CELEX: 62006FJ0109
Virkamiehet
Henkilöstö
Ylennys

1.
Henkilöstö – Kanne – Virkamiehelle vastainen toimi – Komission käyttöön ottama ylennysjärjestelmä – Ylennyskierroksen päättäminen
toimella, joka sisältää päätöksen ylennettyjen virkamiesten luettelon vahvistamisesta ja päätöksen virkamiesten pisteiden
määrän vahvistamisesta – Itsenäiset päätökset, joista voidaan nostaa erilliset kanteet tai yhdistetty kanne
(Henkilöstösääntöjen 45, 90 ja 91 artikla)
2.
Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
1.
Komission sisäisellä säädöksellä käyttöön otetussa ylennysjärjestelmässä, jossa ylennyskierros viedään päätökseen toimella,
joka on siinä mielessä monitahoinen, että se sisältää kaksi erillistä nimittävän viranomaisen päätöstä eli päätöksen ylennettävien
virkamiesten luettelon vahvistamisesta ja päätöksen virkamiesten pisteiden kokonaismäärän vahvistamisesta, joihin ensin mainittu
päätös perustuu. Päätös, jolla vahvistetaan pisteiden kokonaismäärä, on erillinen toimi, josta voidaan sellaisenaan valittaa
ja tarvittaessa nostaa kanne henkilöstösääntöjen mukaisin oikeussuojakeinoin.
Virkamies, joka on jäänyt ylentämättä sen vuoksi, että hän on mielestään perusteettomasti saanut riittämättömästi pisteitä
ylennyskynnyksen saavuttamiseksi, voi kohdistaa kanteensa samaan aikaan nimittävän viranomaisen päätökseen, joka koskee pisteiden
kokonaismäärän vahvistamista, ja nimittävän viranomaisen päätökseen, jolla on vahvistettu ylennettävien virkamiesten luettelo.
Vaikka nämä kaksi toimea voidaankin oikeudellisesti erottaa toisistaan ja niistä voidaan esittää erilliset kumoamisvaatimukset,
on selvää, että ne liittyvät todellisuudessa läheisesti toisiinsa silloin, kun ylennys evätään, koska ylennyksen epääminen
liittyy väistämättä siihen, mikä on virkamiehelle myönnettyjen pisteiden kokonaismäärä ylennyskynnykseen nähden.
(ks. 32 ja 33 kohta)
2.
Komission käyttöön ottamassa järjestelmässä se, että virkamiehen nimi teknisen vian takia puuttuu ylennysluettelosta, jonka
pääosasto on laatinut tietotekniikan avulla ja jota pääjohtaja käyttää etusijapisteiden antamisessa pääosaston virkamiehille,
on ylennyskierroksen sääntöjenmukaisuutta rasittava menettelyvirhe. Jotta tämän menettelyvirheen johdosta kumottaisiin sen
korjaamiseksi myöhemmin tehty päätös, jolla asianosaiselle myönnetään etusijapisteitä, mutta riittämättömästi ylennystä varten,
ja päätös, jolla vahvistetaan ylennettyjen virkamiesten luettelo, on voitava osoittaa, että jos menettelyssä ei olisi tapahtunut
kyseistä virhettä, päätösten sisältö olisi voinut olla erilainen.
Näin on silloin, kun asianosaisen tapausta ei ole otettu huomioon, kun pääjohtaja on vahvistanut pääosastonsa muodolliset
aikomukset etusijapisteiden antamisessa, sillä tämä vahvistaminen on ratkaiseva vaihe ylennysmenettelyssä, eikä tätä sääntöjenvastaisuutta
ole oikeudellisesti riittävällä tavalla korjattu, vaikka se olisi ollut mahdollista siten, että ylennyskomitea olisi myöhemmin
myöntänyt riittävästi etusijapisteitä. Tällainen sääntöjenvastaisuus loukkaa asianomaisen virkamiehen etuja ja tekee ylennysmenettelystä
virheellisen.
(ks. 91–95 ja 102 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 150/84, Bernardi v. parlamentti, 23.4.1986 (Kok. H. 1986, s. 1375, 28 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T-64/94, Benecos v. komissio, 23.11.1995 (Kok. H. 1995, s. I‑A‑257 ja II‑769,
80 kohta); asia T-212/97, Hubert v. komissio, 9.3.1999 (Kok. H. 1999, s. I‑A‑41 ja II‑185, 53 kohta) ja asia T‑87/99, Hendrickx
v. Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus, 13.7.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑147 ja II‑679, 64 kohta).