CELEX: 62008CJ0158
Celní kodex Společenství
Nařízení (ES) č. 384/96
Ochrana před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95
Ochrana finančních zájmů Evropských společenství
Zpracování v režimu aktivního zušlechťovacího styku
Protiprávní praktiky

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 13 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (
Úř. věst. 1996, L 56, s. 1
; Zvl. vyd. 11/10, s. 45), jakož i článků 4, 114 a následujících, 202, 204, 212 a 214 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne , kterým se vydává celní kodex Společenství (
Úř. věst. L 302, s. 1
; Zvl. vyd. 02/04, s. 307, dále jen „celní kodex Společenství“).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste (celní úřad Terst) a společností Pometon SpA ohledně dovozu ingotů ze surového hořčíku pocházejících a zasílaných z Číny, navrženého v celním prohlášení do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Právní úprava Společenství
Článek 13 nařízení č. 384/96, ve znění účinném v době rozhodné z hlediska skutečností v původním řízení, stanovil:
„1.   Antidumpingové clo uložené na základě tohoto nařízení může být rozšířeno na dovoz obdobných výrobků nebo částí těchto výrobků ze třetích zemí, jestliže dochází k obcházení platných opatření. Obcházením se rozumí změna obchodních toků mezi třetími zeměmi a Společenstvím, která vzniká na základě praktik, postupů nebo prací, pro něž mimo uložení vyrovnávacího cla neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod, pokud zároveň existují důkazy o tom, že vyrovnávací účinky cla jsou mařeny, pokud se jedná o ceny a/nebo množství obdobných výrobků, a existují důkazy o dumpingu, pokud jde o běžné hodnoty stanovené dříve pro stejné nebo obdobné výrobky.
2.   Montáž ve Společenství nebo ve třetí zemi se považuje za obcházení platných opatření, pokud:
a)
montáž začala nebo byla značně rozšířena po zahájení antidumpingového šetření nebo těsně před jeho zahájením a použité díly mají svůj původ v zemi, pro niž se použijí opatření, a
b)
hodnota těchto dílů činí 60 nebo více % z celkové hodnoty částí montovaného výrobku; za obcházení se však nepovažuje případ, kdy hodnota přidaná během montáže nebo kompletace činí více než 25 % celkových výrobních nákladů, a
c)
vyrovnávací účinek cla je narušen cenami a/nebo množstvím montovaného obdobného zboží a existují důkazy o dumpingu, pokud jde o běžné hodnoty, které byly dříve zjištěny pro obdobné nebo stejné výrobky.
3.   Šetření podle tohoto článku se zahájí, pokud žádost obsahuje dostatečné důkazy o činitelích uvedených v odstavci 1. Šetření zahájí Komise nařízením přijatým po konzultaci s poradním výborem, ve kterém dá současně pokyn celním orgánům, aby evidovaly dovoz podle čl. 14 odst. 5 nebo aby vyžadovaly složení jistoty. Šetření provádí Komise s případnou pomocí celních orgánů a musí být ukončeno ve lhůtě devíti měsíců. Jestliže definitivně zjištěné skutečnosti prokáží, že opatření musí být rozšířena, rozhodne o tom Rada prostou většinou na návrh Komise s účinností od dne, kdy byla stanovena povinnost vést celní evidenci podle čl. 14 odst. 5 nebo vyžádáno složení jistoty. Pro účely tohoto článku se použijí příslušná procesní ustanovení tohoto nařízení o zahájení a průběhu šetření.
[…]“
Článek 114 celního kodexu Společenství stanoví:
„1.   Aniž je dotčen článek 115, umožňuje režim aktivního zušlechťovacího styku, aby pro účely jedné nebo několika zušlechťovatelských operací na celním území Společenství bylo použito:
a)
zboží, které není zbožím Společenství a které má být vyvezeno zpět z celního území Společenství ve formě zušlechtěných výrobků, aniž by podléhalo dovoznímu clu a obchodně-politickým opatřením;
b)
zboží propuštěné do volného oběhu s vrácením nebo prominutím dovozního cla, kterému toto zboží podléhá, je-li vyvezeno z celního území Společenství ve formě zušlechtěných výrobků.
