus võrreldes komisjoni püstitatud eesmärgiga (vt eespool viidatud kohtuotsus Geuting, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika).
Silmas pidades vajadust võtta vastu liikmesriikidele lõplike eraldiste kindlaksmääramise otsus enne majandusaasta lõppu 15. oktoobril 2006, selleks et liikmesriigid jõuaksid teha vastavad väljamaksed ja tagada käsitletavate sätete kasuliku mõju (vt eespool punktid 31–35), võttis komisjon kohase meetme, kui ta lähtus ettenähtud tähtajaks esitatud andmetest ning mitte komisjonile 22. septembriks 2006 teatatud parandatud andmetest.
Niisiis, vaidlustatud otsuses Kreeka viinamarjaistanduste ümberkorraldamiseks ja muutmiseks ettenähtud lõpliku eraldise vähendamine, lähtudes 1129015 euro suurustest deklareeritud kulutustest esialgu teatatud Kreeka viinamarjaistanduste üldpindala alusel, mis on väiksem kui otsuses 2005/716 märgitu, ei ole ebaproportsionaalne.
Neljas väide tuleb seega tagasi lükata.
Viies väide, mis puudutab tõhususe põhimõtte rikkumist
Poolte argumendid
Kreeka Vabariik väidab, et komisjon rikkus asjakohaste määruste, st määruse nr 1493/1999 artiklite 11, 13 ja 14 ning määruse nr 1227/2000 artiklite 16 ja 17 tõhusust puudutavat põhimõtet. Viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise süsteem on oluline vahend turutasakaalu parandamiseks, ühenduse viinamarjakasvatusala tasakaalustamiseks ja kvalitatiivseks täiustamiseks ning nõudluse ja pakkumise paremaks kohandamiseks. Kreeka Vabariigile antud toetuste oluline vähendamine ilmse informaatikavea tõttu kahjustab tõsiselt neid ühenduse eesmärke. Lisaks ei ole komisjon selgitanud, kuidas kahjustab Kreeka Vabariigi poolt hilinenult esitatud andmete arvessevõtmine viinamarjaistanduste ümberkorraldamise ja muutmise jaoks antavate toetuste süsteemi tõhusat elluviimist.
Komisjon vaidleb Kreeka Vabariigi esitatud argumentidele vastu.
Esimese Astme Kohtu hinnang
Tuleb sedastada, nagu juba eelnevalt on punktides 31–35 esitatud, et käsitletavate õigusnormide kasuliku mõju säilitamiseks on kehtestatud siduv tähtaeg, mis võimaldab komisjonil teha otsuse liikmesriikidele lõplike eraldiste kindlaksmääramise kohta enne asjaomase majandusaasta lõppu. Seega, vastupidi Kreeka Vabariigi argumentidele ei kahjusta nende sätete kasulikku mõju siduva tähtaja kohaldamine ja keeldumine võtta arvesse liikmesriigi poolt pärast tähtaja möödumist esitatud andmeid, isegi kui selle tagajärg on asjaomasele liikmesriigile antava toetuse vähendamine.
Niisiis ei rikkunud komisjon käsitletavate õigusnormide kasulikku mõju puudutavat põhimõtet, kui ta ei võtnud arvesse Kreeka Vabariigi poolt pärast määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud siduva tähtaja möödumist esitatud andmeid.
Seetõttu tuleb viies väide tagasi lükata.
Kõigest eelnevast järeldub, et hagi tuleb tervikuna rahuldamata jätta.
Kohtukulud
Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud Kreeka Vabariigi kahjuks, tuleb kohtukulud vastavalt komisjoni nõudele välja mõista Kreeka Vabariigilt.

Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (viies koda)
otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Mõiste kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.

Vilaras
Prek
Ciucă
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 11. detsembril 2008 Luxembourgis.
Allkirjad
Sisukord

Õiguslik raamistik

Vaidluse taust

Vaidlustatud otsus

Menetlus ja poolte nõuded

Õiguslik käsitlus

Esimene väide, mis käsitleb määruse nr 1227/2000 artikli 16 lõikes 1 esitatud tähtaja soovituslikkust

Poolte argumendid

Esimese Astme Kohtu hinnang

Teine ja kolmas väide, mis puudutavad lojaalse koostöö, hea usu ja hea halduse põhimõtete rikkumist

Poolte argumendid

Esimese Astme Kohtu hinnang

Neljas väide, mis puudutab proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist

Poolte argumendid

Esimese Astme Kohtu hinnang

Viies väide, mis puudutab tõhususe põhimõtte rikkumist

Poolte argumendid

Esimese Astme Kohtu hinnang

Kohtukulud
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: kreeka.