CELEX: 61982CJ0088
Gebyrer for veterinærkontrol
tilbagebetaling

1 Ved kendelse af 15 . maj 1981 , indgaaet til Domstolen den 12 . marts 1982 , har Italiens Corte suprema di cassazione i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 15 i Raadets direktiv 71/118 af 15 . februar 1971 om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed ( EFT 1971 I , s . 97 ).
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag , som Armando og Ottavio Leonelli har anlagt mod det italienske finansministerium med paastand om tilbagebetaling af gebyrer for veterinaerkontrol opkraevet ved blandt andet indfoersel af levende fjerkrae og fersk fjerkraekoed fra Ungarn i perioden 1968-1975 . A . og O . Leonelli har gjort gaeldende , at de naevnte gebyrer blev opkraevet i strid med artikel 11 , stk . 2 , i Raadets forordning nr . 123/67 af      13 . juni 1967 om en faelles markedsordning for fjerkraekoed ( EFT 1967 , s . 57 ). Artikel 11 , stk . 2 , bestemmer , at det , medmindre andet er bestemt i forordningen eller Raadet traeffer afvigende bestemmelser , blandt andet er forbudt at opkraeve nogen form for told eller afgifter med tilsvarende virkning ved indfoersel af fjerkraekoed fra tredjelande .
3 Artikel 15 i Raadets direktiv 71/118 bestemmer dog , at »indtil faellesskabsbestemmelserne for indfoersel af fersk fjerkraekoed fra tredjelande traeder i kraft , anvender medlemsstaterne over for denne indfoersel bestemmelser , der mindst svarer til de , der foelger af dette direktiv« .
4 Ifoelge direktivets artikel 16 skulle medlemsstaterne , for saa vidt angaar samhandelen inden for Faellesskabet , saette de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme bestemmelserne i direktivet inden to aar efter dets meddelelse .
5 Da Corte suprema di cassazione fandt , at sagens afgoerelse afhaenger af fortolkningen af de omhandlede EF-regler , naermere bestemt af sammenhaengen mellem disse , har den udsat sagen og forelagt Domstolen en anmodning om praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal om fortolkning af artikel 15 i Raadets direktiv 71/118 om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed :
»Kan undtagelsesbestemmelsen i artikel 15 fra forbudet mod opkraevning af andre former for told end de i den faelles toldtarif fastsatte eller nationale afgifter med tilsvarende virkning ( jf . forordning nr . 123/67/EOEF af 13 . juni 1967 om en faelles markedsordning for fjerkraekoed ) _ og foelgelig medlemsstaternes ret til fortsat at opkraeve de paagaeldende gebyrer _ kun goeres gaeldende , hvis medlemsstaterne allerede har udstedt de noedvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser for at efterkomme direktivet?«
6 Dette spoergsmaal gaar i det vaesentlige ud paa , om undtagelsesbestemmelsen i artikel 15 i direktiv 71/118 fra forbudet mod opkraevning af told eller afgifter med tilsvarende virkning , jf . artikel 11 , stk . 2 , i forordning     nr . 123/67 , for saa vidt angaar indfoersel af fersk fjerkraekoed fra tredjelande , kan anvendes fra det tidspunkt , hvor direktivet er meddelt den paagaeldende medlemsstat , eller om det herudover er en betingelse , at medlemsstaten allerede har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet .
7 Som fastslaaet af Domstolen i dom af 22 . januar 1980 ( Wigei , sag 30/79 , Sml . 1980 , s . 151 ) forbyder artikel 11 , stk . 2 , i forordning nr . 123/67 saaledes , at der i samhandelen med tredjelande med fjerkraekoed opkraeves andre former for told eller indenlandske afgifter med tilsvarende virkning , end de i den faelles toldtarif foreskrevne , medmindre Raadet traeffer afvigende bestemmelser . Ifoelge Domstolens praksis omfatter begrebet afgift med tilsvarende virkning som told alle afgifter , uanset deres stoerrelse , som er paalagt for veterinaerkontrol af levende dyr og koed , importeret fra tredjelande , medmindre de er led i en almindelig indenlandsk gebyrordning , som konsekvent omfatter indenlandske og importerede produkter efter samme kriterier paa samme handelstrin .
8 Undtagelsesbestemmelsen i artikel 15 i direktiv 71/118 fra dette forbud har _ hvilket Domstolen allerede har konstateret i ovennaevnte dom af 22 . januar 1980 _ til formaal , indtil faellesskabsordningen med veterinaerkontrol ved indfoersel af fersk koed fra tredjelande er gennemfoert , at opstille en regel for de nationale ordninger med veterinaerkontrol , som er forblevet i kraft . Denne regel skal forhindre , at kontrollen ved indfoersel af koed fra tredjelande og de gebyrer , der opkraeves i forbindelse hermed , er »gunstigere« end den kontrol og de gebyrer , som ifoelge direktivet gaelder for samhandelen inden for Faellesskabet , og skal saaledes sikre , at erhvervsdrivende , som bringer fersk koed fra Faellesskabet paa markedet , ikke stilles ringere end de af deres konkurrenter , som importerer koed fra tredjelande .
9 Det fremgaar af ordlyden af artikel 15 i direktiv 71/118 samt bestemmelsens placering i direktivet , at den pligt , som heri paalaegges medlemsstaterne til ved indfoersel fra tredjelande at anvende nationale bestemmelser , der er mindst lige saa byrdefulde som de , der foelger af direktivet , gaelder uanset om     medlemsstaterne allerede har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivets bestemmelser , idet der blot kraeves , at direktivet er meddelt medlemsstaterne .
10 Denne opfattelse svarer til formaalet med den omtvistede bestemmelse , hvis tilsigtede virkning vil blive tilsidesat , hvis den heri indeholdte undtagelsesbestemmelse foerst finder anvendelse , naar den paagaeldende medlemsstat har efterkommet direktivets bestemmelser . Laegges en saadan fortolkning til grund , kan varer fra tredjelande indfoeres til Faellesskabet gennem en medlemsstat , som endnu ikke har gennemfoert bestemmelserne , og dér frit bringes i handelen uden at vaere paalagt gebyrer i forbindelse med veterinaerkontrol , selv om andre medlemsstater allerede har gennemfoert direktivet . Det vil imidlertid i strid med princippet om faellesskabspraeference stille importen fra sidstnaevnte medlemsstater mindre fordelagtigt , ikke alene i forholdet til varer fra den paagaeldende medlemsstat , men ogsaa i forhold til varer fra tredjelande , som er indfoert til Faellesskabet gennem denne medlemsstat .
11 Det kan tilfoejes , at undtagelsesbestemmelsen i artikel 15 i direktiv 71/118 kun gaelder for indfoersel af fersk fjerkraekoed og ikke levende fjerkrae , hvilket klart fremgaar af baade bestemmelsens ordlyd og direktivets maalsaetning , som fastlagt i direktivets artikel 1 .
12 Corte suprema di cassazione ' s spoergsmaal maa derfor besvares saaledes , at med hensyn til indfoersel af fersk fjerkraekoed fra tredjelande finder undtagelsen i artikel 15 i Raadets direktiv 71/118 af 15 . februar 1971 fra forbudet mod opkraevning af told eller afgifter med tilsvarende virkning i artikel 11 , stk . 2 , i Raadets forordning nr . 123/67 af 13 . juni 1967 , anvendelse fra det tidspunkt , hvor naevnte direktiv er meddelt den paagaeldende medlemsstat , uanset om denne allerede har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
13 De udgifter , der er afholdt af den italienske regering og af Kommissionen , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal , som er forelagt den af Corte suprema di cassazione ved kendelse af 15 . maj 1981 , for ret :
For saa vidt angaar indfoersel af fersk fjerkraekoed fra tredjelande , finder undtagelsen i artikel 15 i Raadets direktiv 71/118 af 15 . februar 1971 fra forbudet mod opkraevning af told eller afgifter med tilsvarende virkning i artikel 11 , stk . 2 , i Raadets forordning nr . 123/67 af 13 . juni 1967 , anvendelse fra det tidspunkt , hvor naevnte direktiv er meddelt den paagaeldende medlemsstat , uanset om denne allerede har truffet de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet .