CELEX: 62006FJ0119
Közszolgálat
Tisztviselők
Elfogadhatóság
Sérelmet okozó aktus
Szolgálati érdek

1.
Tisztviselők – Kereset – Sérelmet okozó aktus – Fogalom – A szervezeti egységeknek a felperes feladatkörének megváltozásával
járó átszervezése – Bennfoglaltság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
2.
Tisztviselők – A szervezeti egységek szervezése – A személyi állomány beosztása
(Személyzeti szabályzat, 7. cikk, (1) bekezdés; IX. melléklet)
1.
Elfogadható az egységvezető által azon, átszervezésről szóló határozat ellen benyújtott kereset, amely módosítja egységének
feladatát és megnevezését, mindazonáltal előírva, hogy annak továbbra is ő lesz a vezetője. A feladatok megváltozása ugyanis
– még ha a tisztviselő vagyoni érdekeit és beosztását nem is érinti – a feladatkör jellegének és ellátása feltételeinek megváltozása
miatt sértheti a tisztviselő nem vagyoni érdekeit és jövőbeli kilátásait, ezáltal sérelmet okozhat neki, ugyanis a vállalt
felelősség révén bizonyos feladatok – egyforma besorolás mellett – inkább vezethetnek előmenetelhez, mint mások. Az ilyen
változást tehát nem lehet
a priori
úgy tekinteni, mint amely az érintett tisztviselőnek nem okozhat sérelmet.
(lásd a 45., 46. és 48. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑78/96. és T‑170/96. sz., W kontra Bizottság egyesített ügyekben 1998. május 28‑án hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 1998., I‑A‑239. o. és II‑745. o.) 47. pontja; T‑51/01. sz., Fronia kontra Bizottság ügyben 2002. április 16‑án hozott
ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑43. o. és II‑187. o.) 24. pontja.
2.
Az intézmények széles mérlegelési jogkörrel rendelkeznek a szervezeti egységeik szervezésében a rájuk bízott feladatoktól
függően, valamint azok alapján a rendelkezésükre bocsátott személyi állomány beosztásában, azzal a feltétellel azonban, hogy
e beosztásnak szolgálati érdekből és a munkakörök egyenértékűségének tiszteletben tartásával kell történnie.
Ami az első feltételt illeti, az intézményeket a szolgálati érdek megítélésében megillető széles mérlegelési jogkörre tekintettel
a Közszolgálati Törvényszék felülvizsgálatának arra a kérdésre kell korlátozódnia, hogy a kinevezésre jogosult hatóság ésszerű,
nem kifogásolható határok között maradt‑e, és mérlegelési jogkörét nem használta‑e nyilvánvalóan helytelenül.
Ami a második feltételt illeti, a tisztviselő feladatkörének módosítása esetén a személyzeti szabályzat 7. cikkében előírt,
a besorolási fokozat és a munkakör közötti megfelelés szabálya nem az érintett jelenlegi és korábbi feladatkörének, hanem
jelenlegi feladatköre és a hivatali szervezetbeli besorolási fokozata összehasonlítását vonja maga után. Következésképpen
semmi akadálya, hogy valamely határozat új feladatkörök kijelölésével járjon, amelyek annak ellenére, hogy eltérnek a korábbi
feladatköröktől és az érdekelt számára felelősségét korlátozónak tűnnek, megfelelnek a besorolási fokozatának. Így a tisztviselő
felelősségét ténylegesen korlátozó határozat kizárólag akkor sérti a besorolási fokozat és a munkakör közötti megfelelés szabályát,
ha a tisztviselő feladatköre összességében nyilvánvalóan elmarad a besorolási fokozatának és munkakörének megfelelő feladatkörtől,
figyelembe véve annak jellegét, jelentőségét és terjedelmét.
Ennélfogva, ha a tisztviselő feladatkörét módosító határozat nem sérti a szolgálati érdeket vagy a munkakörök egyenértékűségének
szabályát, nem merülhet fel a rejtett fegyelmi büntetés vagy hatáskörrel való visszaélés kérdése, és a tisztviselő nem róhatja
fel az adminisztrációnak, hogy nem indított fegyelmi eljárást vele szemben, amely lehetővé tette volna számára a személyzeti
szabályzat IX. mellékletében előírt eljárási garanciák érvényesítését.
(lásd a 82., 84., 96., 97. és 103. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 19/87. sz., Hecq kontra Bizottság ügyben 1988. március 23‑án hozott ítéletének (EBHT 1988., 1681. o.) 7. pontja;
C‑116/88. és C‑149/88. sz., Hecq kontra Bizottság egyesített ügyekben 1990. március 7‑én hozott ítéletének (EBHT 1990., I‑599. o.)
11. pontja; C‑12/05. P. sz., Meister kontra OHIM ügyben 2006. december 14‑én hozott végzésének (az EBHT‑ban nem tették közzé)
45. és 47. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑46/89. sz., Pitrone kontra Bizottság ügyben 1990. október 23‑án hozott ítéletének (EBHT 1990., II‑577. o.)
35. pontja; T‑73/96. sz., Forcat Icardo kontra Bizottság ügyben 1997. június 19‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1997., I‑A‑159. o.
és II‑485. o.) 39. pontja; T‑98/96. sz., Costacurta kontra Bizottság ügyben 1998. január 22‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998.,
I‑A‑21. o. és II‑49. o.) 36. pontja; fent hivatkozott Fronia kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 53. pontja; T‑103/01. sz.,
Cwik kontra Bizottság ügyben 2002. november 26‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑229. o. és II‑1137. o.) 30. pontja;
T‑373/04. sz., Fries Guggenheim kontra Cedefop ügyben 2006. július 25‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2006., I‑A‑2‑169. o.
és II‑A‑2‑819. o.) 67. pontja; T‑339/03. sz., Clotuche kontra Bizottság ügyben 2007. február 7‑én hozott ítéletének (az EBHT‑ban
még nem tették közzé) 47., 62., 91. és 126. pontja; T‑118/04. és T‑134/04. sz., Caló kontra Bizottság egyesített ügyekben
2007. február 7‑én hozott ítéletének (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 101. pontja.