CELEX: 62001CJ0117
EB 141 straipsnis
Direktyva 75/117/EEB
Vienodas požiūris į vyrus ir moteris

2000 m. gruodžio 14 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2001 m. kovo 15 d.,
Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
(Apeliacinio teismo (Anglija ir Velsas) civilinių bylų kolegija)) pagal EB 234 straipsnį pateikė prejudicinį klausimą dėl
EB 141 straipsnio ir 1975 m. vasario 10 d. Tarybos direktyvos dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų
darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo (OL L 45, p. 19) išaiškinimo.
Šis klausimas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp K. B., apdraustosios pagal
National Health Service
(Nacionalinė sveikatos tarnyba, toliau – NHS) pensijų sistemą, ir
NHS Pensions Agency
(NHS pensijų sistemos skyrius) bei
Secretary of State for Health
(sveikatos valstybės sekretorius) dėl atsisakymo skirti našlio pensiją jos partneriui transseksualui.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
EB 141 straipsnyje nurodyta:
„1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų taikomas principas už vienodą ar vienodos vertės darbą vienos ir kitos lyties
darbuotojams mokėti vienodą užmokestį.
2. Šiame straipsnyje užmokestis – tai įprastinis bazinis arba minimalus darbo užmokestis ar alga ir koks kitas atlygis grynaisiais
arba natūra, kurią darbuotojas tiesiogiai arba netiesiogiai gauna iš darbdavio už savo darbą.
<…>“
Direktyvos 75/117 1 straipsnio pirmoje pastraipoje numatyta:
„Sutarties 119 straipsnyje išdėstytas vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principas, toliau vadinamas „vienodas darbo
užmokesčio principas“, reiškia bet kokios diskriminacijos dėl lyties panaikinimą visų aspektų ir sąlygų atlyginant už tą patį
darbą arba už vienodos vertės darbą atžvilgiu.“
Pagal šios direktyvos 3 straipsnį:
„Valstybės narės panaikina bet kokią vyrų ir moterų diskriminaciją, atsirandančią dėl vienodo darbo užmokesčio principui prieštaraujančių
įstatymų ir kitų teisės aktų.“

Nacionalinės teisės aktai
Remiantis
Sex Discrimination Act 1975
(1975 m. Diskriminacijos dėl lyties įstatymas, toliau – 1975 m. įstatymas) 1 ir 2 straipsniais šiuo įstatymu draudžiami tiesiogiai
prieš tam tikros lyties asmenį nukreipti diskriminaciniai veiksmai, dėl kurių jis vertinamas ne taip palankiai, kaip vertinamas
ar būtų vertinamas kitos lyties asmuo. Šiuose straipsniuose taip pat draudžiama netiesioginė diskriminacija, iš esmės apibrėžiama
kaip vienodų sąlygų ar reikalavimų taikymas, dėl kurio tam tikros lyties asmenys be proporcingų ir pagrįstų priežasčių atsiduria
mažiau palankioje padėtyje (nei kitos lyties asmenys).
Po to, kai buvo paskelbtas 1996 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo sprendimas
P. prieš S.
(C‑13/94, Rink. p. I‑2143), Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė priėmė
Sex Discrimination (Gender Reassignment) Regulations 1999
(1999 m. Diskriminacijos dėl lyties (lyties keitimo atvejais) nutarimą, kuriuo iš dalies buvo pakeistas 1975 m. įstatymas,
įtraukiant į jo reguliavimo sritį tiesioginės diskriminacijos dėl darbuotojo lyties pakeitimo atvejus.
Remiantis
Matrimonial Causes Act 1973
(1973 m. Šeimos santykių įstatymas) 11 straipsnio c punktu santuoka, sudaryta ne tarp moteriškos ir vyriškos lyčių atstovų,
pripažįstama negaliojančia.

Births and Deaths Registration Act
(1953 m. Gimimų ir mirčių registravimo įstatymas) 29 straipsnio 1 ir 3 dalyse draudžiama pakeisti įrašą gimimo liudijime,
išskyrus rašybos arba faktinės klaidos atvejais.

NHS Pension Scheme Regulations 1995
(1995 m. NHS senatvės pensijų sistemos nutarimas) G7 straipsnio 1 dalyje numatyta, jog apdraustajai mirus šio nutarimo apibrėžtomis
aplinkybėmis jos gyvas likęs našlys iš principo turi teisę į reversinę pensiją. Sąvoka „našlys“ nėra apibrėžta. Vis dėlto
pripažinta, kad pagal anglų teisę šis terminas reiškia apdraustosios sutuoktinį.

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Ieškovė pagrindinėje byloje K. B. beveik 20 metų dirbo NHS medicinos sesele ir buvo apdrausta pagal
NHS Pension Scheme
.
K. B. daugelį metų gyvena emocinį ir šeiminį gyvenimą su R., kuris gimė ir buvo įregistruotas civilinės metrikacijos įstaigoje
kaip moteriškos lyties asmuo, vėliau po chirurginės lyties keitimo operacijos tapo vyru, tačiau negalėjo pakeisti savo gimimo
liudijimo, kad įformintų šį lyties pakeitimą. Dėl šios priežasties prieš jų valią K. B. ir R. negalėjo susituokti. Rašytiniuose
dokumentuose K. B. tvirtino ir per teismo posėdį priminė, kad jų sąjunga buvo sudaryta „per mišias bažnyčioje ir palaiminta
Anglijos vyskupų kolegijos nario“ ir kad jie davė įžadus „taip pat kaip ir tradicinė pora“.
Kadangi santuoka nebuvo sudaryta,
NHS Pensions Agency
informavo K. B., kad jai mirus pirmai R. negautų našlio pensijos, nes ši išmoka mokama tik gyvam likusiam sutuoktiniui ir
jokioje Jungtinės Karalystės teisės nuostatoje sutuoktinio statusas nepripažįstamas, jei nesudaryta santuoka teisės aktuose
nustatyta tvarka.
K. B. kreipėsi į
Employment Tribunal
(Darbo teismas) (Jungtinė Karalystė) teigdama, kad nacionalinės teisės nuostatos, kuriomis ribojamos išmokos apdraustųjų
našliams ir našlėms, sudaro diskriminaciją dėl lyties, prieštaraujančią EB 141 straipsniui ir Direktyvai 75/117. K. B. manymu,
pagal nurodytas [EB teisės] nuostatas reikalaujama, kad tokiame kontekste sąvoka „našlys“ būtų aiškinama kaip kartu apimanti
gyvą likusį partnerį, kuriam būtų suteiktas šis statusas, jeigu jo priklausomybė gimčiai nebūtų chirurginės lyties pakeitimo
operacijos rezultatas.
Tiek
Employment Tribunal
1998 m. kovo 16 d. sprendimu, tiek Londono (Jungtinė Karalystė)
Appeal Tribunal
(Apeliacinis teismas) 1999 m. rugpjūčio 19 d. sprendimu apeliacinėje byloje, nusprendė, kad nagrinėjama pensijų sistema nėra
diskriminuojanti.
K. B. kreipėsi į
Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
, kuris nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar atsisakymas mokėti pensiją pagal
National Health Service Pension Scheme
apdraustos moters partneriui transseksualui (gimusiam moterimi), nes pagal šią sistemą išmoką išlaikomiems asmenims galėtų
gauti tik jos našlys, laikytinas EB 141 straipsniu ir Direktyva 75/117 draudžiama diskriminacija dėl lyties?“

Dėl prejudicinio klausimo

Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
K. B. mano, kad sprendimas, kuriuo nepripažįstama jos teisė nurodyti R. kaip našlio pensijos gavėją, priimtas tik dėl to,
kad jis pakeitęs lytį. Iš tikrųjų, jei R. nebūtų keitęs lyties ir tai nesutrukdytų jiems sudaryti santuokos, jis turėtų teisę
į reversinę pensiją kaip gyvas likęs sutuoktinis.
Ji teigia, kad Sprendimas
P. prieš S.
, pagal kurį Bendrijos teisėje draudžiama diskriminacija dėl asmens lyties pakeitimo, taikytinas pagrindinėje byloje, nes
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pripažino K. B. ir R. skirtingų lyčių asmenų pora, kurios vienintelis
išskirtinis požymis yra tas, kad vieno iš partnerių lytis pakeista atlikus chirurginę operaciją. Todėl vienintelė jų nepalankaus
vertinimo priežastis yra ta, kad R pakeista lytis, o tai yra tiesioginė diskriminacija dėl lyties, draudžiama pagal EB 141 straipsnį
ir Direktyvą 75/117.
K. B. papildomai nurodo, kad santuokos reikalavimas yra netiesioginė transseksualų diskriminacija, nes, priešingai nei skirtingų
lyčių poros, kurioje nė vienas partneris nėra transseksualas, atveju, tokia pora, kurioje vienam iš partnerių atlikta lyties
keitimo operacija, niekada neatitiks santuokos kriterijaus.
Jungtinės Karalystės vyriausybė nurodo, kad NHS darbuotojai moterys ir vyrai, nesusituokę su savo partneriais, negauna reversinių
išmokų pagal
NHS Pension Scheme
, nesvarbu, dėl kokios priežasties jie nėra susituokę. Neturi reikšmės tai, kad atitinkamas darbuotojas negali atitikti santuokos
reikalavimo dėl to, kad jo partneris yra homoseksualas, kaip antai byloje, kurioje 1998 m. vasario 17 d. priimtas Sprendimas
Grant
(C‑249/96, Rink. p. I‑621), ar transseksualas, kaip nagrinėjamoje byloje, ar dėl bet kurios kitos priežasties.
Jungtinės Karalystės vyriausybė taip pat tvirtina, kad 2001 m. gegužės 31 d. Sprendimas
D ir Švedija prieš Tarybą
(C‑122/99 P ir C‑125/99 P, Rink. p. I‑4319) taikytinas pagrindinėje byloje, nes ginčijamoje Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos
nuostatų normoje skiriant šeimos išmoką nustatyta santuokos sąlyga, kaip ir šioje byloje, t. y. reikalaujama ne vien atitinkamų
stabilių santykių buvimo.
Komisija mano, kad byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas
P. prieš S.,
lemiama aplinkybė buvo ta, kad nepalankus P. vertinimas atsirado tiesiogiai dėl to, kad jis pakeitė lytį, nes jo nebūtų atleidę
iš darbo, jei nebūtų pakeitęs priklausomybės gimčiai.
Tačiau pagrindinėje byloje kritikuojamas nepalankus vertinimas susijęs ne tiek su R. lyties pakeitimu, kiek su poros negalėjimu
sudaryti santuoką. Tokiomis aplinkybėmis Komisija mano, kad minėtas Sprendimas
P. prieš S.
netaikytinas šioje byloje.
Komisija taip pat teigia, kad K. B. negali remtis Bendrijos teise, tvirtindama, jog netiesioginio ryšio tarp R. lyties pakeitimo
ir atsisakymo jam mokėti reversinę pensiją pakanka pripažinti šį atsisakymą diskriminacija dėl lyties. Viena vertus, minėtame
Sprendime
Grant
netiesiogiai pripažinta, kad santuokos apibrėžimas – tai šeimos teisės klausimas, patenkantis į valstybių narių kompetenciją.
Kita vertus, Europos žmogaus teisių teismas ne kartą nusprendė, kad kliūtis sudaryti santuoką dėl Jungtinės Karalystės teisėje
nenumatyto leidimo transseksualui pakeisti savo gimimo liudijimą nėra 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Žmogaus teisių
ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 8, 12 ar 14 straipsnio pažeidimas.

Teisingumo Teismo vertinimas
Išmokos, mokamos pagal pensijų sistemą iš esmės dėl suinteresuotojo asmens darbo, priskiriamos jo darbo užmokesčiui ir patenka
į EB 141 straipsnio taikymo sritį (be kita ko, žr. 1990 m. gegužės 17 d. Sprendimo
Barber
, C‑262/88, Rink. p. I‑1889, 28 punktą ir 2002 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo
Niemi
, C‑351/00, Rink. p. I‑7007, 40 punktą).
Teisingumo Teismas taip pat pripažino, kad tokioje sistemoje numatyta reversinė pensija patenka į EB 141 straipsnio taikymo
sritį. Šiuo klausimu jis patikslino, kad tai, jog ši pensija iš esmės mokama ne darbuotojui, bet jo gyvam likusiam sutuoktiniui,
nepaneigia šio aiškinimo, nes teisė į tokią išmoką yra lengvata, pagrįsta gyvo likusio asmens sutuoktinio naryste minėtoje
sistemoje – pensija skiriama gyvam likusiam asmeniui darbdavio ir mirusio sutuoktinio darbo santykių pagrindu bei pervedama
jam dėl mirusio sutuoktinio darbo (žr. 1993 m. spalio 6 d. Sprendimo
Ten Oever
, C‑109/91, Rink. p. I‑4879, 12 ir 13 punktus bei 2001 m. spalio 9 d. Sprendimo
Menauer
, C‑379/99, Rink. p. I‑7275, 18 punktą).
Taigi reversinė pensija, mokama pagal profesinę socialinio draudimo sistemą, kaip antai pagal
NHS Pension Scheme
, yra darbo užmokestis EB 141 straipsnio ir Direktyvos 75/117 prasme.
Sprendimas skirti tam tikras lengvatas tik sutuoktinių poroms, jų neskiriant kartu gyvenantiems nesusituokusiems partneriams,
pagrįstas teisės aktų leidėjo pasirinkimu arba nacionalinių teismų pateiktu vidaus teisės normų išaiškinimu, nesuteikiant
privatiems asmenims galimybės remtis pagal Bendrijos teisę draudžiama bet kokia diskriminacija dėl lyties (kiek tai susiję
su Bendrijos teisės aktų leidėjo kompetencija, žr. minėto Sprendimo
D ir Švedija prieš Tarybą
37 ir 38 punktus).
Šioje byloje tokio reikalavimo savaime negalima laikyti diskriminuojančiu dėl lyties ir dėl to prieštaraujančiu EB 141 straipsniui
ar Direktyvai 75/117, nes aplinkybė, ar prašymą dėl pensijos pateikęs asmuo yra vyras, ar moteris, nesvarbi skiriant reversinę
pensiją.
Vis dėlto tokioje situacijoje, kuri nagrinėjama pagrindinėje byloje, slypi nevienodas požiūris, dėl kurio tiesiogiai nesudarant
kliūčių naudojimuisi Bendrijos teisės saugoma teise paveikiama viena jos suteikimo sąlygų. Kaip teisingai savo išvados 74 punkte
pabrėžė generalinis advokatas, šis nevienodas požiūris susijęs ne su našlio pensijos pripažinimu, o su jai gauti būtina sąlyga
– galėjimu sudaryti santuoką.
Iš tikrųjų Jungtinėje Karalystėje, skirtingai nei skirtingų lyčių poros, kurių nė vienas partneris nebuvo pakeitęs tapatybės
atlikus lyties keitimo operaciją ir kurie gali tuoktis bei tam tikromis aplinkybėmis gauti reversinę pensiją, esančią vieno
iš jų darbo užmokesčio dalimi, tokia pora, kaip antai K. B. ir R. pora, neturi jokių galimybių įvykdyti santuokos sąlygos,
numatytos
NHS Pension Scheme
, kad gautų reversinę pensiją.
Šio objektyvaus negalėjimo priežastis yra ta, kad, pirma, 1973 m. Šeimos santykių įstatyme santuoka, sudaryta ne tarp moteriškos
ir vyriškos lyčių atstovų, pripažįstama negaliojančia, antra, asmuo laikomas esančiu tos lyties, kuri nurodyta jo gimimo liudijime,
bei pagaliau Gimimų ir mirčių registravimo įstatyme draudžiama pakeisti įrašą gimimo liudijime, išskyrus rašybos arba faktinės
klaidos atvejais.
Reikia priminti, kad Europos žmogaus teisių teismas nusprendė, jog aplinkybė, kad transseksualas negali tuoktis su tos lyties
asmeniu, kuriai pats priklausė prieš lyties keitimo operaciją, ir kad atsižvelgiant į civilinį statusą jie laikomi tos pačios
lyties asmenimis, nes pagal Jungtinės Karalystės teisės aktus neleidžiama teisiškai pripažinti jo naujos lyties tapatybės,
sudaro teisės tuoktis pagal EŽTK 12 straipsnį pažeidimą (žr. 2002 m. liepos 11 d. Europos žmogaus teisių teismo sprendimų
Christine Goodwin prieš Jungtinę Karalystę
ir
I. prieš Jungtinę Karalystę
, dar nepaskelbtų
Recueil des arrêts et décisions,
atitinkamai 97–104 ir  77–84 punktus).
Pagrindinėje byloje nagrinėjami teisės aktai, kuriais pažeidžiant EŽTK neleidžiama porai, kaip antai K. B. ir R., įvykdyti
santuokos reikalavimo, būtino, kad vienas iš jų turėtų teisę gauti kito darbo užmokesčio dalį, laikytini iš esmės prieštaraujančiais
EB 141 straipsnio reikalavimams.
Kadangi asmens, esančio tokioje padėtyje kaip R., lyties pakeitimo teisinio pripažinimo sąlygas nustato valstybės narės, kaip,
beje, pripažino Europos žmogaus teisių teismas (minėto Sprendimo
Goodwin prieš Jungtinę Karalystę
103 punktas), nacionalinis teismas turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju asmuo, esantis tokioje padėtyje
kaip K. B., gali remtis EB 141 straipsniu, kad būtų pripažinta jo teisė nurodyti savo partnerį kaip reversinės pensijos gavėją.
Iš to, kas išdėstyta, daroma išvada, kad pagal EB 141 straipsnį iš esmės draudžiama priimti tokius teisės aktus, kuriais pažeidžiant
EŽTK neleidžiama porai, kaip antai K. B. ir R., įvykdyti santuokos reikalavimo, būtino, kad vienas iš jų turėtų teisę gauti
kito darbo užmokesčio dalį. Nacionalinis teismas turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju asmuo, esantis
tokioje padėtyje kaip K. B., gali remtis EB 141 straipsniu, kad būtų pripažinta jo teisė nurodyti savo partnerį kaip reversinės
pensijos gavėją.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Jungtinės Karalystės vyriausybės ir Komisijos, kurios pateikė Teisingumo Teismui savo pastabas, bylinėjimosi išlaidos nėra
atlygintinos. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio
teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas.
Remdamasis šiais motyvais,
TEISNGUMO TEISMAS,
atsakydamas į
Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
2000 m. gruodžio 14 d. nutartimi pateiktą klausimą, nusprendžia:
Pagal EB 141 straipsnį iš esmės draudžiama priimti tokius teisės aktus, kuriais pažeidžiant 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje
pasirašytą Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvenciją neleidžiama porai, kaip antai K. B. ir R., įvykdyti santuokos
reikalavimo, būtino, kad vienas iš jų turėtų teisę gauti kito darbo užmokesčio dalį. Nacionalinis teismas turi patikrinti,
ar pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju asmuo, esantis tokioje padėtyje kaip K. B., gali remtis EB 141 straipsniu, kad būtų
pripažinta jo teisė nurodyti savo partnerį kaip reversinės pensijos gavėją.
Skouris
Timmermans
Cunha Rodrigues
Rosas
Edward
Puissochet
Macken
Colneric
von Bahr
Paskelbta 2004 m. sausio 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
R. Grass

V. Skouris
*
Proceso kalba: anglų.