CELEX: 62003CJ0478
Smernica 77/187/EHS
Článok 3 ods. 1
Zachovanie práv zamestnancov pri prevodoch podnikov
Práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo z pracovnoprávneho vzťahu, ktorý existoval ku dňu prevodu
Pojem ,deň prevodu'

1       Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 3 ods. 1 smernice Rady 77/187/EHS zo 14. februára 1977 o aproximácii
zákonov členských štátov, týkajúcich sa zachovania práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí závodov [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 61, s. 26).
2       Tento návrh vyplynul zo sporu medzi spoločnosťou Celtec Ltd (ďalej len „Celtec“) a pánom Astley, ako aj pani Owens a pani
Hawkes o určenie dĺžky nepretržitého zamestnania, na ktorú sa môžu odvolávať poslední menovaní ako bývalí úradníci dotknutí
privatizáciou odborného vzdelávania v Spojenom kráľovstve.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
3       Podľa článku 1 ods. 1 smernice 77/187 sa smernica vzťahuje na každý prevod podnikov, závodov alebo ich častí na iného zamestnávateľa
v dôsledku právneho prevodu alebo zlúčenia.
4       Podľa ustanovenia článku 2 smernice 77/187 je na účely tejto smernice prevádzateľom „každá fyzická alebo právnická osoba,
ktorá z dôvodu prevodu v zmysle článku 1 ods. 1 prestáva byť zamestnávateľom vo vzťahu k podniku, závodu alebo časti závodu“
[
neoficiálny preklad
] a nadobúdateľom „každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá z dôvodu prevodu v zmysle článku 1 ods. 1 sa stáva zamestnávateľom
vo vzťahu k podniku, závodu alebo časti závodu“ [
neoficiálny preklad
].
5       Článok 3 ods. 1 smernice 77/187 určuje:
„Práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo z pracovnoprávneho vzťahu, ktorý existoval ku dňu prevodu
v zmysle článku 1 ods. 1, sa z dôvodu tohto prevodu prevedú na nadobúdateľa.
Členské štáty môžu stanoviť, že po dni prevodu v zmysle článku 1 ods. 1 bude popri nadobúdateľovi aj prevádzajúci zodpovedný
za záväzky vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu.“ [
neoficiálny preklad
]

Vnútroštátna právna úprava
6       Smernica 77/187 bola prebratá do právneho poriadku Spojeného kráľovstva nariadením z roku 1981 o prevode podnikov – ochrana
zamestnancov [Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981].
7       Podľa článku 155 zákona z roku 1996 o právach zamestnancov (Employment Rights Act) zamestnanec v prípade výpovede z prevádzkových
dôvodov má nárok na odškodnenie, keď v určujúcom čase bol nepretržite zamestnaný najmenej dva roky. Podľa článku 162 zákona
výška uvedeného odškodnenia závisí od počtu rokov nepretržitého zamestnania, pričom sa zohľadňuje maximálne 20 rokov.
8       Podľa článku 218 ods. 1 tohto zákona sa pojem nepretržitého zamestnania vzťahuje na zamestnanie u toho istého zamestnávateľa.
Odsek 2 tohto článku obsahuje však zvláštne ustanovenie v prípade prevodu podniku, podľa ktorého „pri prevode obchodu, závodu
alebo podniku (ktoré boli založené na základe zákona alebo iným spôsobom) z jednej osoby na druhú, ... doba zamestnania zamestnanca
v obchode, závode alebo podniku v okamihu prevodu sa považuje za dobu zamestnania u nadobúdateľa [a] prevod neprerušuje kontinuitu
doby zamestnania“.

Skutkové okolnosti a prejudiciálne otázky

Reforma činností odborného vzdelávania v Spojenom kráľovstve
9       Do roku 1989 Department of Employment (ministerstvo práce Spojeného kráľovstva, ďalej len „ministerstvo“) spravovalo prostredníctvom
viac ako 60-tich miestnych agentúr programy vzdelávania pre mládež a nezamestnaných v Anglicku a Walese.
