CELEX: 61990CJ0210
De fælles markedsordninger for korn og sukker
metode til konstatering af isoglucoseproduktion
flere på hinanden følgende isomeriseringsprocesser

1 Ved dom afsagt den 6. juni 1990, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 13. juli 1990, har Tribunal de grande instance de Paris i henhold til EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1761/77 af 29. juli 1977 om fastsaettelse af visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2742/75 (EFT L 191, s. 90), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3609/84 af 20. december 1984 (EFT L 333, s. 38), Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker (EFT L 177, s. 4) og Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1443/82 af 8. juni 1982 om gennemfoerelsesbestemmelser for kvoteordningen for sukker (EFT L 158, s. 17), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 434/84 af 9. februar 1984.
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem den eneste isoglucoseproducent i Frankrig, virksomheden Roquette Frères SA (herefter benaevnt "Roquette") og Direction générale des impôts.
3 Isoglucose er et flydende soedemiddel, der fremstilles af glucose, som findes i stivelse. Stivelsen er fremstillet af korn, oftest majs. Glucosen i stivelsen kan ved hjaelp af en proces, kaldet "isomerisering", aendres til en oploesning, der indeholder naesten lige dele glucosemolekyler og fructosemolekyler - isoglucose. Isoglucose fremstillet paa denne maade har en kemisk sammensaetning og en soedeevne, der er taet paa flydende sukker, fremstillet af sukkerroer eller sukkerroer.
4 Som det fremgaar af sagens akter, har Roquette forhoejet udbyttet af denne proces. Naar virksomheden efter den ovenfor beskrevne isomerisering har opnaaet isoglucose, adskiller den foerst glucose- og fructosemolekylerne. Dernaest recirkuleres glucosen, idet den undergives en ny isomerisering. Virksomheden opnaar saaledes en ny isoglucose, hvor fructoseandelen er hoejere end glucoseandelen. Denne udskillelsesproces og efterfoelgende isomerisering gentages derefter flere gange, hvorved der fremstilles en isoglucose med et meget hoejt indhold af fructose.
5 Fra den 1. oktober 1985 blev denne fremstillingsproces aendret. Roquette paabegyndte fremstilling af isoglucose med hoejt indhold af fructose ved hjaelp af flere paa hinanden foelgende isomeriseringer, ikke af recirkuleret glucose, men af en blanding af glucose og mindst 10 vaegtprocent fructose.
6 Soedeevnen af isoglucosen med hoejt indhold af fructose, som Roquette fremstiller ved hjaelp af den ene eller anden af disse processer, er naesten dobbelt saa kraftig som sukker.
7 Ved efteropkraevningsmeddelelse af 16. september 1987 har Direction générale des impôts anmodet Roquette om at betale et beloeb paa 397 528 FF i afgifter, som er paalagt isoglucoseproduktionen i forskellige forordninger vedroerende den faelles markedsordning for sukker. Myndighederne haevder, at Roquette mellem den 1. juli 1985 og den 30. september 1986 har fremstillet mere isoglucose, end virksomheden har angivet. Myndighederne er nemlig af den opfattelse, at disse afgifter ikke blot skal svares af den endelige produktion af isoglucose med et stort fructoseindhold, men ogsaa af den mellemliggende produktion af isoglucose, som har vaeret noedvendig for fremstillingen heraf. Myndighederne har tilfoejet, at disse afgifter ligeledes skal svares af isoglucose, som ikke saelges som saadan, men som indgaar i fremstillingen af andre produkter, der markedsfoeres af Roquette, f.eks. laevulose og mannitol.
8 Roquette, der bestrider myndighedernes beregningsmetode, indgav en klage over Direction générale des impôts' afgoerelse, som blev afvist. Virksomheden anlagde derefter sag ved Tribunal de grande instance de Paris med paastand om annullation af afgoerelsen om afvisning af klagen og af efteropkraevningsmeddelelsen samt om, at de fastsatte afgifter og morarenterne heraf blev nedsat.
9 Tribunal de grande instance de Paris har besluttet at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) I hvilket omfang er anvendelsen af forordning (EOEF) nr. 1761/77, som aendret ved forordning (EOEF) nr. 3609/84 om beregningen af den restitution, der skal opkraeves hos isoglucoseproducenterne, knyttet til anvendelsen af forordning (EOEF) nr. 1443/82, som aendret ved forordning (EOEF) nr. 434/84, artikel 2, der fastsaetter den metode, hvorefter produktionen af isoglucose konstateres?
2) Er en glucosesirup, der efter den foerste isomerisering har et indhold i toer tilstand paa mindst 10 vaegtprocent fructose, og som herefter gennemgaar en eller flere isomeriseringsprocesser, ved hver enkelt isomerisering omfattet af anvendelsesomraadet for forordning (EOEF) nr. 434/84, saaledes at hver isomeriseringsproces udgoer en produktion af isoglucose, som omfattes af den i forordning (EOEF) nr. 1785/81 fastsatte kvoteordning?
3) Er produktionen af isoglucose som mellemprodukt, det vil sige som et produkt, der bruges til fremstilling af et andet produkt med salg for oeje, og som ikke laengere eksisterer, naar processen er afsluttet, omfattet af de isoglucosekvoter, der er fastlagt i artikel 24 i forordning (EOEF) nr. 1785/81?"
10 Hvad naermere angaar de relevante retsregler og hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Spoergsmaalet vedroerende sammenhaengen mellem forordningerne i kornsektoren og i sukkersektoren for saa vidt angaar fremgangsmaaden til konstatering af produktion af isoglucose
11 Med det foerste spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, om den beregningsmaade, der skal anvendes ved konstateringen af isoglucoseproduktionen med henblik paa at fastsaette det beloeb, som isoglucoseproducenterne skal tilbagebetale i produktionsrestitutioner inden for kornsektoren, er den samme som den, der skal anvendes med henblik paa at sikre overholdelsen af kvoterne og stoerrelsen af de afgifter, der skal betales i henhold til den faelles markedsordning for sukker.
12 Dette spoergsmaal maa ses i lyset af Roquette' s opfattelse, hvorefter det er uomgaengeligt noedvendigt at beregne isoglucoseproduktionen paa samme maade i de to markedsordninger. En registrering af den mellemliggende produktion af isoglucose, saaledes som Direction générale des impôts oensker det, indebaerer nemlig ifoelge Roquette, at producenterne inden for den faelles markedsordning for korn straffes.
13 For at besvare spoergsmaalet maa det afgoeres, om konstateringen af produktionen af isoglucose opfylder samme behov under markedsordningen for korn som under markedsordningen for sukker.
14 Indledningsvis bemaerkes, at der i henhold til artikel 11 i Raadets forordning (EOEF) nr. 2727/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for korn (EFT L 281, s. 1) kan ydes produktionsrestitutioner for bl.a. "majs og bloed hvede, som inden for Faellesskabet anvendes til fremstilling af stivelse" samt for "majsgryn som inden for Faellesskabet anvendes til fremstilling af glucose ved den saakaldte 'direkte hydrolyse' ". I henhold til Raadets forordning nr. 2742/75 af 29. oktober 1975 om produktionsrestitutioner i korn- og rissektoren (EFT L 281, s. 57) betales disse restitutioner i form af forskud forud for enhver forarbejdning af kornet. Raadet har dog ved forordning (EOEF) nr. 1665/77 af 20. juli 1977 om aendring af forordning nr. 2742/75 om produktionsrestitutioner i korn- og rissektoren (EFT L 186, s. 15) ophaevet disse restitutioner for saa vidt angaar produkter bestemt til fremstilling af isoglucose. Ved ovennaevnte forordning nr. 1761/77 har Kommissionen fastsat reglerne for, hvorledes medlemsstaterne hos isoglucoseproducenterne opkraever de produktionsrestitutioner, som de har faaet forskudsvis udbetalt. I henhold til artikel 3 i denne forordning, som aendret ved forordning nr. 3609/84, beregnes de beloeb, der skal tilbagebetales, ved at gange den fremstillede maengde isoglucose foerst med en koefficient for den maengde korn, der er noedvendig til fremstilling af et ton isoglucose, og dernaest med den restitutionssats, der anvendes for den paagaeldende kornsort.
15 Det foelger heraf, at efter forordning nr. 1761/77, som aendret ved forordning nr. 3609/84, er den fremstillede isoglucosemaengde kun et element, hvorved man - ved hjaelp af den forudfastsatte koefficient, der er forskellig alt efter det anvendte basiskornprodukt - kan fastslaa den maengde korn, der er forarbejdet foerst til stivelse, derefter til glucose, og paa dette grundlag beregne stoerrelsen af den forudbetalte restitution.
16 Det bemaerkes, at de paa hinanden foelgende isomeriseringer, som virksomheder som Roquette foretager, ikke sker paa grundlag af glucose, der er udskilt af stivelse, men glucose udskilt af isoglucose, der er fremstillet paa et tidligere stadium. Saafremt man ved beregningen af det restitutionsbeloeb, der skal tilbagebetales, som isoglucoseproduktion medtager ikke alene de maengder, der er fremstillet af glucose, udskilt af stivelse, men ogsaa de maengder glucose, der er udskilt af isoglucose, fremstillet paa et tidligere stadium, vil de oprindeligt anvendte glucosemaengder blive overvurderet og dermed ogsaa de maengder stivelse og korn, der oprindeligt er forarbejdet. En saadan praksis vil derfor foere til et krav om, at producenterne tilbagebetaler restitutionsbeloeb, der er hoejere end de beloeb, de har faaet udbetalt. Det foelger heraf, at der ved denne beregning i en situation med flere paa hinanden foelgende isomeriseringer kun skal medtages den maengde isoglucose, der er resultatet af den foerste isomerisering, dvs. den maengde isoglucose, der hidroerer direkte fra en af stivelse fremstillet glucose.
17 Derefter skal det undersoeges, om denne metode ligeledes kan anvendes i forbindelse med den faelles markedsordning for sukker.
18 Med henblik herpaa bemaerkes, at inden for denne markedsordning er isoglucoseproduktion ligesom sukker undergivet en kvoteordning, der blev indfoert ved artikel 24 i forordning nr. 1785/81. I ordningen indgaar et afgiftssystem med henblik paa finansiering af afsaetningen af overskudssoedemidler. For at denne ordning kan anvendes ensartet og effektivt, er der i forordning nr. 1443/82 indfoert en metode til konstatering af produktionen saavel for saccharosesirup som for isoglucose. I henhold til artikel 2, stk. 2, i forordningen, som aendret ved forordning nr. 434/84, skal isoglucoseproduktion konstateres saaledes:
"a) fysisk volumenbestemmelse af produktet tel quel
og
b) bestemmelse af toerstofindholdet efter den refraktometriske metode
straks ved udgangen af isomeriseringsprocessen og inden enhver udskillelse af glucose og fructose eller blanding".
19 Ifoelge denne artikel skal der saaledes med henblik paa en virksomheds kvote ske en registrering af de maengder isoglucose, der konstateres ved udgangen af hver isomeriseringsproces og inden enhver udskillelse eller blanding af isoglucosens bestanddele med andre produkter. Dette indebaerer derfor, at man skal registrere samtlige de maengder isoglucose, der produceres, herunder dem, der under processen til fremstilling af isoglucose med hoejt fructoseindhold, er fremstillet paa mellemstadier, navnlig paa grundlag af recirkuleret glucose.
20 Denne fortolkning er ogsaa i overensstemmelse med formaalene med de forskrifter, der er udstedt inden for den faelles markedsordning for sukker.
21 Som Domstolen allerede har fastslaaet i dommene af 29. oktober 1980 (sag 138/79, Roquette mod Raadet, Sml. s. 3333) og af 30. september 1982 (sag 108/81, Amylum mod Raadet, Sml. s. 3107) er kvoteordningen blevet indfoert inden for rammerne af den faelles landbrugspolitik under hensyntagen til, at markederne for sukker og isoglucose er ens og indbyrdes afhaengige. Det fremgaar nemlig af anden betragtning til forordning nr. 1785/81, at isoglucose er et produkt, der direkte kan substituere flydende sukker fremstillet af sukkerroer eller sukkerroer.
22 Det skal imidlertid fremhaeves, at denne substitution kun gaelder - under de ensartede betingelser, som kvoteordningen skal sikre - i det omfang de to produkter besidder ens egenskaber.
23 Dette er tilfaeldet for flydende sukker og isoglucose, der er resultatet af den foerste isomerisering af glucose. Som anfoert ovenfor har disse to produkter nemlig samme fysiske og kemiske karakteristika, og navnlig samme soedeevne.
24 Derimod har isoglucose med hoejt fructoseindhold, hvilket ligeledes er anfoert ovenfor, ved afslutningen af recirkuleringen et indhold af fructose, hvis soedeevne er naesten dobbelt saa kraftig som sukker.
25 Saafremt kun den endelige produktion af isoglucose med hoejt fructoseindhold skal medregnes ved afskrivningen paa kvoterne, raader producenterne af denne isoglucose med samme maengde over et produkt med en kraftigere soedeevne. Da isoglucoseproduktionen bidrager til en foroegelse af sukkeroverskuddet, hvilket Domstolen allerede har fastslaaet i de ovennaevnte domme af 29. oktober 1980 i Roquette-sagen og af 30. september 1982 i Amylum-sagen, vil denne fremgangsmaade utvivlsomt medfoere yderligere overskud i sukkersektoren, uden at producenterne af isoglucose med hoejt fructoseindhold deltager i finansieringen af afsaetningen heraf. Denne beregningsmetode fordrejer derfor konkurrencen mellem deres produkt og sukker. Konkurrencen mellem producenterne af isoglucose beroeres ligeledes, alt efter om de anvender recirkuleringsprocessen.
26 Det foelger heraf, at ved anvendelse af artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 1443/82, som aendret ved forordning nr. 434/84, skal konstateringen af produktionen af isoglucose ske efter hver isomeriseringsproces og inden enhver yderligere behandling af produktet.
27 Det fremgaar saaledes, at konstateringen af isoglucoseproduktionen opfylder forskellige formaal inden for den faelles markedsordning for korn og markedsordningen for sukker. Denne produktion boer derfor ikke beregnes paa samme maade paa de to omraader.
28 Det foerste spoergsmaal, som den nationale ret har forelagt, maa derfor besvares med, at den beregningsmetode, der skal anvendes ved konstateringen af isoglucoseproduktionen med henblik paa at fastsaette det beloeb, isoglucoseproducenterne skal tilbagebetale i produktionsrestitutioner i medfoer af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1761/77 af 29. juli 1977 om fastsaettelse af visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2742/75, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3609/84 af 20. december 1984, ikke er den samme som den, der skal anvendes med henblik paa at sikre overholdelsen af kvoterne og at fastsaette de afgifter, der skal betales i henhold til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1443/82 af 8. juni 1982 om gennemfoerelsesbestemmelser for kvoteordningen for sukker, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 434/84 af 9. februar 1984.
