CELEX: 62007CJ0423
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 93/37/ETY
Direktiivin 3 ja 11 artikla
Julkiset urakkakonsessiot
Julkistamisvelvoitteet
Velvoitteiden laajuus
Hankintailmoitus
Konsession kohteen ja urakoiden sijainnin kuvaus
Täydentävät rakennusurakat, joita ei nimenomaisesti mainita hankintailmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa
Yhdenvertaisen kohtelun periaate

Euroopan komissio vaatii kanteessaan unionin tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia
rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY
(EYVL L 199, s. 54) 3 artiklan eikä näin ollen 11 artiklan 3, 6, 7, 11 ja 12 kohdan mukaisia velvoitteitaan eikä EY:n perustamissopimuksen
periaatteita, muun muassa yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita, koska se ei ole sisällyttänyt hankintailmoituksessa
ja erityisiä hallinnollisia lausekkeita koskevassa asiakirjassa, jotka koskevat moottoritiehen A-6 liittyvien Segovian ja
Ávilan tieyhteyksien rakentamista, kunnossapitoa ja hyödyntämistä sekä moottoritien A-6 Villalba–Adanero-osuuden kunnossapitoa
ja hyödyntämistä vuodesta 2018 lähtien, konsession kohteena oleviin rakennusurakoihin tiettyjä rakennusurakoita, jotka myönnettiin
myöhemmin kyseisen sopimuksen tekemisen yhteydessä ja joita ovat eräät moottoritien A-6 maksutonta osuutta koskevat rakennustyöt.

Yhteisön säännöstö
Direktiivin 93/37 johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa todetaan, että ”ottaen huomioon rakennusurakoita koskevien
[konsessioiden] kasvavan merkityksen ja niiden erityisluonteen, on suotavaa sisällyttää tähän direktiiviin näitä koskevien
asioiden julkistamista koskevat säännöt”.
Tämän direktiivin 1 artiklan c alakohdan sanamuoto on seuraava:
”’Rakennusurakalla’ tarkoitetaan sellaista talon- tai maanrakennustöiden kokonaisuutta, joka itsessään on tarkoitettu täyttämään
taloudellisen tai teknisen tarkoituksen.”
Saman direktiivin 1 artiklan d alakohdassa on seuraava määritelmä:
”’[julkisella urakkakonsessiolla]’ tarkoitetaan muuten samanlaista sopimusta kuin a alakohdassa tarkoitettu sopimus, paitsi
että toteutettavan rakennustyön korvauksena on joko yksinomaan [oikeus hyödyntää rakennuskohdetta] käyttöoikeus tai tällainen
oikeus ja maksu yhdessä.”
Direktiivin 93/37 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Hankintaviranomaisen tekemään julkista [urakkakonsessiota] koskevaan sopimukseen sovelletaan 11 artiklan 3, 6, 7 ja 9–13 kohdan
sekä 15 artiklan julkaisemista koskevia säännöksiä, jos urakan arvo on vähintään 5 000 000 ecua.
– –
4.      Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että julkisen [urakkakonsession haltija], joka
ei ole hankintaviranomainen, soveltaa 11 artiklan 4, 6, 7 ja 9–13 kohdan sekä 16 artiklan julkistamista koskevia sääntöjä
antaessaan vähintään 5 000 000 ecun arvoisia rakennusurakoita kolmansille. – –
– –”
Direktiivin 93/37 11 artiklassa, joka kuuluu sen III osastoon, jonka otsikko on ”Julkistamista koskevat yhteiset säännöt”,
säädetään seuraavaa:
”1.      Hankintaviranomaisten on tiedotettava ennakkoilmoituksella niiden rakennusurakoita koskevien sopimusten, jotka ne aikovat
tehdä ja joiden arvo on vähintään 6 artiklan 1 kohdassa säädetty kynnysarvo, olennaiset ominaisuudet.
– –
3.      Hankintaviranomaisten, jotka haluavat tehdä julkista [urakkakonsessiota] koskevan sopimuksen, on julkaistava aiettaan koskeva
ilmoitus.
– –
6.      Edellä 1–5 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on laadittava liitteissä IV, V ja VI esitettyjen mallien mukaisesti, ja niissä
on oltava liitteissä vaaditut tiedot.
– –
7.      Hankintaviranomaisten on lähetettävä 1–5 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset mahdollisimman nopeasti sopivinta viestintävälinettä
käyttäen Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistolle. – –
– –
9.      Edellä 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on julkaistava kokonaisuudessaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä
– –
10.      Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto julkaisee ilmoitukset 12 päivän kuluessa niiden lähettämisestä. Jäljempänä
14 artiklassa tarkoitetussa nopeutetussa menettelyssä tämä aika lyhennetään viideksi päiväksi.
11.      Ilmoitusta ei saa julkaista hankintaviranomaisen maan virallisissa lehdissä tai muussa lehdistössä ennen sitä päivää, jona
ilmoitukset lähetetään Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistolle, ja tämä lähetyspäivä on mainittava ilmoituksessa.
Ilmoitukseen ei saa sisältyä muita tietoja kuin ne, jotka on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
12.      Hankintaviranomaisten on voitava näyttää, minä päivänä ilmoitukset on lähetetty.
– –”
Liitteissä, joihin direktiivin 93/37 11 artiklan 6 kohdassa viitataan, esitetään malleja ilmoituksista, jotka hankintaviranomaisen
on julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Kyseisen direktiivin liite IV koskee julkisia rakennusurakoita ja
liite V julkisia urakkakonsessioita, ja liitteeseen VI sisältyy ilmoituksen malli sitä tilannetta varten, että konsessionhaltija
haluaa tehdä kolmansien kanssa sille myönnettyjen rakennusurakoiden toteuttamista koskevia sopimuksia.
Tämän direktiivin 15 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Hankintaviranomaisten, jotka haluavat [myöntää julkisen urakkakonsession], on asetettava sitä koskevien hakemusten vastaanottamiselle
vähintään 52 päivän pituinen määräaika ilmoituksen lähetyspäivästä.”
Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta
31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EYVL L 134, s. 114) 61 artiklassa, jonka otsikko
on ”Lisäurakkasopimusten tekeminen [konsessionhaltijoiden] kanssa”, säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä ei sovelleta lisäurakoihin, jotka eivät sisälly alkuperäiseen hankkeeseen tai alkuperäiseen sopimukseen
ja jotka ovat ennalta arvaamattomista syistä tulleet välttämättömiksi urakan toteuttamiseksi sellaisena kuin se on kuvattu
ja jotka hankintaviranomainen tekee [konsessionhaltijan] kanssa, edellyttäen, että sopimus lisäurakasta tehdään työn suorittavan
alkuperäisen taloudellisen toimijan kanssa:
–        jos tällaista lisäurakkaa ei voida erottaa teknisesti tai taloudellisesti alkuperäisestä sopimuksesta aiheuttamatta hankintaviranomaisille
huomattavaa haittaa, tai
–        jos lisäurakka, vaikka se voitaisiin erottaa alkuperäisen sopimuksen toteuttamisesta, on ehdottoman välttämätön alkuperäisen
sopimuksen loppuunsaattamiseksi.
Lisäurakoista tehtyjen sopimusten yhteenlaskettu arvo saa kuitenkin olla enintään 50 prosenttia [konsession] kohteena olevan
alkuperäisen [urakan] arvosta.”
Käyttöoikeussopimuksista (konsessio) yhteisön oikeudessa tehdyn komission tulkitsevan tiedonannon (EYVL 2000, C 121, s. 2)
3.1.1 kohdassa, jonka otsikko on ”Yhdenvertainen kohtelu”, todetaan seuraavaa:
”– –
Joskus [konsession] myöntäjä ei voi määrittää tarpeitaan riittävän tarkoin teknisin termein. Tällöin [konsession] myöntäjä
hakee vaihtoehtoisia tarjouksia, joissa tarjotaan erilaisia ratkaisuja yleisin termein ilmaistuun ongelmaan. Tällaisissa tapauksissa
tarjouseritelmissä on kuitenkin terveen ja tehokkaan kilpailun takaamiseksi aina syrjimättömästi ja objektiivisesti selostettava,
mitä ehdokkailta vaaditaan, ja eritoten [esitettävä] lähestymistapaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joita niiden on noudatettava
tarjouksia valmistellessaan. – –”

Kansallinen säännöstö
Konsessiojärjestelmän mukaisesti suoritettavasta moottoriteiden rakentamisesta, kunnossapidosta ja hyödyntämisestä 10.5.1972
annetun lain nro 8, sellaisena kuin se on ollut voimassa vuodesta 1996 lähtien (Ley 8/1972, de 10 de mayo, de construcción,
conservación y explotación de autopistas en régimen de concesión; jäljempänä moottoritielaki), 8 §:n 2 momentin toisessa kohdassa
säädetään seuraavaa:
”– – konsessionhaltijana olevan yhtiön toimialaan kuuluu – –sellaisen tieinfrastruktuurin rakentaminen, joka ei ole konsession
kohteena mutta joka vaikuttaa siihen, joka toteutetaan moottoritien vaikutusalueella tai joka on tarpeen liikenteen järjestämiseksi
ja jota koskeva suunnittelu ja toteutus tai pelkkä toteutus on vastasuoritus, jota konsessionhaltijalta edellytetään– –.”
Moottoriteiden vaikutusalueen laajuudeksi vahvistettiin 16.4.1999 tehdyssä kuninkaan päätöksessä nro 597 20 km.

Riidanalainen hanke
Moottoritie A-6 kulkee Madridin kaupungista La Coruñan kaupunkiin, ja se on Espanjan keskiosan maan pohjois- ja luoteisosiin
yhdistävä päätie. On kiistatonta, että kyseessä on yksi maan tärkeimmistä ja vilkkaimmin liikennöidyistä maanteistä. Tämän
moottoritien osuus, joka sijaitsee Madridin ja Villalban kaupunkien välillä, on maksuton, noin 40 km:n pituinen osuus, ja
se kulkee lähes kokonaan kaupunkialueen läpi. Villalban ja Adaneron kaupunkien välinen osuus on maksullinen, ja sen pituus
on noin 70 km (jäljempänä moottoritien A‑6 maksullinen osuus). On kiistatonta, että nämä kaksi moottoritien osuutta olivat
pitkään hyvin vilkkaasti liikennöityjä ja niillä esiintyi pahoja liikenneruuhkia.
Moottoritien A-6 maksullista osuutta on vuodesta 1968 lähtien hyödyntänyt konsessiosopimuksen nojalla Ibérica de Autopistas
SA ‑niminen yhtiö (jäljempänä Iberpistas). Tämä konsessio oli myönnetty 29.1.2018 asti.
Espanjan julkisista rakennusurakoista vastaava ministeriö ilmoitti 26.5.1997 tehdyllä päätöksellä aikomuksestaan sisällyttää
Espanjan hallituksen helmikuussa 1997 hyväksymään ”moottoritiesuunnitelmaan” sellaisten moottoriteiden rakentamisen, jotka
yhdistävät Segovian ja Ávilan kaupungit moottoritiehen A-6, koska ”kun otetaan huomioon nykyinen huomattava liikenne, joka
aiheuttaa liikenteen ruuhkautumista – –, sellaisten moottoriteiden rakentaminen, joiden avulla nämä kaupungit voidaan yhdistää
nykyiseen moottoritiehen A-6, on poikkeuksellisella tavalla näiden kaupunkien kehitystä koskevan yleisen edun mukainen”.
Julkisista rakennusurakoista vastaava ministeriö, joka toimi konsession myöntävänä viranomaisena, aloitti Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (EYVL S 115, 16.6.1999; jäljempänä ensimmäinen ilmoitus) ja 4.6.1999 tehdyllä
päätöksellä hyväksytyllä tarjouspyyntöasiakirjalla (BOE nro 136, 8.6.1999; jäljempänä ensimmäinen tarjouspyyntöasiakirja)
menettelyn julkista urakkakonsessiota koskevan sopimuksen tekemiseksi. Ensimmäisen ilmoituksen 2 kohdassa ja ensimmäisen tarjouspyyntöasiakirjan
2 kohdan 4 alakohdassa, joiden sisällöt olivat samat, kuvailtiin tarjouspyynnön kohdetta konsessiota varten.
Tässä kohteessa viitattiin seuraaviin urakoihin:
–        Moottoritien A-6 maksullisen osan Ávilan ja Segovian kaupunkeihin yhdistävien osien rakentaminen, kunnossapito ja hyödyntäminen,
–        Moottoritien A-6 maksullisen osuuden kunnossapito ja hyödyntäminen 30.1.2018 alkaen sellaisen ajanjakson ajan, jonka kesto
määräytyy tällä tieosuudella kulkevien ajoneuvojen keskimääräisen määrän perusteella,
–        Guadarraman kaupungin, joka sijaitsee moottoritien A-6 maksullisen osuuden varrella, kehätien rakentaminen ja
–        Moottoritien A-6 maksuttoman osuuden leventäminen sen Madridin ja Villalban välisellä osuudella. Kyseessä oli neljännen ajokaistan
rakentaminen molempiin suuntiin moottoritien A-6 kapasiteetin lisäämiseksi kyseessä olevalla osuudella.
Konsession myöntävä viranomainen julkaisi 7.7.1999 tehdyllä päätöksellä (BOE nro 163, 9.7.1999) uuden tarjouspyyntöasiakirjan
(jäljempänä toinen tarjouspyyntöasiakirja). Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistiin uusi ilmoitus (EYVL S 137,
17.7.1999; jäljempänä toinen ilmoitus). Tämän toisen päätöksen johdanto-osassa todettiin, että ”teknisistä syistä johtuen
on tarpeen muuttaa [ensimmäistä] tarjouspyyntöasiakirjaa tarjouskilpailun kohteen määrittelemiseksi uudelleen ja muutosten
tekemiseksi konsession kestoon”.
Toisen ilmoituksen 2 kohdassa ja toisen tarjouspyyntöasiakirjan 2 kohdassa määriteltiin konsession kohde seuraavalla tavalla:
”1.      Moottoritien A-6 maksullisen osuuden Segoviaan yhdistävän osan rakentaminen, kunnossapito ja hyödyntäminen, – –
2.      Moottoritien A-6 maksullisen osuuden Ávilaan yhdistävän osan rakentaminen, kunnossapito ja hyödyntäminen. – –
3.      Moottoritien A-6 Villalban ja Adaneron välisen osuuden kunnossapito ja hyödyntäminen. – – ”
Tästä ilmenee, että tässä toisessa ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa ei mainittu konsession kohteena Guadarraman
kehätien rakentamista tai moottoritien A-6 maksuttoman osuuden osan leventämistä.
Toisen tarjouspyyntöasiakirjan 3 kohdassa viitattiin ”hallinnollisiin asiakirjoihin”.
Toisen tarjouspyyntöasiakirjan 5 kohdan 13 ja 16 alakohdassa, joiden sanamuoto oli sama kuin ensimmäisessä tarjouspyyntöasiakirjassa,
todettiin seuraavaa:
”13      Tarjoajien on ilmoitettava nimenomaisesti tarjouksissaan ne toimenpiteet, jotka ne aikovat toteuttaa niiden vaikutusten osalta,
joita konsessiosta aiheutuu kokonaisliikenneverkolle, alueen kiinnostavuudelle matkailun kannalta ja historiallisesti tai
taiteellisesti arvokkaiden muistomerkkien vaalimiselle, sekä niiden vaikutusten osalta, joita tästä konsessiosta aiheutuu
maiseman vaalimiselle ja säilyttämiselle ja luonnonsuojelulle, tämän kuitenkaan rajoittamatta tässä asiassa sovellettavan
lainsäädännön noudattamista.
– –
16      Tarjoajien on ilmoitettava viranomaisille ne toimenpiteet, joiden toteuttamista ne ehdottavat kaupunkien välisen liikenteen
hallinnoimiseksi asianmukaisesti alueilla, joita konsession kohteena oleva teiden rakentaminen koskee, ja ilmoitettava, mitkä
näistä toimenpiteistä tarjoaja aikoo toteuttaa omalla kustannuksellaan. Tarjouskilpailua ratkaistaessa näiden toteamusten
luovuus ja toteutettavuus vaikuttavat arviointiin myönteisinä seikkoina, kun otetaan huomioon vakava ruuhkautuminen alueilla,
joiden liikenteeseen konsession kohteena olevat tiet vaikuttavat.”
Toisen tarjouspyyntöasiakirjan 10 kohdassa, joka oli sama kuin ensimmäisen tarjouspyyntöasiakirjan 10 kohta, lueteltiin arviointiperusteet,
jotka otettaisiin huomioon sopimuspuolen valintaa varten. Näitä arviointiperusteita olivat muun muassa
–        tehdyn tarjouksen toteutettavuus ja toteutettujen keinojen määrä (III kohta)
–        ehdotetut toimenpiteet liikenteen ja ympäristön hallinnoimiseksi (V kohta).
V arviointiperusteen i kohdassa todettiin seuraavaa:
”ehdotetuille toimenpiteille kaupunkien välisen liikenteen hallinnoimiseksi, mukaan lukien toimenpiteet, jotka koskevat automaattisen
tietullin käyttöön ottamista alueella, johon konsession kohteena olevien osuuksien rakentaminen vaikuttaa, voidaan myöntää
enintään 75 pistettä luovuudesta, toteutettavuudesta ja tehokkuudesta”.
Toisen tarjouspyyntöasiakirjan 29 kohdassa ilmoitettiin, siltä osin kuin on kyse moottoritien A-6 maksullisen osuuden Ávilaan
ja Segoviaan yhdistävistä osuuksista, että konsessionhaltijan on valvottava, ettei tietty, teknisin termein ilmaistu liikenteen
vilkkauden taso ylity missään moottoritien kohdassa, ja että sen on toteutettava omalla kustannuksellaan tämän vuoksi tarpeelliset
levennykset.
Lopuksi toisen tarjouspyyntöasiakirjan 33 kohdassa todettiin, että sopimuksen kesto ei ole yli 37 vuotta eikä alle 22 vuotta
ja että sopimuksen täsmällinen kesto, laskettuna vuosina, määritellään ottamalla huomioon liikenteen todellinen kehitys jokaisella
osuudella ja kehitys arvioidaan 20 vuoden kuluttua sopimuksen alkamisen jälkeen.
Konsession myöntävä viranomainen päätti 5.11.1999 tehdyllä kuninkaan asetuksella 1724/1999, että konsessio myönnetään Iberpistasille.
Tämän kuninkaan asetuksen 5 §:ssä säädettiin kuitenkin sellaisten rakennustöiden toteuttamisesta, jotka ovat täydentäviä toisessa
ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa mainittuihin rakennustöihin nähden. Näin ollen moottoritien A-6 maksullisen
osuuden Ávilaan ja Segoviaan yhdistävien osuuksien rakentamisen sekä moottoritien A-6 Villalban ja Adaneron välisen maksullisen
osuuden kunnossapidon ja hyödyntämisen lisäksi siinä säädettiin seuraavista rakennusurakoista:
–        kolmannen ajokaistan rakentaminen molempiin suuntiin Villalban ja Valle de los Caídosin liittymän välisellä moottoritien A-6
maksullisella osuudella (jäljempänä urakka A)
–        kolmannen, molempiin suuntiin käytettävissä olevan kaistan rakentaminen Valle de los Caídosin liittymän ja San Rafaelin kaupungin
välisellä moottoritien A-6 maksullisella osuudella, uuden tunnelin rakentaminen mukaan lukien (jäljempänä urakka B), ja
–        neljännen kaistan rakentaminen molempiin suuntiin Madridin ja Villalban välisellä moottoritien A-6 maksuttomalla osuudella
(jäljempänä urakka C).
Urakoista A, B ja C käytetään jäljempänä nimitystä täydentävät urakat.
Edellä todetusta seuraa, että urakka C mainittiin ensimmäisessä ilmoituksessa ja ensimmäisessä tarjouspyyntöasiakirjassa mutta
sitä ei mainittu toisessa ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa. Urakoita A ja B ei mainittu ensimmäisessä eikä
toisessa ilmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa. Guadarraman kehätien rakennustyöt, jotka olivat ensimmäisessä mutteivät
toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa, eivät kuuluneet Iberpistasille myönnettyyn konsessioon eikä niitä loppujen lopuksi toteutettu.
Asiakirja-aineistosta käy ilmi, että moottoritien A-6 maksullisen osuuden ja Segovian välinen osuus otettiin käyttöön vuonna
2003 ja että neljäs ajokaista moottoritien A-6 maksuttomalla osuudella (urakka C) tuli käyttöön 1.1.2006. Asiakirja-aineistosta
käy myös ilmi, että muut urakat on toteutettu tällä välin.
Espanjan viranomaisten 28.11.2001 päivätystä kirjeestä käy ilmi myös, että toisessa ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa
nimenomaisesti mainitun rakennusurakan eli moottoritien A-6 maksullisen osuuden ja Segovian ja Ávilan välinen osuus tuli maksamaan
151,76 miljoonaa euroa. Näissä kustannuksissa ei ole mukana moottoritien A-6 maksullisen osuuden niiden huolto- ja hyödyntämistöiden
kustannuksia, joita koskeva konsessio myönnettiin 30.1.2018 alkaen. Kolme täydentävää urakkaa tulivat maksamaan 132,03 miljoonaa
euroa.

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Koska komissiolla oli epäilyksiä siltä osin, onko menettely, jota noudattaen täydentävät urakkakonsessiot myönnettiin, direktiivin
93/37 sääntöjen mukainen, komissio osoitti 30.4.2001 Espanjan kuningaskunnalle virallisen huomautuksen, johon tämä vastasi
27.6.2001 päivätyllä kirjeellä. Koska komissio ei pitänyt tämän jäsenvaltion tällä välin toimittamia selityksiä tyydyttävinä,
se lähetti 18.7.2002 perustellun lausunnon, johon kyseinen valtio vastasi 20.9.2002 ja 13.3.2003 päivätyillä kirjeillä.
Komissio lähetti Espanjan kuningaskunnalle 25.7.2003 täydentävän virallisen huomautuksen, joka koski yhdenvertaisen kohtelun
ja syrjintäkiellon periaatteiden loukkaamista ja johon Espanjan kuningaskunta vastasi 28.10.2003. Komissio lähetti 22.12.2004
täydentävän perustellun lausunnon, joka koski kyseisten periaatteiden loukkaamista ja johon tämä jäsenvaltio vastasi 3.3.2005
päivätyllä kirjeellä. Koska komissio ei ollut tyytyväinen tähän vastaukseen, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

Kanne

Tutkittavaksi ottaminen
Espanjan kuningaskunta esittää kaksi oikeudenkäyntiväitettä. Ensimmäiseksi se väittää, että kanteella rikotaan unionin tuomioistuimen
työjärjestyksessä asetettuja vaatimuksia, koska asiassa ei ole esitetty selvitystä siitä, että komission puolesta esiintyvällä
asianajajalla oli riittävä edustustoimivalta. Lisäksi tämä toimielin ei ole perustellut tehtävää, joka tämän asianajajan hoidettavaksi
on annettu tässä asiassa, koska hän ei toimi varsinaisena komission asiamiehenä.
Toiseksi Espanjan kuningaskunta esittää oikeudenkäyntiväitteen, joka koskee komission kanteen selkeyden puutetta, koska siinä
viitataan erotuksetta direktiivin 93/37 3 artiklan ja 11 artiklan 3, 6, 7, 11 ja 12 kohdan rikkomiseen. Espanjan kuningaskunta
kuitenkin katsoo, että ainoa 3 artiklan säännös, joka nyt esillä olevassa asiassa voidaan ottaa huomioon, on sen 1 kohta.
Lisäksi Espanjan kuningaskunta katsoo, että konsession myöntänyt viranomainen täytti täysin tämän direktiivin 11 artiklan
3, 7, 11 ja 12 kohdan mukaiset velvollisuutensa. Saman artiklan 6 kohdassa viitataan Espanjan kuningaskunnan mukaan kyseisen
direktiivin liitteisiin IV, V ja VI, vaikka nyt esillä olevassa asiassa voidaan sen mukaan soveltaa vain liitettä V. Näin
ollen kanteen kohdetta ei ole määritelty.
Ensimmäisen oikeudenkäyntiväitteen osalta on todettava, että komission puolesta on asianmukaisesti esiintynyt tuomioistuimessa
kolme asiamiestä ja että heitä avusti yksi asianajaja. Lisäksi komissio liitti kannekirjelmäänsä jäljennöksen asiakirjasta,
jossa vakuutetaan, että kyseessä olevalla asianajajalla on unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 38 artiklan 3 kohdan mukaisesti
oikeus esiintyä asianajajana jonkin jäsenvaltion eli Espanjan kuningaskunnan tuomioistuimessa.
Samalla tavoin toista oikeudenkäyntiväitettä ei voida hyväksyä. Kaikista unionin tuomioistuimelle toimitetuista asiakirjoista
nimittäin käy yksiselitteisesti ilmi, että komission kanne ja väitteet koskevat sitä, että kyseessä olevan urakkakonsessiomenettelyn
yhteydessä ei noudatettu julkistamisvelvoitteita, jotka konsession myöntävälle viranomaiselle kuuluvat direktiivin 93/37 merkityksellisten
säännösten nojalla, koska kaikkia tosiasiallisesti myönnettyjä ja toteutettuja rakennusurakoita ei mainittu ilmoituksessa,
josta säädetään tätä varten näissä säännöksissä.
Näin ollen nyt esillä olevaan asiaan ei liity minkäänlaista kanteen kohteen selkeyttä koskevaa ongelmaa, joka voisi asettaa
kyseenalaiseksi kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten täyttymisen.
Se, että tietyt direktiivin 93/37 säännökset, joihin komissio on viitannut väitteidensä tueksi, saatetaan todeta nyt esillä
olevan asian kannalta merkityksettömiksi, ei merkitse, että komission kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi.

Asiakysymys
Asianosaisten lausumat
Komissio väittää asiakysymyksen osalta, että konsession kohteen, sellaisena kuin se mainitaan ilmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa,
ja tosiasiallisesti toteutettujen urakoiden on vastattava toisiaan. Kyseessä olevan konsession kohde määriteltiin komission
mukaan tarkasti toisen tarjouspyyntöasiakirjan 2 kohdassa, ja se koski tiettyjä rakennusurakoita eli moottoritien A-6 maksullisen
osuuden Segoviaan ja Ávilaan yhdistäviä osuuksia sekä kyseisen osuuden kunnossapitoa ja hyödyntämistä 30.1.2018 alkaen. Täydentäviä
urakoita sitä vastoin ei komission mukaan mainittu toisessa ilmoituksessa eikä toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, josta Espanjan kuningaskuntaa moititaan, johtuu komission mukaan näin ollen
siitä, että Espanjan viranomaiset laajensivat jälkikäteen konsession kohdetta, koska ne sopivat Iberpistasin kanssa sellaisten
rakennustöiden toteuttamisesta, joita ei ollut julkistettu ja jotka sijaitsevat konsession kohteen, sellaisena kuin se julkistettiin,
kattaman maantieteellisen alueen ulkopuolelle. Komission mukaan tällä laiminlyötiin jäsenvaltioilla direktiivin 93/37 3 ja
11 artiklan mukaan olevia velvollisuuksia.
Komissio väittää, että konsession kohteeseen toisessa ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa tehty muutos ja
toisen tarjouspyyntöasiakirjan 5 kohdan 13 ja 16 alakohdan ja 29 kohdan sanamuoto eivät saaneet kohtuullisen valveutunutta
ja huolellista tarjoajaa ymmärtämään, että tosiasiassa toimivaltaiset viranomaiset kehottivat sitä tekemään ehdotuksia, jotka
saattoivat johtaa täydentävien urakoiden kaltaisten rakennusurakoiden toteuttamiseen. Jos asian laita olisi eri tavoin, tämä
vastaisi nimittäin sen myöntämistä, että tarjoajat saivat ehdottaa kaikilla Madridin, Segovian ja Ávilan maakuntien teillä
suoritettavia rakennusurakoita, koska konsession kohteena olevat rakennusurakat saattoivat vaikuttaa liikenteeseen näillä
teillä.
Komissio katsoo, että sillä, että täydentävät urakat eivät sisältyneet konsession kohteeseen ja että tavanomaisen valistunut
tarjoaja ei voinut päätellä tarjouspyyntöasiakirjasta, että se saattoi tehdä ehdotuksia näin laajojen urakoiden toteuttamisesta,
suosittiin vain Iberpistasia, joka oli jo moottoritien A-6 maksullisen osuuden konsessionhaltija ja tunsi hankintaviranomaisen
todelliset tarpeet. Muut ehdokkaat ja potentiaaliset tarjoajat eivät sitä vastoin voineet tuntea kaikkia seikkoja, jotka tultiin
ottamaan huomioon konsession myöntämistä varten, mikä komission mukaan muodostaa tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen
loukkaamisen.
Espanjan kuningaskunta väittää ensimmäiseksi, että, kuten toisesta tarjouspyyntöasiakirjasta käy ilmi, tarjouskilpailuun sovellettiin
paitsi tätä tarjouspyyntöasiakirjaa, myös hankintamenettelyihin sovellettavaa lainsäädäntöä kokonaisuudessaan eli moottoritielakia
ja 25.1.1973 annetulla asetuksella nro 215 hyväksyttyä yleistä tarjouspyyntöasiakirjaa. Espanjan kuningaskunnan mukaan tämän
lainsäädännön tavoitteena on sallia moottoritiesuunnitelman toteuttamisen kanssa johdonmukaisella tavalla huomattavia vapauksia
yksityisyritysten tekemille aloitteille sekä tarjousten tekemisen yhteydessä että niiden toiminnan toteuttamisen yhteydessä
sopimuksen tekemisen jälkeen.
Lisäksi Espanjan kuningaskunta väittää, että tätä lähestymistapaa on noudatettu vaikeuksitta muiden moottoriteiden rakentamista
Espanjassa koskevien konsessioiden myöntämisen yhteydessä ja että tämä lähestymistapa vahvistetaan moottoritielain 8 §:ssä,
jossa säädetään tarjoajien mahdollisuudesta ehdottaa ylimääräisiä rakennusurakoita joko moottoriteiden vaikutusalueella, tämän
käsitteen kansallisen lainsäädännön mukaisen määritelmän mukaisesti, tai tämän alueen ulkopuolella.
Espanjan kuningaskunnan mukaan tässä asiassa toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa ei enää mainittu yksiselitteisesti tiettyjen
urakoiden toteuttamista koskevia hankkeita. Tämän muutoksen tarkoitus oli jättää yksityisyrittäjien aloitteellisuuden ja luovuuden
varaan sellaisten ehdotusten tekeminen konsession myöntävälle viranomaisille, jotka koskevat sellaisten urakoiden toteuttamista,
joilla voidaan ratkaista moottoritien A-6 liikenneongelmat erityisesti uusien Ávilaan ja Segoviaan johtavien teiden rakentamisen
jälkeen. Näiden kahden uuden moottoritien rakentaminen nimittäin pahensi liikenteen tilaa kyseessä olevalla reitillä. Tämän
ongelman ratkaisemista koskevien ehdotusten tekeminen jätettiin tarjoajille, kuten myös toisen tarjouspyyntöasiakirjan 5 kohdan
13 ja 16 alakohdan ja 29 ja 33 kohdan sanamuodosta käy ilmi.
Toiseksi Espanjan kuningaskunta väittää, että nyt esillä olevassa asiassa ei missään tapauksessa jätetty noudattamatta julkistamisvelvoitteita
täydentävien urakoiden myöntämisen osalta. Iberpistas ei nimittäin toteuttanut itse näitä täydentäviä rakennusurakoita, vaan
se järjesti niistä tarjouskilpailun ja teki niitä koskevat sopimukset kolmansien yritysten kanssa direktiivissä 93/37 ja Espanjan
lainsäädännössä asetettujen julkistamista ja kilpailuttamista koskevien vaatimusten mukaisesti. Konsessionhaltija Iberpistasista
riippumattomat kolmannet yritykset siis toteuttivat nämä ylimääräiset rakennusurakat.
Kolmanneksi Espanjan kuningaskunta korostaa, että komissiolle tehtyjen kanteluiden takana eivät olleet sellaisten tarjoajat,
joita ei valittu, tai kolmannet osapuolet, jotka olivat tosiasiallisesti tai potentiaalisesti kiinnostuneita tekemään riidanalaisen
konsessiosopimuksen, vaan ne olivat lähtöisin henkilöiltä ja yksiköiltä, jotka eivät mitenkään liity ammatillisesti tähän
konsessioon. Näillä kantelijoilla ei Espanjan kuningaskunnan mukaan ole minkäänlaista intressiä kilpailusääntöjen asianmukaiseen
soveltamiseen, vaan niitä ohjasivat toisenlaiset motiivit. Kaikilla yksiköillä, jotka menettelyyn halusivat osallistua, oli
hallussaan samat tiedot, eikä yksikään tarjoaja tai todellinen tai potentiaalinen konsessiosta kiinnostunut taho asettanut
menettelyn tulosta kyseenalaiseksi kantelulla, hallinnon sisäisen muutoksenhaun tai tuomioistuinmenettelyn avulla. Näin ollen
yhdenvertaisen kohtelun periaatetta noudatettiin.
Espanjan kuningaskunta toteaa neljänneksi, että ennen asian saattamista komissiolle nämä samat kantelijat nostivat riidanalaisesta
menettelystä kaksi kannetta Tribunal Supremossa, joka on Espanjan ylin tuomioistuin, joka parhaiten kykeni lausumaan nyt esillä
olevaan asiaan liittyvästä tosiseikkoja koskevasta kysymyksestä, joka koski niiden syiden määrittelemistä, joiden vuoksi toista
tarjouspyyntöasiakirjaa oli muutettu. Tribunal Supremo kuitenkin hylkäsi nämä kanteet 11.2 ja 4.10.2003 antamallaan kahdella
tuomiolla, joissa se tarkasteli riidanalaisen konsession myöntämistä myös yhteisön oikeuden kannalta ja totesi, että yhdenvertaisen
kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita oli noudatettu.

Uninonin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aivan aluksi on todettava, että vaikka komissio väittää Espanjan kuningaskunnan rikkoneen direktiivin 93/37 3 artiklaa ja
11 artiklan 3, 6, 7, 11 ja 12 kohtaa, se ei kiistä sitä seikkaa, että tarjouskilpailua koskeva ilmoitus julkaistiin, eikä
se aseta kyseenalaiseksi tämän julkaisemisen ajankohtaa ja menettelytapoja, sellaisena kuin niistä säädetään tämän direktiivin
11 artiklan 7, 11 ja 12 kohdassa. Lisäksi komission kannekirjelmästä käy ilmi, että saman direktiivin 3 artiklan osalta komission
kanne koskee vain tämän artiklan 1 kohtaa.
Näin ollen komission kannetta on tarkasteltava vain direktiivin 93/37 3 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 3 ja 6 kohdan kannalta.
Tältä osin on selvää, että nyt esillä olevassa asiassa kyseessä oleva toimi on direktiivin 93/37 1 artiklan d alakohdassa
tarkoitettu julkinen urakkakonsessio. Tämän säännöksen mukaisesti julkinen urakkakonsessio on muuten samanlainen sopimus kuin
julkisia rakennusurakoita koskeva sopimus, paitsi että toteutettavan rakennusurakan korvauksena on joko yksinomaan oikeus
hyödyntää rakennuskohdetta tai tällainen oikeus ja maksu yhdessä.
Direktiivin 93/37 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti hankintaviranomaisen tekemään julkista urakkakonsessiota koskevaan sopimukseen
sovelletaan muun muassa 11 artiklan 3 ja 6 kohdan julkaisemista koskevia säännöksiä, jos sopimuksen arvo on vähintään 5 000 000
ecua.
Saman direktiivin 11 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että hankintaviranomaiset, jotka haluavat myöntää julkisen urakkakonsession,
julkaisevat aiettaan koskevan ilmoituksen. Kuten tämän artiklan 6 kohdasta käy ilmi, tämä ilmoitus on laadittava liitteessä
V esitetyn mallin mukaisesti, ja siinä on oltava liitteessä vaaditut tiedot.
Tietoja, joita kyseisessä ilmoituksessa on oltava, ovat tässä liitteessä V olevan II jakson, jonka otsikko on ”Sopimuksen
kohde”, mukaisesti sopimuksen pääasiallinen kohde ja sen täydentävät kohteet, niiden rakennustöiden kuvaus ja sijainti, joista
konsessiossa on kyse, sekä niiden määrä ja laajuus.
Tämä julkistamisvelvoite takaa siihen kuuluvan tarjousten vertailemisen mahdollisuuden avulla sellaisen kilpailun tason, jonka
Euroopan unionin lainsäätäjä on katsonut olevan tyydyttävä julkisten urakkakonsessioiden alalla.
Tällä velvollisuudella toteutetaan tällä alalla yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita, joita hankintaviranomaisten
on noudatettava kaikissa tilanteissa.
Ilmoituksen selkeällä sanamuodolla kaikille potentiaalisille, tavanomaisen valistuneille ja kokeneille sekä kohtuullisen huolellisille
tarjoajille on objektiivisesti tarjottava mahdollisuus muodostaa konkreettinen ajatus toteutettavista rakennustöistä ja niiden
sijainnista ja tehdä tämän perusteella tarjouksensa.
Ilmoituksen ensisijaista tärkeyttä sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten että urakkakonsessioiden osalta, siltä
osin kuin on kyse eri jäsenvaltioiden tarjoajille yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisissa olosuhteissa annettavista
tiedoista, korostetaan direktiivin 93/37 11 artiklan 11 kohdassa, jonka mukaan jäsenvaltioissa mahdollisesti julkaistaviin
ilmoituksiin ei saa sisältyä muita tietoja kuin ne, jotka on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Koska direktiivin 93/37 liitteessä V olevassa konsessiota koskevan ilmoituksen mallissa on kuitenkin rajallisesti tilaa, lisätietoja
konsessiosta voidaan antaa tarjouspyyntöasiakirjassa, joka konsession myöntävän viranomaisen on laadittava ja joka on ilmoituksen
luonnollinen lisä.
Tässä asiassa on todettava, että täydentäviä urakoita, joita komission väitteet koskevat ja joiden arvo ylittää direktiivin
93/37 3 artiklan 1 kohdassa säädetyn kynnysarvon huomattavassa määrin, ei mainittu kyseessä olevan konsession kohteessa, sellaisena
kuin se määritellään toisessa ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa.
Espanjan kuningaskunta väittää kuitenkin, että toinen tarjouspyyntöasiakirja olisi pitänyt ymmärtää siten, että siinä viitattiin
tarjouskilpailuihin yleensä sovellettaviin perussäännöksiin, muun muassa moottoritielakiin, ja sitä on tulkittava näiden säännösten
valossa, joiden tarkoitus on jättää huomattavasti tilaa tarjoajien aloitteellisuudelle. Näin ollen tarjoajien olisi pitänyt
ymmärtää tämän lain 8 §:n valossa, että todellisuudessa konsession myöntävä viranomainen vetosi niiden aloitteellisuuteen
ja luovuuteen asiaan liittyvän ensisijaisen ongelman eli moottoritien A-6 liikenteen vilkkauden ratkaisemiseksi. Espanjan
kuningaskunnan mukaan tämä ongelma on ilmeinen ja se käy yksiselitteisesti ilmi toimivaltaisten kansallisten viranomaisten
tilastoista. Se katsoo, että terveen järjen avulla oli ymmärrettävissä, että konsession myöntävä viranomainen odotti saavansa
tällaisia ehdotuksia. Espanjan kuningaskunnan mukaan tätä oletusta tukee se seikka, että tiettyjä urakoita ei enää mainittu
toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa, jotta tarjoajien aloitteellisuudelle jäisi enemmän tilaa, sekä toisen tarjouspyyntöasiakirjan
5 kohdan 13 ja 16 alakohdan ja 29 kohdan sanamuoto.
Nämä perustelut on hylättävä.
On nimittäin todettava, että konsession vaatimusten selventämiseksi on joskus väistämätöntä, että ilmoituksessa tai tarjouspyyntöasiakirjassa
viitataan kansalliseen lainsäädäntöön, joka koskee teknisiä eritelmiä turvallisuuden, terveyden tai ympäristönsuojelun alalla
tai muuntyyppisiä vaatimuksia. Tämä mahdollisuus tehdä viittauksia ei kuitenkaan voi vapauttaa konsession myöntävää viranomaista
direktiivissä 93/37 asetetuista julkistamisvelvoitteista, joiden mukaan kyseessä olevan konsession kohde on määriteltävä ilmoituksessa
ja tarjouspyyntöasiakirjassa, joiden on sisällettävä tämän tuomion 55 kohdassa kyseessä olevat tiedot. Sitä, että ilmoitusta
tai tarjouspyyntöasiakirjaa on tarpeellista tulkita tällaisen lainsäädännön valossa, jotta konsession todellinen kohde voidaan
havaita, ei myöskään voida hyväksyä.
Tätä vaatimusta on tulkittava tiukasti. Näin ollen oikeuskäytännössä on julkista rakennusurakkaa koskevan sopimuksen yhteydessä
pidetty lainvastaisena tarjouspyyntöasiakirjassa kansalliseen lainsäädäntöön tehtyä viittausta, joka koskee tarjoajien mahdollisuutta
esittää tarjouksissaan vaihtoehtoja, direktiivin 93/37 19 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan mukaisesti, koska tarjouspyyntöasiakirjassa
ei täsmennetty vähimmäisvaatimuksia, jotka tällaisten vaihtoehtojen oli täytettävä (ks. asia C‑421/01, Traunfellner, tuomio
16.10.2003, Kok., s. I‑11941, 27–29 kohta). Koska kyse on avoimuutta koskevasta velvollisuudesta, jolla pyritään varmistamaan
sen periaatteen noudattaminen, joka koskee tarjoajien yhdenvertaista kohtelua ja jota on noudatettava kaikissa direktiivin
93/37 mukaisissa hankintamenettelyissä, tämä tuomioistuimen toteamus on pätevä myös urakkakonsessioita koskevissa asioissa.
On myös lisättävä, että konsession myöntävä viranomainen voi konsession kohteena olevien rakennustöiden mahdollisten erityispiirteiden
vuoksi jättää tarjoajien aloitteellisuudelle jonkin verran tilaa siltä osin, miten ne muotoilevat tarjouksensa.
Ei kuitenkaan voida katsoa, että ensimmäisen tarjouspyyntöasiakirjan korvanneen toisen tarjouspyyntöasiakirjan 5 kohdan 13
ja 16 alakohdassa ja 29 kohdassa vedottiin tarjoajien aloitteellisuuteen sellaisten vaihtoehtojen ehdottamiseksi, jotka koskevat
muita rakennusurakoita kuin niitä, jotka on selvästi yksilöity toisessa ilmoituksessa. Toisen tarjouspyyntöasiakirjan 5 kohdan
13 alakohdassa ei nimittäin täsmennetä erityisesti niiden toimenpiteiden sijaintia, jotka on toteutettava tässä tarjouspyyntöasiakirjassa
tarkoitetuista rakennustöistä mahdollisesti aiheutuvan liikenteen vilkastumisen vähentämiseksi. Lisäksi kyseisen 5 kohdan
16 alakohdassa vain kehotettiin tarjoajia tekemään ehdotuksia toimenpiteistä kaupunkien välisen liikenteen asianmukaista ”hallinnointia”
varten ”alueilla, joita konsession kohteena oleva teiden rakentaminen koskee”, täsmentämättä näitä alueita sen enempää. Lisäksi
29 kohdassa viitataan liian epätäsmällisesti toimenpiteisiin, jotka on toteutettava moottoritien A-6 maksullisen osuuden Ávilaan
ja Segoviaan yhdistävien osuuksien osalta.
On todettava, että tarjoajien aloitteellisuus ja vaihtoehtoiset tarjoukset, joita Espanjan hallitus oli väitetysti odottanut
sen johdosta, että ensimmäinen tarjouspyyntöasiakirja korvattiin toisella tarjouspyyntöasiakirjalla ”teknisistä syistä” ja
”tarjouskilpailun kohteen määrittelemiseksi uudelleen”, eivät sen lisäksi, että tavanomaisen valistunut ja huolellinen tarjoaja
ei voinut ymmärtää niitä Espanjan kuningaskunnan väittämässä tarkoituksessa, liity riidanalaisen konsession kohteeseen vaan
ne vastaavat pikemminkin yleisen liikennepolitiikan huolenaihetta asianomaisessa jäsenvaltiossa. Näin ollen tarjoajat olisivat
tällaisen käsityksen perusteella, kuten komissio perustellusti korostaa, voineet vapaasti ja rajoituksetta tehdä ehdotuksia
urakoiden toteuttamisesta koko Madridin itsehallintoalueen alueella sekä Ávilan ja Segovian provinssien alueilla.
Samalla tavoin tarjoajat eivät voi ottaa huomioon kansallisella tasolla olemassa olevan sellaisen ongelman ilmeisyyttä, jonka
osalta ei voida olettaa, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet potentiaaliset tarjoajat näkevät sen välttämättä tällaisena,
konsession kohteen määrittelemisessä käytettävänä implisiittisenä arviointiperusteena eikä tällä ilmeisyydellä luonteella
näin ollen voi olla vaikutusta siihen, minkälainen merkitys ilmoituksella ja tarjouspyyntöasiakirjalla katsotaan unionin säännöksissä
olevan.
Joka tapauksessa, vaikka katsottaisiin, että kaikki tarjoajat ymmärtävät niillä olevan aloitteentekoa koskevan vapauden samalla
tavoin, direktiivin 93/37 kanssa ristiriidassa on, että myönnetään ilman minkäänlaista avoimuutta julkisia rakennusurakoita
koskeva konsessio, johon kuuluu niin kutsuttuja ”täydentäviä” rakennusurakoita, jotka sellaisenaan ovat tässä direktiivissä
tarkoitettuja ”julkisia rakennusurakoita koskevia sopimuksia” ja joiden arvo ylittää direktiivissä säädetyn katon.
Päinvastaisessa tapauksessa tämä merkitsisi, että nämä niin kutsutut ”täydentävät” rakennusurakat eivät kuuluisi julkistamisvelvoitteen
piiriin eikä niitä näin ollen tarvitsisi kilpailuttaa. Koska aloitteentekomahdollisuuttaan käyttävät tarjoajat voisivat täysin
vapaasti tehdä ehdotuksia, joissa ne määrittelevät suunniteltujen rakennusurakoiden luonteen, laajuuden ja maantieteellisen
sijainnin itsenäisesti ja ilman, että niillä tarvitsee olla ennalta määriteltyä kohdetta, niiden tarjoukset eivät olisi millään
tavoin vertailukelpoisia.
Lisäksi on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei voi tehokkaasti johtaa perusteluita direktiivin 2004/18 61 artiklasta.
Sen lisäksi, että nyt esillä oleva asia ei kuulu tämän direktiivin ajalliseen soveltamisalaan, on todettava, että riidanalaiset
täydentävät urakat eivät ole edellä mainitussa säännöksessä tarkoitetulla tavalla ”lisäurakoi[ta], jotka eivät sisälly alkuperäiseen
[konsessio]hankkeeseen” ja jotka ovat ennalta arvaamattomista syistä tulleet välttämättömiksi urakan toteuttamiseksi sellaisena
kuin se on kuvattu.
Tapaa, jolla Espanjan kuningaskunta tässä asiassa toimi, ei voida oikeuttaa myöskään edellä mainitun, käyttöoikeussopimuksista
(konsessio) yhteisön oikeudessa tehdyn komission tulkitsevan tiedonannon 3.1.1 kohdan perusteella. Tässä kohdassa tarkoitetaan
nimittäin vain tapauksia, joissa sen vuoksi, että konsession myöntävä viranomainen ei voi määrittää tarpeitaan teknisesti
riittävän tarkasti, se pyrkii hankkimaan vaihtoehtoisia tarjouksia, joiden tarkoitus on tarjota erilaisia ratkaisuja yleisesti
ilmaistuun ongelmaan, mikä ei ole asian laita nyt esillä olevassa asiassa.
Näin ollen on todettava, että täydentävät urakat myönnettiin Iberpistasille siitä seikasta huolimatta, että ne eivät kuuluneet
kyseessä olevan konsession kohteeseen, sellaisena kuin se on määritelty toisessa ilmoituksessa ja toisessa tarjouspyyntöasiakirjassa,
millä rikottiin direktiivin 93/37 3 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 3 ja 6 kohtaa, luettuna yhdessä sen liitteen V kanssa.
Kuten tämän tuomion 57 kohdasta käy ilmi, direktiivin 93/37 säännöksillä, joissa edellytetään asianmukaista julkistamista,
täsmennetään yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteita. Näin ollen ei ole aiheellista arvioida erikseen kysymystä,
joka koskee näiden periaatteiden mahdollista loukkaamista.
Espanjan kuningaskunnan sen seikan perusteella esittämä perustelu, että Iberpistas ei itse toteuttanut täydentäviä rakennusurakoita
vaan teki niistä sopimuksen kolmansien yritysten kanssa direktiivin 93/37 3 artiklan 4 kohdassa asetettujen julkistamisvaatimusten
mukaisesti, ei kumoa tämän tuomion 74 kohdassa olevaa päätelmää. Kuten komissio perustellusti huomauttaa, tämän direktiivin
3 artiklassa asetetaan selvästi sekä konsession myöntävälle viranomaiselle että konsessionhaltijalle julkistamisvelvoitteita,
jotka ovat kumulatiivisia eivätkä vaihtoehtoisia ja joita molempien on noudatettava menettelyn kaikissa vaiheissa tämän säännöksen
tehokkaan vaikutuksen turvaamiseksi.
Samalla tavoin Espanjan kuningaskunnan se peruste on tehoton, joka koskee sitä, että komissio päätti aloittaa tämän jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn sellaisten henkilöiden tekemien kanteluiden seurauksena, joilla ei ole tekemistä
riidanalaisen menettelyn kanssa, eikä sellaisten muiden tarjoajien tekemien kanteluiden seurauksena, jotka olivat tosiasiallisesti
tai potentiaalisesti kiinnostuneet tekemään kyseessä olevan konsessiosopimuksen.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan nimittäin juuri komission tehtävänä on nimittäin arvioida jäsenvaltiota vastaan aloitettavan
menettelyn tarkoituksenmukaisuutta, määrittää ne säännökset, joita se katsoo jäsenvaltion rikkoneen, ja valita ajankohta,
jolloin se aloittaa jäsenvaltiota vastaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn, eikä niillä
näkökohdilla, joilla on ratkaiseva merkitys tässä valinnassa, ole vaikutusta kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiin.
Vastaavasti, kun komissio arvioi yksin sen, onko jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen nostaminen
ja sen vireillä pitäminen tarkoituksenmukaista, unionin tuomioistuimen on tutkittava, onko kyseessä jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättäminen, eikä sen asiana ole antaa komission harkintavallan käyttöä koskevaa ratkaisua (ks. vastaavasti asia
C-33/04, komissio v. Luxemburg, tuomio 8.12.2005, Kok., s. I‑10629, 65–67 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Lisäksi sillä
seikalla, että kilpailevat muut tarjoajat eivät ole riitauttaneet riidanalaisen konsession myöntämistä koskevaa menettelyä,
ei ole vaikutusta sen arvioimisessa, oliko tämä menettely lainmukainen ja onko nyt käsiteltävänä oleva kanne perusteltu.
On myös todettava, että tämän asian ratkaisemista varten ei ole merkitystä väitteellä, joka koskee sitä, että Tribunal Supremo,
jonka käsiteltäväksi on saatettu konsession myöntäneen viranomaisen päätöksistä nostettuja kanteita, totesi kahdessa tuomiossa,
että direktiivin 93/37 säännöksiä ei rikottu ja että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ei loukattu, ja arvioi tätä varten
toisen tarjouspyyntöasiakirjan kohtia koskevia tosiseikkoja, joiden arvioiminen kuuluu kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan.
On nimittäin todettava, että se, että kansallisessa tuomioistuimessa nostetaan kanne, joka koskee jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta
jättämistä koskevan kanteen kohteena olevaa toimivaltaisen viranomaisen tekemää päätöstä, tai tämän kansallisen tuomioistuimen
ratkaisu eivät voi vaikuttaa komission nostaman jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen tutkittavaksi
ottamiseen tai pääasiaratkaisuun. Kansallisissa tuomioistuimissa käytettävissä olevat oikeussuojakeinot eivät nimittäin voi
haitata EY 226 artiklassa tarkoitetun kanteen nostamista, koska niillä on eri tavoitteet ja vaikutukset (ks. vastaavasti asia
31/69, komissio v. Italia, tuomio 17.2.1970, Kok., s. 25, 9 kohta; asia 85/85, komissio v. Belgia, tuomio 18.3.1986, Kok.,
s. 1149, 24 kohta; asia C‑87/02, komissio v. Italia, tuomio 10.6.2004, Kok., s. I‑5975, 39 kohta ja asia C‑508/03, komissio
v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 4.5.2006, Kok., s. I‑3969, 71 kohta).
Kaiken edellä todetun valossa on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 93/37 3 artiklan 1
kohdan ja 11 artiklan 3 ja 6 kohdan, luettuna yhdessä sen V liitteen kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska Iberpistasille
myönnettiin 5.11.1999
–        kolmannen ajokaistan rakentaminen molempiin suuntiin Villalban ja Valle de los Caídosin liittymän välisellä moottoritien A-6
maksullisella osuudella
–        kolmannen, molempiin suuntiin käytettävissä olevan kaistan rakentaminen Valle de los Caídosin liittymän ja San Rafaelin kaupungin
välisellä moottoritien A-6 maksullisella osuudella, uuden tunnelin rakentaminen mukaan lukien, ja
–        neljännen kaistan rakentaminen molempiin suuntiin Madridin ja Villalban välisellä moottoritien A-6 maksuttomalla osuudella,
ilman, että näitä urakoita mainittiin julkista urakkakonsessiota koskevan sopimuksen kohteessa, sellaisena kuin se on kuvailtu
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa.
Kanne hylätään muilta osin.

Oikeudenkäyntikulut
Työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut,
jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Espanjan kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut
ja Espanjan kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta
14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 3 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 3 ja 6 kohdan, luettuna yhdessä sen V
liitteen kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska Ibérica de Autopistas SA:lle myönnettiin 5.11.1999
–
kolmannen ajokaistan rakentaminen molempiin suuntiin Villalban ja Valle de los Caídosin liittymän välisellä moottoritien A-6
maksullisella osuudella
–
kolmannen, molempiin suuntiin käytettävissä olevan kaistan rakentaminen Valle de los Caídosin liittymän ja San Rafaelin kaupungin
välisellä moottoritien A-6 maksullisella osuudella, uuden tunnelin rakentaminen mukaan lukien, ja
–
neljännen kaistan rakentaminen molempiin suuntiin Madridin ja Villalban välisellä moottoritien A-6 maksuttomalla osuudella,
ilman, että näitä urakoita mainittiin julkista urakkakonsessiota koskevan sopimuksen kohteessa, sellaisena kuin se on kuvailtu
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: espanja.