CELEX: 61991CJ0304
Godstransport af landevej
faglig dygtighed

Ved kendelse af 8. november 1991 indgået til Domstolens Justitskontor den 28. november s.å. har College van Beroep voor het Bedrijfsleven i medfør af EØF-traktatens artikel 177 forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 74/561/EØF af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport (
EFT L 308, s. 18
).
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag anlagt af H. J. J. van Doesselaar mod Minister van Verkeer en Waterstaat (trafikministeren og ministeren for offentlige arbejder, Haag, herefter benævnt »ministeren«) vedrørende ministerens afvisning af sagsøgerens ansøgning om fritagelse for at opfylde kravet om faglig dygtighed, jf. artikel 56 i Wet Autovervoer Goederen (lov om godstransport ad landevej, herefter benævnt »WAG«).
Det fremgår af sagen, at sagsøgeren i 1960 sammen med E. F. van Esbroek stiftede et interessentskab med henblik på i fællesskab at udøve vognmandsvirksomhed. Virksomheden fik en tilladelse til at udføre godstransport i erhvervsmæssigt øjemed, eftersom Van Esbroek var i besiddelse af den dokumentation for faglig dygtighed, som var påkrævet ifølge den dagældende nederlandske lovgivning. I en indledende periode på højst to år udførte Van Esbroek enkelte administrative opgaver, men i perioden fra 1962 til 1987 blev den af interessentskabet udøvede transportvirksomhed i realiteten udelukkende ledet af sagsøgeren.
Den 23. april 1987 afgik Van Esbroek ved døden, således at interessentskabet ophørte. Ved skrivelse af 1. august 1987 ansøgte sagsøgeren, der ønskede at videreføre transportvirksomheden som enkeltmandsvirksomhed, ministeren om dispensation for det i WAG stillede krav om faglig dygtighed. Det er ubestridt, at sagsøgeren ikke er og aldrig har været i besiddelse af noget bevis for sin faglige dygtighed.
Ved kendelse af 24. december 1987 afslog ministeren ansøgningen med den begrundelse, at sagsøgeren siden 1960 ikke selvstændigt har kunnet udøve virksomhed med erhvervsmæssig godstransport ad landevej, da han ikke opfyldte kravet om faglig dygtighed. Endvidere kunne den af sagsøgeren ønskede dispensation efter ministerens opfattelse ikke gives med hjemmel i artikel 5 i ovennævnte direktiv 74/561.
Sagsøgeren indbragte denne afgørelse for College van Beroep voor het Bedrijfsleven. Da denne ret er af den opfattelse, at tvisten vedrører et spørgsmål om fortolkning af fællesskabsretten, traf retten beslutning om at udsætte sagen, indtil Domstolen har truffet afgørelse vedrørende følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 5, stk. 1, i direktiv 74/561/EØF, sammenholdt med artiklens stk. 2, fortolkes således, at den fysiske person, som i en virksomhed, der ved en korrekt gennemførelse af direktivet ville være omfattet af overgangsordningen, vedvarende faktisk har ledet transportarbejdet, ved virksomhedens videreførelse som enkeltmandsvirksomhed — efter opløsning af et tidligere interessentskab — kan kræve anvendelse af denne artikel, selv om den ikke er gennemført i national lovgivning?«
Hvad nærmere angår hovedsagens faktiske omstændigheder, retsforhandlingernes forløb og de skriftlige indlæg for Domstolen henvises til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende i det omfang, der er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.
Det skal indledningsvis undersøges, hvorledes adgangen til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport er reguleret i direktiv 74/561. I den forbindelse findes der i direktivets artikel 3 bl.a. den bestemmelse, at fysiske personer eller virksomheder, som ønsker at udøve erhverv med godstransport ad landevej, skal være hæderlige, være i besiddelse af passende økonomisk evne samt opfylde betingelsen med hensyn til faglig dygtighed. Artikel 3, stk. 1, andet afsnit, bestemmer, at såfremt ansøgeren er en fysisk person, som ikke opfylder betingelsen med hensyn til faglig dygtighed, kan de kompetente myndigheder dog give ham adgang til at udøve erhverv med godstransport ad landevej på betingelse af, at han over for de nævnte myndigheder udpeger en anden person, der opfylder kravene med hensyn til hæderlighed og faglig dygtighed, og som vedvarende faktisk leder transportarbejdet. Artikel 3, stk. 1, tredje afsnit, bestemmer, at såfremt ansøgeren er en virksomhed, skal kravene om hæderlighed og faglig dygtighed opfyldes af en af de fysiske personer, som vedvarende faktisk leder virksomhedens transportarbejde.
Af disse bestemmelsers ordlyd og opbygning følger, at direktivets artikel 3 har til formål at sikre, at den, der faktisk og vedvarende leder transportarbejdet, opfylder betingelsen vedrørende faglig dygtighed.
Direktivets artikel 5 skal undersøges i lyset heraf. Som Domstolen allerede har fastslået i dom af 22. marts 1979 (sag
146/78, Wattenberg, Smi. s. 1041
), er artikel 5 en overgangsbestemmelse til fordel for personer, der godtgør, at de inden den 1. januar 1978 i henhold til nationale bestemmelser i en medlemsstat har haft tilladelse til at udøve erhverv med godstransport ad landevej.
Artikel 5 er inddelt i stk. 1 og stk. 2. Stk. 1 bestemmer især, at en fysisk person, som godtgør, at han inden den 1. januar 1978 i henhold til nationale bestemmelser i en medlemsstat har haft tilladelse til at udøve erhverv med godstransport ad landevej i indenlandsk og/eller international transport, er fritaget for at bevise, at han opfylder de krav, som er fastsat i artikel 3.
Artikel 5, stk. 2, fastsætter en undtagelse fra bestemmelsen i artiklens stk. 1 med hensyn til »fysiske personer, som i tidsrummet fra den 31. december 1974 til den 1. januar 1978 enten har fået tilladelse til at udøve erhverv med godstransport ad landevej uden at have ført bevis for opfyldelse af kravet om faglig dygtighed i henhold til nationale bestemmelser eller er blevet udpeget til vedvarende og faktisk at lede transportarbejdet i en virksomhed«. Artikel 5, stk. 2, bestemmer, at begge disse persongrupper inden den 1. januar 1980 skal opfylde betingelsen med hensyn til faglig dygtighed.
Artikel 5, stk. 1, skal derfor fortolkes således, at enhver, der på et tidspunkt inden den 31. december 1974 er udpeget til faktisk og vedvarende at lede transportarbejdet i en virksomhed, er endeligt fritaget for forpligtelsen til at godtgøre sin faglige dygtighed.
Denne fortolkning er i overensstemmelse med direktivets formål. Da artikel 3 har til formål at sikre, at den person eller de personer, der faktisk og vedvarende leder transportarbejdet i en virksomhed, opfylder betingelsen om faglig dygtighed, må sætningen »fysiske personer ... som godtgør, at de inden den 1. januar 1978 i henhold til nationale bestemmelser i en medlemsstat har haft tilladelse til at udøve erhverv med godstransport ad landevej« i artikel 5, stk. 1, nemlig fortolkes således, at den henviser til personer, der inden denne dato i henhold til nationale bestemmelser har haft tilladelse til faktisk og vedvarende at lede transportarbejdet i en virksomhed.
Den nationale ret skal først fastslå, om den pågældende inden den 1. januar 1978 faktisk og vedvarende har ledet transportarbejdet i en virksomhed, og derefter — såfremt dette er tilfældet — om dette er sket i henhold til nationale bestemmelser. Grunden til, at tilladelsen i henhold til national ret er blevet givet, har i denne forbindelse ingen betydning.
Som det fremgår af den nævnte dom i Wattenberg-sagen, antages de i artikel 5, stk. 1, omhandlede personer at opfylde betingelsen vedrørende faglig dygtighed, og de er fritaget for forpligtelsen til at godtgøre dette. Efter udløbet af fristen for gennemførelsen af direktivet i national lov kan de således påberåbe sig bestemmelserne i artikel 5, stk. 1.
Det af den nationale retsinstans forelagte spørgsmål skal derfor besvares således, at en fysisk person, der inden den 1. januar 1978 faktisk og vedvarende har ledet transportarbejdet i en virksomhed, og som i henhold til nationale bestemmelser har haft tilladelse hertil, har krav på at være omfattet af bestemmelsen i artikel 5 i direktiv 74/561.
Sagens omkostninger
De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser
kender
DOMSTOLEN (Første Afdeling)
vedrørende det spørgsmål, der er forelagt af College van Beroep voor het Bedrijfsleven ved kendelse af 8. november 1991, for ret:

En fysisk person, der inden den 1. januar 1978 faktisk og vedvarende har ledet transportarbejdet i en virksomhed, og som i henhold til nationale bestemmelser har haft tilladelse hertil, har krav på at være omfattet af bestemmelsen i artikel 5 i Rådets direktiv 74/561/EØF af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport.

Rodríguez Iglesias
Joliét
Edward
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 11. maj 1993.
J.-G. Giraud
Justitssekretær
G.C. Rodríguez Iglesias
Formand for Første Afdeling
(
*1
) – Processprog: nederlandsk.