CELEX: 62005CJ0457
Kaupade vaba liikumine
Direktiiv 75/106/EMÜ
Liikmesriikide õigusaktide ühtlustamine
Kinnispakkidesse villitud vedelikud
Mahu järgi pakendamine
Artikli 5 lõike 3 punktid b ja d
Baileys Mini’d
Turustamine kinnispakkides nominaalmahuga 0,071 liitrit

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 19. detsembri 1974. aasta direktiivi 75/106/EMÜ teatud vedelike mahu järgi kinnispakkidesse villimist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (
EÜT L 42, lk 42
; ELT eriväljaanne 13/02, lk 156), muudetud aktiga Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (
ELT 2003, L 236, lk 33
; edaspidi „direktiiv 75/106”), artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimase lause – koostoimes sama artikli lõike 3 punktiga d ja asjaomase direktiivi III lisa punktiga 4 – tõlgendamist.
Kõnealune taotlus esitati Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV (edaspidi „Schutzverband”) ja Diageo Deutschland GmbH (edaspidi „Diageo”) vahelise kohtuvaidluse raames, mis puudutab joogi nimega „Baileys” turustamist Saksamaal 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakkides.
Õiguslik raamistik
Direktiivi 75/106 põhjendused 1, 4 ja 6 sätestavad:
„enamikus liikmesriikides on pakendatud vedelike müügiks pakkumise tingimused reguleeritud kohustuslike eeskirjadega, mis liikmesriigiti erinevad, takistades seega selliste kinnispakkidega kauplemist; seetõttu tuleks selliseid sätteid ühtlustada;
[…]
vaja on võimalikult palju vähendada sama toote teistele mahtudele liiga lähedaste mahtude arvu, mis seega võivad tarbijat eksitada; pidades silmas kinnispakkide äärmiselt suuri varusid ühenduses, saab selline vähendamine toimuda ainult järk-järgult;
[…]
kuna liiga kiire muudatus siseriiklike õigusaktidega sätestatud koguse määratlemise vahendite osas, uute kontrollsüsteemide organiseerimisel ja ka uue mõõtesüsteemi kehtestamisel võib teatavates liikmesriikides tekitada raskusi, tuleks nende liikmesriikide jaoks ette näha üleminekuperiood; sellised sätted ei tohiks siiski takistada ühendusesisest kauplemist vastavate toodetega ega piirata käesoleva direktiivi rakendamist teistes liikmesriikides.”
Mainitud direktiivi artikkel 5 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Liikmesriigid ei tohi käesoleva direktiivi nõuetele vastavate kinnispakkide turuleviimisest keelduda, seda keelata või piirata põhjustel, mis on seotud nende mahtude määramisega, nende kontrollimise meetoditega või nimimahtudega, kui need on esitatud III lisa I veerus.
[…]
b)
III lisa punkti 1 alapunktides a ja b loetletud tooteid sisaldavaid kinnispakke võib pärast 31. detsembrit 1988 turustada ainult juhul, kui nende nimimaht on selle lisa I veerus sätestatud.
III lisa punkti 2 alapunktis a loetletud tooteid sisaldavaid pakendeid võib pärast 31. detsembrit 1990 turustada ainult juhul, kui nende nimimaht on selle lisa I veerus sätestatud. III lisa punktis 4 esitatud kinnispakke võib pärast 31. detsembrit 1991 turustada ainult juhul, kui nende nimimahud on sätestatud nimetatud I veerus.
c)
[…]
d)
Piiramata punkti b, tohib III lisa punktis 4 loetletud tooteid mahuga 0,071 liitrit turustada Iirimaal ja Ühendkuningriigis.
[…]”
Direktiivi 75/106 III lisa I veerg, mis sätestab lõplikult lubatud nimimahud, näeb kõnesoleva lisa punktis 4 loetletud toodete jaoks ette järgmised nimimahud: 0,02 l – 0,03 l – 0,04 l – 0,05 l – 0,10 l – 0,20 l – 0,35 l – 0,50 l – 0,70 l – 1 l – 1,125 l – 1,5 l – 2 l – 2,5 l – 3 l – 4,5 l – 5 l – 10 l.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Schutzverband on ühendus, mille ülesanne on teostada järelevalvet Saksamaa kangete alkohoolsete jookide sektoris kehtivatest õigusaktidest kinnipidamise ja nende rakendamise üle.
Diageo on alkohoolsete jookide tootja Diageo North America Inc. Saksa tütarettevõtja. Saksamaal turustab ta mitmesuguste kaubamärkide all eelkõige õlut, viskit, džinni ja viina.
Alates 2004. aasta oktoobrist turustab Diageo Saksamaal jooki „Baileys” väikestes 0,071 liitrise nimimahuga kinnispakkides, mille nimetus on „Baileys Mini” ning mida toodetakse ja villitakse Iirimaal.
Põhikohtuasja poolte vahelise vaidluse esemeks on küsimus, kas asjaomaste kinnispakkide turustamine Saksamaal on lubatud.
Neil asjaoludel otsustas Landgericht Wiesbaden menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas […] direktiivi 75/106/EMÜ […] artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimast lauset – koostoimes artikli 5 lõike 3 punktiga d ja III lisa punktiga 4 – tuleb tõlgendada nii, et 0,071-liitrises pakendis tooteid, mida õiguspäraselt toodetakse ja/või turustatakse Iirimaal või Ühendkuningriigis, võib turustada ka kõigis teistes Euroopa Ühenduse liikmesriikides?
2.
Juhul kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas direktiivi 75/106/EMÜ artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimane lause – koostoimes artikli 5 lõike 3 punktiga d ja III lisa punktiga 4 – on kooskõlas EÜ artiklites 28 ja 30 sätestatud kaupade vaba liikumise põhimõttega?”
Eelotsuse küsimused
Esitatud küsimustega, mida tuleb käsitleda koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimast lauset – koostoimes sama direktiivi artikli 5 lõike 3 punktiga d ja III lisa punktiga 4 – tuleb EÜ artiklis 28 sätestatud kaupade vaba liikumise põhimõtet arvestades tõlgendada nii, et 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakke, mis sisaldavad mõnda [III lisa] punktis 4 loetletud toodet ning mida õiguspäraselt toodetakse ja turustatakse Iirimaal või Ühendkuningriigis, võib turustada ka kõigis teistes Euroopa Ühenduse liikmesriikides.
Direktiivi 75/106 artikli 5 lõige 1 keelab liikmesriikidel võtta vastu selle direktiivi nõuetele vastavate kinnispakkide turustamist piiravaid meetmeid, mis on seotud nimimahtudega või nende mahtude määramisega (12. oktoobri 2000. aasta otsus kohtuasjas
C-3/99: Ruwet, EKL 2000, lk I-8749
, punkt 42).
Mainitud artikli lõike 3 punkti b teise lõigu viimane lause keelab pärast 31. detsembrit 1991 turustada direktiivi 75/106 III lisa punktis 4 loetletud tooteid sisaldavaid kinnispakke selle lisa I veerus sätestatust erinevas nimimahus.
Sama artikli lõike 3 punkt d sätestab erandi eelnimetatud turustamiskeelust.
Kõnealuse sätte erinevate keeleversioonide võrdlev uurimine ei too siiski selgust selles sättes ette nähtud erandi täpse ulatuse kohta.
Kui direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti d teatavate keeleversioonide uurimisel selgub, et võib turustada sama direktiivi III lisa punktis 4 loetletud tooteid, mis esinevad Iirimaal ja Ühendkuningriigis mahus 0,071 l, siis teiste versioonide kohaselt võib nimetatud tooteid, mahus 0,071 l, turustada Iirimaal ja Ühendkuningriigis.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt välistab ühenduse õiguse ühetaolise kohaldamise ja seega ka ühetaolise tõlgendamise vajadus selle, et kahtluse korral võetaks isoleeritult arvesse sätte sõnastust ühes selle versioonidest, vastupidi, see nõuab, et sätet tõlgendataks ja kohaldataks teistes ametlikes keeltes koostatud versioone silmas pidades (12. novembri 1969. aasta otsus kohtuasjas
29/69: Stauder, EKL 1969, lk 419
, punkt 3; 7. juuli 1988. aasta otsus kohtuasjas
55/87: Moksel Import und Export, EKL 1988, lk 3845
, punkt 15; 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas
C-296/95: EMU Tabac jt, EKL 1998, lk I-1605
, punkt 36, ja 19. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-63/06: Profisa, EKL 2007, lk I-3239
, punkt 13).
