CELEX: 61994CJ0079
Fördragsbrott
Direktiv 77/62/EEG
Ramavtal om ensamleverans av gastyg för användning i grekiska sjukhus och av den grekiska armén

Domskäl
1 Genom ansökan som inkommit till domstolens kansli den 1 mars 1994 har Europeiska gemenskapernas kommission, enligt artikel 169 i EG-fördraget, väckt talan om fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 77/62/EEG av den 21 december 1976 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor, senast ändrad genom direktiv 88/295/EEG (EGT nr L 127, s. 1, nedan kallat "direktivet") genom att sluta ett ramavtal för sex grekiska textilföretag om ensamleverans av gastyg för användning i sjukhus och av armén och inte offentliggöra meddelande därom i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
2 Genom ett beslut av den 19 juli 1991 stadfäste det grekiska industri-, energi- och teknologiministeriet det ramavtal som slutits med sex grekiska textilföretag. Enligt avtalet var alla sjukhus och hälsovårdsinrättningar liksom den grekiska armén tvungna att inhandla vissa slag av gastyger av de ovan nämnda företagen i enlighet med villkoren i ramavtalet under en period om tre år, vilken kunde förlängas med ytterligare två år.
3 Det är klart att något anbudsförfarande inte inletts för de ovan nämnda leveranserna och att något meddelande om det ifrågavarande kontraktet inte offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
4 I skrivelse av den 9 september 1991 fäste kommissionen den grekiska regeringens uppmärksamhet på att förekomsten av ett sådant avtal och det förfarande som använts för slutande av detsamma stred mot direktivet, särskilt mot artikel 9. Då man inte erhöll något svar, översände kommissionen i skrivelse av den 14 november 1991 en uppmaning till den grekiska regeringen att vidta alla nödvändiga åtgärder för att genomföra direktivet. Kommissionen accepterade inte de synpunkter som den grekiska regeringen uttryckt i sitt svar av den 8 januari 1992 och tillställde denna ett motiverat yttrande med en uppmaning till den grekiska regeringen att, inom en frist på två månader, vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra direktivet.
5 I skrivelser av den 10 december 1992 och av den 13 februari 1993 medgav den grekiska regeringen att den brutit mot direktivet. Regeringen förklarade också att den avsåg att ensidigt säga upp avtalet innan det löpte ut och inleda ett nytt anbudsförfarande för leveransen av gastyger för år 1993. Då dessa deklarationer inte åtföljdes av någon handling, väckte kommissionen föreliggande talan.
Talans upptagande till prövning
6 Den grekiska regeringen har bestritt att föreliggande talan kan tas upp till prövning.
7 Den grekiska regeringen har i detta hänseende först anmärkt att den, i de ovan nämnda skrivelserna, medgivit att den brutit mot direktivet såsom kommissionen påstått och att den inlett åtgärder för att se till att gemenskapsrätten respekteras i framtiden. I det mål som föregick domen av den 10 mars 1987, kommissionen mot Italien (199/85, Rec., s. 1039), ansåg kommissionen nämligen en skrivelse från Milanos kommun om att i framtiden respektera alla bestämmelser i rådets direktiv 71/305/EEG av den 26 juli 1971 för samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten (EGT nr L 185, s. 5) som tillräcklig. Genom att väcka föreliggande talan har kommissionen följaktligen inte iakttagit principen om att behandla alla medlemsstater lika.
8 Republiken Grekland har vidare, med tillämpning av artikel 3.1 i rådets direktiv 89/665/EEG av den 21 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten (EGT nr L 395, s. 33), gjort gällande att kommissionen måste agera innan ifrågavarande kontrakt sluts, om den anser att en överträdelse av gemenskapsreglerna har ägt rum vid den offentliga upphandlingen. I föreliggande fall har kommissionen ingripit först då det i målet aktuella avtalet skulle genomföras.
9 Vad sålunda anförts kan inte vinna bifall.
10 Vad gäller den åberopade överträdelsen av principen om likabehandling, är det tillräckligt att påpeka att, även för det fall att det ovan nämnda målet kommissionen mot Italien är tillämpligt i förevarande mål - vilket det inte är såsom generaladvokaten visat i punkt 17 i sitt förslag till avgörande - så skulle kommissionen i alla fall inte vara tvungen att inta samma hållning i det nu aktuella målet. Det kan för övrigt noteras att om kommissionen skulle nöja sig med enkla åtaganden från staternas sida, som var bindande för framtiden, så skulle detta innebära en enkel möjlighet för dessa att skydda sig mot en talan om fördragsbrott enligt artikel 169 i fördraget.
11 Beträffande det argument som hänför sig till artikel 3.1 i det ovan nämnda direktivet 89/665 kan anmärkas (dom av den 24 januari 1995, kommissionen mot Nederländerna, C-359/93, ännu inte publicerat i rättsfallssamlingen, punkt 13), att det särskilda förfarande som det stadgas om i detta direktiv varken kan avvika från eller ersätta de maktbefogenheter som ges åt kommissionen genom artikel 169 i fördraget.
12 Talan skall därmed upptas till prövning.
Saken
13 I syfte att förklara orsaken till varför reglerna om offentliggörande i artikel 9 i direktivet inte iakttagits, har den grekiska regeringen dels gjort gällande att ramavtalet inte utgör något annat än ett ramverk, inom vilket tilldelning skett av ett stort antal varuupphandlingskontrakt, vilka inte i något fall uppgått till det tröskelvärde om 200 000 ecu som föreskrivs i artikel 5.1 a första strecksatsen i direktivet. Den grekiska regeringen har också gjort gällande att ifrågavarande gastyg endast hade kunnat levereras av de sex grekiska producenter som var parter i ramavtalet eftersom ingen producent i någon annan medlemsstat ännu visat intresse för denna typ av kontrakt. Enligt den grekiska regeringen är detta orsaken till varför man slutit ramavtalet i enlighet med undantagsbestämmelserna i artikel 6.4 c i direktivet.
14 Vad sålunda anförts kan inte vinna bifall.
15 Beträffande argumentet rörande värdet av de ifrågavarande kontrakten kan anmärkas att ramavtalet innebär att de olika kontrakt som ingår i detta måste ses som en helhet och att det totala värdet av dessa kontrakt överstiger 200 000 ecu. Såsom kommissionen mycket riktigt påpekat, skulle alla andra tolkningar av artikel 5.1 a första strecksatsen leda till att näringsidkarna tilläts att kringgå de förpliktelser som följer av direktivet.
16 Vad gäller den grekiska regeringens påstående att endast de sex producenter som var parter i ramavtalet kunde leverera de ifrågavarande varorna, så skulle denna omständighet, även om den hade styrkts, falla utanför tillämpningsområdet för artikel 6.4, särskilt punkten c, i direktivet.
17 Det finns följaktligen förutsättningar att fastställa att det föreligger en underlåtelse i enlighet med vad kommissionen yrkat.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
18 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall den part som tappar målet ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Grekland tappat målet, skall denna stat ersätta rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
följande:
19 Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 77/62/EEG av den 21 december 1976 om samordningar av förfarandet vid offentlig upphandling av varor, senast ändrat genom direktiv 88/295/EEG av den 22 mars 1988, genom att sluta ett ramavtal för sex grekiska textilföretag om ensamleverans av gastyg för användning i sjukhus och av armén och inte offentliggöra meddelande därom i Europeiska Gemenskapernas Officiella Tidning.
20 Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna.