CELEX: 62003CJ0468
Gemensamma tulltaxan
Importtullar
Deklarerat tullvärde som inbegriper inköpsprovision
Betalning av tull på hela det deklarerade beloppet
Ändring av tulldeklarationen
Villkor
Återbetalning av den tull som betalats på inköpsprovisionen

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 29, 32, 33, 78 och 236 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av
den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym
16, s. 4) (nedan kallad tullkodexen).
2       Begäran har framställts i ett mål mellan Overland Footwear Ltd (nedan kallat Overland) och Commissioners of Customs & Excise
(nedan kallade Commissioners). Målet gäller återbetalning av importtull som betalats på inköpsprovision vilken medräknas i
det deklarerade tullvärdet. Begäran följer på en tidigare begäran om förhandsavgörande som framställts av den hänskjutande
domstolen i samma mål och som ledde fram till dom av den 5 december 2002 i mål C-379/00, Overland Footwear (REG 2002, s. I-11133).

Tillämpliga bestämmelser
3       I artikel 29.1 i tullkodexen föreskrivs följande:
”Tullvärdet på importerade varor skall vara transaktionsvärdet, det vill säga det pris som faktiskt betalats eller skall betalas
för varorna när de säljs för export till gemenskapens tullområde, om nödvändigt justerat enligt artiklarna 32 och 33…”
4       Artikel 32 i samma kodex har följande lydelse:
”1. Vid fastställandet av tullvärdet enligt artikel 29 skall följande läggas till det pris som faktiskt har betalats eller
skall betalas för de importerade varorna:
a)      Följande kostnader, i den utsträckning de utgör kostnader som köparen ådragit sig men inte ingår i det pris som faktiskt har
betalats eller skall betalas för varorna:
i)      Provisioner och mäklararvoden med undantag av inköpsprovisioner.
…
3. Vid fastställandet av tullvärdet skall inga andra tillägg göras till det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas
än de som föreskrivs i denna artikel.
4. Med uttrycket inköpsprovisioner avses i detta kapitel de avgifter som en importör betalar till sin agent för tjänsten att
denne företräder honom vid inköpet av de varor som värderas.
…”
5       I artikel 33 e preciseras följande:
”Under förutsättning att följande poster anges separat från det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas, skall
de inte räknas in i tullvärdet:
…
e) Inköpsprovisioner.
…”
6       Artikel 65 har följande lydelse:
”Deklaranten skall på egen begäran få tillåtelse att rätta en eller flera av uppgifterna i deklarationen efter det att den
mottagits av tullen. Rättelsen kan dock inte göra deklarationen tillämplig på andra varor än dem som den avsåg från början.
Ingen rättelse får dock medges om ansökan därom görs efter det att tullmyndigheterna
…
c) har frigjort varorna.”
7       Artikel 78 återfinns under rubriken ”Kontroll i efterhand av deklarationer” och har följande lydelse:
”1. Tullmyndigheterna får på eget initiativ eller på deklarantens begäran ändra deklarationen efter det att varorna har frigjorts.
2. Tullmyndigheterna får, efter att de frigjort varorna och för att försäkra sig om riktigheten av de i deklarationen lämnade
uppgifterna, kontrollera de kommersiella dokument och data som avser import- eller exportförfarandena för varorna i fråga
eller de efterföljande kommersiella förfaranden som berör varorna. Denna kontroll får genomföras hos deklaranten och hos varje
annan person som av yrkesmässiga skäl är direkt eller indirekt inblandad i nämnda förfaranden samt hos varje annan person
som innehar nämnda dokument och data i affärssyfte. Tullmyndigheterna får också undersöka varorna om dessa fortfarande kan
uppvisas.
3. Om granskningen av deklarationen eller kontrollen i efterhand tyder på att de bestämmelser som gäller det berörda tullförfarandet
har tillämpats på basis av felaktiga eller bristfälliga upplysningar, skall tullmyndigheterna i enlighet med fastställda bestämmelser
vidta de åtgärder som krävs för att reglera situationen med hänsyn till de nya upplysningar som föreligger.”