2.   Následujícími výrazy se rozumí:
a)
‚podmíněným systémem‘ režim aktivního zušlechťovacího styku ve formě podle odst. 1 písm. a);
[…]“
Článek 551 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (
Úř. věst. L 253, s. 1
; Zvl. vyd. 02/06, s. 3), ve znění účinném v době rozhodné z hlediska skutečností v původním řízení, mimo jiné stanovil:
„Povolení použít podmíněný systém se udělí pouze za podmínky, že žadatel má skutečně v úmyslu zpětně vyvézt z celního území Společenství hlavní zušlechtěné výrobky. V tom případě lze systém povolit pro všechno zboží, které má být zušlechtěno.“
Článek 4 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (
Úř. věst. L 312, s. 1
; Zvl. vyd. 01/01, s. 340) stanoví:
„Jednání, u nichž je prokazatelné, že jejich účelem je získání výhody v rozporu s cíli práva Společenství použitelného v daném případě umělým vytvořením podmínek vyžadovaných pro získání uvedené výhody, vedou k tomu, že se uvedená výhoda buď neudělí, nebo odejme.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Podle předkládacího rozhodnutí společnost Pometon SpA v období od konce roku 1998 do roku 2001 nakupovala od spřízněné společnosti Pometon doo se sídlem v Sežaně (Slovinsko) a založené v roce 1998 ingoty ze surového hořčíku pocházející a zasílané z Číny, jejichž dovoz do Společenství měl vést k uložení antidumpingového cla v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2402/98 ze dne 3. listopadu 1998 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu surového nelegovaného hořčíku pocházejícího z Čínské lidové republiky a o konečném výběru prozatímně uloženého cla (
Úř. věst. L 298, s. 1
)
(neoficiální překlad).
Tento produkt byl dovážen na základě smluv o zpracování pro společnost Pometon doo, tedy zákazníka usazeného ve třetí zemi. Společnost Pometon SpA navrhla zařazení tohoto zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku s dobou trvání podmíněného systému v délce šesti měsíců a tomuto jejímu návrhu bylo vyhověno. Uvedené zboží bylo společností Pometon SpA zpracováno na hořčíkové granule, které nepodléhají antidumpingovému clu, a následně bylo vyvezeno zpět přes hraniční přechod Fernetti (Itálie).
V předkládacím rozhodnutí se uvádí, že zboží, které je předmětem věci v původním řízení, se do závodu ve Slovinsku ani nedostalo a bylo pouze uskladněno na odstavné ploše a poté dovezeno zpět do Itálie jakožto výrobek prodaný společností Pometon doo společnosti Pometon SpA. Dále se v tomto rozhodnutí uvádí, že z provedených šetření vyplynulo, že zhruba 87 % produktu vyvezeného společností Pometon SpA se ihned vrátilo zpět do Itálie a bylo uvedeno na evropský trh.
Vzhledem k těmto skutečnostem měl Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste za to, že dočasný dovoz ingotů ze surového hořčíku pocházejících a zasílaných z Číny, navržený v celním prohlášení do režimu aktivního zušlechťovacího styku, je ve skutečnosti trvalým dovozem tohoto produktu. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste proto vydal dodatečné a opravné platební výměry, proti kterým podala Pometon SpA žalobu, jíž pak Commissione tributaria provinciale di Trieste vyhověl.
Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste podal proti tomuto rozsudku odvolání, Pometon SpA podala vzájemné odvolání. V této souvislosti se Commissione tributaria regionale di Trieste rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Lze se oprávněně domnívat, že režim aktivního zušlechťovacího styku tak, jak byl prováděn společností Pometon SpA, může být v rozporu se zásadami celní politiky Společenství, a především se zásadami obecných a zvláštních antidumpingových právních předpisů, jakož i zásadou obsaženou v celním kodexu Společenství […]? Zvláště je kladena otázka, zda má být článek 13 nařízení (EHS) č. 384/[96] vykládán jako obecně závazná zásada, použitelná jakožto obecné ustanovení právního řádu Společenství a bezprostředně závazná také ve vztazích mezi vnitrostátními orgány a poplatníky, jakož i v řízení o uložení antidumpingového cla; lze se této zásady dovolávat například při provádění celních kontrol ve smyslu čl. 4 bodu 14 celního kodexu Společenství […][?]