Kui ühenduse sätte keeleversioonides on erinevusi, tuleb sätet tõlgendada lähtudes selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa see säte moodustab (27. oktoobri 1977. aasta otsus kohtuasjas
30/77: Bouchereau, EKL 1977, lk 1999
, punkt 14; 7. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas
C-482/98: Itaalia
vs.
komisjon, EKL 2000, lk I-10861
, punkt 49; 1. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas
C-1/02: Borgmann, EKL 2004, lk I-3219
, punkt 25, ja eespool viidatud kohtuotsus Profisa, punkt 14).
Selles osas tuleb tõdeda, et direktiiv 75/106 võeti vastu EMÜ asutamislepingu artikli 100 (muudetuna EÜ asutamislepingu artikkel 100, mis omakorda muudetuna EÜ artikkel 94) alusel, ühtlustamaks liikmesriikide õigus- ja haldusnorme, millel on otsene mõju ühisturu rajamisele ja toimimisele (eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punkt 40).
Vastavalt asjaomase direktiivi põhjendusele 1 on selle direktiivi eesmärk kõrvaldada teatavate pakendatud vedelike vaba liikumise teelt takistused, mis tulenevad enamikus liikmesriikides kehtivatest kohustuslikest eeskirjadest, mis liikmesriigiti erinevad (vt eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punkt 41).
Lisaks tuleb nentida, et nõukogu 7. juuni 1988. aasta direktiiv 88/316/EMÜ, millega muudetakse direktiivi 75/106 (
EÜT L 143, lk 26
; ELT eriväljaanne 13/09, lk 217), millega lisati direktiivile 75/106 põhikohtuasjas kõne all olevad sätted, tugineb EMÜ asutamislepingu artiklile 100 A (muudetuna EÜ asutamislepingu artikkel 100 A, mis omakorda pärast muutmist EÜ artikkel 95), ning see on seega suunatud siseturu rajamise ja toimimise tingimuste parandamisele (5. oktoobri 2000. aasta otsus kohtuasjas
C-376/98: Saksamaa
vs.
parlament ja nõukogu, EKL 2000, lk I-8419
, punkt 83).
Samuti tuleb meenutada, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb ühenduse teisese õiguse akti, niivõrd kui see on võimalik, tõlgendada kooskõlas EÜ asutamislepingu sätete ja ühenduse õiguse üldpõhimõtetega (13. detsembri 1983. aasta otsus kohtuasjas
218/82: komisjon
vs.
nõukogu, EKL 1983, lk 4063
, punkt 15; 25. novembri 1986. aasta otsus liidetud kohtuasjades
201/85 ja 202/85: Klensch jt, EKL 1986, lk 3477
, punkt 21; 21. märtsi 1991. aasta otsus kohtuasjas
C-314/89: Rauh, EKL 1991, lk I-1647
, punkt 17; 27. jaanuari 1994. aasta otsus kohtuasjas
C-98/91: Herbrink, EKL 1994, lk I-223
, punkt 9, ja eespool viidatud kohtuotsus Borgmann, punkt 30).
Mis puudutab direktiivi 75/106, siis on Euroopa Kohus kõnealuses küsimuses otsustanud, et reeglina tuleb EÜ artiklit 28 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellise ühenduses sätestamata nominaalmahus kinnispaki turustamise keelamine liikmesriigi poolt, mida teises liikmesriigis õiguspäraselt toodetakse ja turustatakse (vt eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punkt 57).
Ei ole kahtlust, et direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti d alusel on selle direktiivi III lisa punktis 4 loetletud tooteid sisaldavate kinnispakkide turustamine nimimahus 0,071 l vähemalt Iirimaa ja Ühendkuningriigi osas kõnealuse direktiiviga kooskõlas.
Kuna kõnesolevaid kinnispakke toodetakse ja turustatakse õiguspäraselt vähemalt nimetatud kahes liikmesriigis, on nende turustamise keelamine teistes liikmesriikides vastuolus EÜ artikliga 28, välja arvatud juhul, kui selline keeld tuleneb imperatiivsest nõudest, mida kohaldatakse vahet tegemata nii kodumaistele kui ka importtoodetele; kui see keeld on vajalik nimetatud nõude täitmiseks ning on silmas peetud eesmärgi suhtes proportsionaalne, ning kui seda eesmärki ei ole võimalik saavutada ühendusesisest kauplemist vähem kahjustavate meetmete abil (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punktid 50 ja 57).
Schutzverband ja Belgia valitsus väidavad, et direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimases lauses sätestatud turustamiskeeldu õigustab tarbijate kaitse imperatiivne nõue.
Selles osas tuleb märkida, et vastavalt asjaomase direktiivi põhjendusele 4 tuleb küll vältida tarbija eksitamise riski sama toote teistele mahtudele liiga lähedaste nimimahtudega, ent võttes aluseks keskmise tarbija, kes on tavapäraselt informeeritud, piisavalt tähelepanelik ja arukas (13. jaanuari 2000. aasta otsus kohtuasjas
C-220/98: Estée Lauder, EKL 2000, lk I-117
, punkt 30, ja eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punkt 53), võib öelda, et see risk on välistatud.
Direktiivi 75/106 artikli 4 lõige 1 sätestab kohustuse lisada direktiivis nimetatud kinnispakkidele märge neis sisalduva vedeliku mahu kohta, kasutades mahuühikuid (liiter, sentiliiter, milliliiter, vastavalt vajadusele), mis aitab vältida kahe nimimahu segiajamist asjaomaste tarbijate teadvuses ning võimaldab nimetatud tarbijal erinevatesse pakenditesse villitud sama vedeliku hindade võrdlusel märgitud mahuerinevust silmas pidada (eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punkt 54).
Selles osas tuleb märkida, et ka direktiiv 75/106 ise näeb III lisa I veerus sätestatud nimimahtude valikus sama lisa punktis 4 loetletud toodete jaoks samaaegselt ette nimimahud (0,02 liitrit, 0,03 liitrit, 0,04 liitrit ja 0,05 liitrit), mis erinevad üksteisest vaid 0,01 liitri võrra. Järelikult on alust tõdeda, et nimimaht 0,071 liitrit, mis asetub asjaomaste toodete jaoks ette nähtud ühenduse nimimahtude hulgas 0,05 liitri ja 0,10 liitri vahele, erineb kahest eelmainitud nimimahust enam kui 0,01 liitri võrra, mis on piisav, vältimaks mis tahes segiajamist asjaomase tarbija teadvuses.
Lõpuks tuleb võtta arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivis 98/6/EÜ tarbijakaitse kohta tarbijatele pakutavate toodete hindade avaldamisel (
EÜT L 80, lk 27
; ELT eriväljaanne 15/04, lk 32) sätestatud mahuühiku müügihinna avaldamise kohustust mis tahes kinnispakil (eespool viidatud kohtuotsus Ruwet, punkt 56).
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et arvestades direktiivi 75/106 üldist ülesehitust ja eesmärke ning EÜ artiklis 28 sätestatud kaupade vaba liikumise põhimõtet, tuleb asjaomase direktiivi artikli 5 lõike 3 punkti d tõlgendada nii, et selle direktiivi III lisa punktis 4 loetletud tooteid sisaldavaid 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakke, mida õiguspäraselt toodetakse ja turustatakse Iirimaal või Ühendkuningriigis, võib turustada ka kõigis teistes liikmesriikides.
Lisaks sellele on direktiivi 75/106 üldise ülesehitusega ja eesmärkidega ning kaupade vaba liikumise põhimõttega vastuolus asjaomase direktiivi artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimasest lausest – koostoimes selle direktiivi sama artikli lõike 3 punktiga d – tulenev keeld turustada direktiivi III lisa punktis 4 loetletud tooteid sisaldavaid 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakke teistes liikmesriikides peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi.
Arvestades seda, et asjaomaste sätete kohaselt on kõnealuste kinnispakkide turustamine lubatud üksnes nimetatud kahes liikmesriigis, võib selline keeld olla takistuseks ühendusesisesele kauplemisele, kuna selle tõttu võib asjaomaste kinnispakkide tootmine ja turustamine muutuda teistes liikmesriikides asuvate tootjate jaoks keerukamaks ning koormavamaks, mis võib sundida neid selliste kinnispakkide tootmisest loobuma.
Tootja, kes asub teises liikmesriigis peale Iirimaa ja Ühendkuningriigi, on nii sunnitud kõnealuste kinnispakkide turustamiseks eksportima asjaomaseid kinnispakke üksnes neisse liikmesriikidesse või neid kõnealustes liikmesriikides tootma ja seejärel asukohariiki importima.
Kõnealune turustamiskeeld ei ole põhjendatud, sest see on ilmselgelt vastuolus ühega direktiivi 75/106 eesmärkidest, nimelt eesmärgiga kõrvaldada takistused sama direktiivi III lisas loetletud vedelikke sisaldavate kinnispakkide vaba liikumise teelt. Mis puutub tarbija eksitamise riski, siis see tuleb käesoleva otsuse punktides 27–30 esitatud põhjendustel kõrvale jätta.
Samuti ei ole direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punktis d sätestatud võimalus turustada 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakke üksnes Iirimaal ja Ühendkuningriigis õigustatud selle sätte eesmärki arvestades.
Põhjusel, et selline võimalus on sätestatud püsivana, läheb see kaugemale sellest, mis on vajalik saavutamaks mainitud eesmärki, mille kohaselt – vastavalt direktiivi 75/106 põhjendusele 6 – tuleb võimaldada liikmesriikidel kohaneda raskustega, mida tekitavad kiire muudatus siseriiklike õigusaktidega sätestatud koguse määratlemise vahendite osas, uute kontrollsüsteemide organiseerimisel ja ka uue mõõtesüsteemi kehtestamisel.
Kõnesolevale põhjendusele tuginedes on seega alust märkida, et eelnimetatud raskuste ületamiseks tuleb ette näha üleminekuperiood, mis ei takista ühendusesisest kauplemist vastavate toodetega ega piira direktiivi 75/106 rakendamist.
Järelikult on direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimane lause koostoimes artikli 5 lõike 3 punktiga d kehtetu osas, milles see välistab nimimahu 0,071 liitrit ühenduse ühtlustatud nimimahtude hulgast, mis on loetletud sama direktiivi III lisa punkti 4 I veerus.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb eelotsuse küsimustele vastata, et:
—
direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi III lisa punktis 4 loetletud tooteid sisaldavaid 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakke, mida õiguspäraselt toodetakse ja turustatakse Iirimaal või Ühendkuningriigis, võib turustada ka kõigis teistes liikmesriikides, ning et
—
nimetatud direktiivi artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimane lause koostoimes sama artikli lõike 3 punktiga d on kehtetu osas, milles see välistab nimimahu 0,071 liitrit ühenduse ühtlustatud nimimahtude hulgast, mis on loetletud direktiivi 75/106 III lisa punkti 4 I veerus.
Kohtukulud
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud põhikohtuasja poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:

Nõukogu 19. detsembri 1974. aasta direktiivi 75/106/EMÜ teatud vedelike mahu järgi kinnispakkidesse villimist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, muudetud aktiga Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta, artikli 5 lõike 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi III lisa punktis 4 loetletud tooteid sisaldavaid 0,071-liitrise nimimahuga kinnispakke, mida õiguspäraselt toodetakse ja turustatakse Iirimaal või Ühendkuningriigis, võib turustada ka kõigis teistes liikmesriikides.

Nimetatud aktiga muudetud direktiivi 75/106 artikli 5 lõike 3 punkti b teise lõigu viimane lause koostoimes sama artikli lõike 3 punktiga d on kehtetu osas, milles see välistab nimimahu 0,071 liitrit ühenduse ühtlustatud nimimahtude hulgast, mis on loetletud selle direktiivi III lisa punkti 4 I veerus.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.