CELEX: 62007CJ0527
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce
Směrnice 2001/83/ES
Humánní léčivé přípravky
Registrace
Důvody pro odmítnutí
Generika
Pojem ‚referenční léčivý přípravek‘

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (
Úř. věst. L 311, s. 67
; Zvl. vyd. 13/27, s. 69), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne (
Úř. věst. L 136, s. 34
; Zvl. vyd. 13/34, s. 262, dále jen „směrnice 2001/83“).
Projednávaná žádost byla předložena v rámci sporu mezi Generics (UK) Ltd (dále jen „Generics“), společností britského práva, která distribuuje léčivé přípravky, a Licensing Authority, orgánem, který je ve Spojeném království příslušný k vydávání registrací léčivým přípravkům, ve věci legality rozhodnutí, kterým posledně uvedený zamítl žádost společnosti Generics o registraci generika galantaminu.
Právní rámec
Směrnice 2001/83 podle svého prvního bodu odůvodnění kodifikovala a spojila do jediného textu směrnice týkající se sbližování právních a správních předpisů týkajících se humánních léčivých přípravků, mezi něž patří zejména směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků (Úř. věst. 1965, 22, s. 369), ve znění směrnice Rady 93/39/EHS ze dne (
Úř. věst. L 214, s. 22
, dále jen „směrnice 65/65“), směrnice Rady 75/318/EHS ze dne o sbližování právních předpisů členských států týkajících se analytických, farmakologicko-toxikologických a klinických kritérií a protokolů s ohledem na zkoušení léčivých přípravků (
Úř. věst. L 147, s. 1
), ve znění směrnice Komise 1999/83/ES ze dne (
Úř. věst. L 243, s. 9
), jakož i směrnice Rady 75/319/EHS ze dne o sbližování právních a správních předpisů týkajících se hromadně vyráběných léčivých přípravků (
Úř. věst. L 147, s. 13
), ve znění směrnice Komise 2000/38/ES ze dne (
Úř. věst. L 139, s. 28
, dále jen „směrnice 75/319“).
Druhý, čtvrtý, pátý a desátý bod odůvodnění směrnice 2001/83 uvádí:
„2)
Hlavním cílem jakýchkoliv pravidel pro výrobu, distribuci a používání léčivých přípravků musí být ochrana veřejného zdraví.
[…]
4)
Obchodu s léčivými přípravky ve Společenství brání rozdíly mezi určitými vnitrostátními předpisy, zejména mezi předpisy týkajícími se léčivých přípravků (nepočítaje v to látky nebo kombinace látek, které jsou potravinami, krmivy nebo hygienickými přípravky), a takové rozdíly přímo ovlivňují fungování vnitřního trhu.
5)
Takové překážky musí být proto odstraněny; za tímto účelem je nezbytné sbližovat dané předpisy.
[…]
10)
Je však veřejným zájmem neprovádět opakovaně zkoušky na lidech a zvířatech, pokud to není naléhavě potřebné.“
Článek 6 odst. 1 téže směrnice stanoví:
„Žádný léčivý přípravek nesmí být uveden na trh v členském státě, aniž by příslušný orgán daného členského státu vydal rozhodnutí o registraci v souladu s touto směrnicí nebo aniž by byla udělena registrace v souladu s nařízením [Rady] (EHS) č. 2309/93 [ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (
Úř. věst. L 214, s. 1
; Zvl. vyd. 13/12, s. 151)].“
Podle článku 88 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (
Úř. věst. L 136, s. 1
; Zvl. vyd. 3/34, s. 229), se zrušuje nařízení č. 2309/93 a odkazy na posledně uvedené nařízení jsou považovány za odkazy na nařízení č. 726/2004.
Článek 8 směrnice 2001/83, který v podstatě odpovídá článku 4 směrnice 65/65, ve svém odstavci 3 písm. i) stanoví:
„K žádosti o registraci se přiloží následující údaje a dokumenty v souladu s přílohou I:
[…]
i)
výsledky
—
farmaceutických zkoušek (fyzikálně-chemické, biologické či mikrobiologické),
—
předklinických zkoušek (toxikologické a farmakologické),
—
klinických hodnocení;
[…]“
Článek 10 odst. 1 a 2 směrnice 2001/83 zní následovně:
„1.   Odchylně od čl. 8 odst. 3 písm. i) a aniž je dotčena právní ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví, není žadatel povinen předložit výsledky předklinických zkoušek a klinických hodnocení, pokud může prokázat, že léčivý přípravek je generikem referenčního léčivého přípravku, který je nebo byl registrován podle článku 6 v členském státě nebo ve Společenství po dobu nejméně osmi let [dále jen ‚doba ochrany‘].
[…]
2.   Pro účely tohoto článku se rozumí:
a)
‚referenčním léčivým přípravkem‘ léčivý přípravek registrovaný podle článku 6 v souladu s článkem 8;
b)
‚generikem‘ léčivý přípravek, který má shodné kvalitativní a kvantitativní složení, pokud jde o účinné látky, a shodnou lékovou formu s referenčním léčivým přípravkem a jehož bioekvivalence s referenčním léčivým přípravkem byla prokázána odpovídajícími studiemi biologické dostupnosti […].“
Podle článků 2 a 3 směrnice 2004/27, pokud byla žádost o registraci podána před 30. říjnem 2005, je použitelnou dobou ochrany doba stanovená v článku 10 směrnice 2001/83 v jejím znění před změnou provedenou směrnicí 2004/27. Znění uvedeného článku 10 v původní verzi stanovilo, že doba ochrany je nejméně 6 let, ale že členské státy mohou takovou dobu ochrany prodloužit až na 10 let.
Podle čl. 28 odst. 1 směrnice 2001/83:
„K udělení registrace léčivého přípravku ve více než jednom členském státě podá žadatel v těchto členských státech žádost založenou na totožné registrační dokumentaci. Registrační dokumentace obsahuje informace a dokumenty uvedené v článcích 8, 10, 10a, 10b, 10c a 11. Předložené dokumenty obsahují seznam členských států, kterých se žádost týká.
Žadatel požádá jeden členský stát, aby jednal jako ‚referenční členský stát‘ a aby připravil zprávu o hodnocení léčivého přípravku podle odstavce 2 nebo 3.“
Podle Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 (
Úř. věst. 1994, L 1, s. 3
), jíž byla Rakouská republika smluvní stranou před svým přistoupením k Evropské unii, byly směrnice 65/65 a směrnice 75/319 použitelné v Rakousku od .
Spor v původním řízení a předběžné otázky
V roce 1963 příslušné rakouské orgány v souladu rakouským právem platným v tehdejší době povolily společnosti Waldheim uvést na trh léčivý přípravek galantamin s obchodním názvem Nivalin pro léčbu dětské obrny.
Ačkoliv se zdá, že tato registrace Nivalinu byla v roce 1995 upravena v souladu s použitelným právem Společenství tak, aby zahrnovala jeho experimentální použití v léčbě Alzheimerovy nemoci, a později tak, aby zahrnovala „symptomatickou léčbu“ této nemoci, je nesporné, že původní registrační dokumentace, na jejímž základě bylo uvedení Nivalinu na trh povoleno, sama o sobě nikdy nebyla aktualizována v souladu s požadavky směrnic 65/65 a 75/319, které byly v té době v Rakousku použitelné.
Waldheim stáhla Nivalin z trhu v průběhu roku 2001.
Mezitím, v návaznosti na uzavření dohod o spolupráci se společností Waldheim, předložila společnost Janssen-Cilag AB příslušným švédským orgánům podle článku 4 směrnice 65/65 (nyní článek 8 směrnice 2001/83) úplnou žádost o registraci galantaminu s obchodním názvem Remynil pro léčbu Alzheimerovy nemoci. Po získání této registrace dne 1. března 2000 získala JanssenCilag AB dne rovněž registraci pro Remynil v Rakousku.
Ve Spojeném království je od 14. září 2000 držitelem registrace pro Remynil společnost Shire Pharmaceuticals Ltd.
Dne 14. prosince 2005, v rámci decentralizovaného řízení podle čl. 28 odst. 1 směrnice 2001/83, podala Generics u Licensing Authority žádost o registraci generické formy galantaminu pro britský trh. Spojené království Velké Británie a Severního Irska bylo určeno jako referenční členský stát. Paralelní žádosti byly podány v dalších 17 členských státech.
Uvedená žádost byla podána na základě výjimky pro generika v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83. Nivalin byl označen jako referenční léčivý přípravek registrovaný v Evropském hospodářském prostoru (EHP) na dobu nikoliv kratší nežli deset let. Žádost rovněž zmínila registraci získanou ve Spojeném království společností Shire Pharmaceuticals Ltd pro Remynil, uvedený jako referenční léčivý přípravek v tomto členském státě a jako přípravek použitý pro studii biologické dostupnosti nezbytnou k prokázání toho, že přípravek společnosti Generics je skutečně generikem Nivalinu/Reminylu.
Licensing Authority žádost společnosti Generics zamítl. Měl za to, že Nivalin, podléhající registraci vydané v Rakousku, nemůže být použit jako referenční léčivý přípravek pro účely žádosti o registraci generika ve smyslu čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83, jelikož registrační dokumentace tohoto léčivého přípravku nebyla od 1. ledna 1994 aktualizována za účelem splnění požadavků právních předpisů Společenství, které se v Rakousku staly použitelnými v návaznosti na nabytí účinnosti Dohody o EHP. Pokud jde o Reminyl, desetiletá doba ochrany, uvedená v článku 10 směrnice 2001/83 v jeho původním znění, dosud neuplynula, a registrace tudíž na takovém základě nemůže být udělena.
Generics tedy podala proti zamítavému rozhodnutí Licensing Authority žalobu k High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court), který rozhodl o přerušení řízení a předložil Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Pokud byl léčivý přípravek, který spadá mimo působnost přílohy nařízení č. 2309/93, uveden na trh v členském státě (Rakouská republika) podle vnitrostátního postupu pro registraci před přistoupením tohoto členského státu k [EHP] nebo Evropskému společenství a
—
tento členský stát následně přistoupil k [EHP] a Evropskému společenství a jakožto součást podmínek přistoupení provedl do svého vnitrostátního práva ustanovení směrnice 65/65 (nyní směrnice 2001/83) o [registraci humánních léčivých přípravků], aniž by se v tomto ohledu uplatnila nějaká přechodná ustanovení;
—
dotčený přípravek zůstal na trhu v tomto členském státě několik let po jeho přistoupení k [EHP] a Evropskému společenství;
—
po přistoupení tohoto členského státu k [EHP] a Evropskému společenství byla [registrace] dotčeného přípravku změněna tak, že byla doplněna nová indikace, a tato změna byla posouzena orgány tohoto členského státu jakožto slučitelná s požadavky práva Společenství;
—
registrační dokumentace dotčeného přípravku nebyla po přistoupení tohoto členského státu k [EHP] a Evropskému společenství aktualizována v souladu se směrnicí 65/65 (nyní směrnice 2001/83) a
—
přípravek obsahující stejnou účinnou složku byl následně registrován podle článku 6 směrnice 2001/83 a uveden na trh v Evropském společenství;
má být tento léčivý přípravek považován za referenční léčivý přípravek, který je nebo byl registrován podle článku 6 […] v členském státě, ve smyslu čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83, a pokud tomu tak je, které z výše uvedených podmínek jsou v tomto ohledu rozhodující?
2)
Za okolností, kdy příslušný orgán referenčního členského státu neprávem zamítne žádost o [registraci] podanou podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83 v rámci decentralizovaného postupu upraveného touto směrnicí z důvodu, že léčivý přípravek uvedený v první otázce výše není referenčním léčivým přípravkem ve smyslu uvedeného čl. 10 odst. 1, jaké vodítko, pokud vůbec nějaké, považuje Soudní dvůr za vhodné poskytnout, pokud jde o okolnosti, které má vzít vnitrostátní soud v úvahu při určení, zda je porušení práva Společenství dostatečně závažné ve smyslu [rozsudku Brasserie du pêcheur a Factortame ze dne 5. března 1996,
C-46/93 a C-48/93, Recueil, s. I-1029
]?“
K předběžným otázkám
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda takový léčivý přípravek, jakým je Nivalin ve věci v původním řízení, který nenáleží do působnosti nařízení č. 726/2004 a nebyl registrován v členském státě v souladu se směrnicí 2001/83, může být přesto považován za referenční léčivý přípravek ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) této směrnice.
Pro účely odpovědi na tuto otázku je úvodem třeba připomenout, že povinnost žadatele o registraci léčivého přípravku připojit k žádosti výsledky farmakologických, toxikologických a klinických zkoušek uvedených v čl. 8 odst. 3 písm. i) směrnice 2001/83 má za cíl předložení důkazů bezpečnosti a účinnosti léčivého přípravku [viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 5. října 1995, Scotia Pharmaceuticals,
C-440/93, Recueil, s. I-2851
, bod 17, jakož i ze dne , Generics (UK) a další,
C-368/96, Recueil, s. I-7967
, bod 23].
Je rovněž třeba připomenout, že zkrácené řízení zavedené článkem 10 uvedené směrnice, které zbavilo žadatele o registraci generika referenčního přípravku již registrovaného v souladu s touto směrnicí povinnosti předložit výsledky uvedených zkoušek, má zejména za cíl – jak též vyplývá z desátého bodu odůvodnění směrnice 2001/83 – zabránit opakovaným zkouškám na lidech a zvířatech, pokud to není naléhavě potřebné [výše uvedený rozsudek Generics (UK) a další, body 4 a 71].
Vzhledem ke skutečnosti, že – jak je uvedeno v druhém bodu odůvodnění směrnice 2001/83 – hlavním cílem jakýchkoliv pravidel pro výrobu, distribuci a používání léčivých přípravků musí být ochrana veřejného zdraví, pojem „referenční léčivý přípravek“ ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) této směrnice nemůže být vykládán takovým způsobem, že se uvedené zkrácené řízení projeví zmírněním norem bezpečnosti a účinnosti, které musí léčivé přípravky splňovat [viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Scotia Pharmaceuticals, body 17 a 22, jakož i Generics (UK) a další, bod 22].
To, co je tedy nezbytné pro to, aby registrace generika mohla být udělena na základě takového zkráceného řízení, je, že všechny informace a dokumenty týkající se referenčního léčivého přípravku jsou k dispozici příslušnému orgánu, jehož se žádost o registraci týká (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 16. října 2003, AstraZeneca,
C-223/01, Recueil, s. I-11809
, bod 27).
Pokud by totiž tomu tak nebylo, respektování norem bezpečnosti a účinnosti, kterým musí léčivé přípravky vyhovět, by bylo – v rozporu s požadavky judikatury uvedené v bodě 24 tohoto rozsudku – významně ohroženo, jelikož výrobci generik by nemuseli provést farmakologické, toxikologické a klinické zkoušky, které jsou obvykle požadovány právními předpisy Společenství, a to i přes chybějící důkazy bezpečnosti a účinnosti dotčeného léčivého přípravku.
Jinými slovy, teprve za předpokladu, že má příslušný orgán k dispozici veškeré údaje a dokumenty týkající se referenčního léčivého přípravku, nahrazuje čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83 povinnost žadatelů o registraci předložit výsledky zkoušek uvedených v čl. 8 odst. 3 písm. i) této směrnice povinností prokázat, že dotčený léčivý přípravek má povahu do takové míry totožnou s uvedeným referenčním léčivým přípravkem, kterému již taková registrace byla udělena, že ve srovnání s ním nevykazuje významné rozdíly, co se týče bezpečnosti a účinnosti [viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Generics (UK) a další, body 23 a 24].
Generics v tomto ohledu v podstatě tvrdí, že za referenční léčivý přípravek ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/83 může být považován léčivý přípravek, který byl uveden na trh v členském státě před více lety v souladu s registrací udělenou výlučně na základě vnitrostátních předpisů tohoto členského státu, jež byly použitelné před tím, nežli byly tímto členským státem provedeny právní předpisy Společenství v této oblasti do vnitrostátního právního řádu.
Takový výklad práva Společenství není opodstatněný.
Jak ze znění, tak ze systematiky směrnice 2001/83, a zejména jejích článků 6, 8 a 10 totiž vyplývá, že za referenční léčivé přípravky lze považovat pouze ty léčivé přípravky, které získaly registraci v souladu s touto směrnicí. Stejně tak, pokud jde o léčivé přípravky, o jejichž registraci bylo požádáno před nabytím účinnosti uvedené směrnice, z judikatury vyplývá, že aby žadatel mohl využít zkráceného řízení, musí prokázat, že referenční léčivý přípravek byl schválen na základě práva Společenství platného v době podání žádosti o registraci referenčního léčivého přípravku (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek ve věci AstraZeneca, bod 23).
Jakýkoliv jiný výklad uvedené směrnice by krom toho byl v rozporu nejen s požadavky bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků, a tudíž s cílem ochrany veřejného zdraví, ale rovněž s účelem směrnice 65/65, a poté směrnice 2001/83, jak vyplývá zejména ze čtvrtého a pátého bodu odůvodnění posledně uvedené směrnice, kterým je sbližování vnitrostátních právních předpisů v této oblasti.
Konkrétně, pokud by měl být za referenční léčivý přípravek považován léčivý přípravek, který má registraci vydanou výlučně na základě takových vnitrostátních právních předpisů, jakými jsou předpisy použitelné v dotyčném členském státu před provedením uvedených směrnic do jeho právního řádu, vedlo by to ve skutečnosti k umožnění odchylky z pravidla stanoveného zejména v čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83, podle kterého, pokud léčivý přípravek nebyl registrován v souladu s právem Společenství, nemůže být uveden na trh ve členském státě. Jak uvádí generální advokát v bodech 31 až 34 svého stanoviska, žádné ustanovení směrnice nestanoví možnost takové odchylky ani neumožňuje mít za to, že by pouhé uvedení na trh – i po dobu několika let – léčivého přípravku, který nemá registraci vydanou v souladu s právem Společenství, mohlo takovou registraci nahradit.
Z výše uvedených úvah vyplývá, že aby mohl být léčivý přípravek považován za referenční léčivý přípravek, musí být před svým uvedením na trh registrován v souladu s právem Společenství.
V projednávané věci je třeba konstatovat, že ze spisu předloženému Soudnímu dvoru vyplývá, že Nivalin nebyl nikdy předmětem žádosti o registraci, která by obsahovala údaje a dokumenty uvedené v článku 8 směrnice 2001/83, a že tudíž jeho uvedení na trh nebylo nikdy schváleno v souladu s požadavky této směrnice.
Je rovněž nesporné, že Nivalin nebyl ani předmětem žádosti o registraci v souladu s právními předpisy Společenství použitelnými před nabytím účinnosti uvedené směrnice.
Uvedení Nivalinu na rakouský trh bylo ve skutečnosti schváleno pouze na základě použití právních předpisů platných v Rakousku v době udělení registrace, tedy v roce 1963, přičemž tato registrace nebyla nikdy aktualizována v souladu s právem Společenství v návaznosti na přistoupení Rakouské republiky k EHS a poté k Unii.
Na první předloženou otázku je tedy třeba odpovědět tak, že takový léčivý přípravek, jakým je Nivalin ve věci v původním řízení, který nenáleží do působnosti nařízení č. 726/2004 a nebyl registrován v členském státě v souladu s použitelným právem Společenství, nemůže být považován za referenční léčivý přípravek ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice 2001/83.
Ke druhé otázce
S ohledem na odpověď na první předběžnou otázku není třeba odpovědět na otázku druhou.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:

Takový léčivý přípravek, jakým je Nivalin ve věci v původním řízení, který nenáleží do působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky, a nebyl registrován v členském státě v souladu s použitelným právem Společenství, nemůže být považován za referenční léčivý přípravek ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne .

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.