10     V roku 1989 rozhodla vláda Spojeného kráľovstva o prevode časti svojich úloh v oblasti odborného vzdelávania na súkromné zariadenia
Training and Enterprise Councils (Rady pre vzdelávanie a podniky, ďalej len „TEC“), spravované zamestnávateľmi. Týmto spôsobom
rôzne zamestnávateľské organizácie založili 82 TEC. Tieto TEC pokračovali vo vykonávaní činností miestnych agentúr ministerstva
a na tento účel prevzali príslušné prostriedky. V novembri 1991 všetky TEC boli schopné vykonávať svoju činnosť.
11     V rámci privatizácie požiadali úradníkov zamestnaných v miestnych agentúrach ministerstva, aby dobrovoľne pracovali ako pridelení
pracovníci počas doby troch rokov v TEC. Počas doby pridelenia im zostal zachovaný status štátneho zamestnanca.
12     V decembri 1991 uvedená vláda požiadala TEC, aby najneskôr do konca ich piateho roku činnosti prevzali práva a povinnosti
zamestnávateľa za celý svoj personál.
13     Z dôvodu pripomienok, ktoré vyslovili TEC, ministerstvo v roku 1992 s nimi uzavrelo dohodu o ich povinnostiach v prípade,
že pridelený úradník sa rozhodne pre stále zamestnanie v TEC. Táto dohoda stanovovala najmä opatrenia v súvislosti s právami,
ktoré pridelený úradník získa, na základe ktorých sa vláda Spojeného kráľovstva zaviazala poskytnúť finančnú pomoc TEC, ak
súd v prípade výpovede bývalého úradníka rozhodne, že doby zamestnania, ktoré dotknutý odpracoval vo verejnej službe a potom
v TEC, budú považované za nepretržité zamestnanie na výpočet nárokov dotknutého.

Situácia žalovaných v konaní pred vnútroštátnym súdom
14     Vo Walese úlohy miestnej agentúry Wrexham, ako aj jej priestory, informačné systémy a databázy prevzala TEC severovýchodného
Walesu (North East Wales TEC, ďalej len „Newtec“). Newtec začala svoju činnosť vykonávať v septembri 1990. Iná TEC, Targed,
prevzala úlohy a priestory miestnej agentúry Bangor. 1. apríla 1997 sa Newtec a Targed zlúčili a vytvorili Celtec.
15     Pri založení Newtec bolo z miestnych agentúr Wrexham a Bangor pridelených 43 úradníkov na tri roky na túto TEC. Na konci doby
pridelenia 18 z týchto úradníkov ukončilo verejnú službu a boli prijatí do zamestnania v Newtec.
16     Pán Astley, pani Hawkes a pani Owens, ktorí sú žalovanými v konaní vo veci samej, nastúpili do verejnej služby 31. augusta
1973, resp. 4. novembra 1985 a 21. apríla 1986. Boli poverení činnosťami v oblasti odborného vzdelávania v severnom Walese
a boli pridelení na Newtec. Na konci svojho trojročného pridelenia sa rozhodli odísť z verejnej služby a pracovať pre Newtec.
Deň odchodu je totožný s dňom nástupu do zamestnania pre Newtec. Pracovná zmluva v prípade pani Hawkes a pani Owens nadobudla
účinnosť 1. júla 1993 a v prípade pána Astley 1. septembra 1993.
17     V roku 1998 Celtec prepustila pani Hawkes a odmietla uznať nepretržité zamestnanie žalovanej od nástupu do verejnej služby.
Obaja ďalší žalovaní v konaní vo veci samej sa obávali, že budú onedlho prepustení. Všetci traja podali na Employment Tribunal
Abergele žalobu na určenie doby nepretržitého zamestnania, ktorú môžu uplatniť, a predniesli, že táto doba musí obsahovať
dobu zamestnania vo verejnej službe, ako aj dobu ich zamestnania v Newtec a Celtec.

Súdne konanie vo veci samej v Spojenom kráľovstve
18     V rozsudku z 22. decembra 1999 Employment Tribunal Abergele vyslovil názor, že znakom právneho sporu medzi spoločnosťou Celtec
a žalovanými vo veci samej je prevod podniku v zmysle smernice 77/187. V bode 11 odôvodnenia rozsudku je prevedený podnik
opísaný takto: „Ide o správu činností, ktoré financuje vláda v prospech podnikov a odborného vzdelávania pre mládež staršiu
ako 16 rokov v Anglicku a Walese spolu s existujúcimi informačnými systémami a databázou, pracovníkmi a určitými priestormi“.
Odkazom na význam personálnych prostriedkov pre výkon činností dotknutého podniku súd zastáva názor, že pridelenie úradníkov
ministerstva na TEC v tejto súvislosti je dôležitým prvkom podniku a jeho prevodu.
19     Employment Tribunal Abergele rozhodol, že žalovaní v konaní vo veci samej sa za týchto podmienok oprávnene môžu dovolávať
uznania doby nepretržitého zamestnania od svojho nástupu do verejnej služby.
20     Rozsudkom z 5. októbra 2001 Employment Appeal Tribunal vyhovel odvolaniu, ktoré podala spoločnosť Celtec proti rozhodnutiu
Employment Tribunal Abergele. Zastávala názor, že prevod podniku, o ktorý ide, bol ukončený v septembri 1990, to znamená oveľa
skôr, ako žalovaní v konaní vo veci samej boli prijatí do zamestnania v Newtec.
21     Tento rozsudok bol zrušený rozsudkom Court of Appeal (England & Wales) z 19. júla 2002. Tento rozhodol, že článok 3 ods. 1
smernice 77/187 zahŕňa prípad prevodu podniku, ktorý trvá niekoľko rokov, a že Employment Tribunal Abergele správne vychádzal
z toho, že odborné znalosti úradníkov, ktorých ministerstvo pridelilo spoločnosti Celtec, boli časťou prevádzaného podniku.
22     Spoločnosť Celtec podala proti tomuto rozsudku odvolanie na House of Lords, ktorý považoval za potrebné prerušiť konanie a položiť
Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.      Majú sa slová ‚Práva a povinnosti prevádzateľa vyplývajúce z pracovnej zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu, ktorý existoval
ku dňu prevodu‘, uvedené v článku 3 ods. 1 vykladať v tom zmysle, že existuje presný okamih, ku ktorému sa prevod podniku
alebo jeho časti bude považovať za skončený a prevod práv a povinností podľa článku 3 ods. 1 za uskutočnený?
2.      V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Ako sa má určiť tento okamih?
3.      V prípade zápornej odpovede na prvú otázku: Ako sa majú vykladať slová ‚ku dňu prevodu‘, uvedené v článku 3 ods. 1?“

O prejudiciálnych otázkach
23     Úvodom treba poukázať na to, že rozhodnutie o návrhu na začatie prejudiciálneho konania je založené na konštatovaní uvedenom
v rozhodnutí Employment Tribunal Abergele z 22. decembra 1999, že prevod z ministerstva na Newtec, o ktorý ide v konaní vo
veci samej, spadá do pôsobnosti smernice 77/187.
24     Po tomto spresnení treba spoločne preskúmať prvé dve otázky, ktorými sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či so zreteľom na
článok 3 ods. 1 smernice 77/187 treba vychádzať zo skutočnosti, že existuje presný okamih, ku ktorému sa prevod dotknutého
podniku, ako aj práv a povinností prevádzateľa z pracovnoprávnych vzťahov medzi ním a ním zamestnanými pracovníkmi považuje
za uskutočnený, a v prípade kladnej odpovede ako sa môže tento presný okamih určiť.
25     Aby sme našli užitočné odpovede na tieto dve otázky, je potrebné zohľadniť účel smernice 77/187, a najmä jej článok 3 ods. 1.
26     Ako Súdny dvor opakovane rozhodol (pozri najmä rozsudky z 25. júla 1991, D’Urso a i., C‑362/89, Zb. s. I‑4105, bod 9, a z 12. novembra
1998, Europièces, C‑399/96, Zb. s. I‑6965, bod 37), účelom smernice 77/187 je zaručiť práva zamestnancov pri zmene zamestnávateľa
tým, že im dáva možnosť pokračovať v zamestnaní s novým zamestnávateľom za rovnakých podmienok, aké boli dohodnuté s prevádzateľom.
Smernica má zaručovať v čo najväčšom rozsahu pokračovanie pracovnej zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu s nadobúdateľom v nezmenenej
podobe, aby sa zabránilo zhoršeniu situácie dotknutých zamestnancov len zo samotného dôvodu prevodu (pozri rozsudok zo 17. decembra
1987, Ny Mølle Kro, 287/86, Zb. s. 5465, bod 25).
27     Ustanovenia uplatňované pri prevode podniku alebo závodu na iného zamestnávateľa musia v čo najväčšej miere v záujme zamestnancov
zachovávať stav existujúcich pracovnoprávnych vzťahov, ktoré sú časťou prenášanej hospodárskej jednotky (rozsudok zo 16. decembra
1992, Katsikas a i., C‑132/91, C‑138/91 a C‑139/91, Zb. s. I‑6577, bod 21).
28     Z tohto dôvodu článok 3 ods. 1 smernice 77/187 zahŕňa práva a povinnosti prevádzateľa, ktoré mu vyplývajú z pracovnej zmluvy
alebo pracovnoprávneho vzťahu existujúceho ku dňu prevodu, uzatvoreného so zamestnancami pridelenými na vykonávanie úloh v prevádzanom
podniku alebo v prevádzanej časti podniku alebo závodu (pozri rozsudok D’Urso a i., už citovaný, bod 10).
29     V tomto kontexte je použitie pojmu „deň prevodu“ v článku 3 ods. 1 smernice 77/187 určené zamestnancom, ktorí sa môžu dovolávať
ochrany stanovenej v tomto ustanovení. Pod túto ochranu spadajú zamestnanci patriaci do jednotky dotknutej prevodom a ktorých
pracovná zmluva alebo pracovnoprávny vzťah „ku dňu prevodu“ naďalej existuje, na rozdiel od zamestnancov, ktorých prevádzateľ
k tomuto dňu už nezamestnáva (pozri rozsudok zo 7. februára 1985, Wendelboe a i., 19/83, Zb. s. 457, body 13 a 15) a ktorých
po tomto dni nadobúdateľ prijme do zamestnania (pozri rozsudok Ny Mølle Kro, už citovaný, body 24 až 26).
30     Nielen voľba výrazu „deň“, ale aj dôvody právnej istoty svedčia o tom, že podľa predstavy zákonodarcu Spoločenstva zamestnanci,
ktorí sa môžu dovolávať ochrany podľa článku 3 ods. 1 smernice 77/187, by mali mať presne určený okamih prevodu, a nie dlhšie
alebo kratšie časové obdobie, v ktorom prebieha prevod.
31     Ako vyplýva zo znenia článku 3 ods. 1 smernice 77/187, pojem prevodu treba chápať so zreteľom na výraz použitý v tomto ustanovení
„deň prevodu v zmysle článku 1 ods. 1 [tejto smernice]“ [
neoficiálny preklad
].
32     Podľa tohto ustanovenia sa smernica 77/187 uplatňuje na prevod podnikov, závodov alebo častí závodov „na iného zamestnávateľa“.
Podľa druhého odôvodnenia smernica má chrániť zamestnancov „pri zmene zamestnávateľa“. V článku 2 smernice sú pojmy „prevádzateľ“
a „nadobúdateľ“ definované ako osoba, ktorá „prestáva byť zamestnávateľom vo vzťahu k podniku, závodu alebo časti závodu“,
resp. ako osoba, „ktorá sa stáva zamestnávateľom vo vzťahu k podniku, závodu alebo časti závodu“ [
neoficiálny preklad
].
33     Okrem toho už bolo viackrát rozhodnuté, že smernica 77/187 sa použije pri zmene fyzickej alebo právnickej osoby zodpovednej
za prevádzku podniku, nehľadiac na to, či sa prevádza vlastníctvo k podniku (pozri rozsudky Ny Mølle Kro, už citovaný, bod
12; z 10. februára 1988, Daddy’s Dance Hall, 324/86, Zb. s. 739, bod 9, a z 5. mája 1988, Berg a Busschers, 144/87 a 145/87,
Zb. s. 2559, bod 17).
34     Aby sa mohlo určiť, či ide o prevod v zmysle smernice 77/187, treba preskúmať, či predmetná jednotka si zachovala svoju identitu,
čo vyplýva najmä zo skutočnosti, že nový zamestnávateľ pokračuje v prevádzke tejto jednotky na základe rovnakej hospodárskej
činnosti alebo činnosti rovnakého druhu alebo ju obnoví (pozri rozsudky z 18. marca 1986, Spijkers, 24/85, Zb. s. 1119, body
11, 12 a 15, ako aj z 19. septembra 1995, Rygaard, C‑48/94, Zb. s. I‑2745, body 15 a 16).
35     Z toho vyplýva, že rozhodujúcim kritériom na určenie existencie prevodu v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 77/187 je fakt,
či nový zamestnávateľ pokračuje v prevádzke, alebo ju obnoví v dotknutej jednotke pri zachovaní jej identity.
36     Za týchto podmienok pojem „deň prevodu“ uvedený v článku 3 ods. 1 smernice 77/187 treba chápať v tom zmysle, že sa pod ním
rozumie deň, ku ktorému dochádza k prevodu z prevádzateľa na nadobúdateľa ako zamestnávateľa zodpovedného za prevádzku prevádzanej
jednotky.
37     Ako Súdny dvor už rozhodol, uplatnenie práv zamestnancov priznaných článkom 3 ods. 1 smernice 77/187 nemôže závisieť od udelenia
súhlasu prevádzateľa alebo nadobúdateľa, ani zástupcov zamestnancov, ani samotných zamestnancov s výhradou, že títo chcú uplatniť
im danú možnosť z vlastnej vôle nepokračovať v pracovnoprávnom vzťahu s novým zamestnávateľom po uvedenom prevode (pozri rozsudky
z 11. júla 1985, Danmols Inventar, 105/84, Zb. s. 2639, bod 16, a D’Urso a i., už citovaný, bod 11).
38     V dôsledku toho, s touto jedinou výhradou, pracovné zmluvy a pracovnoprávne vzťahy, ktoré existovali ku dňu prevodu v zmysle
článku 3 ods. 1 smernice 77/187 medzi prevádzateľom a pridelenými zamestnancami v prevádzanom podniku, sú prevedené už z dôvodu
prevodu podniku zo zákona na nadobúdateľa (pozri rozsudky D’Urso a i., už citovaný, bod 20, a zo 14. novembra 1996, Rotsart
de Hertaing, C‑305/94, Zb. s. I‑5927, bod 18).
39     Okrem toho Súdny dvor v bode 26 rozsudku Rotsart de Hertaing, už citovanom, rozhodol, že prevod pracovných zmlúv a pracovnoprávnych
vzťahov podľa článku 3 ods. 1 smernice 77/187 prebieha nutne v ten istý deň ako prevod podniku a nemôže byť preložený na iný
dátum podľa vôle prevádzateľa alebo nadobúdateľa.
40     Na podporu tohto výkladu Súdny dvor najprv zdôraznil, že článok 3 ods. 1 druhý pododsek smernice 77/187 poskytuje členským
štátom možnosť stanoviť, že po dni prevodu bude popri nadobúdateľovi aj prevádzateľ zodpovedný za záväzky vyplývajúce z pracovnej
zmluvy alebo pracovnoprávneho vzťahu, čo v každom prípade predpokladá, že tieto záväzky prešli na nadobúdateľa v ten istý
deň (rozsudok Rotsart de Hertaing, už citovaný, bod 23).
41     Ďalej Súdny dvor odkazom na bod 14 rozsudku Berg a Busschers, už citovaného, v ktorom je článok 3 ods. 1 smernice 77/187 vykladaný
v tom zmysle, že prevádzateľ je po dni prevodu v zásade oslobodený od záväzkov vyplývajúcich z pracovnej zmluvy alebo pracovnoprávneho
vzťahu len z dôvodu tohto prevodu, konštatoval, že takýto účinok, na základe stanoveného cieľa smernice chrániť zamestnancov,
môže nastať len vtedy, keď záväzky už prešli na nadobúdateľa v deň prevodu (rozsudok Rotsart de Hertaing, už citovaný, bod
24).
42     Napokon Súdny dvor konštatoval, že ak by prevádzateľovi alebo nadobúdateľovi bolo priznané oprávnenie zvoliť si deň, v ktorom
sa pracovná zmluva alebo pracovnoprávny vzťah prevedie, zamestnávateľom by bola priznaná možnosť odchýliť sa minimálne na
prechodnú dobu od ustanovení smernice, hoci tieto sú záväzné, a preto sa nemôžu od nich odchyľovať v neprospech zamestnancov
(rozsudok Rotsart de Hertaing, už citovaný, body 17 a 25).
43     Z tých istých dôvodov, aké boli uvedené v bodoch 40 až 42 tohto rozsudku, treba konštatovať, že podľa článku 3 ods. 1 smernice
77/187 sa pracovné zmluvy a pracovnoprávne vzťahy, ktoré existovali ku dňu prevodu v zmysle tohto ustanovenia medzi prevádzateľom
a pridelenými zamestnancami v prevádzanom podniku, považujú za prevedené v tento deň z prevádzateľa na nadobúdateľa nezávisle
od toho, aké podmienky z tohto hľadiska dohodli účastníci prevodu.
44     Na základe uvedeného treba na prvé dve otázky odpovedať takto:
–       Článok 3 ods. 1 smernice 77/187 sa má vykladať v tom zmysle, že deň prevodu v zmysle tohto ustanovenia zodpovedá dňu, v ktorom
bol uskutočnený prevod z prevádzateľa na nadobúdateľa ako zamestnávateľa zodpovedného za prevádzku prevádzanej jednotky. Tento
deň je presne určený okamih, ktorý nemôže byť preložený na iný deň podľa vôle prevádzateľa alebo nadobúdateľa.
–       Podľa tohto ustanovenia sa zmluvy a pracovnoprávne vzťahy, ktoré existujú ku dňu prevodu vo vyššie uvedenom zmysle medzi prevádzateľom
a pridelenými zamestnancami v prevádzanom podniku, považujú za prevedené z prevádzateľa na nadobúdateľa k tomuto dňu, nezávisle
od toho, aké podmienky z tohto hľadiska dohodli účastníci prevodu.
45     So zreteľom na odpovede na prvé dve otázky nie je potrebné odpovedať na tretiu otázku.

O trovách
46     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1.
Článok 3 ods. 1 smernice Rady 77/187/EHS zo 14. februára 1977 o aproximácii zákonov členských štátov týkajúcich sa zachovania
práv zamestnancov pri prevodoch podnikov, závodov alebo častí závodov [
neoficiálny preklad
] sa má vykladať v tom zmysle, že deň prevodu v zmysle tohto ustanovenia zodpovedá dňu, v ktorom bol uskutočnený prevod z prevádzateľa
na nadobúdateľa ako zamestnávateľa zodpovedného za prevádzku prevádzanej jednotky. Tento deň je presne určený okamih, ktorý
nemôže byť preložený na iný deň podľa vôle prevádzateľa alebo nadobúdateľa.
2.
Podľa tohto ustanovenia sa zmluvy a pracovnoprávne vzťahy, ktoré existujú ku dňu prevodu v zmysle uvedenom v bode 1 tohto
výroku medzi prevádzateľom a pridelenými zamestnancami v prevádzanom podniku, považujú za prevedené z prevádzateľa na nadobúdateľa
k tomuto dňu, nezávisle od toho, aké podmienky z tohto hľadiska dohodli účastníci prevodu.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.