CELEX: 62007CJ0568
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
EÜ artiklid 43 ja 48
Optikud
Asutamistingimused
Optikakaupluste avamine ja pidamine
Euroopa Kohtu otsuse mittetäielik täitmine
Põhisumma

Esitatud hagiavalduses palub Euroopa Ühenduste Komisjon Euroopa Kohtul:
—
tuvastada, et kuna Kreeka Vabariik ei ole võtnud kõiki meetmeid selleks, et täita Euroopa Kohtu 21. aprilli 2005. aasta otsust kohtuasjas C-140/03: komisjon
vs.
Kreeka, (EKL lk I-3177), siis on ta rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 48 tulenevaid kohustusi;
—
mõista Kreeka Vabariigilt komisjonile tasumiseks välja trahv, mille soovitatav suurus on 70956 eurot ühe hilinetud päeva eest eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmisel, alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamise kuupäevast kuni nimetatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmise kuupäevani;
—
mõista Kreeka Vabariigilt komisjonile tasumiseks välja põhisumma, mille suurus saadakse päevasumma korrutamisel nende päevade arvuga, mil rikkumine kestab, alates eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka kuulutamise kuupäevast kuni käesolevas kohtuasjas otsuse kuulutamise kuupäevani, ja
—
mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
Siseriiklik õiguslik raamistik
Siseriiklik õiguslik raamistik koosneb järgmistest seadustest: seadus nr 971/79 optiku kutsealal töötamise ja optikatoodete kaupluste kohta (
FEK A’
223, edaspidi „seadus nr 971/79”), seadus nr 2646/98 riikliku sotsiaalhooldussüsteemi arendamise ja teiste sätete kohta (
FEK A’
236, edaspidi „seadus nr 2646/98”), seadus nr 3204/03, millega muudetakse ja täiendatakse seadusi riikliku tervishoiusüsteemi kohta ja reguleeritakse teisi tervise- ja hoolekandeministeeriumi haldusala küsimusi (
FEK A’
296, edaspidi „seadus nr 3204/03”) ja 19. mai 2008. aasta seadus nr 3661/08 (
FEK A’
89, edaspidi „seadus nr 3661/08”).
Eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka seisukohalt oluliste asjaolude asetleidmise ajal olid seaduse nr 971/79 artikli 6 lõige 6, artikli 7 lõige 1 ja artikli 8 lõige 1 sõnastatud järgmiselt:
„Artikkel 6
[…]
6.   Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõike 3 (asutamine farmaatsia valdkonnas) ja artikli 8 lõike 2 (üleminek pereliikmetele) kohaldamist, võivad optikakauplusi pidada isikud, kellele on antud nende pidamise luba. Iga optik võib pidada vaid ühte optikakauplust […].
Artikkel 7
1.   Optikakauplusi võivad avada vaid optiku litsentsi omavad isikud ja optikakauplusi võib pidada pädeva ametiasutuse loa olemasolul.
[…]
Artikkel 8
1.   Optikakaupluse pidamise luba on personaalne ja seda ei saa edasi anda.
[…]”
Seaduse nr 2646/98 artikli 27 lõige 4 nägi ette:
„Optikakaupluse pidamiseks võivad täis- või usaldusühingu asutada üksnes kvalifitseeritud optikud, tingimusel et isikul, kellel on kaupluse pidamise luba, oleks äriühingus vähemalt 50% osalus. Äärmisel juhul võib optik osaleda teises äriühingus, tingimusel et teisel kvalifitseeritud optikul on optikakaupluse avamise ja pidamise luba.”
Seaduse nr 971/79 artiklit 6 muudeti eespool viidatud kohtuotsuseni komisjon
vs.
Kreeka viinud menetluse ajal seadusega nr 3204/03 nii, et füüsilisest isikust optikutel oli sellest ajast lubatud pidada rohkem kui ühte optikakauplust, tingimusel et iga kaupluse juhatajaks on kvalifitseeritud diplomeeritud optik.
Seaduse nr 971/79 artiklit 7 muudeti seadusega nr 3204/03 järgmiselt:
„1.   Optikakauplusi võivad avada:
(a)
füüsilised isikud, kellel on kvalifikatsioon optiku kutsealal töötamiseks, ja
(b)
äriühingud, sõltumata nende õiguslikust vormist, tingimusel et:
1)
enamus täisühingu liikmetest ja juht või enamus juhtidest oleksid kvalifitseeritud optikud;
2)
üle poole osaühingu osanikest, kelle osalus kokku moodustab üle poole osakapitalist, oleksid kvalifitseeritud optikud;
3)
vähemalt 51% aktsiaseltsi aktsiakapitalist kuuluks optikutele, kelle elukoht on mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis.
[…]”.
Pärast seda, kui komisjoni poolt selles asjas 4. juulil 2006. aastal esitatud põhjendatud arvamuses määratud tähtaeg oli lõppenud, võttis Kreeka Vabariik vastu seaduse nr 3661/08, mille artikkel 14 näeb ette:
„Seaduse nr 971/79 […] artikli 7 lõigete 1, 2, 3, 4, 5, 6 ja 7 tekst, seaduse nr 3204/03 […] artikli 21 lõikega 3 muudetud redaktsioonis, asendatakse järgmise sõnastusega:
Optikakauplusi võivad avada: a) füüsilised isikud ja b) äriühingud, sõltumata nende õiguslikust vormist. Luba kutsealal töötamiseks ei ole nõutav.
Optikakaupluse pidamiseks määratakse kvalifitseeritud optik, kes vastutab sanitaarnõuete täitmise eest ja töötab üksnes kõnealuses kaupluses. Sanitaarnõuete täitmise eest vastutav isik võib olla ka kaupluse omanik või kaupluse avanud äriühingu osanik, tingimusel et ta on kvalifitseeritud optik ja töötab selles kaupluses.
Füüsilised isikud ja äriühingud võivad avada ja pidada mitut optikakauplust, millest igaühe kohta on eraldi tegevusluba ja erinev sanitaarnõuete täitmise eest vastutaja.
[…]”.
Kohtuotsus komisjon
vs.
Kreeka
Eespool viidatud kohtuotsuses komisjon
vs.
Kreeka rahuldas Euroopa Kohus komisjoni esimese nõude ja sedastas, et kuna Kreeka Vabariik on vastu võtnud ja jõusse jätnud seaduse nr 971/79, mis ei luba füüsilisest isikust diplomeeritud optikul pidada rohkem kui ühte optikakauplust, siis on ta rikkunud EÜ artiklist 43 tulenevaid kohustusi (edaspidi „esimene rahuldatud nõue”).
Nimetatud kohtuotsuses rahuldas Euroopa Kohus ka komisjoni teise nõude ja sedastas, et kuna Kreeka Vabariik on vastu võtnud ja jõusse jätnud seaduse nr 971/79 ja seaduse nr 2646/98, mis sätestavad juriidilisele isikule Kreekas optikakaupluse avamisel järgmised tingimused:
—
optikakaupluse avamise ja pidamise luba antakse füüsilisest isikust kvalifitseeritud optikule; loa saanud isikul peab olema äriühingus vähemalt 50% osalus, sealhulgas kasumi jaotamisel ja kahjumi katmisel; äriühing peab olema asutatud täisühinguna või usaldusühinguna, ja
—
asjaomane optik võib äärmisel juhul osaleda teises optikakauplust omavas äriühingus, tingimusel et teisel kvalifitseeritud optikul on kaupluse avamise ja pidamise luba,
on ta rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 48 tulenevaid kohustusi (edaspidi „teine rahuldatud nõue”).
Kohtueelne menetlus
Komisjon leidis oma 13. detsembri 2005. aasta märgukirjas, et Kreeka Vabariigi võetud meetmed ei kujuta endast eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täielikku täitmist.
Nimetatud liikmesriik teatas oma 22. veebruari 2006. aasta vastuses, et ta on koostamas seaduseelnõu, mille eesmärk on tunnustada igat tüüpi äriühingute õigust optikakauplusi avada ning mis ei eelda optikute enamusosalust.
Komisjon saatis 4. juulil 2006 põhjendatud arvamuse, milles ta kutsus liikmesriiki üles võtma kõik vajalikud meetmed, et tagada eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmine.
Liikmesriik vastas 8. septembri 2006. aasta kirjas, et ta kinnitab ühe nimetatud seaduseelnõus tehtava muudatuse, mis tagab eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täieliku täitmise.
Seejärel teatas see liikmesriik 22. detsembri 2006. aasta kirjas, et nimetatud seaduseelnõu muudatus esitati Kreeka parlamendile 15. detsembril 2006.
Kuna komisjon leidis, et eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmiseks vajalikke meetmeid ei võetud tähtaegselt, esitas ta käesoleva hagi.
Käesoleva menetluse käigus toimunud areng
19. mail 2008 avaldati Kreeka Vabariigi ametlikus väljaandes seadus nr 3661/08, mis kostja sõnul tagab eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täieliku täitmise.
Olles nimetatud seaduse teksti analüüsinud, teatas komisjon 28. novembril 2008 Euroopa Kohtule, et ta on seisukohal, et Kreeka Vabariik on oma seadused nimetatud kohtuotsusega kooskõlla viinud.
Sellest tulenevalt ei nõua komisjon enam trahvi määramist. Samas jättis ta jõusse oma nõude seoses põhisumma maksmise ja selle summa suurusega.
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Poolte argumendid
Komisjon on seisukohal, et põhjendatud arvamuses kindlaks määratud kuupäevaks oli Kreeka Vabariik täitnud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka vaid osaliselt.
Kreeka Vabariik vaidlustab liikmesriigi kohustuste rikkumise, kinnitades, et seadus nr 3204/03 kõrvaldas kõik asutamisvabaduse piirangud füüsilistele isikutele ja vähendas asutamisvabaduse piiranguid juriidilistele isikutele. Esiteks tühistas see seadus füüsilistele isikutele pandud keelu pidada mitut optikakauplust ja teiseks võimaldas see äriühingutel nende õiguslikust vormist sõltumata optikakauplusi omada ja pidada.
Siiski möönab Kreeka Vabariik kostja vastuses, et seadus nr 3204/03 säilitas üheainsa tingimuse, mis ei vastanud täielikult eespool viidatud kohtuotsusega komisjon
vs.
Kreeka rahuldatud teise nõude tingimustele: nimelt, et enamus optikakauplust pidava äriühingu osanikest oleksid optikud ning aktsiaseltsi puhul kuuluks vähemalt 51% aktsiakapitalist optikutele.
Kreeka Vabariik on seisukohal, et seaduse nr 3661/08 vastuvõtmisega on ta võtnud kõik vajalikud meetmed eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmiseks.
Oma kirjalikes märkustes ja kohtuistungil väitis Kreeka Vabariik, et kõnealune hilinemine seadusmuudatuste vastuvõtmisel oli tingitud esiteks valimiste perioodist ja teiseks sellest, et parlament oli seaduseelnõu esimesel lugemisel tagasi lükanud.
Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb meenutada, et kohtupraktika kohaselt tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist hinnata põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel liikmesriigis esineva olukorra alusel ning et Euroopa Kohus ei saa arvestada hiljem toimunud muutusi (vt eelkõige 9. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas
C-121/07: komisjon
vs.
Prantsusmaa, EKL 2008, lk I-9159
, punkt 22).
Nagu Kreeka Vabariik möönis, ei taganud enne põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppu võetud meetmed eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmist osas, mis seondub teise rahuldatud nõudega.
Peale selle on selge, et seadus nr 3661/08 võeti vastu pärast nimetatud tähtaega ja järelikult ei saa selle sätteid rikkumise olemasolu hindamisel arvesse võtta.
Nendel tingimustel tuleb sedastada, et kuna Kreeka Vabariik ei ole võtnud kuupäevaks, mil lõppes tähtaeg, mille komisjon oli EÜ artikli 228 alusel esitatud põhjendatud arvamuses määranud, kõiki meetmeid eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmiseks, siis on ta rikkunud EÜ artikli 228 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
Rahaline karistus
Poolte argumendid
13. detsembri 2005. aasta teatises EÜ asutamislepingu artikli 228 kohaldamine (SEK(2005) 1658) selgitab komisjon, kuidas ta kavatseb nimetatud artikliga seonduvat kohustust edaspidi täita.
Nagu sätestab nimetatud teatise punkt 10, teeb komisjon rikkumise sooritanud liikmesriigi suhtes nüüdsest ettepaneku kohaldada süstemaatiliselt põhisummat, ning isegi juhul, kui liikmesriik kõrvaldab rikkumise pärast kohtus menetluse algatamist ja enne EÜ artikli 228 alusel tehtavat kohtuotsust, jätab ta selle taotluse jõusse ega loobu oma hagist.
Tuginedes Euroopa Kohtu 12. juuli 2005. aasta otsusele kohtuasjas
C-304/02: komisjon
vs.
Prantsusmaa (EKL 2005, lk I-6263
) ja oma 13. detsembri 2005. aasta teatisele, palus komisjon esialgu Euroopa Kohtul määrata Kreeka Vabariigile trahv ning mõista talt välja ka põhisumma.
Nagu sai meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 17, leidis komisjon, et seaduse nr 3661/08 vastuvõtmisega viis Kreeka Vabariik oma seadused eespool viidatud kohtuotsusega komisjon
vs.
Kreeka kooskõlla ja palus Euroopa Kohtul mõista nimetatud liikmesriigilt välja ainult põhisumma.
Komisjon kinnitas oma kirjalikes märkustes ja kohtuistungil, et põhisumma tuleb välja arvutada korrutades baassummat, milleks on määratud 200 eurot päevas, raskuskoefitsiendiga ja liikmesriigi maksevõimet väljendava koefitsiendiga, mis Kreeka Vabariigi puhul on 4,38.
Komisjon pakub raskuskoefitsiendiks 20 palli süsteemis 9, võttes arvesse rikutud ühenduse õigusnormide olulisust ning selle rikkumise tagajärgi üld- ja erahuvidele.
Esiteks rõhutab komisjon seoses rikutud ühenduse õigusnormide olulisusega, et eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmata jätmise tõttu kestis ühe põhivabaduse oluline kahjustamine edasi, luues füüsiliste ja juriidiliste isikute vahelise diskrimineerimise, mis ei ole kooskõlas EÜ artiklitega 43 ja 48.
Teiseks leiab komisjon, et rikkumise tagajärjed üld- ja erahuvidele on eriti rasked, kuna kõnealuste õigusnormide peaeesmärk on kaitsta Kreeka turgu ja takistada liikmesriikides asutatud optikaettevõtjate juurdepääsu sellele turule. Seetõttu kujutas kõnealuste õigusnormide jõussejätmine endast eriti suurt takistust siseturu toimimisele, kuna see on põhjustanud siseturu killustumise.
Kolmandaks, mis puutub raskendavatesse ja kergendavatesse asjaoludesse, siis leiab komisjon, et Kreeka Vabariik üritas mitu aastat järjest – vaatamata sellele, et ta oli täielikult teadlik nii ühenduse õigusest kui ka eespool viidatud kohtuotsusest komisjon
vs.
Kreeka – säilitada kaitsesüsteemi teatud kategooria kutsealade esindajate kasuks, keelates teiste liikmesriikide juriidilistel isikutel nimetatud turule siseneda. Nii jättis ta tähelepanuta komisjoni märgukirjad ja korduvad meeldetuletused, eirates neid sisuliselt.
Kreeka Vabariik kinnitab peamiselt, et põhisumma määramine on põhjendamatu, kuna ta oli võtnud vajalikud seadusandlikud meetmed ja täitnud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka omal initsiatiivil ning lühikese ja mõistliku tähtaja jooksul.
Teise võimalusena vaidlustab see liikmesriik komisjoni välja pakutud raskuskoefitsiendi ja lühidalt öeldes rõhutab asjaolu, et vaidlusalustel Kreeka õigusnormidel ei olnud kaitseeesmärki, vaid need vastasid rahvatervist puudutavale ülekaalukale üldisele huvile.
Kreeka Vabariigi sõnul ei olnud eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmisega hilinemine tingitud mitte soovist seda edasi lükata, vaid sisemistest raskustest seoses seadusandliku menetlusega ja valimiste toimumisega.
Võttes arvesse kohtuasja eset ja seaduse nr 3661/08 artikli 14 sisu, ei ole mingisugust konkreetset kordumise ohtu.
Pealegi ei ole rikkumine Kreeka Vabariigi arvates väga oluline, kuna isegi enne seaduse nr 3661/08 vastuvõtmist puudutas see vaid ühte osa eespool viidatud kohtuotsusega komisjon
vs.
Kreeka rahuldatud nõudest.
Euroopa Kohtu hinnang
Trahv
Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikast nähtub, et EÜ artikli 228 alusel trahvi määramine on põhimõtteliselt õigustatud vaid siis, kui Euroopa Kohtu eelneva kohtuotsuse täitmata jätmisel põhinev rikkumine veel kestab (vt selle kohta eelkõige 18. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-119/04: komisjon
vs.
Itaalia, EKL 2006, lk I-6885
, punktid 45 ja 46, ning 18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-503/04: komisjon
vs.
Saksamaa, EKL I-6153, punkt 40).
Arvestades asjaolu, et komisjon on seisukohal, et seadus nr 3661/08 tagab eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täitmise täies ulatuses, ei ole vajadust Kreeka Vabariigilt trahvi välja mõista.
Põhisumma
Mis puutub võimalikku põhisumma määramisse, siis tuleb meenutada, et see tuleb igal vastaval juhul teha lähtudes asjakohastest teguritest, mis põhinevad nii tuvastatud rikkumise tunnustel kui ka EÜ artikli 228 alusel algatatud menetlusega seotud liikmesriigi suhtumisel (vt eelkõige eespool viidatud 9. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas komisjon
vs.
Prantsusmaa, punkt 62).
Kui trahvi määramine näib eriti sobivat motiveerimaks liikmesriiki lõpetama võimalikult kiiresti rikkumine, mis sellise meetme puudumisel võib püsima jääda, siis põhisumma määramine tugineb rohkem selle tagajärje hindamisele, mida asjaomase liikmesriigi kohustuste täitmata jätmine era- ja avalikele huvidele avaldab, eelkõige juhul, kui rikkumine on pärast algselt seda tuvastanud kohtuotsust juba pikka aega kestnud (eespool viidatud 12. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas komisjon
vs.
Prantsusmaa, punkt 81).
Euroopa Kohus peab igas tema menetluses olevas kohtuasjas selle konkreetse juhu asjaoludest ning vajalikust veenvuse ja hoiatavuse määrast lähtudes kindlaks määrama asjakohased rahalised karistused, et tagada algselt rikkumise tuvastanud kohtuotsuse võimalikult kiire täitmine ja ära hoida analoogsete ühenduse õiguse rikkumiste kordumine (vt eespool viidatud 9. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas komisjon
vs.
Prantsusmaa, punkt 59).
Kui Euroopa Kohus otsustab põhisumma määrata, siis peab ta oma kaalutlusõigust kasutades määrama selle kindlaks nii, et ühelt poolt on see asjaoludele vastav ning teiselt poolt tuvastatud rikkumise ja asjaomase liikmesriigi maksevõimega proportsionaalne (vt 25. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas
C-278/01: komisjon
vs.
Hispaania, EKL 2003, lk I-14141
, punkt 41).
Järelikult tuleb põhisumma määramise taotluse suhtes otsuse tegemiseks arvestada mitut selle kohtuasja asjaolu, ning eelkõige Kreeka Vabariigi suhtumist, rikkumise kestust ja raskust.
Mis esiteks puutub nimetatud liikmesriigi suhtumisse, siis on selge, et ta täitis eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täielikult alles seaduse nr 3661/08 vastuvõtmisega, kuigi nimetatud kohtuotsusega tuvastatud takistuse täielikuks kõrvaldamiseks vajalik toiming ei kujutanud endast erilist raskust.
Kreeka Vabariigi põhjendusi nimetatud täitmisega hilinemisel, mis olevat tingitud sisemistest raskustest seoses seadusandliku menetlusega või valimiste toimumisega, ei saa arvestada. Euroopa Kohus on korduvalt rõhutanud, et liikmesriik ei saa tugineda oma õiguskorras eksisteerivatele sätetele, valitsevale praktikale või olukorrale, et õigustada ühenduse õigusest tulenevate kohustuste täitmata jätmist (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 38).
Mis teiseks puutub rikkumise kestusse, siis on oluline meelde tuletada, et kuigi EÜ artikkel 228 ei täpsusta tähtaega, mille jooksul tuleb kohtuotsus täita, on siiski selge, et täitmist tuleb alustada otsekohe ning see tuleb lõpule viia võimalikult kiiresti (vt 6. novembri 1985. aasta otsus kohtuasjas
131/84: komisjon
vs.
Itaalia, EKL 1985, lk 3531
, punkt 7).
Käesolevas kohtuasjas tuleb märkida, et eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka kuulutamisest kuni kuupäevani, mil Kreeka Vabariik oma õigusnormid täielikult selle kohtuotsusega kooskõlla viis, möödus peaaegu 37 kuud.
Tuleb tõdeda, et Kreeka Vabariigile etteheidetud rikkumine kestis märkimisväärse aja, eriti kui arvestada vähest keerukust, mida eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka täielik täitmine nõudis.
Mis kolmandaks puutub rikkumise raskusse, siis tuleb märkida, et kõnealuse rikkumise tõttu kestis oluline asutamisvabaduse piirang.
Eespool viidatud kohtuotsuses komisjon
vs.
Kreeka leidis Euroopa Kohus nimelt, et vaidlusalused õigusnormid rikkusid EÜ artiklis 43 sätestatud aluspõhimõtet, võimaldades teistes liikmesriikides asutatud äriühingutel optikakauplusi avada ja pidada vaid siis, kui enamus osanikke olid optiku kvalifikatsiooniga või kui enamuskapitali omanikud olid optikud.
Sellega seoses on oluline mainida, et niisugune rikkumine, nagu on käsitletud põhikohtuasjas, võib teises liikmesriigis asutatud äriühingute ja optikute, kes soovisid Kreekas optikakauplust avada, huvisid märkimisväärselt mõjutada.
Eeltoodust lähtudes leiab Euroopa Kohus, et on põhjendatud mõista Kreeka Vabariigilt välja põhisumma.
Nimetatud põhisumma kindlaksmääramisel on lisaks käesoleva kohtuotsuse punktides 49–56 toodud kaalutlustele oluline arvestada ka järgmiste täiendavate asjaoludega.
Kõigepealt tuleb meenutada, et osaliselt lõpetas Kreeka Vabariik rikkumise juba enne, kui kuulutati rikkumise tuvastanud eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Kreeka. Kostja nimelt muutis vaidlusaluseid õigusnorme, mis takistasid füüsilisest isikutest optikutel pidada rohkem kui ühte optikakauplust, ning tunnistas kehtetuks enamuse tingimustest, mis seondusid optikakaupluste avamise ja pidamisega juriidiliste isikute poolt.
Veel tuleb tõdeda, et seaduse nr 3661/08 vastuvõtmisega täitis Kreeka Vabariik käesoleva kohtumenetluse jooksul täielikult eespool viidatud kohtuotsuse komisjon
vs.
Kreeka.
Eeltoodut arvestades on käesoleva juhu asjaolusid õigesti hinnatud, kui põhisumma suuruseks, mis Kreeka Vabariigil tuleb maksta, on üks miljon eurot.
Seega tuleb mõista Kreeka Vabariigilt komisjoni arvele „Euroopa Ühenduse omavahendid” kandmiseks välja põhisumma üks miljon eurot.
Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Kreeka Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Kreeka Vabariigilt.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

1.
Kuna Kreeka Vabariik ei võtnud kuupäevaks, mil lõppes tähtaeg, mille Euroopa Ühenduste Komisjon oli EÜ artikli 228 alusel esitatud põhjendatud arvamuses määranud, kõiki meetmeid Euroopa Kohtu 21. aprilli 2005. aasta otsuse kohtuasjas C-140/03: komisjon
vs.
Kreeka täitmiseks, siis on ta rikkunud EÜ artikli 228 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

2.
Mõista Kreeka Vabariigilt Euroopa Ühenduste Komisjoni arvele „Euroopa Ühenduse omavahendid” kandmiseks välja põhisumma üks miljon eurot.

3.
Mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: kreeka.