CELEX: 62009CJ0371
Forordning (EØF) nr. 2913/92
toldkodeks
artikel 212a
forordning (EØF) nr. 2454/93
artikel 292
forordning (EF) nr. 88/97
artikel 14
antidumpingtold
cykelstel

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 212a i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober
1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000
af 16. november 2000 (EFT L 311, s. 17, herefter »toldkodeksen«), og artikel 292 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93
af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
(EFT L 253, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1602/2000 af 24. juli 2000 (EFT L 188, s. 1, herefter
»gennemførelsesforordningen«).
Anmodningen er blevet indgivet under en sag mellem Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Isaac International
Limited (herefter »Isaac«) vedrørende efteropkrævning af told og merværdiafgift.

Retsforskrifter

EU-retten
Der er indført antidumpingtold ved Rådets forordning (EØF) nr. 2474/93 af 8. september 1993 om indførelse af en endelig antidumpingtold
på importen til Fællesskabet af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig opkrævning af den midlertidige
antidumpingtold (EFT L 228, s. 1).
Denne antidumpingtold er blevet udvidet til at omfatte visse dele til cykler ved Rådets forordning (EF) nr. 71/97 af 10. januar
1997 om udvidelse af den endelige antidumpingtold på importen af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, som
indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 2474/93, til også at omfatte visse dele til cykler fra Den Kinesiske Folkerepublik
og om opkrævning af denne told på import registreret i henhold til forordning (EF) nr. 703/96 (EFT L 16, s. 55).
Kommissionens forordning (EF) nr. 88/97 af 20. januar 1997 om bevilling til fritagelse af importen af visse dele til cykler
med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik fra den ved Rådets forordning (EF) nr. 71/97 fastsatte udvidelse af den antidumpingtold,
der indførtes ved forordning (EØF) nr. 2474/93 (EFT L 17, s. 17, herefter »fritagelsesforordningen«), indeholder præcise angivelser
til de berørte parter om, hvordan ordningen med fritagelse for antidumpingtold fungerer.
Forordningens artikel 14 med overskriften »Fritagelse betinget af kontrol af særligt anvendelsesformål« bestemmer:
»Når importen af væsentlige dele til cykler angives til fri omsætning af en anden person end den fritagne part, fritages de
fra den udvidede told med virkning fra [forordning nr. 71/97’s] ikrafttrædelsesdato, hvis de angives i overensstemmelse med
Taric-strukturen i bilag III og med forbehold af de betingelser, der er fastsat i artikel 82 i [toldkodeksen] og artikel 291-304
i [gennemførelsesforordningen], som finder tilsvarende anvendelse, og hvis:
a)      de væsentlige dele til cykler leveres til en part, der er fritaget i henhold til artikel 7 eller 12, eller
b)      de væsentlige dele til cykler leveres til en anden indehaver af en bevilling som omhandlet i [gennemførelsesforordningens]
artikel 291 […], eller
c)      hvis mindre end 300 enheder pr. type af de væsentlige dele til cykler månedligt enten angives til fri omsætning af en part
eller leveres til den pågældende. Antallet af dele, der angives af eller leveres til en part, beregnes på grundlag af antallet
af dele, der angives af eller leveres til alle parter, som er forretningsmæssigt forbundet med eller har kompensationsaftaler
med den pågældende part.«
Toldkodeksens artikel 82, stk. 1, bestemmer:
»Overgår varer til fri omsætning, til nedsat importafgift eller nul-importafgift på grund af deres anvendelse til særlige
formål, forbliver de under toldtilsyn. Toldtilsynet ophører, når de betingelser, der gælder for indrømmelse af nedsat afgift
eller nulafgift, ikke længere finder anvendelse, når varerne udføres eller tilintetgøres, eller når det mod betaling af de
skyldige afgifter tillades at anvende varerne til andre formål end dem, der er fastsat for anvendelse af nedsat importafgift
eller nul-importafgift.«
Toldkodeksens artikel 204, stk. 1, har følgende ordlyd:
»Toldskyld ved indførsel opstår:
a)      når en af de forpligtelser, der opstår ved en importafgiftspligtig vares midlertidige opbevaring eller ved anvendelse af den
toldprocedure, som varen er undergivet, misligholdes, eller
b)      når en af betingelserne for en vares henførsel under den pågældende toldprocedure eller for indrømmelse af nedsat eller nul-importafgift
på grund af dens anvendelse til særlige formål ikke er opfyldt,
i andre end de i artikel 203 omhandlede tilfælde, medmindre det godtgøres, at en sådan misligholdelse ikke har haft reelle
følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågældende toldprocedure.«
Den oprindelige affattelse af toldkodeksens artikel 212a blev indsat ved Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 82/97
af 19. december 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1997 L 17, s. 1).
Betragtning 12 til forordning nr. 82/97 har følgende ordlyd:
»Hvis fællesskabsforskrifterne hjemler fritagelse for import- eller eksportafgifter, bør denne fritagelse kunne anvendes i
hvert enkelt tilfælde, uanset de betingelser, hvorunder skylden er opstået; konstateres det i en sådan situation, at de toldmæssige
procedureregler ikke er overholdt, synes en anvendelse af den normale afgift ikke at være et egnet sanktionsmiddel.«
Den nævnte artikel 212a bestemmer:
»Når toldforskrifterne hjemler toldlempelser for en vare på grund af dens art eller dens særlige anvendelsesformål eller hel
eller delvis fritagelse for import- eller eksportafgifter i medfør af artikel 21, 82, 145 eller 184-187, finder toldlempelserne
og fritagelsen også anvendelse i de tilfælde, hvor der opstår toldskyld i henhold til artikel 202-205, 210 eller 211, forudsat
at debitors adfærd ikke giver anledning til mistanke om svigagtig fremgangsmåde eller åbenbar forsømmelighed, og at vedkommende
godtgør, at de øvrige betingelser for anvendelse af toldlempelserne eller fritagelsen er opfyldt.«
Gennemførelsesforordningens artikel 292 har følgende ordlyd:
»1.      Indrømmelse af toldlempelser i overensstemmelse med kodeksens artikel 21 forudsætter skriftlig bevilling, når varerne skal
undergives toldtilsyn med den særlige anvendelse.
Når varer overgår til fri omsætning med nedsat afgift eller afgift til nulsats på grund af varernes særlige anvendelsesformål,
og det i de gældende bestemmelser kræves, at varerne forbliver under toldtilsyn i overensstemmelse med kodeksens artikel 82,
er en skriftlig bevilling nødvendig med henblik på toldtilsyn med det særlige anvendelsesformål.
2.      Ansøgninger indgives skriftligt efter modellen i bilag 67. Ved skriftlig anmodning kan toldmyndighederne tillade fornyelse
eller ændring af bevillingen.
3.      Under særlige omstændigheder kan toldmyndighederne tillade, at angivelsen til fri omsætning enten skriftligt eller ved hjælp
af edb efter den normale fremgangsmåde betragtes som en ansøgning om bevilling, forudsat at:
–        ansøgningen kun involverer en enkelt toldadministration
–        ansøgeren til fulde anvender varerne til det foreskrevne formål, og
–        det sikres, at transaktionerne forløber korrekt.
[…]
5.      Ansøges der om en enhedsbevilling, er forudgående tilladelse fra toldmyndighederne nødvendig efter nedenstående procedure.
Ansøgningen indgives til toldmyndighederne, der er udpeget for det sted:
–        hvor ansøgerens hovedbogholderi føres, hvilket letter revisionsbaseret kontrol, og hvor i det mindste en del af de af bevillingen
dækkede transaktioner udføres, eller
–        hvor varerne ellers anvendes til det foreskrevne formål.
Toldmyndighederne sender ansøgningen og bevillingsudkastet til de andre berørte toldmyndigheder, som inden 15 dage anerkender
modtagelsen heraf.
De andre berørte toldmyndigheder meddeler eventuelle indsigelser inden 30 dage efter datoen for modtagelsen af bevillingsudkastet.
Gøres der inden for denne frist indsigelse, og nås der ikke til enighed, afvises ansøgningen for den del, der er gjort indsigelse
mod.
Toldmyndighederne kan meddele bevilling, hvis de ikke inden 30 dage modtager nogen indsigelse mod bevillingsudkastet.
De toldmyndigheder, der meddeler bevillingen, sender en kopi deraf til alle de berørte toldmyndigheder.
6.      Er to eller flere toldadministrationer i almindelighed enige om kriterierne og betingelserne for meddelelse af en enhedsbevilling,
kan nævnte administrationer også erstatte forudgående konsultation ved en underretning. Underretningen skal altid være tilstrækkelig
udtømmende, når en bevilling fornys eller tilbagekaldes.«

Nationale bestemmelser
I henhold til gennemførelsesforordningens artikel 292, stk. 3, er anvendelsen af denne forenklede bevilling i Det Forenede
Kongerige underlagt en række yderligere betingelser, som er indeholdt i Det Forenede Kongeriges toldtarif. Blandt andet er
følgende fastsat i tillæg E2, afdeling 3:
»940069
1.      Følgende varer er omfattet: varer, der er importeret under den forenklede fremgangsmåde i forbindelse med særligt anvendelsesformål
til reduceret toldafgift eller en toldafgift på nul, såfremt der er tale om forskriftsmæssig anvendelse inden for Det Europæiske
Fællesskab […]
[...]
9.      Bemærkninger
[...]
9.2      Vedrører kun told i Det Forenede Kongerige
[...]
9.5      Denne CPC-kode må kun anvendes til civile luftfartøjer, flymotorer og i engangstilfælde. Den må ikke anvendes som et fast
importmiddel.«
Der er fri adgang til Det Forenede Kongeriges toldtarif, som ajourføres flere gange om året, hos told- og skattemyndighederne
i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, og på visse offentlige biblioteker, og relevante uddrag udleveres gratis
af myndighederne efter anmodning. Den er ikke til rådighed gratis på internettet, men der kan tegnes årsabonnement hos myndighederne.

Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Isaac er et selskab, der er stiftet i Det Forenede Kongerige og har et datterselskab i Tyskland. Selskabet råder over et mindre
kontor og et lager i Det Forenede Kongerige og et lager og distributionscenter i Tyskland. Det har fem ansatte i Det Forenede
Kongerige, som varetager import, og yderligere personale i Tyskland, hvorfra selskabets marketings- og salgsvirksomhed finder
sted.
Isaacs hovedaktivitet er import af dele til cykler fra Kina. Alle disse dele importeres først til Det Forenede Kongerige,
hvorefter de straks sendes til selskabets distributionscenter i Tyskland.
Alle de dele til cykler, som Isaac importerede, var »væsentlige dele til cykler« i henhold til forordning nr. 2474/93 og fritagelsesforordningen
for så vidt angår udvidelsen ved forordning nr. 71/97.
I tidsrummet fra den 18. november 2003 til den 11. april 2005 gennemførte Isaac 33 transaktioner med import af cykelstel,
som selskabet angav til fri omsætning i henhold til bestemmelserne om kontrol af særligt anvendelsesformål ved brug af CPC-kode
940069 med henblik på at opnå fritagelse for antidumpingtold efter fritagelsesforordningens artikel 14, litra c). Vedrørende
de 33 transaktioner, der er genstand for denne sag, importerede Isaac i det relevante tidsrum mindre end 300 enheder om måneden.
På det tidspunkt, hvor Isaac gennemførte de 33 importtransaktioner, havde selskabet ikke læst eller på anden måde taget de
relevante bestemmelser i toldkodeksen, gennemførelsesforordningen eller fritagelsesforordningen i betragtning. Isaac havde
antaget en velanset importagent til at varetage formaliteterne i forbindelse med importen.
Isaac var ikke i besiddelse af en forudgående bevilling til særligt anvendelsesformål som omhandlet i fritagelsesforordningens
artikel 14, litra c), men selskabet mente, at det kunne anvende den forenklede bevilling i henhold til gennemførelsesforordningens
artikel 292, stk. 3.
På dette tidspunkt rettede Isaac ikke nogen forespørgsler til skattemyndighederne vedrørende anvendelsen af fremgangsmåden
for forenklet bevilling.
Efter at have fastslået, at Isaac ikke var i besiddelse af den bevilling, som var påkrævet, for at selskabet kunne fritages
for antidumpingtold i henhold til fritagelsesforordningens artikel 14, litra c), sendte Commissioners for Her Majesty’s Revenue
and Customs en efteropkrævning af afgifter på 161 120,76 GBP i told og 28 196,13 GBP i merværdiafgift.
Isaac ansøgte den 18. april 2006 om forudgående bevilling i henhold til gennemførelsesforordningens artikel 292, stk. 2, og
bevillingen blev givet med tilbagevirkende kraft på maksimum et år i henhold til gennemførelsesforordningens artikel 294,
stk. 3. Der er således ikke blevet efteropkrævet afgifter vedrørende import, som fandt sted efter den 18. april 2005.
Isaac anlagde sag ved VAT and Duties Tribunal, som fastslog, at skønt Isaac ikke var i besiddelse af en forudgående bevilling
til særligt anvendelsesformål og ikke havde beføjelse til at anvende den forenklede bevilling, kunne selskabet drage fordel
af fritagelsen i henhold til toldkodeksens artikel 212, fordi selskabet ikke havde udvist åbenbar forsømmelighed ved at antage,
at den forenklede fremgangsmåde kunne finde anvendelse. Toldmyndighederne appellerede denne afgørelse.
High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, har på denne baggrund besluttet at udsætte sagen og forelægge
Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Involverer den bevilling til særligt anvendelsesformål, som kræves, for at der kan opnås fritagelse for antidumpingtold i
henhold til [fritagelsesforordningens] artikel 14, litra c), […], mere end én toldmyndighed i henhold til [gennemførelsesforordningens]
artikel 292, stk. 3, […] under omstændigheder som de i denne sag foreliggende, hvor en importør har hjemsted og driver forretning
i to medlemsstater og importerer varer til én medlemsstat for umiddelbart derefter at transportere dem til en anden medlemsstat?
2)      Under omstændigheder som de i denne sag foreliggende, hvor en importør undlod at indhente den nødvendige bevilling til brug
efter fremgangsmåden for særligt anvendelsesformål, som fastsat i [fritagelsesforordningens] artikel 14, litra c), […], kan
der da stadig gælde en fritagelse for antidumpingtold i henhold til [toldkodeksens] artikel 212a […]?
3)      Hvis det andet spørgsmål besvares bekræftende, anmodes Domstolen om at besvare følgende spørgsmål i forbindelse med vurderingen
af, om en handlende i en situation som Isaacs har udvist åbenbar forsømmelighed:
a)      Fremgår det tilstrækkeligt klart af bestemmelserne i [fritagelsesforordningens] artikel 14, litra c), […] og [gennemførelsesforordningens]
artikel 292, stk. 3, at en handlende, som har undladt at konsultere
Den Europæiske Unions Tidende
og derfor ikke har konstateret, at denne ikke havde mulighed for at opnå en forenklet bevilling, fordi mere end én toldmyndighed
var involveret, skal anses for at have udvist åbenbar forsømmelighed?
b)      Hvis de relevante bestemmelser derimod skal anses for at være indviklede, påhviler det da en handlende at indhente nærmere
oplysninger fra skattemyndighederne, inden han gennemfører importen? Afhænger svaret på dette spørgsmål af, hvorvidt den handlende
subjektivt, men fejlagtigt, konkluderede, at der ikke var tvivl om de relevante bestemmelsers anvendelse?
c)      Hvordan skal en handlendes erfaring betegnes, når der er tale om en handlende i en situation som Isaacs, hvis hovedvirksomhed
består i import af dele til cykler fra Kina, som har fem ansatte til at varetage import og har gennemført 33 lignende importtransaktioner
i et tidsrum på 16 måneder? Det ønskes navnlig oplyst, om en sådan handlende skal anses for erfaren?
d)      Når en medlemsstats skattemyndigheder skal vurdere, hvorvidt en handlende i en situation som Isaacs har udvist åbenbar forsømmelighed,
kan de da påberåbe sig en offentliggjort lovgivning såsom Det Forenede Kongeriges toldtarif, som der ganske vist er gratis
adgang til i visse af skattemyndighedernes kontorer og andre offentlige biblioteker, men som kun er til rådighed på internettet
ved betaling af et årsabonnement?«

Om de præjudicielle spørgsmål

Det første spørgsmål
Det første præjudicielle spørgsmål vedrører ordene »ansøgningen kun involverer en enkelt toldadministration« i gennemførelsesforordningens
artikel 292, stk. 3.
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om den procedure, der er fastsat i den nævnte bestemmelse,
kan danne grundlag for en bevilling til en importør, der har hjemsted og udøver sine aktiviteter i to medlemsstater og indfører
varer i den første medlemsstat for straks at transportere dem videre til den anden medlemsstat, således at han kan drage fordel
af en fritagelse for antidumpingtold i henhold til fritagelsesforordningens artikel 14, litra c).
Gennemførelsesforordningens artikel 292, stk. 1, første afsnit, bestemmer, at indrømmelse af toldlempelser forudsætter skriftlig
bevilling, når varerne skal undergives toldtilsyn på grund af deres særlige anvendelse.
Som undtagelse til denne bestemmelse tillades det i artikel 292, stk. 3, »under særlige omstændigheder«, at toldmyndighederne
kan tillade, at angivelsen til fri omsætning betragtes som en ansøgning om bevilling.
Denne mulighed forudsætter bl.a., som det fremgår af bestemmelsens første led, at »ansøgningen kun involverer en enkelt toldadministration«.
For at afgøre, om der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende er involveret mere end en enkelt toldadministration
i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i gennemførelsesforordningens artikel 292, stk. 3, første led, skal der tages hensyn
til rammerne for den bevilling, som kan gives i henhold til bestemmelsen.
Det skal i denne forbindelse indledningsvis nævnes, at fritagelsesforordningens artikel 14, som fastsætter fritagelser for
antidumpingtold i visse tilfælde, har overskriften »Fritagelse betinget af kontrol af særligt anvendelsesformål«.
De minimis-fritagelsen i forordningens artikel 14, litra c), som hovedsagen drejer sig om, forudsætter i øvrigt, at der er
tale om »mindre end 300 enheder […] månedligt«. Denne bestemmelse præciserer, at antallet »beregnes på grundlag af antallet
af dele [til cykler], der angives af eller leveres til alle parter, som er forretningsmæssigt forbundet med eller har kompensationsaftaler
med den pågældende part«.
Hvad angår den procedure, der skal følges ifølge gennemførelsesforordningens artikel 292, følger det af denne lovgivningsmæssige
ramme, at proceduren skal sikre en effektiv kontrol med de betingelser, som fritagelsen er underlagt i henhold til fritagelsesforordningens
artikel 14, litra c). Det skal i denne forbindelse navnlig understreges, at bestemmelsen fastsætter en månedlig kvantitativ
begrænsning og præciserer, at beregningen af antallet af enheder gennemføres under hensyntagen til alle parter, som er forretningsmæssigt
forbundet med eller har kompensationsaftaler med importøren eller den, der indgiver erklæringen.
I en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en importør har hjemsted og driver forretning i to medlemsstater og importerer
varer til den første medlemsstat for umiddelbart derefter at transportere dem til den anden medlemsstat, kan den forenklede
procedure, som forudsætter, at der kun er involveret en enkelt toldadministration, ikke sikre en effektiv kontrol med de betingelser,
som følger af fritagelsesforordningens artikel 14, litra c).
Som Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har anført, kan toldmyndighederne i Det
Forenede Kongerige ikke alene føre en tilfredsstillende kontrol med den kvantitative begrænsning. For det første kan de kvantitative
begrænsninger let omgås ved import til såvel Det Forenede Kongerige som Tyskland. For det andet skal kontrollen af det særlige
anvendelsesformål i henhold til toldkodeksens artikel 82, stk. 1, foretages gennem hele referenceperioden, dvs. en måned,
for at undersøge, om den kvantitative begrænsning, altså mindre end 300 enheder månedligt, overholdes. Hvis varerne straks
transporteres videre til en anden medlemsstat, er toldmyndighederne i den første medlemsstat ikke alene i stand til at føre
kontrol med overholdelsen af denne begrænsning, men er afhængige af et samarbejde med myndighederne i den anden medlemsstat,
hvorfor der nødvendigvis er involveret mere end en enkelt toldadministration.
Henset til ovenstående bemærkninger, skal det første spørgsmål besvares med, at den i gennemførelsesforordningens artikel
292, stk. 3, fastsatte procedure ikke kan danne grundlag for en bevilling til en importør, der har hjemsted og udøver sine
aktiviteter i to medlemsstater og indfører varer i den første medlemsstat for straks at transportere dem videre til den anden
medlemsstat, således at han kan drage fordel af en fritagelse for antidumpingtold i henhold til fritagelsesforordningens artikel
14, litra c).

Om det andet og det tredje spørgsmål
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om toldkodeksens artikel 212a giver mulighed for
at meddele fritagelse for antidumpingtold til en importør, som ikke rådede over den nødvendige bevilling for at drage fordel
af en fritagelse for en sådan told i henhold til fritagelsesforordningens artikel 14, litra c), men som opfyldte de materielle
betingelser, idet han overholdt den kvantitative begrænsning.
Det følger af toldkodeksens artikel 212a, at toldlempelserne i toldforskrifterne også finder anvendelse i de tilfælde, hvor
der opstår toldskyld i henhold til artikel 202-205, forudsat at debitors adfærd ikke giver anledning til mistanke om svigagtig
fremgangsmåde eller åbenbar forsømmelighed, og at vedkommende godtgør, at »de øvrige betingelser for anvendelse« af toldlempelserne
er opfyldt.
Den forelæggende ret har antaget, at toldskylden, i det foreliggende tilfælde antidumpingtolden, er opstået i henhold til
toldkodeksens artikel 204, og at fritagelsen for denne told skal betragtes som en »toldlempelse« i den forstand, hvori udtrykket
er anvendt i toldkodeksens artikel 212a, hvorfor det skal undersøges, om den omstændighed, at Isaac overholdt den kvantitative
begrænsning, er tilstrækkeligt til at konkludere, at »de øvrige betingelser for anvendelse« i sidstnævnte bestemmelses forstand
var opfyldt.
For det første henvises der i fritagelsesforordningens artikel 14, som lovgiver vedtog kort tid efter forordning nr. 82/97,
der indsatte artikel 212a i toldkodeksen, udtrykkeligt til de i gennemførelsesforordningens artikel 219-304 fastsatte betingelser,
idet der meddeltes fritagelse for den omhandlede antidumpingtold med forbehold for disse betingelser. Blandt disse betingelser
findes betingelsen om en forudgående bevilling i gennemførelsesforordningens artikel 292.
Under disse omstændigheder skal det bemærkes, at lovgiver udtrykkeligt og særligt har underlagt muligheden for at drage fordel
af fritagelsen den betingelse, at der udstedes en sådan bevilling. At anvende toldkodeksens artikel 212a på et tilfælde som
det i hovedsagen omhandlede ud fra den betragtning, at den omstændighed alene, at importøren har overholdt den kvantitative
grænse i fritagelsesforordningens artikel 14, litra c), er tilstrækkeligt til at konkludere, at »de øvrige betingelser for
anvendelse« er opfyldt, ville føre til, at betydningen af betingelsen om en forudgående bevilling blev reduceret til ingenting.
Da den pågældende bestemmelse imidlertid fastsætter en fritagelse for antidumpingtolden, og da den således skal fortolkes
strengt (jf. analogt for så vidt angår fortolkningen af toldkodeksens artikel 239 dom af 11.11.1999, sag C-48/98, Söhl & Söhlke,
Sml. I, s. 7877, præmis 52), skal der tages hensyn hertil ved fortolkningen af toldkodeksens artikel 212a.
Det skal for det andet bemærkes, at den nævnte forudgående bevilling har særlig betydning i forbindelse med den ordning, der
er indført ved fritagelsesforordningen, for så vidt som den giver toldmyndighederne mulighed for på tidspunktet for de faktiske
omstændigheder at undersøge, om alle kravene vedrørende den pågældende fritagelse for antidumpingtold er opfyldt.
Anvendelsen af toldkodeksens artikel 212a kan under disse omstændigheder således ikke føre til det resultat, at en sådan fritagelse
for antidumpingtold – som i henhold til fritagelsesforordningens artikel 14, sammenholdt med gennemførelsesforordningens artikel
292, er underlagt proceduremæssige betingelser – kan gives, selv om disse betingelser ikke er overholdt.
Henset til ovenstående bemærkninger, skal det andet spørgsmål besvares med, at toldkodeksens artikel 212a ikke giver mulighed
for at meddele fritagelse for antidumpingtold til en importør, som ikke råder over den forudgående bevilling for at drage
fordel af en fritagelse for en sådan told i henhold til fritagelsesforordningens artikel 14, litra c).
Henset til besvarelsen af det andet spørgsmål, er det ufornødent at besvare det tredje spørgsmål.

Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
1)
Den procedure, der er fastsat i artikel 292, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse
gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 1602/2000 af 24. juli 2000, kan ikke danne grundlag for en bevilling til en importør, der har hjemsted
og udøver sine aktiviteter i to medlemsstater og indfører varer i den første medlemsstat for straks at transportere dem videre
til den anden medlemsstat, således at han kan drage fordel af en fritagelse for antidumpingtold i henhold til artikel 14,
litra c), i Kommissionens forordning (EF) nr. 88/97 af 20. januar 1997 om bevilling til fritagelse af importen af visse dele
til cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik fra den ved Rådets forordning (EF) nr. 71/97 fastsatte udvidelse af
den antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 2474/93.
2)
Artikel 212a i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets
og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, giver ikke mulighed for at meddele fritagelse for antidumpingtold
til en importør, som ikke råder over den forudgående bevilling for at drage fordel af en fritagelse for en sådan told i henhold
til artikel 14, litra c), i forordning nr. 88/97.
Underskrifter
*
Processprog: engelsk.