CELEX: 62006CJ0278
Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1256/1999
Článek 7 odst. 2
Uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy
Přechodné získání referenčního množství pronajímatelem, který není producentem mléka a nezamýšlí se jím stát
Převod referenčního množství v co nejkratší lhůtě producentovi prostřednictvím státního prodejního místa

1       Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992,
kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1), jak bylo pozměněno nařízením
Rady (ES) č. 1256/1999 ze dne 17. května 1999 (Úř. věst. L 160, s.73, dále jen „nařízení č. 3950/92“).
2       Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi M. Ottenem, bývalým nájemcem zemědělské půdy pro mlékárenský podnik, a Landwirtschaftskammer
Niedersachsen (zemědělská komora Dolního Saska), ohledně převodu referenčního množství mléka nebo mléčných výrobků pronajímateli,
pokud posledně uvedený, který není producentem mléka nebo mléčných výrobků, převede prostřednictvím státního prodejního místa
uvedené množství v co nejkratší době třetí osobě, která takový status má.

Právní rámec

Právní úprava Společenství
3       V roce 1984 byl z důvodu přetrvávání nerovnováhy mezi nabídkou a poptávkou v odvětví mléka a mléčných výrobků článkem 5c nařízení
Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (Úř. věst. L 148, s. 13),
jak bylo pozměněno nařízením Rady č. 856/84 ze dne 31. března 1984 (Úř. věst. L 90, s. 10) zaveden režim doplňkových dávek
pro mléko. Podle tohoto ustanovení se platí doplňková dávka pro množství mléka, které převýší referenční množství, které bude
stanoveno.
4       Obecná pravidla pro uplatňování doplňkové dávky byla stanovena nařízením Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým
se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst.
L 90, s. 13).
5       Nařízení č. 857/84 bylo zrušeno nařízením č. 3950/92, které tento režim doplňkové dávky prodloužilo až do 1. dubna 2000, i když
se původně mělo uplatňovat pouze do 1. dubna 1993.
6       Článek 7 odst. 2 nařízení č. 3950/92 stanoví:
„Pokud v případě zemědělských nájmů, jejichž lhůta uplyne bez možnosti prodloužení za srovnatelných podmínek, nebo v situacích,
které mají srovnatelné právní účinky, neexistuje mezi dotčenými stranami žádná dohoda, disponibilní referenční množství dotyčných
zemědělských podniků se zcela nebo zčásti převedou na producenty, kteří tyto zemědělské podniky přebírají, a to v souladu
s právní úpravou, kterou přijaly nebo přijmou členské státy, s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených stran.“
(neoficiální překlad)
7       Článek 8 téhož nařízení uvádí:
„S cílem dokončit restrukturalizaci produkce mléka nebo zlepšit životní prostředí mohou členské státy přijmout v souladu s pravidly,
která stanoví s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených stran, jedno nebo více z těchto opatření:
[...]
b) na základě objektivních kritérií stanovit podmínky, za kterých mohou producenti na základě platby získat na počátku období
dvanácti měsíců od příslušného orgánu nebo subjektu určeného tímto orgánem přerozdělená referenční množství, která definitivně
uvolní jiní producenti na konci předcházejícího období dvanácti měsíců za náhradu vyplacenou v jedné nebo více ročních splátkách,
a představující stejnou částku jako v případě uvedené platby;
[...]
e) s cílem zlepšit strukturu produkce mléka v zemědělském podniku nebo přispět k rozšíření produkce povolit [konečný] převod
referenčních množství bez převodu příslušných pozemků nebo naopak, a to na základě žádosti producenta předložené příslušnému
orgánu nebo subjektu tímto orgánem určenému.
[...]“
(neoficiální překlad)
8       Článek 9 nařízení č. 3950/92 stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
[...]
c) ,producentem‘ fyzická nebo právnická osoba nebo seskupení fyzických nebo právnických osob hospodařících v zemědělském podniku,
který se nachází na zeměpisném území Společenství, a:
–       prodávajících mléko nebo jiné mléčné výrobky přímo spotřebiteli,
a/nebo
–       dodávajících odběrateli;
[...]“
(neoficiální překlad)

Vnitrostátní právní úprava
9       Režim převodu referenčních množství dodávek mléka nebo mléčných výrobků se řídí vyhláškou o uplatňování doplňkové dávky (Zusatzabgabenverordnung)
ze dne 12. ledna 2000 (BGBl 2000 I, s. 27, dále jen „vyhláška ZAV“), která vstoupila v platnost dne 1. dubna 2000.
10     Podle vyhlášky ZAV mohou být referenční množství v zásadě prodána již pouze ke třem datům každého roku, tedy k 1. dubnu, 1.
červenci nebo 30. říjnu, prostřednictvím státního prodejního místa, podle přesně vymezeného postupu nezohledňujícího plochu
zemědělské půdy určené pro mlékárenský podnik.
11     Vzhledem k tomu, že zemědělská nájemní smlouva, která je předmětem sporu v původním řízení, byla uzavřena před 1. dubnem 2000,
čl. 7 odst. 1 první věta nařízení o zaručeném množství mléka (Milchgarantiemengenverordnung) ze dne 25. května 1984 (BGBl
1984 I, s. 720), jak bylo pozměněno třicátým třetím pozměňovacím nařízením ze dne 25. března 1996 (BGBl 1996 I, s. 535), se
uplatní prostřednictvím čl. 12 odst. 2 první věty vyhlášky ZAV. Na základě čl. 7 odst. 1 první věty nařízení o zaručeném množství
mléka musí být referenční množství vráceno v případě uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy pronajímateli.
12     Pokud je referenční množství převedeno pronajímateli, který není producentem, ukládá čl. 12 odst. 2 první věta vyhlášky ZAV
uskutečnit 33% snížení tohoto množství ve prospěch rezervního fondu Land.

Spor v původním řízení a předběžná otázka
13     Předchůdce M. Ottena v roce 1974 uzavřel s J. Kückem zemědělskou nájemní smlouvu na dobu neurčitou pro účely produkce mléka
a mléčných výrobků týkající se 4,1862 ha.
14     Předchůdci M. Ottena bylo tedy v roce 1984 v rámci stanovení systému doplňkových dávek k tíži producentů mléka, kteří překročí
referenční množství, která jim jsou přidělena, přiděleno určité referenční množství na základě této plochy pronajaté k produkci
mléka a mléčných výrobků.
15     Manfred Otten a Jonny Kück v roce 2000 ukončili smlouvu o nájmu, kterou sjednali, s účinkem k 1. lednu 2001. Zemědělská půda
byla tedy k témuž datu navrácena J. Kückovi.
16     Landwirtschaftskammer Hannover (zemědělská komora Hannover) na žádost J. Kücka správním rozhodnutím ze dne 14. února 2001
pozměněným dne 27. dubna 2001 posledně uvedenému potvrdila, že mu bylo převedeno referenční množství 9 315 kg. Rovněž rozhodla,
že referenční množství 4 588 kg bylo odebráno, aby bylo přidáno rezervnímu fondu Land z důvodu, že J. Kück není producentem.
17     Manfred Otten podal proti tomuto rozhodnutí správní stížnost, která byla zamítnuta Landwirtschaftskammer Hannover.
18     Manfred Otten tedy podal žalobu k Verwaltungsgericht Stade (správní soud Stade), který tato správní rozhodnutí zrušil.
19     Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (vrchní správní soud Dolního Saska) rozsudkem ze dne 16. března 2005 zamítl odvolání
podané Landwirtschaftskammer Niedersachsen. Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht měl za to, že pokud je zemědělská nájemní
smlouva týkající se zemědělských pozemků využívaných k produkci mléka a mléčných výrobků ukončena, odpovídající referenční
množství se vrací pronajímateli, pouze pokud je sám producentem nebo okamžitě půdu převede jinému producentovi.
20     Landwirtschaftskammer Niedersachsen podala opravný prostředek „Revision“ k Bundesverwaltungsgericht.
21     Posledně uvedený má za to, že podle výkladu Soudního dvora v rozsudku ze dne 20. června 2002, Thomsen (C‑401/99, Recueil,
s. I‑5775), přechodné nabytí pronajímatelem, který není producentem, je možné v rozsahu, ve kterém je jednak toto nabytí časově
omezené a vyžadované vnitrostátními právními předpisy, a jednak vede k novému postoupení nájmu nájemci, který je producentem.
Konečný výsledek těchto dvou převodů je podle výkladu uvedeného rozsudku daného předkládajícím soudem považován za jedinou
operaci převodu referenčního množství producenta jinému producentovi (výše uvedený rozsudek Thomsen, bod 43).
22     Tento výklad by měl být rovněž uplatněn ve věci, která je předmětem sporu v původním řízení, ve které je převod půdy v rámci
druhé operace převodu a na základě nové vnitrostátní právní úpravy oddělen od převodu referenčních množství.
23     Podle tohoto výkladu jsou krom toho referenční množství využívána za účelem produkovat nebo uvádět mléko na trh tak, že pronajímatel,
který není producentem, nemůže mít čistě finanční zvýhodnění z jejich tržní hodnoty (rozsudky ze dne 20. června 2002, Mulligan
a další, C‑313/99, Recueil, s. I‑5719, bod 30, a výše uvedený rozsudek Thomsen, bod 39, jakož i v tomto smyslu rozsudek ze
dne 13. dubna 2000, Karlsson a další, C‑292/97, Recueil, s. I‑2737, bod 57).
24     Za těchto podmínek se Bundesverwaltungsgericht rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Je třeba vykládat čl. 7 odst. 2 nařízení č. 3950/92, [...] v tom smyslu, že při uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní
smlouvy vztahující se na mlékárenský podnik nebo zemědělskou půdu využívanou k produkci mléka může být referenční množství,
které se na ně váže, vráceno pronajímateli v případě, kdy tento není a nestane se sám producentem, avšak převede prostřednictvím
státního prodejního místa referenční množství v co nejkratší lhůtě třetí osobě, která toto postavení má?“

K předběžné otázce
25     Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda čl. 7 odst. 2 nařízení č. 3950/92 musí být vykládán v tom smyslu, že při uplynutí
doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy vztahující se na mlékárenský podnik je převod referenčního množství, které se na
tento podnik váže, zpět na pronajímatele možný v rozsahu, v němž pronajímatel, který není producentem ani se jím nezamýšlí
stát, převede prostřednictvím státního prodejního místa uvedené množství v co nejkratší lhůtě na třetí osobu, která toto postavení
má.
26     Úvodem je třeba připomenout, že z obecné systematiky právní úpravy Společenství v oblasti doplňkové dávky pro mléko vyplývá,
že referenční množství může být v zásadě přiděleno zemědělskému podnikateli pouze za předpokladu, že je producentem mléka
(viz v tomto smyslu zejména rozsudek ze dne 26. října 2006, Kibler, C‑275/05, Sb. rozh. s. I‑10569, bod 21 a uvedená judikatura).
27     V souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 3950/92 může totiž při uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy vztahující
se na mlékárenský podnik být referenční množství, které se na něj váže, zcela nebo zčásti převedeno na pronajímatele, pouze
pokud má postavení producenta ve smyslu čl. 9 písm. c) uvedeného nařízení (výše uvedený rozsudek Thomsen, bod 41).
28     Za těchto podmínek může být přechodné nabytí referenčních množství pronajímatelem, který nemá postavení producenta, připuštěno
vzhledem k právu Společenství, pouze pokud je nezbytné a co možná nejkratší (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Thomsen,
bod 43).
29     Tento výklad je tedy možno uplatnit na věc, která je předmětem sporu v původním řízení. Zaprvé z šestého bodu odůvodnění nařízení
č. 1256/1999 vyplývá, že členské státy mohou organizovat převod referenčních množství jiným způsobem než prostřednictvím jednotlivých
transakcí mezi producenty. Zadruhé z bodu 43 výše uvedeného rozsudku Thomsen vyplývá, že přechodné přidělení referenčních
množství na dlouhé období pronajímatelům, kteří nezamýšlejí stát se producenty, je v rozporu jednak s obecnou systematikou
právní úpravy Společenství týkající se doplňkové dávky pro mléko, a jednak se zásadou, podle které nemůže být referenční množství
přiděleno zemědělskému podnikateli, který nemá postavení producenta mléka.
30     Okolnost, že ve věci, která je předmětem sporu v původním řízení, není převod referenčního množství spojen s převodem podniku,
nemůže uvedený výklad ovlivnit.
31     Podle ustálené judikatury Soudního dvora totiž, i když referenční množství je v zásadě převedeno pouze převodem podniku, na
který se váže, za podmínky, že tento převod dodrží náležitosti a podmínky stanovené v článku 7 nařízení č. 3950/92, referenční
množství mohou být převedena bez zemědělského podniku v případech výjimek stanovených právem Společenství (viz v tomto smyslu
výše uvedený rozsudek Mulligan, bod 27 a uvedená judikatura).
32     Je namístě v tomto ohledu uvést, že čl. 8 písm. b) a písm. e) nařízení č. 3950/92 umožňuje, aby členské státy přijaly samostatně
nebo společně jedno nebo více opatření vyjmenovaných v tomto článku, ale nepovoluje jim stanovit nové typy opatření v dané
oblasti (rozsudek ze dne 14. října 2004, Španělsko v. Komise, C‑173/02, Sb. rozh. s. I‑9735, bod 26).
33     Členské státy totiž mohou v souladu s čl. 8 písm. b) nařízení č. 3950/92 a s cílem dokončit restrukturalizaci produkce mléka
nebo zlepšit životní prostředí na základě objektivních kritérií stanovit podmínky, za kterých mohou producenti na základě
platby získat na počátku období dvanácti měsíců od příslušného orgánu nebo subjektu určeného tímto orgánem přerozdělená referenční
množství, která definitivně uvolní jiní producenti na konci předcházejícího období dvanácti měsíců.
34     Podle čl. 8 písm. e) nařízení č. 3950/92 mohou členské státy rovněž povolit konečný převod referenčních množství bez převodu
příslušných pozemků, a to na základě žádosti producenta předložené příslušnému orgánu nebo subjektu tímto orgánem určenému.
35     Z toho vyplývá, že zákonodárce Společenství zamýšlel možnost převodu referenčního množství prostřednictvím státního prodejního
subjektu producentovi, aniž by byl převeden podnik, na který se váže.
36     Výklad, který předchází, není zpochybněn body 42 a 43 výše uvedeného rozsudku Thomsen, týkajícího se převodu referenčních
množství s ohledem na plochu zemědělské půdy určené pro mlékárenský podnik, jelikož z uvedeného rozsudku nevyplývá, že pronajímatel
nemohl třetí osobě-producentovi převést referenční množství bez podniku, na který se váže, prostřednictvím státního prodejního
subjektu, a to v co nejkratší lhůtě po uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy.
37     Okolnost, že ve věci, která je předmětem sporu v původním řízení, se referenční množství, které se váže na mlékárenský podnik,
vrací na omezenou dobu pronajímateli, který nemá postavení producenta, není rozhodující, pokud tato situace netrvá po dlouhou
dobu a dotčené referenční množství je převedeno v co nejkratší lhůtě třetí osobě, která má skutečně postavení producenta.
38     Přechodné nabytí referenčního množství, které se váže k podniku, pronajímatelem, který nemá postavení producenta, za účelem
převodu referenčních množství na státní prodejní místo, aby je posledně uvedené mohlo prodat v co nejkratší době producentům,
tedy nemůže být považováno za porušující čl. 7 odst. 2 nařízení č. 3950/92.
39     Tento výklad je ostatně slučitelný s hlavním cílem uvedeného ustanovení nařízení č. 3950/92, podle kterého nemohou být referenční
množství přidělena osobám, které hodlají získat z tohoto přidělení čistě finanční zvýhodnění (viz v tomto smyslu výše uvedený
rozsudek Thomsen, bod 45).
40     S ohledem na to, co předchází, je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 7 odst. 2 nařízení č. 3950/92 musí být vykládán
v tom smyslu, že při uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy vztahující se na mlékárenský podnik, může být referenční
množství, které se k tomuto podniku váže, převedeno zpět pronajímateli v rozsahu, v němž tento pronajímatel, který není producentem
a nezamýšlí se jím stát, převede uvedené množství prostřednictvím státního prodejního místa v co nejkratší lhůtě třetí osobě,
která toto postavení má.

K nákladům řízení
41     Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
Článek 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka
a mléčných výrobků, jak bylo pozměněno nařízením Rady (ES) č. 1256/1999 ze dne 17. května 1999, musí být vykládán v tom smyslu,
že při uplynutí doby platnosti zemědělské nájemní smlouvy vztahující se na mlékárenský podnik, může být referenční množství,
které se k tomuto podniku váže, převedeno zpět pronajímateli v rozsahu, v němž tento pronajímatel, který není producentem
a nezamýšlí se jím stát, převede uvedené množství prostřednictvím státního prodejního místa v co nejkratší lhůtě třetí osobě,
která toto postavení má.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: němčina.