CELEX: 62005CJ0334
Apellatsioonkaebus
Ühenduse kaubamärk
Määrus (EÜ) nr 40/94
Artikli 8 lõike 1 punkt b
Segiajamise tõenäosus
Sõnalisi osi "Limoncello della Costiera Amalfitana" ja "shaker" sisaldava ühenduse kujutismärgi taotlus
Siseriikliku sõnamärgi LIMONCHELO omaniku vastulause

Oma apellatsioonkaebusega taotleb Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 15. juuni 2005. aasta otsuse kohtuasjas
T-7/04: Shaker
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker) (EKL 2005, lk II-2305
, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”) tühistamist, milles Esimese Astme Kohus rahuldas Shaker di L. Laudato & C. Sasi (edaspidi „Shaker”) hagi, tühistades ühtlustamisameti teise apellatsioonikoja 24. oktoobri 2003. aasta otsuse (edaspidi „vaidlusalune otsus”), millega keelduti registreerimast selle äriühingu taotletavat ühenduse kujutismärki, mis sisaldab sõnalisi osi „Limoncello della Costiera Amalfitana” ja „shaker”.
Õiguslik raamistik
Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (
EÜT 1994, L 11, lk 1
; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) põhjendus 7 näeb ette:
„ühenduse kaubamärgi eesmärk on eelkõige tagada kaubamärk kui päritolutähis ning sellega antav kaitse on absoluutne, kui märk ja tähis ning kaubad või teenused on identsed; kaitse kehtib ka siis, kui märk ja tähis ja kaubad või teenused on sarnased; segiajamise tõenäosuse tõttu tuleks määratleda sarnasuse põhimõte; sellise kaitse eritingimus on tõenäoline segiajamine, mille hindamine sõltub mitmest asjaolust ja eelkõige kaubamärgi tuntusest turul, seostest, mis võivad tekkida kasutatava või registreeritud tähisega, ning kaubamärgi ja tähise ja identifitseeritud kaupade või teenuste vahelise sarnasuse ulatusest;”
Nimetatud määruse artikli 8 lõike 1 punkt b sätestab:
„Varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu korral ei registreerita taotletavat kaubamärki, kui:
[…]
b)
kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel segi ajada; segiajamise tõenäosus hõlmab ka tõenäosust, et kaubamärk seostatakse varasema kaubamärgiga.”
Vaidluse taust
20. oktoobril 1999 esitas Shaker ühtlustamisametile taotluse allpool kujutatud kujutismärgi registreerimiseks ühenduse kaubamärgina:
Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) (edaspidi „Nizza kokkulepe”) klassidesse 29, 32 ja 33.
Ühtlustamisameti nõudel piiras Shaker oma taotlust klassi 33 kaupade „Alkoholjoogid (v.a õlu)” osas Amalfi rannikult pärineva sidrunilikööriga.
Limiana y Botella SL esitas 1. juunil 2000 määruse nr 40/94 artikli 42 lõike 1 alusel vastulause. Põhjuseks, mis toodi välja vastulause toetuseks, oli selle määruse artikli 8 lõike 1 punktis b sätestatud segiajamise tõenäosus ühelt poolt klassi 33 kaupu puudutava taotletava kaubamärgi ja teiselt poolt vastulause esitaja poolt Oficina Española de Patentes y Marcas (Hispaania patendi- ja kaubamärgiamet) 1996. aastal registreeritud sõnamärgi vahel, mis tähistab samuti klassi 33 kuuluvaid kaupu ja kannab nime LIMONCHELO.
Vastulausete osakond rahuldas 9. septembri 2002. aasta otsusega vastulause ning keeldus taotletava kaubamärgi registreerimisest.
Ühtlustamisameti teine apellatsioonikoda, kelle poole Shaker pöördus, jättis vaidlusaluse otsusega viimatinimetatu kaebuse rahuldamata. Apellatsioonikoda leidis, et taotletava kaubamärgi domineerivaks osaks on sõna „limoncello” ja et taotletav kaubamärk ning varasem kaubamärk on teineteisele visuaalsest küljest ja häälduse poolest väga lähedased, nii et esineb nende kahe kaubamärgi segiajamise tõenäosus.
Menetlus Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtuotsus
Shaker esitas 7. jaanuaril 2004 Esimese Astme Kohtule hagi vaidlusaluse otsuse tühistamiseks, tuginedes esiteks määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisele, teiseks võimu kuritarvitamisele ning kolmandaks otsuste põhjendamise kohustuse rikkumisele.
Esimese väite osas sedastas Esimese Astme Kohus vaidlustatud otsuse punktides 53 ja 54 pärast seda, kui oli tuvastanud asjaomaste kaupade identsuse, seoses käesolevate tähistega:
„53
[A]pellatsioonikoda pidi uurima, milline taotletava kaubamärgi koostisosa on oma visuaalsete, [foneetiliste] või [kontseptuaalsete] tunnusjoonte poolest võimeline üksi tekitama sellest kaubamärgist asjaomase avalikkuse mälus püsiva mulje nii, et kaubamärgi teised koostisosad oleksid selles osas tähtsusetud. […]
Kui taotletav kaubamärk on visuaalsete tunnusjoontega mitmeosaline kaubamärk, tuleb siiski nii selle kaubamärgi [tervik]mulje hindamise kui ka selle kaubamärgi võimaliku domineeriva osa kindlaksmääramise aluseks võtta visuaalne analüüs. Seega sellisel juhul tuleb üksnes siis, kui võimalikul domineerival osal esinevad mittevisuaalsed semantilised aspektid, võimaluse korral võrrelda ühelt poolt seda osa ja teiselt poolt varasemat kaubamärki, võttes seejuures arvesse ka teisi semantilisi aspekte, nagu näiteks hääldust või asjakohaseid abstraktseid mõisteid.”
Seda meetodit järgides leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 59, et sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutis on taotletava kaubamärgi domineeriv osa. Esimese Astme Kohus jõudis järeldusele, et selle kaubamärgi sõnalised elemendid ei ole visuaalselt domineerivad ning et vaja pole analüüsida nende elementide foneetilisi või kontseptuaalseid omadusi.
Selle tulemusel sedastas Esimese Astme Kohus nimetatud kohtuotsuse punktis 65, et sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutisel ei ole midagi ühist varasema kaubamärgiga, mis on pelgalt sõnamärk.
Esimese Astme Kohus märkis nimetatud otsuse punktides 66–69:
„66
Seetõttu puudub kõnealuste kaubamärkide segiajamise tõenäosus. Sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutise domineerimine võrreldes taotletava kaubamärgi teiste osadega välistab igasuguse segiajamise tõenäosuse, mis põhineb kõnealustes kaubamärkides sisalduvate sõnade „limonchelo” ja „limoncello” visuaalsel, [foneetilisel] ja [kontseptuaalsel] sarnasusel.
Segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel tuleb veel silmas pidada, et keskmisel tarbijal on harva võimalik erinevaid kaubamärke otseselt võrrelda, vaid ta peab usaldama oma mälus püsivat kaubamärgi ebatäiuslikku kujutist […]. Niisiis omab taotletava kaubamärgi domineeriv osa, mis kujutab sidrunitega kaunistatud ümmargust taldrikut, suurt tähtsust tähise terviklikus analüüsis, kuna kange alkoholjoogi etiketti jälgiv tarbija võtab arvesse ja peab meeles kaubamärgi domineerivat osa, mis võimaldab tal kauba edaspidise ostmise käigus meenutada saadud kogemust.
Koostisosa, mille moodustab sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutis, domineerimine taotletaval kaubamärgil võimaldab käesolevas asjas anda hinnangu varasema kaubamärgi eristavatele osadele ilma määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b kohaldamata. Kuigi varasema sõnamärgi eristusvõime tugevus on võimeline mõjutama segiajamise tõenäosuse hindamist […], siis tegelikult eeldab see kriteerium vähemalt varasema ja taotletava kaubamärgi segiajamise teatava tõenäosuse olemasolu. Kõnealuste kaubamärkide segiajamise tõenäosuse hindamisest nähtub niisiis, et sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku silmapaistvus taotletavas kaubamärgis välistab igasuguse segiajamise tõenäosuse varasema kaubamärgiga. Järelikult puudub vajadus võtta seisukoht varasema kaubamärgi eristusvõime kohta […]
Neid kaalutlusi silmas pidades tuleb sedastada, et vaatamata viidatud kaupade identsusele ei ole kõnealuste kaubamärkide sarnasuse aste piisavalt kõrge, võimaldamaks leida, et Hispaania asjassepuutuv avalikkus võiks uskuda, et kõnealused kaubad pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt. Vastupidiselt [vaidlusaluses] otsuses kajastuvale ühtlustamisameti seisukohale puudub järelikult kõnealuste kaubamärkide segiajamise tõenäosus määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b mõttes.”
Seetõttu nõustus Esimese Astme Kohus esimese väitega, leides, et puudub vajadus hinnata teisi väiteid, ning tühistas vaidlusaluse otsuse. Esimese Astme Kohus muutis vaidlusalust otsust ka selliselt, et Shakeri poolt ühtlustamisametile esitatud kaebus on põhjendatud, mistõttu tuleb vastulause tagasi lükata.
Apellatsioonkaebus
Oma apellatsioonkaebuse toetuseks esitas ühtlustamisamet kaks väidet, kuid loobus teisest väitest Euroopa Kohtu menetluse ajal pärast seda, kui Esimese Astme Kohus tegi 12. juuni 2006. aasta määrusega ühe paranduse. Seega ei ole vaja seda väidet hinnata.
Poolte argumendid
Väide, mille juurde ühtlustamisamet apellatsioonkaebuses jäi, tugineb määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b valele tõlgendamisele ja kohaldamisele.
Ühtlustamisamet heidab Esimese Astme Kohtule ette, et viimane on välistanud igasuguse segiajamise tõenäosuse, tuginedes oma hinnangus üksnes taotletava kaubamärgi visuaalsele küljele, ilma et oleks analüüsinud kõnealuste kaubamärkide kõiki koostisosi foneetilisest ja kontseptuaalsest küljest; sellega rikutakse segiajamise tõenäosuse igakülgse hindamise põhimõtet, mis tuleneb eeskätt 11. novembri 1997. aasta otsusest kohtuasjas
C-251/95: SABEL (EKL 1997, lk I-6191)
.
Samas kritiseeris ühtlustamisamet vaidlustatud otsust tähiste eristava ja domineeriva osa määratlemise osas. Esimese Astme Kohus omistas erandliku ja otsustava tähtsuse sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutisele, jättes arvestamata asjaoluga, et ka teistel koostisosadel võib olla teatav eristav väärtus.
Ühtlustamisamet leiab, et Esimese Astme Kohus oleks pidanud hindama, kuidas sõna „Limoncello” mõjutab tegelikult keskmisele tarbijale asjaomastest kaupadest jäävat muljet, ning võtma käesolevas asjas arvesse asjaomast avalikkust. Mis puudutab alkoholjooke, siis pöörab keskmine tarbija võrreldes etiketil esinevate graafiliste elementidega rohkem tähelepanu sõnalisele osale, kuna tegemist on kaubakategooriaga, mida üldiselt identifitseeritakse kauba nime järgi.
Varasema kaubamärgi olemuslikult eristavaid omadusi hindamata jättes pööras vaidlustatud otsus ümber protseduuri, mis peaks viima segiajamise tõenäosuse hindamiseni. Esimese Astme Kohus piirdus tähiste lihtsa analüüsiga, ilma et oleks viinud läbi igakülgset hindamist.
Shaker väidab seevastu esiteks, et apellatsioonkaebus tugineb eespool viidatud kohtuotsuse SABEL ekslikule tõlgendusele. Määrus nr 40/94 ei näe ette asjaomaste kaubamärkide iga visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse osa hindamist.
Samas ei ole asjakohane ühtlustamisameti viidatud Esimese Astme Kohtu 15. veebruari 2005. aasta otsus kohtuasjas
T-169/02: Cervecería Modelo
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Modelo Continente Hipermercados (NEGRA MODELO) (EKL 2005, lk II-505)
, mille punktis 40 on leitud, et taotletava kaubamärgi ja varasema kaubamärgi domineeriva osa foneetiline ja kontseptuaalne identsus neutraliseerib graafilisest eripärast tulenevad visuaalsed erinevused. See kohtuotsus puudutab kahte kujutismärki ning foneetilise ja kontseptuaalse sarnasuse neutraliseeriv toime ühtib kahele kaubamärgile ühise kõlalise ja kontseptuaalse osa domineeriva osaga. Shakeri väitel tooks ühtlustamisameti seisukoht kaasa selle, et foneetiline ja kontseptuaalne sarnasus võivad neutraliseerida domineeriva visuaalse osa, millega domineeriv tunnus kaotab tähtsuse segiajamise tõenäosuse hindamisel.
Teiseks leiab Shaker, et väites, et Esimese Astme Kohus omistas erandliku ja otsustava tähtsuse sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutisele, nõuab ühtlustamisamet tegelikult seda, et Euroopa Kohus kontrolliks Esimese Astme Kohtu faktilistele asjaoludele antud hinnangut, kuigi sellise hinnangu kontrollimist ei saa Euroopa Kohtult nõuda.
Seega on väide vastuvõetamatu ning igal juhul põhjendamatu, kuna ühtlustamisamet ei saa vaidlustada seda, et Esimese Astme Kohus on faktilisi asjaolusid hinnanud osaliselt, kui ta ka ise on nii toiminud. Hindamine tuleb läbi viia pidades silmas Esimese Astme Kohtu 23. oktoobri 2002. aasta otsust kohtuasjas
T-6/01: Matratzen Concord
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Hukla Germany (MATRATZEN) (EKL 2001, lk II-4335)
, mida Euroopa Kohus on kinnitanud 28. aprilli 2004. aasta määrusega kohtuasjas
C-3/03 P: Matratzen Concord
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet (EKL 2004, lk I-3657)
, mille kohaselt ei ole välistatud see, et mitmeosalisest kaubamärgist asjaomase avalikkuse mällu jäävas tervikmuljes võib teatud juhtudel domineerida üks või mitu kaubamärgi koostisosa.
Kolmandaks toob Shaker välja ühtlustamisameti nende argumentide vastuvõetamatuse, mis puudutavad keskmise tarbija ja vastastikuse sõltuvuse põhimõtte ebaadekvaatset arvessevõtmist, kuna nende argumentidega taotletakse Euroopa Kohtult Esimese Astme Kohtu poolt hinnatud faktilistele asjaoludele uue hinnangu andmist. Lisaks märgib Shaker, et Esimese Astme Kohtu otsused, millele ühtlustamisamet tugineb, ei ole asjakohased, kuna nende otsuste tegemise asjaolud ei ole samad mis käesolevas kohtuasjas.
Esimese Astme Kohus pidas asjaomaseks avalikkuseks õigustatult Hispaania keskmisi tarbijaid, viidates segiajamise tõenäosuse hindamisel konkreetselt neile.
Euroopa Kohtu hinnang
Vastuvõetavus
Seoses Shakeri vastuvõetamatuse vastuväitega ühtlustamisameti väite suhtes tuleb meenutada, et EÜ artikli 225 lõike 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimese lõigu kohaselt saab Euroopa Kohtusse edasi kaevata ainult õigusküsimustes. Seega on Esimese Astme Kohtul ainupädevus tuvastada ja hinnata antud asjas olulisi fakte ning analüüsida tõendeid. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud tõendeid on moonutatud, ei ole nende faktide ja tõendite hindamine seega niisugune õigusküsimus, mis kuuluks Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele (vt selle kohta eelkõige 19. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas
C-104/00 P: DKV
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2002, lk I-7561
, punkt 22; 12. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-173/04 P: Deutsche SiSi-Werke
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2006, lk I-551
, punkt 35, ja 22. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-25/05 P: Storck
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2006, lk I-5719
, punkt 40).
Käesoleval juhul puudutab ühtlustamisameti esitatud väide õigusküsimust, kuna sellega püütakse näidata, et Esimese Astme Kohus ei ole arvestanud määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b ulatusega, kuna piirdus asjaomaste kaubamärkide visuaalse analüüsiga ning ei viinud läbi nende kaubamärkide foneetilist ja kontseptuaalset analüüsi.
Seega tuleb seda väidet pidada vastuvõetavaks.
Põhiküsimus
Mis puudutab määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b valest tõlgendamisest ja kohaldamisest tuleneva väite põhjendatust, siis tuleb meenutada, et selle sätte kohaselt varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu korral ei registreerita taotletavat kaubamärki, kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel segi ajada. Segiajamise tõenäosus hõlmab ka tõenäosust, et kaubamärki seostatakse varasema kaubamärgiga.
Selle küsimusega seoses on ühenduse seadusandja määruse nr 40/94 põhjenduses 7 täpsustanud, et segiajamise tõenäosuse hindamine sõltub mitmest asjaolust ja eelkõige kaubamärgi tuntusest turul, seostest, mis võivad tekkida kasutatava või registreeritud tähisega, ning kaubamärgi ja tähise ja identifitseeritud kaupade või teenuste vahelise sarnasuse ulatusest.
Selles osas tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b mõttes on segiajamine tõenäoline, kui üldsus võib arvata, et kõnealused kaubad või teenused pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt (vt selle kohta 21. detsembri 1988. aasta esimene nõukogu direktiiv 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta,
EÜT 1989, L 40, lk 1
; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92, 22. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas
C-342/97: Lloyd Schuhfabrik Meyer, EKL 1999, lk I-3819
, punkt 17, ja 6. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-120/04: Medion, EKL 2001, lk I-8551
, punkt 26).
Segiajamise tõenäosust üldsuse seas tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki käesoleva juhtumi tähtsust omavaid asjaolusid (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus SABEL, punkt 22; eespool viidatud kohtuotsus Lloyd Schuhfabrik Meyer, punkt 18; 22. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas
C-425/98: Marca Mode, EKL 2000, lk I-4861
, punkt 40; eespool viidatud määrus kohtuasjas Matratzen Concord
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 28; eespool viidatud kohtuotsus Medion, punkt 27, ja 23. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-206/04 P: Mülhens
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2006, lk I-2717
, punkt 18).
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine kõnealuste kaubamärkide visuaalse, kõlalise või kontseptuaalse sarnasuse osas põhinema märkidest tekkival tervikmuljel, arvestades eelkõige märkide eristavaid ja domineerivaid osi. Segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel on otsustav roll sellel, kuidas seda liiki kaupade või teenuste keskmine tarbija kaubamärke tajub. Selles osas tajub keskmine tarbija tavaliselt kaubamärki kui tervikut ega lasku selle erinevate üksikasjade uurimisse (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused SABEL, punkt 23; Lloyd Schuhfabrik Meyer, punkt 25; Medion, punkt 28, ja Mülhens
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 19; samuti eespool viidatud määrus Matratzen Concord
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 29).
Tuleb lisada, et eelkõige selleks, et hinnata asjaomaste kaubamärkide sarnasuse astet, tuleb kindlaks määrata nende visuaalne, kõlaline ja kontseptuaalne sarnasus ning vajaduse korral hinnata, millist kaalu need erinevad osad omavad, võttes arvesse asjaomaste kaupade ja teenuste liiki ja nende turustustingimusi (vt eespool viidatud kohtuotsus Lloyd Schuhfabrik Meyer, punkt 27).
Käesoleval juhul viitas Esimese Astme Kohus vaidlustatud otsuse punktis 49 käesoleva otsuse punktis 35 viidatud kohtupraktikale, mille kohaselt peab segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine põhinema asjaomastest kaubamärkidest tekkival tervikmuljel.
Esimese Astme Kohus täpsustas siiski vaidlustatud otsuse punktis 54, et kui taotletav kaubamärk on visuaalsete tunnusjoontega mitmeosaline kaubamärk, tuleb siiski nii selle kaubamärgi tervikmulje hindamise kui ka selle kaubamärgi võimaliku domineeriva osa kindlaksmääramise aluseks võtta visuaalne analüüs. Seega sellisel juhul tuleb üksnes siis, kui võimalikul domineerival osal esinevad mittevisuaalsed semantilised aspektid, võimaluse korral võrrelda ühelt poolt seda osa ja teiselt poolt varasemat kaubamärki, võttes seejuures arvesse ka teisi semantilisi aspekte, nagu hääldust või asjakohaseid abstraktseid mõisteid.
Neil kaalutlustel leidis Esimese Astme Kohus asjaomaste tähiste analüüsimisel kõigepealt, et taotletaval kaubamärgil on domineeriv osa, mis koosneb sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutisest. Kohus järeldas sellest vaidlustatud otsuse punktides 62–64, et puudub vajadus analüüsida selle kaubamärgi teiste osade foneetilisi või kontseptuaalseid omadusi. Esimese Astme Kohus leidis viimaks sama otsuse punktis 66, et sidrunitega kaunistatud ümmarguse taldriku kujutise domineerimine võrreldes taotletava kaubamärgi teiste osadega välistab igasuguse segiajamise tõenäosuse, mis põhineb kõnealustes kaubamärkides sisalduvate sõnade „limonchelo” ja „limoncello” visuaalsel, foneetilisel ja kontseptuaalsel sarnasusel.
Seega ei hinnanud Esimese Astme Kohus asjaomaste kaubamärkide segiajamise tõenäosust igakülgselt.
Tuleb rõhutada, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei tähenda segiajamise tõenäosuse esinemise väljaselgitamisel kahe kaubamärgi sarnasuse hindamine seda, et arvesse tuleb võtta vaid mitmeosalise kaubamärgi ühte koostisosa ja võrrelda seda teise kaubamärgiga. Selle asemel tuleb võrdlemisel uurida igat kõnealust kaubamärki tervikuna, mis ei välista, et mitmeosalisest kaubamärgist asjaomase üldsuse mälus tekkinud tervikmuljes võib mõnel juhul domineerida üks või mitu selle koostisosadest (vt selle kohta eespool viidatud määrus Matratzen Concord
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 32, ja kohtuotsus Medion, punkt 29).
Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 21, võib üksnes siis, kui kaubamärgi kõik teised koostisosad on tähtsusetud, hinnata sarnasust ainult domineeriva osa põhjal.
Sellest tuleneb, et Esimese Astme Kohus kohaldas määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b valesti.
Seetõttu on põhjendatud ühtlustamisameti väide, et vaidlustatud otsusega on rikutud õigusnormi.
Eeltoodust tuleneb, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada.
Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu teise lause kohaselt võib viimati nimetatu Esimese Astme Kohtu otsuse tühistamise korral suunata asja tagasi Esimese Astme Kohtusse otsustamiseks.
Käesolevas kohtuasjas tuleb asi suunata tagasi Esimese Astme Kohtusse ning teha otsus kohtukulude kohta hiljem.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

1.
Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 15. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas T-7/04: Shaker
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker) (T-7/04).

2.
Saata kohtuasi tagasi Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtusse.

3.
Kohtukulude osas tehakse otsus hiljem.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.