2)
Mohou být ustanovení článku 13 nařízení (ES) č. 384/[96] o obcházení antidumpingových právních předpisů, ve spojení s článkem 114 a následujícími celního kodexu Společenství […] o aktivním zušlechťovacím styku a s jeho články 202, 204, 212 a 214 o vzniku celního dluhu vykládána v tom smyslu, že zboží může podléhat antidumpingovému clu i v případě předchozí koupě daného výrobku subjektem, který má státní příslušnost země nepodléhající antidumpingovému clu a který ho sám koupil v zemi podléhající tomuto opatření, a aniž by ho jakýmkoli způsobem zpracoval, dočasně ho dovezl do Společenství v režimu aktivního zušlechťovacího styku, aby ho poté zpětně dovezl zpracovaný, avšak jen dočasně a na několik hodin, a aby ho okamžitě zpětně prodal stejné společnosti v zemi Společenství, která zajistila aktivní zušlechtění[?]
3)
[…] Neexistují-li sankční předpisy Společenství – tento soud alespoň takové předpisy nenalezl – může soud členského státu použít ustanovení vlastního právního řádu, na jejichž základě lze při splnění daných podmínek prohlásit smlouvy o provedení aktivního zušlechtění a o prodeji zušlechtěného výrobku za neplatné, tedy například ustanovení článku 1343 (protiprávní důvod), článku 1344 (smlouva obcházející zákon) a článku 1345 (protiprávní účel) italského občanského zákoníku a ustanovení článku 1414 a následujících italského občanského zákoníku o simulovaných právních úkonech, pakliže se prokáže, že došlo k porušení výše uvedených zásad Společenství[?]
4)
[…] Za předpokladu, že cílem shora popsané operace je vyhnout se antidumpingovému clu, je tato operace na základě dalších důvodů či výkladových kritérií, o jejichž určení je Soudní dvůr tímto žádán, v souladu s režimem aktivního zušlechťovacího styku, nebo je naopak skutečně v rozporu s celními zásadami v oblasti uplatňování antidumpingového cla, o jejichž určení je Soudní dvůr tímto také žádán[?]
5)
[…] Odpovídá předmětná operace trvalému dovozu výrobků podléhajících antidumpingovému clu na základě dalších důvodů či výkladových kritérií, o jejichž určení je Soudní dvůr tímto žádán[?]“
K předběžným otázkám
K přípustnosti
Společnost Pometon SpA v podstatě tvrdí, že položené otázky jsou nepřípustné, neboť jejich smyslem je přimět Soudní dvůr k poskytnutí právní rady, a nikoli k výkladu práva Společenství, dále že byly položeny soudu, který není příslušný o nich rozhodnout, a že vnitrostátní soud neoznačil normy práva Společenství, o jejichž výklad žádá, ani obecné zásady, na něž odkazuje.
S touto argumentací nelze souhlasit.
Podle ustálené judikatury platí, že na otázky týkající se výkladu práva Společenství položené vnitrostátním soudem v právním a skutkovém rámci, který tento soud vymezí v rámci své odpovědnosti a jehož správnost nepřísluší Soudnímu dvoru ověřovat, se vztahuje domněnka relevance. Soudní dvůr může odmítnout rozhodnutí o předběžné otázce položené vnitrostátním soudem pouze tehdy, pokud jde zjevné, že žádaný výklad práva Společenství nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, jestliže se jedná o hypotetický problém nebo také pokud Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 7. června 2007, van der Weerd a další,
C-222/05 až C-225/05, Sb. rozh. s. I-4233
, bod 22 a citovaná judikatura).
V projednávané věci nic nenasvědčuje tomu, že by se žádaný výklad nijak netýkal práva Společenství, v kterémžto případě by Soudní dvůr nebyl příslušný rozhodnout, nebo že by žádaný výklad zjevně neměl žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení. Skutkové a právní poznatky nezbytné pro užitečnou odpověď Soudního dvora na otázky, které jsou mu položeny, jsou mimoto uvedeny v předkládacím rozhodnutí. V něm jsou také označena ustanovení, jejichž výklad je požadován.
Z toho vyplývá, že předběžné otázky jsou přípustné.
K první a druhé otázce
Podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu položených Soudnímu dvoru je, nakolik jsou ustanovení článku 13 nařízení č. 384/96 použitelná na takový spor, o jakém má rozhodnout.
Článek 13 odst. 3 nařízení č. 384/96 stanoví, že jsou-li dostatečné důkazy o obcházení antidumpingových cel, vydá Komise rozhodnutí o zahájení šetření formou nařízení. Jestliže se na základě tohoto šetření definitivně zjistí skutečnosti, které prokážou, že uplatňování antidumpingových cel musí být rozšířeno i na dovoz obdobných výrobků nebo částí těchto výrobků ze třetích zemí, rozhodne o tomto rozšíření Rada prostou většinou na návrh Komise.
V projednávané věci stačí konstatovat, že neexistuje žádné nařízení, jímž by Komise rozhodla o zahájení šetření, ani rozhodnutí Rady, jímž by bylo uplatňování antidumpingových opatření rozšířeno.
Z toho vyplývá, že ustanovení článku 13 nařízení č. 384/96 jsou na spor v původním řízení v každém případě nepoužitelná, aniž by bylo třeba se zabývat otázkou, zda se tento čl. 13 odst. 1, ve znění účinném v době rozhodné z hlediska skutečností v původním řízení, týká operací uskutečněných společností Pometon SpA.
Na první a druhou otázku je tedy třeba odpovědět tak, že článek 13 nařízení č. 384/96 není použitelný, pokud Rada nevydala na návrh Komise rozhodnutí o rozšířeném uplatňování antidumpingových cel i na dovoz obdobných výrobků nebo částí těchto výrobků ze třetích zemí.
Ke třetí až páté otázce
Podstatou třetí až páté otázky je, zda lze za trvalý dovoz na celní území Společenství považovat operaci, kdy určitá společnost doveze v režimu aktivního zušlechťovacího styku zboží, které podléhá antidumpingovému clu, zpracuje je na výrobek nepodléhající tomuto clu a vyveze je zpět a prodá spřízněné společnosti, která se nachází v sousedním třetím státě, a ta pak toto zboží zpětně vyveze do Společenství a prodá je prvně uvedené společnosti.
Podle článku 114 celního kodexu Společenství režim aktivního zušlechťovacího styku umožňuje, aby na celním území Společenství bylo použito zboží, které není zbožím Společenství a které má být vyvezeno zpět z tohoto území. Užití zboží spočívá v tom, že toto zboží projde „zušlechtěním“, tedy mimo jiné zpracováním. Zpět vyvezené zboží se pak označuje výrazem „zušlechtěné výrobky“.
Zpětný vývoz zboží v podobě zušlechtěných výrobků z celního území Společenství je podmínkou pro uplatnění režimu aktivního zušlechťovacího styku. Z toho vyplývá, že tento režim lze legálně uplatnit pouze tehdy, pokud bylo zboží skutečně určeno ke zpětnému vývozu z celního území Společenství, jak je uvedeno ve výše citovaných ustanoveních čl. 551 odst. 1 nařízení č. 2454/93, podle nichž ten, kdo žádá, aby tato ustanovení byla použita, musí mít „skutečně v úmyslu“ předmětné zboží „zpětně vyvézt“.
Ze souboru pravidel, jež tvoří právní režim aktivního zušlechťovacího styku, totiž vyplývá, že cílem aktivního zušlechťovacího styku je osvobodit od cla pouze to zboží, které na celní území Společenství vstupuje jen dočasně za účelem přepracování, opravy nebo zpracování a které je poté vyvezeno zpět tak, aby tím nebyla hospodářská činnost zemí Společenství penalizována.
Z toho zákonitě vyplývá, že takové praktiky, jaké jsou popsány v bodě 8 tohoto rozsudku a které spočívají v tom, že zboží je pouze převezeno přes hranici bez skutečného úmyslu je zpětně vyvézt a krátce na to je dovezeno zpět, jsou v rozporu se samotným cílem režimu aktivního zušlechťovacího styku a ohrožují účinnost právní úpravy Společenství.
Pouze předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda skutkové okolnosti, které vedly ke sporu v původním řízení, představují takové porušení předpisů.
Pokud jde o důsledky, které je třeba vyvodit z takto zjištěného porušení předpisů, čl. 4 odst. 3 nařízení č. 2988/95, který je obecně závazný, stanoví, že „jednání, u nichž je prokazatelné, že jejich účelem je získání výhody v rozporu s cíli práva Společenství použitelného v daném případě umělým vytvořením podmínek vyžadovaných pro získání uvedené výhody, vedou k tomu, že se uvedená výhoda buď neudělí, nebo odejme“.
Soudní dvůr již rozhodl, že povinnost vydat výhodu, která byla neoprávněně získána protiprávními praktikami, není v rozporu se zásadou legality. Tato povinnost totiž není sankcí, nýbrž pouze důsledkem zjištění, že podmínky vyžadované pro získání výhody plynoucí z právní úpravy Společenství byly vytvořeny uměle, čímž se získaná výhoda stala neoprávněnou, a povinnost ji vrátit je tedy odůvodněná (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 14. prosince 2000, Emsland-Stärke,
C-110/99, Recueil, s. I-11569
, bod 56).
Stejně tak dovozce, který se neoprávněně zařadil do režimu aktivního zušlechťovacího styku a využíval jeho výhod tím, že uměle vytvořil podmínky vyžadované pro jeho použití, je povinen odvést z předmětných výrobků příslušné clo, čímž nejsou dotčeny případné sankce podle vnitrostátních předpisů správního, občanského či trestního práva.
Na třetí až pátou otázkou je tedy třeba odpovědět tak, že operace, kdy je zboží pouze převezeno přes hranici poté, co bylo zpracováno na výrobek nepodléhající antidumpingovému clu, a to bez skutečného úmyslu je zpětně vyvézt, a krátce na to je dovezeno zpět, nemůže být legálně zařazena do režimu aktivního zušlechťovacího styku. Dovozce, který by se do tohoto režimu neoprávněně zařadil a využíval by jeho výhod, je povinen odvést z předmětných výrobků příslušné clo, čímž nejsou dotčeny případné sankce podle vnitrostátních předpisů správního, občanského či trestního práva. Vnitrostátnímu soudu přísluší posoudit, zda s ohledem na výše uvedené úvahy musí být daná operace, která je předmětem věci v původním řízení, považována z hlediska práva Společenství za protiprávní, či nikoli.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:

1)
Článek 13 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, není použitelný, pokud Rada Evropské unie nevydala na návrh Komise Evropských společenství rozhodnutí o rozšířeném uplatňování antidumpingových cel i na dovoz obdobných výrobků nebo částí těchto výrobků ze třetích zemí.

2)
Operace, kdy je zboží pouze převezeno přes hranici poté, co bylo zpracováno na výrobek nepodléhající antidumpingovému clu, a to bez skutečného úmyslu je zpětně vyvézt, a krátce na to je dovezeno zpět, nemůže být legálně zařazena do režimu aktivního zušlechťovacího styku. Dovozce, který by se do tohoto režimu neoprávněně zařadil a využíval by jeho výhod, je povinen odvést z předmětných výrobků příslušné clo, čímž nejsou dotčeny případné sankce podle vnitrostátních předpisů správního, občanského či trestního práva. Vnitrostátnímu soudu přísluší posoudit, zda s ohledem na výše uvedené úvahy musí být daná operace, která je předmětem věci v původním řízení, považována z hlediska práva Společenství za protiprávní, či nikoli.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.