8       Artikel 236 har följande lydelse:
”1. [Importtullar] skall återbetalas i den utsträckning som det fastställs att tullbeloppet då tullen betalades inte var det
som lagligen skulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.
…
Ingen återbetalning … skall beviljas när de omständigheter som medförde betalning … av ett belopp som inte var det som lagligen
skulle betalas är en följd av en medveten handling av den person det gäller.
2. [Importtullar] skall återbetalas … på ansökan som inges till vederbörande tullkontor inom en tid av tre år från den dag
då gäldenären underrättades om tullbeloppet.
Denna tid skall förlängas om den person det gäller framlägger bevis på att han var förhindrad att inge sin ansökan inom nämnda
tid på grund av oförutsebara omständigheter eller force majeure.
…”

Målet vid den nationella domstolen, den förra begäran om förhandsavgörande och tolkningsfrågorna
9       Vid tiden för de omständigheter som är aktuella i målet vid den nationella domstolen köpte Overland, ett bolag etablerat i
Förenade kungariket, varor, särskilt skor, tillverkade utanför gemenskapen för att därefter importera och distribuera dem
inom gemenskapen. Wolverine Far East (nedan kallat Wolverine) var Overlands inköpsagent i Fjärran Östern.
10     Som ersättning för Wolverines tjänster betalade Overland en inköpsprovision motsvarande 4 procent av varornas försäljningspris.
Overland betalade provisionen till tillverkaren, som därefter överförde den till Wolverine för Overlands räkning.
11     I de importdeklarationer som Overland upprättade före den 1 januari 1998, när de varor som är i fråga i målet vid den nationella
domstolen övergick till fri omsättning, angavs som tullvärde hela det belopp som fanns angivet på tillverkarens faktura. Beloppet
inbegrep inköpsprovisionen, vilken emellertid inte angavs separat. Importtull beräknades och erlades således även på denna
provision.
12     Från och med den 1 januari 1998 angav Overland, med Commissioners samtycke, inköpsprovisionen separat från de importerade
varornas försäljningspris på sina importdeklarationer. Commissioners har sedan denna tidpunkt inte uppburit någon tull på
de belopp som hänför sig till inköpsprovisionen.
13     Med stöd av artikel 236 i tullkodexen tillställde Overland Commissioners fyra ansökningar om återbetalning av importtull på
ett belopp av sammanlagt 38 085,45 GBP, som betalats på de varor som importerades före år 1998. Bolaget gjorde gällande att
en del av det värde som angetts på varje importdeklaration motsvarade inköpsprovision på vilken tull inte skulle betalas.
14     Commissioners biföll de tre första ansökningarna om återbetalning av sammanlagt 4 384,29 GBP genom skrivelser av den 5 maj,
den 1 juli och den 24 juli 1998, och återbetalning skedde i enlighet därmed. Efter omprövning kom dock Commissioners fram
till att besluten att bevilja Overland återbetalning var felaktiga, med motiveringen att de ifrågavarande tullarna lagligen
skulle ha betalats. Genom beslut av den 30 november och den 16 december 1998 begärde Commissioners att Overland skulle betala
tillbaka ett belopp av 4 384,29 GBP. Commissioners bekräftade sin begäran genom beslut av den 4 och den 5 februari 1999.
15     Genom skrivelse av den 29 oktober 1998 avslog Commissioners Overlands fjärde ansökan om återbetalning av ett belopp av 33 701,16 GBP.
Genom ett andra beslut av den 5 februari 1999 fastställde Commissioners avslaget.
16     Overland väckte då talan mot Commissioners beslut av den 4 februari 1999 och mot de två besluten av den 5 februari 1999 vid
VAT and Duties Tribunal, London.
17     Genom beslut av den 24 mars 2000 beslutade VAT and Duties Tribunal, London, att vilandeförklara målet och ställa följande
tolkningsfrågor till domstolen:
”Mot bakgrund av rådets förordning nr 2913/92 (nedan kallad tullkodexen), och särskilt artiklarna 29, 32 och 33 i denna, samt
domstolens rättspraxis, för det fall en importör vid tidpunkten för tullklareringen av misstag deklarerar ett belopp inklusive
inköpsprovision som det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för varorna och av misstag underlåter att på importdeklarationen
ange inköpsprovisionen separat från det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas, men sedan, efter det att varorna
övergått till fri omsättning, bevisar för tullmyndigheterna att det deklarerade priset som faktiskt har betalats eller skall
betalas för varorna inbegrep inköpsprovision (bona fide buying commission), vilken vederbörande skulle kunna ha dragit av
vid importtillfället, och sedan begär återbetalning av den tull som erlagts på inköpsprovisionen inom tre år från den dag
då vederbörande underrättades om tullbeloppet:
1)      Är inköpsprovisionen tullpliktig såsom en del av det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för varorna enligt
artikel 29 i tullkodexen?
2)      Om fråga 1 besvaras nekande kan inköpsprovisionen dras av från det deklarerade transaktionsvärdet med hänsyn till artiklarna
32.3 och 33 i tullkodexen?
3)      Har tullmyndigheterna under sådana omständigheter en skyldighet enligt tullkodexen, och särskilt artikel 78.3 i denna, att
godta en ändring av det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för de importerade varorna och det därigenom minskade
tullvärdet?
4)      Har importören härigenom rätt till återbetalning av den tull som erlagts på inköpsprovisionen med stöd av tullkodexen och
särskilt dess artikel 236?”
18     I inledningen av begäran om förhandsavgörande förklarade den hänskjutande domstolen att Overland väckt talan mot tre av Commissioners
beslut ”vilka vart och ett fastställde ett beslut att kräva betalning enligt artikel 242 i [tullkodexen] av tull som tidigare
felaktigt återbetalts till [Overland] med tillämpning av artikel 236 i samma kodex”. Den hänskjutande domstolen tillade att
”tvistefrågorna” helt reglerades av gemenskapsrätten.
19     Efter en redogörelse för omständigheterna i målet påpekade VAT and Duties Tribunal, London, att de tre första ansökningarna
om återbetalning som Overland tillställt Commissioners lett till återbetalning av den ifrågavarande tullen men att den fjärde
ansökan avslagits.
20     VAT and Duties Tribunal, London, redogjorde därefter för Commissioners beslut av den 30 november och av den 16 december 1998
att kräva att Overland betalar tillbaka de belopp som tidigare återbetalats i enlighet med de tre första ansökningarna.
21     Slutligen sammanfattade den hänskjutande domstolen parternas argument beträffande tillämpliga bestämmelser.
22     Begäran om förhandsavgörande ledde fram till domstolens dom i det ovannämnda målet Overland Footwear. I domslutet slog domstolen
fast följande:
–       ”Artiklarna 29, 32 och 33 i tullkodexen skall tolkas så att en inköpsprovision som medräknas i det deklarerade tullvärdet,
och som inte anges separat från varornas försäljningspris i importdeklarationen, skall anses utgöra en del av transaktionsvärdet
i den mening som avses i artikel 29 i tullkodexen och är följaktligen tullpliktig.
–       När tullmyndigheten har godtagit att granska en importdeklaration och har fattat ett beslut för att ’reglera situationen’,
i den mening som avses i artikel 78.3 i tullkodexen, med beaktande av att deklarationen var bristfällig till följd av ett
oavsiktligt misstag från deklarantens sida, är det inte tillåtet för myndigheten att ändra detta beslut.”
23     I punkt 22 i den domen fann domstolen att det inte var nödvändigt att fastställa om, och i så fall på vilka villkor, tullmyndigheterna
var skyldiga att vidta ändringar på deklaranternas begäran i enlighet med artikel 78 i tullkodexen.
24     Domstolen påpekade i punkt 23 i samma dom att Commissioners till att börja med bifallit Overlands ansökan om återbetalning
efter att på nytt ha granskat tulldeklarationerna mot bakgrund av de nya upplysningar som Overland hade lämnat. Domstolen
drog slutsatsen att myndigheterna godtagit att göra en granskning av deklarationerna och, i enlighet med resultaten av denna,
fattat de beslut som krävdes för att ”reglera situationen” enligt artikel 78.3 i tullkodexen, med beaktande av att deklarationerna
var bristfälliga på grund av ett oavsiktligt misstag från deklarantens sida.
25     I punkt 24 i domen fann domstolen att det under sådana omständigheter inte var tillåtet för myndigheten att ändra sina beslut.
26     Genom beslut av den 29 september 2003 beslutade VAT and Duties Tribunal, London, på nytt att vilandeförklara målet och begära
att domstolen skall meddela förhandsavgörande.
27     I sin begäran har VAT and Duties Tribunal, London, påpekat att domstolen, utan att detta misstag därvid kan tillskrivas domstolen,
grundat sin dom i det ovannämnda målet Overland Footwear på felaktiga omständigheter och att svaren på de ställda frågorna
därför inte är användbara för att avgöra målet.
28     Den hänskjutande domstolen har påpekat att Commissioners informerat Overland i skrivelser av den 7 och den 8 juli 1999 om
att de drog tillbaka sina beslut att kräva betalning av ett totalt belopp av 4 384,29 GBP med motiveringen att underrättelse
om tullbeloppet till gäldenären enligt artikel 221.3 i tullkodexen inte kan ske senare än tre år efter den dag då tullskulden
uppkom.
29     Vid tidpunkten för den första begäran om förhandsavgörande gällde den enda tvist som då kvarstod mellan parterna, enligt den
hänskjutande domstolen, avslaget på den fjärde ansökan om återbetalning. Denna ansökan avsåg återbetalning av ett belopp av
33 701,16 GBP. Den talan som sedermera väcktes inför VAT and Duties Tribunal, London, riktades även mot detta beslut.
30     Domstolen har enligt VAT and Duties Tribunal, London, inte informerats i tillräcklig utsträckning om dessa omständigheter.
31     VAT and Duties Tribunal, London, konstaterar därefter att de omständigheter som domstolen beaktat i punkt 23 i domen i det
ovannämnda målet Overland Footwear, nämligen att
–       Commissioners inledningsvis hade bifallit Overlands ansökan om återbetalning, och
–       tullmyndigheterna således hade godtagit att göra en granskning av deklarationerna och fattat de beslut som krävdes för att
”reglera situationen”,
inte har någon relevans vad gäller den fjärde ansökan om återbetalning, eftersom Commissioners avslagit denna ansökan och
någon återbetalning inte skett.
32     Under dessa omständigheter fann VAT and Duties Tribunal, London, det lämpligt att på nytt ställa samma frågor till domstolen
som i begäran om förhandsavgörande av den 24 mars 2000.

Prövning av tolkningsfrågorna

Inledande synpunkter
33     I den första begäran om förhandsavgörande av den 24 mars 2000 angavs att Overlands talan riktades mot tre beslut av Commissioners.
I vart och ett av dessa beslut fastställdes ett beslut att kräva betalning av importtull som tidigare felaktigt återbetalats
till sökanden med tillämpning av artikel 236 i tullkodexen.
34     Avslaget på den fjärde ansökan om återbetalning behandlades i förbigående endast vid redogörelsen för de omständigheter som
föregått förfarandet vid den nationella domstolen. I begäran om förhandsavgörande angavs inte uttryckligen att avslagsbeslutet
ingick bland de beslut som talan riktades mot.
35     I samma begäran om förhandsavgörande nämndes slutligen ingenting om att Commissioners, under förfarandets gång, dragit tillbaka
besluten att kräva återbetalning av ett belopp av totalt 4 384,29 GBP.
36     Det kan därför konstateras att domen i det ovannämnda målet Overland Footwear, av de skäl som den hänskjutande domstolen anfört
i sin andra begäran om förhandsavgörande, inte besvarat de ställda frågorna på ett sätt som är användbart för att lösa tvisten
i målet vid den nationella domstolen, såsom den förelåg vid tiden för den första begäran om förhandsavgörande.
37     Domstolen kommer därför att pröva samma frågor mot bakgrund av de upplysningar som nu kommit till dess kännedom.

Den första och den andra frågan
38     Som svar på de två första frågorna slog domstolen i sin dom i det ovannämnda målet Overland Footwear fast att artiklarna 29,
32 och 33 i tullkodexen skall tolkas så, att en inköpsprovision som medräknas i det deklarerade tullvärdet, och som inte anges
separat från varornas försäljningspris i importdeklarationen, skall anses utgöra en del av transaktionsvärdet i den mening
som avses i artikel 29 i tullkodexen och följaktligen vara tullpliktig.
39     Det faktum att målet vid den nationella domstolen endast avser Commissioners beslut att avslå Overlands fjärde ansökan om
återbetalning av ett belopp av 33 701,16 GBP och att beloppet inledningsvis inte återbetalats av tullmyndigheterna har, såsom
generaladvokaten påpekat i punkterna 23–25 i sitt förslag till avgörande, ingen inverkan på de omständigheter som domstolen
lagt till grund för sitt svar.
40     Ovanstående faktum ligger, vad gäller Overlands fyra ansökningar om återbetalning, senare i tiden än relevanta faktiska omständigheter,
nämligen tulldeklarationen och påförandet av importtull.
41     Frågan huruvida en inköpsprovision kan anses ingå i beräkningsunderlaget för importtullen, när importören upptagit inköpsprovisionen
som en del av tullvärdet utan att ange den separat från försäljningspriset, är densamma såväl när det gäller de tre första
ansökningarna om återbetalning som när det gäller den fjärde.
42     Eftersom
–       det enligt artikel 62.1 i tullkodexen ankommer på deklaranten att i sin deklaration ange ”alla de uppgifter som är nödvändiga
för tillämpningen av de bestämmelser som gäller för det tullförfarande för vilket varorna är deklarerade”, och
–       tillämpningen av de bestämmelser som gäller för tullförfarandet enligt artikel 71 i samma kodex skall ske på grundval av de
uppgifter som lämnats i deklarationen om deklarationen inte har kontrollerats eller om kontrollen inte har visat att uppgifterna
är felaktiga,
kan tullmyndigheterna lagligen tullbeskatta varorna på grundval av det deklarerade tullvärdet inklusive en eventuell inköpsprovision
som deklaranten av misstag medräknat och som nämnda tullmyndigheter inte kan känna till i avsaknad av information härom.
43     Under dessa omständigheter, och oavsett de nya uppgifter som meddelats domstolen i den andra begäran om förhandsavgörande,
skall de två första tolkningsfrågorna besvaras på exakt samma sätt som i domen i det ovannämnda målet Overland Footwear. Detta
svar har återgivits i punkt 38 ovan i denna dom.

Den tredje och den fjärde frågan
44     Den hänskjutande domstolen har ställt sin tredje och sin fjärde fråga, vilka skall prövas tillsammans, för att få klarhet
i huruvida artiklarna 78 och 236 i tullkodexen skall tolkas så, att tullmyndigheterna, efter att de frigjort de importerade
varorna, på deklarantens begäran om ändring av tulldeklarationen beträffande dessa varor, är skyldiga att vidta ändringen.
För det fall tullmyndigheterna vid ändringen konstaterar att en inköpsprovision av misstag medtagits i det deklarerade tullvärdet,
önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida de aktuella bestämmelserna skall tolkas så, att nämnda myndigheter
är skyldiga att reglera situationen och återbetala den importtull som betalats på inköpsprovisionen.
45     Tullmyndigheterna ”får” enligt artikel 78.1 i tullkodexen på eget initiativ eller på deklarantens begäran ändra deklarationen,
det vill säga ompröva den.
46     Om deklaranten begär ändring skall hans ansökan prövas av tullmyndigheterna. Tullmyndigheterna är skyldiga att i varje fall
utreda om ändring skall ske eller ej.
47     Vid den första bedömningen skall tullmyndigheterna särskilt beakta möjligheten att kontrollera de uppgifter som lämnats i
den deklaration som skall ändras och i begäran om ändring.
48     Tullmyndigheterna kan till exempel vägra ändring om de uppgifter som skall kontrolleras kräver en rent fysisk granskning av
varorna och om dessa inte längre kan uppvisas på grund av att de frigjorts.
49     Om kontrollen däremot inte ställer krav på att varorna uppvisas, till exempel när ändringen endast ställer krav på en granskning
av bokförings- eller avtalshandlingar, är det i princip möjligt att vidta ändringen.
50     Efter prövningen är tullmyndigheterna således skyldiga att antingen avslå deklarantens begäran genom motiverat beslut eller
vidta den begärda ändringen. Besluten kan överklagas till domstol.
51     Om begäran beviljas skall myndigheterna ånyo granska deklarationen och pröva om deklarantens påståenden kan anses välgrundade
mot bakgrund av de nya omständigheter som anförts.
52     Om granskningen av deklarationen visar att de bestämmelser som gäller det berörda tullförfarandet har tillämpats på basis
av felaktiga eller bristfälliga upplysningar, skall tullmyndigheterna i enlighet med artikel 78.3 i tullkodexen vidta de åtgärder
som krävs för att reglera situationen med hänsyn till de nya upplysningar som föreligger.
53     Om det då visar sig att den importtull som deklaranten betalat överstiger den som lagligen skulle betalas vid betalningstillfället,
krävs för att reglera situationen att den överskjutande tullen återbetalas.
54     Återbetalning av tullen skall ske med tillämpning av artikel 236 i tullkodexen om de villkor som stadgas i bestämmelsen är
uppfyllda, det vill säga det felaktigt inbetalda beloppet skall inte vara en följd av en medveten handling från deklarantens
sida och den frist om i princip tre år som gäller för att inkomma med begäran om återbetalning skall ha iakttagits.
55     Den tyska regeringen och Förenade kungarikets regering menar att artikel 78.3 i tullkodexen endast är tillämplig vid felaktig
klassificering av varorna, räknefel, användning av felaktiga valutakoder eller felaktiga mängdangivelser.
56     Bestämmelsen är däremot enligt de båda regeringarna inte tillämplig om en inköpsprovision inte angetts separat från varornas
pris. I sådant fall ingår provisionen i tullvärdet varför den importtull som tagits ut på provisionen också var den som lagligen
skulle betalas.
57     Enligt den tyska regeringen har Overland gjort ett val genom att inte ange inköpsprovisionen i sin tulldeklaration. Aktören
har inte begått något fel på grund av just denna valfrihet.
58     Förenade kungarikets regering har gjort gällande att om artikel 78.3 i tullkodexen var tillämplig under de omständigheter
som är aktuella i målet vid den nationella domstolen, skulle det innebära att artikel 65 i samma kodex berövades all verkan.
I artikel 78 görs undantag från förbudet i artikel 65, men undantaget har en begränsad räckvidd.
59     Den tyska regeringen och Förenade kungarikets regering anser att inte heller artikel 236 i tullkodexen skall tillämpas på
en situation sådan som den i målet vid den nationella domstolen. Den importtull som uppburits på inköpsprovisionen var den
som lagligen skulle betalas vid betalningstillfället enligt ovannämnda bestämmelse.
60     Domstolen godtar inte dessa argument.
61     Enligt artikel 65 i tullkodexen är det inte möjligt för en deklarant att rätta sin deklaration sedan varorna frigjorts. Ett
liknande förbud förelåg även innan tullkodexen började tillämpas den 1 januari 1994.
62     Genom artikel 78 i tullkodexen infördes från och med den 1 januari 1994 uttryckligen en möjlighet för tullmyndigheterna att
ändra en tulldeklaration på deklarantens begäran efter det att varorna frigjorts.
63     I artikel 78.3 görs ingen skillnad mellan fel och brister som får ändras och fel och brister som inte får lov att ändras.
Begreppet ”felaktiga eller bristfälliga upplysningar” skall tolkas så, att det omfattar såväl materiella fel och brister som
felaktig tolkning av tillämplig rätt.
64     Att tillämpa artikel 78 i tullkodexen på en situation sådan som den i målet vid den nationella domstolen kan inte anses, vare
sig helt eller delvis, innebära att artikel 65 i samma kodex fråntas all verkan. I de båda bestämmelserna föreskrivs två olika
förfaranden som är tillämpliga, före respektive efter det att varorna frigjorts, på eventuella ändringar av de uppgifter som
beaktats för att fastställa tullvärdet och följaktligen importtullen.
65     Deklaranten får enligt artikel 65 i tullkodexen själv rätta sin tulldeklaration innan varorna frigjorts. En sådan rätt förklaras
av att tullmyndigheterna, fram till dess att varorna frigörs, med lätthet kan kontrollera om rättelsen är riktig genom att
fysiskt granska varorna. Rättelse kan dessutom i förekommande fall ske så länge importtullbeloppet ännu inte fastställts av
tullmyndigheterna.
66     I artikel 78 i tullkodexen införs ett strängare förfarande. Bestämmelsen är tillämplig efter det att varorna frigjorts, då
det kan komma att visa sig omöjligt att uppvisa varorna och då importtullen redan fastställts. Det är därför tullmyndigheterna
som enligt bestämmelsen har möjlighet att vidta en ändring på deklarantens begäran och som också skall göra såväl en principiell
bedömning av ändringen som en bedömning av dess resultat.
67     Det skall vidare påpekas att den omständigheten att en tulldeklaration i formellt hänseende inte innehåller en separat angivelse
av en inköpsprovision som dock är skild från inköpspriset endast medför att provisionen med fog anses tullpliktig och att
den importtull som beräknas på dess värde lagligen kan uppbäras.
68     Eftersom det föreligger en möjlighet att vidta ändring av en tulldeklaration i efterhand på deklarantens begäran, medför inte
ovannämnda omständighet att tull som lagligen uppburits, i efterhand enbart på grund av bevisregler, skall likställas med
tull som lagligen betalas enligt artikel 236.1 i tullkodexen, trots att tillräcklig bevisning härför framlagts.
69     Domstolen konstaterar slutligen att ett misstag som består i en oavsiktlig underlåtelse inte kan anses utgöra ett val, vilket
per definition är avsiktligt.
70     Av det som ovan anförts följer att artiklarna 78 och 236 i tullkodexen är tillämpliga på en tulldeklaration där en inköpsprovision
av misstag medtagits i tullvärdet.
71     Den tredje och den fjärde frågan skall därför besvaras så, att artiklarna 78 och 236 i tullkodexen skall tolkas på följande
sätt:
–       Tullmyndigheterna är, efter att de frigjort de importerade varorna, på deklarantens begäran om ändring av tulldeklarationen
beträffande dessa varor, skyldiga att antingen avslå deklarantens begäran genom motiverat beslut eller vidta den begärda ändringen.
Besluten kan överklagas till domstol.
–       För det fall tullmyndigheterna vid ändringen konstaterar att en inköpsprovision av misstag medtagits i det deklarerade tullvärdet
är nämnda myndigheter skyldiga att reglera situationen genom att återbetala den importtull som betalats på inköpsprovisionen.

Rättegångskostnader
72     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttranden till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
På dessa skäl beslutar domstolen (andra avdelningen) följande dom:
1)
Artiklarna 29, 32 och 33 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen
skall tolkas så, att en inköpsprovision som medräknas i det deklarerade tullvärdet, och som inte anges separat från varornas
försäljningspris i importdeklarationen, skall anses utgöra en del av transaktionsvärdet i den mening som avses i artikel 29
i tullkodexen och följaktligen vara tullpliktig.
2)
Artiklarna 78 och 236 i förordning nr 2913/92 skall tolkas på följande sätt:
–
Tullmyndigheterna är, efter att de frigjort de importerade varorna, på deklarantens begäran om ändring av tulldeklarationen
beträffande dessa varor, skyldiga att antingen avslå deklarantens begäran genom motiverat beslut eller vidta den begärda ändringen.
Besluten kan överklagas till domstol.
–
För det fall tullmyndigheterna vid ändringen konstaterar att en inköpsprovision av misstag medtagits i det deklarerade tullvärdet,
är nämnda myndigheter skyldiga att reglera situationen genom att återbetala den importtull som betalats på inköpsprovisionen.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska.