CELEX: 62007TJ0085
Kopienas preču zīme
Iebildumu process
Kopienas vārdiskas preču zīmes "GABEL" reģistrācijas pieteikums
Kopienas agrāka grafiska preču zīme "GAREL"
Daļējs reģistrācijas atteikums
Izskatīšanas, kas ir jāveic Apelāciju padomei, apjoms
Pienākums lemt par visu apelācijas sūdzību
Regulas (EK) Nr. 40/94 62. panta 1. punkts

Prāvas priekšvēsture
2004. gada 2. aprīlī prasītāja
Gabel Industria Tessile SpA
Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (
OV 1994, L 11, 1. lpp.
).
Preču zīme, kuru lūdza reģistrēt, ir vārdisks apzīmējums “GABEL”.
Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 24. un 25. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un attiecībā uz katru no šīm klasēm atbilst šādam aprakstam:
—
24.  klase: “audumi, gultas palagi un galdauti, ceļojumu pledi, virspalagi, spilvendrānas, roku dvieļi, vannas sūkļi, gultas pārklāji, vatētās segas, dūnu segas, tekstilizstrādājumi vannai”;
—
25.  klase: “apģērbs, ieskaitot zābakus, kurpes un čības”.
Preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts 2005. gada 10. janvāra
Bulletin des marques communautaires
[
Kopienas Preču Zīmju Biļetenā
] Nr. 2/05.
2005. gada 6. aprīlī iebildumu iesniedzēja
Creaciones Garel
,
SA
iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. pantu.
Iebildumu atbalstam norādītais pamatojums bija sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē starp reģistrācijai pieteikto preču zīmi un vairākām agrākām preču zīmēm, tas ir, deviņām Spānijas preču zīmēm, sešām starptautiskām preču zīmēm un divām Kopienas preču zīmēm. Šīs pēdējās it īpaši atbilda Kopienas agrākajai grafiskajai preču zīmei Nr. 1806199 (turpmāk tekstā — “Kopienas agrākā grafiskā preču zīme”), kas ir reģistrēta 2005. gada 5. janvārī un attēlota šādi:
Preces, attiecībā uz kurām tika reģistrēta Kopienas agrākā grafiskā preču zīme, ietilpst 24., 25. un 26. klasē atbilstoši Nicas nolīgumam un attiecībā uz katru no šīm klasēm atbilst šādam aprakstam:
—
24. klase: “audumi un tekstilpreces, kas nav ietvertas citās klasēs, gultas palagi un galdauti”;
—
25. klase: “zeķturi, krūšturi, sieviešu biksītes, kombinē, siltā apakšveļa”;
—
26. klase: “mežģīnes, izšuvumi, lentes un aukliņas”.
Ar 2006. gada 22. jūnija lēmumu Iebildumu nodaļa iebildumus apmierināja, reģistrācijas pieteikumu pilnā apmērā noraidīja un piesprieda prasītājai segt izdevumus. Iebildumu nodaļa uzskatīja, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes un Kopienas agrākās grafiskās preču zīmes līdzības, kā arī preču, ko apzīmē ar šīm preču zīmēm, identiskuma dēļ Eiropas Savienības sabiedrības uztverē pastāv sajaukšanas iespēja. Turklāt Iebildumu nodaļa neuzskatīja par vajadzīgu pārbaudīt, vai iebildumu iesniedzējas norādītās agrākās preču zīmes tika faktiski izmantotas Kopienā Regulas Nr. 40/94 15. un 50. panta izpratnē, jo tās lēmums tika pamatots vienīgi ar Kopienas agrāko grafisko preču zīmi, kas bija reģistrēta mazāk nekā pirms pieciem gadiem un tātad šādam nosacījumam nebija pakļauta.
Ar 2006. gada 12. jūlija vēstuli prasītāja saistībā ar savu reģistrācijas pieteikumu ITSB nodeva savu lēmumu veikt preču, kas ietilpst 25. klasē, saraksta ierobežojumu šādā veidā: “[..] apģērba, ieskaitot zābakus, kurpes un čības”, vietā [..] ierobežot šīs preces vienīgi ar “halātiem”, kas tāpat ietilpst 25. klasē.
2006. gada 17. jūlijā prasītāja, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu, par Iebildumu nodaļas lēmumu iesniedza apelācijas sūdzību ITSB.
Ar 2007. gada 25. janvāra lēmumu (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”), kas prasītājai tika paziņots 2007. gada 29. janvārī, ITSB Apelāciju otrā padome Iebildumu nodaļas lēmumu atcēla, pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz halātiem, kas ietilpst 25. klasē, apstiprināja un nolēma, ka katrs lietas dalībnieks sedz savus izdevumus pats.
Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
—
daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to netieši atsaka reģistrēt pieteikto preču zīmi attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē;
—
apstiprināt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to apstiprina pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz halātiem, kas ietilpst 25. klasē;
—
izdot ITSB rīkojumu veikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, un attiecībā uz halātiem, kas ietilpst 25. klasē;
—
atzīt, ka iebildumu iesniedzējas agrākās preču zīmes, izņemot Kopienas agrāko grafisko preču zīmi, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, nav tikušas izmantotas un ka tas veido šo preču zīmju ļaunprātīgu izmantošanu Regulas Nr. 40/94 15. un 50. panta izpratnē;
—
piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
ITSB prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
—
prasību noraidīt;
—
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Savos apsvērumos, kuri tika sniegti, atbildot uz Pirmās instances tiesas jautājumiem, un kuri kancelejā tika iesniegti 2007. gada 19. decembrī, prasītāja paziņoja, ka tā vēlas atsaukt savu trešo prasījumu, par ko Pirmās instances tiesa izdarīja atzīmi tiesas sēdes protokolā.
Par pieņemamību
Tā kā prasības pieņemamības nosacījumi ir ar sabiedrisko kārtību saistīts jautājums, Pirmās instances tiesa tos var izskatīt pēc savas iniciatīvas un tās pārbaude šajā sakarā neaprobežojas tikai ar lietas dalībnieku izvirzītajām iebildēm par nepieņemamību (Tiesas 1986. gada 23. aprīļa spriedums lietā
294/83
Les Verts
/Parlaments,
Recueil
, 1339. lpp.
, 19. punkts; Pirmās instances tiesas 1996. gada 12. decembra spriedums lietā
T-99/95
Stott
/Komisija,
Recueil
, II-2227. lpp.
, 22. punkts, un 2006. gada 27. septembra spriedums lietā T-172/04
Telefónica
/ITSB —
Branch
(“emergia”), Krājumā nav publicēts, 22. punkts).
Ar savu otro pamatu prasītāja Pirmās instances tiesu lūdz apstiprināt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to apstiprina pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz halātiem, kas ietilpst 25. klasē. Ar savu ceturto pamatu tā Pirmās instances tiesu turklāt lūdz atzīt, ka iebildumu iesniedzējas agrākās preču zīmes, izņemot Kopienas agrāko grafisko preču zīmi, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, nav tikušas izmantotas un ka tas veido šo preču zīmju ļaunprātīgu izmantošanu Regulas Nr. 40/94 15. un 50. panta izpratnē.
Ir jākonstatē, ka ar otro un ceturto pamatu prasītāja Pirmās instances tiesu lūdz pieņemt spriedumu, kas attiecīgi būtu apstiprinošs vai konstatējošs. Tomēr no Regulas Nr. 40/94 63. panta 2. un 3. punkta izriet, ka Pirmās instances tiesā celtās prasības mērķis ir izvērtēt Apelāciju padomju lēmumu likumību un atbilstošajā gadījumā panākt to atcelšanu vai grozīšanu (Tiesas 2004. gada 12. oktobra spriedums lietā
C-106/03 P
Vedial
/ITSB, Krājums, I-9573. lpp.
, 28. punkts; šajā sakarā skat. arī Pirmās instances tiesas 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā
T-247/01
eCopy
/ITSB (“ECOPY”),
Recueil
, II-5301. lpp.
, 46. punkts, un 2007. gada 6. novembra spriedumu lietā
T-407/05
SAEME
/ITSB —
Racke
(“REVIAN’s”), Krājums, II-4385. lpp.
, 65. punkts), no kā izriet, ka attiecībā uz tādiem lēmumiem prasības mērķis nevar būt panākt apstiprinošu vai konstatējošu spriedumu.
Tādējādi prasītājas otrais un ceturtais prasījums ir jānoraida kā nepieņemams.
Par lietas būtību
Lai pamatotu savu pirmo prasījumu par apstrīdētā lēmuma atcelšanu tiktāl, ciktāl ar to atsaka reģistrēt pieteikto preču zīmi attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, prasītāja norāda trīs pamatus. Pirmais pamats būtībā attiecas uz Apelāciju padomei uzliktā pienākuma tieši lemt par reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, neizpildi. Otrais pamats ir par Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu. Trešais pamats balstās uz šīs regulas 15. un 50. panta pārkāpumu, kas izpaužas kā attiecīgo preču zīmju reģistrācijas ļaunprātīga izmantošana.
Vispirms ir jāatgādina, ka Regulas Nr. 40/94 62. panta 1. punkta pirmajā teikumā ir noteikts, ka “pēc apelācijas pārbaudes attiecībā uz pieņemšanu izskatīšanai Apelāciju padome lemj par apelāciju”. Šis pienākums ir jāizprot tādējādi, ka Apelāciju padomei ir jālemj par katru no tās izskatāmajiem prasījumiem, apskatot to kopumā, vai nu apmierinot to, vai nu noraidot kā nepieņemamu, vai arī noraidot to pēc būtības (šajā sakarā skat. Tiesas 2007. gada 13. marta spriedumu lietā
C-29/05 P ITSB/
Kaul
, Krājums, I-2213. lpp.
, 56. un 57. punkts). Tā kā šī pienākuma neievērošana var ietekmēt Apelāciju padomes lēmuma saturu, runa ir par būtiskas formas prasību, par kuras pārkāpumu Pirmās instances tiesa var lemt pēc savas ierosmes.
Šajā lietā [Pirmās instances tiesai] pēc savas iniciatīvas ir jāizskata, vai apstrīdētajā lēmumā Apelāciju padome ir lēmusi par prasītājas prasījumiem, kas ir vērsti pret Iebildumu nodaļas atteikumu veikt pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē.
Šīs lietas dalībnieki ir vienisprātis, ka apstrīdētajā lēmumā Apelāciju padome par šiem prasījumiem ir lēmusi netieši. ITSB piebilst, ka praktiski Apelāciju padome apstiprināja Iebildumu nodaļas šajā sakarā pieņemto lēmumu. Lietas dalībnieki tāpat ir vienisprātis, ka šī atteikuma pamatā ir sajaukšanas iespējas esamība Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, kas izriet no Kopienas agrākās grafiskās preču zīmes līdzības reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei un preču, ko apzīmē ar šīm abām preču zīmēm, identiskuma vai līdzības. Atbildot uz Pirmās instances tiesas rakstveida jautājumu par Apelāciju padomes pienākuma lemt par pieteiktās preču zīmes reģistrācijas atteikumu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, iespējamo neizpildi, lietas dalībnieki aprobežojušies ar to iepriekš izteiktās argumentācijas apstiprināšanu.
Tomēr vispirms ir jāatzīmē, ka apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 1. punkts, atbilstoši kuram Apelāciju padome atcēla Iebildumu nodaļas lēmumu noraidīt reģistrācijas pieteikumu, izslēdz iespēju uzskatīt, kā to norāda ITSB, ka tiktāl, ciktāl ar minēto lēmumu pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, tika noraidīta, Apelāciju padome šo lēmumu netieši apstiprināja.
Turpmāk ir jāatzīmē, ka nevienā no citiem apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas punktiem pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, tieši nav nedz apstiprināta, nedz arī noraidīta. Apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 2. punktā ir tikai atļauja pieteikto preču zīmi reģistrēt attiecībā uz halātiem, kas ietilpst 25. klasē. Tomēr, tā kā Apelāciju padomes lēmuma rezolutīvā daļa ir jāinterpretē, ņemot vērā faktu un tiesību pamatojumu, kurš ir tās nepieciešamais pamats, šajā lietā ir jāpārbauda, vai apstrīdētā lēmuma rezolutīvas daļas 2. punktu, ņemot vērā šī lēmuma pamatojumu, var interpretēt tādējādi, ka tas ietver arī netiešu atteikumu vai noraidījumu pieteikto preču zīmi reģistrēt attiecībā uz reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm, kas ietilpst 24. klasē.
Prasītāja nav iesniegusi nevienu pierādījumu, ar ko tiktu pamatoti tās apgalvojumi, ka apstrīdētā lēmuma pamatojumā Apelāciju padome īsumā norādīja savu atteikumu pieteikto preču zīmi reģistrēt attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē. Tieši pretēji, no apstrīdētā lēmuma pamatojuma 16. punktā izriet, ka Apelāciju padome uzskatīja, ka pēc Iebildumu nodaļas lēmuma pieņemšanas pieteikuma iesniedzēja reģistrācijas pieteikumā norādītās preces ierobežoja tikai ar halātiem, kas ietilpst 25. klasē. Turklāt no diviem turpmākajiem apstrīdētā lēmuma punktiem tātad izriet, ka Apelāciju padome uzskatīja, ka halāti, kas ietilpst 25. klasē, ir vienīgās tās izskatāmās preces.
Tādējādi ir jāpārbauda, vai, pastāvot šādiem lietas apstākļiem, Apelāciju padome varēja pamatoti secināt par šāda reģistrācijas pieteikuma ierobežojuma esamību un tādējādi savu pārbaudi ierobežot tikai ar halātiem, kas ietilpst 25. klasē. Kā ITSB ir apstiprinājis, atbildot uz Pirmās instances tiesas rakstveida jautājumu, apstrīdētā lēmuma pamatojuma 16. punkts ir balstīts uz iepriekš 9. punktā minēto prasītājas 2006. gada 12. jūlija vēstuli. Tomēr šo vēstuli, kurā reģistrācijas pieteikumā norādītās 24. klasē ietilpstošās preces nav minētas, tomēr nevar interpretēt tādējādi, ka tajā ir pausta prasītājas griba reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz minētajām precēm atsaukt. Tādējādi ir jāsecina, ka prasītājas Apelāciju padomē iesniegtā apelācijas sūdzība bija vērsta pret Iebildumu nodaļas lēmumu pilnā apmērā, ieskaitot atteikumu pieteikto preču zīmi reģistrēt attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, un nevis tikai pret šī lēmuma daļu.
Ņemot vērā apstrīdētā lēmuma rezolutīvo daļu un pamatojumu, tādējādi ir jāsecina, ka Apelāciju padome tai iesniegto apelācijas sūdzību nav izskatījusi tiktāl, ciktāl tā attiecās uz Iebildumu nodaļas atteikumu reģistrācijai pieteikto preču zīmi reģistrēt attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, un ka tādējādi tā ir pārkāpusi Regulas Nr. 40/94 62. panta 1. punkta pirmo teikumu, jo pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz minētajām precēm prasītāja iepriekš nebija atsaukusi.
Lai gan Regulas Nr. 40/94 63. panta 3. punktā Pirmās instances tiesai ir piešķirtas tiesības grozīt Apelāciju padomju lēmumus, šīs tiesības principā ir ierobežotas ar situācijām, kad izskatāmā lieta ir gatava iztiesāšanai. Šajā lietā fakts, ka Apelāciju padome nav lēmusi par vienu no prasījumiem, izslēdz iespēju, ka lieta ir šādā stadijā. Apstrīdētā lēmuma grozīšana nozīmētu, ka Pirmās instances tiesai pirmo reizi pēc būtības būtu jāvērtē prasījumi, par kuriem Apelāciju padome nav lēmusi. Šāds vērtējums neietilpst Regulas Nr. 40/94 63. panta 2. un 3. punktā noteiktajā Pirmās instances tiesas kompetences jomā (skat. iepriekš 17. punktu).
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, ir jākonstatē, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts, neievērojot būtiskas formas prasības, saskaņā ar kurām Apelāciju padomei šajā lietā jālemj par Iebildumu nodaļas atteikumu pieteikto preču zīmi reģistrēt attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. klasē, un ka šī pārkāpuma rezultātā apstrīdētais lēmums ir jāatceļ pilnā apmērā, turklāt nav vajadzības lemt par prasītājas pirmā prasījuma atbalstam norādītajiem pamatiem.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 3. punktam, ja abiem lietas dalībniekiem spiedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, Pirmās instances tiesa var nolemt, ka tiesāšanās izdevumi ir jāsadala vai ka lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.
Šajā lietā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs. Tomēr ir jāņem vērā apstrīdētajā lēmumā pieļautais procesuālais trūkums. Tā kā Pirmās instances tiesa apstrīdēto lēmumu šajā sakarā atceļ, ir uzskatāms, ka ITSB spriedums tāpat ir nelabvēlīgs. Šajos apstākļos ir jānolemj, ka katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

Ar šādu pamatojumu
PIRMĀS INSTANCES TIESA (otrā palāta)
nospriež:

1)
atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 25. janvāra lēmumu lietā R 960/2006-2;

2)
pārējā daļā prasību noraidīt;

3)
Gabel Industria Tessile SpA
un ITSB katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2008. gada 10. jūnijā.
Sekretārs
E. Coulon
Priekšsēdētājs
I. Pelikánová
(
*1
)	Tiesvedības valoda — itāļu.