Spoergsmaalet om beregningen af den isoglucoseproduktion, der er omfattet af kvoteordningen, ved flere paa hinanden foelgende isomeriseringer af isoglucose
29 Den nationale ret oensker med det andet spoergsmaal i det vaesentlige oplyst, om kvoteordningen ligeledes omfatter saadanne mellemliggende isomeriseringer, som Roquette lader isoglucosen gennemgaa for at opnaa isoglucose med kraftigere soedeevne.
30 Spoergsmaalet beror paa den fremstillingsmetode, som Roquette anvendte fra den 1. oktober 1985. Virksomheden mener, at en blanding af glucose og 10 vaegtprocent fructose udgoer isoglucose som omhandlet i artikel 2 i forordning nr. 1443/82, som aendret ved forordning nr. 434/84. Da denne isoglucose imidlertid allerede er registreret, da den blev produceret, er Roquette af den opfattelse, at den skal fratraekkes i afgiftsgrundlaget for at undgaa dobbelt afgiftsbelastning.
31 Artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1443/82, som aendret ved forordning nr. 434/84, bestemmer foelgende: "Ved isoglucoseproduktion som omhandlet i artikel 26 til 29 i forordning (EOEF) nr. 1785/81 forstaas den maengde produkt fremstillet af glucose eller dens polymerer med et indhold i toer tilstand paa mindst 10 vaegtprocent fructose, uanset fructoseindholdet ud over naevnte graense, udtrykt i toerstof og konstateret i overensstemmelse med stk. 2."
32 Det skal straks bemaerkes, at definitionen ikke indebaerer, at isoglucose skal fremstilles af ren glucose. Den omfatter saaledes isoglucose, der fremstilles af glucose, blandet med andre stoffer, altsaa ogsaa med fructose.
33 Denne fortolkning er i oevrigt den eneste, der er i overensstemmelse med formaalet med kvoteordningen inden for den faelles markedsordning for sukker. Isomeriseringen af en blanding af glucose og fructose foerer nemlig til fremstilling af isoglucose med hoejt fructoseindhold, paa samme maade som isomerisering af recirkuleret glucose. Saafremt en producent af isoglucose med hoejt indhold af fructose fra de maengder, han markedsfoerer, kan traekke de mellemliggende maengder isoglucose, han fremstiller, bliver kun isoglucosen med den meget kraftige soedeevne afskrevet paa hans kvote, hvilket ophaever den ligevaegt, som faellesskabslovgiver har villet skabe mellem de forskellige producenter af soedemidler.
34 Det andet spoergsmaal maa derfor besvares med, at artikel 2, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 1443/82 af 8. juni 1982, som aendret ved Kommissionens forordning nr. 434/84, skal fortolkes saaledes, at der ved hver enkelt af flere paa hinanden foelgende processer, hvorunder der foregaar en isomerisering af en glucosesirup, der efter den foerste isomerisering har et indhold i toer tilstand paa mindst 10 vaegtprocent fructose, er tale om produktion af isoglucose, som er omfattet af kvoteordningen i henhold til Raadets forordning nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker, saafremt disse processer bevirker, at fructoseindholdet i det endelige produkt foroeges.
Spoergsmaalet om isoglucose, der indgaar som mellemprodukt ved fremstilling af andre produkter, er omfattet af kvoteordningen
35 Med det tredje spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om isoglucose, der anvendes som mellemprodukt ved fremstilling af andre produkter, som f.eks. laevulose og mannitol, er omfattet af de ved forordning nr. 1785/81 indfoerte kvoter.
36 Hertil bemaerkes blot, at den naevnte forordning indeholder en kvoteordning for sukker og ikke sondrer med hensyn til dets bestemmelse, dvs. om det anvendes som mellemprodukt eller som slutprodukt. Det forhold, at sukker og isoglucose er undergivet samme ordning, indebaerer, at der ikke kan indfoeres saadanne sondringer for saa vidt angaar isoglucose.
37 Da artikel 31 i forordning nr. 1785/81 - som Kommissionen med foeje har fremhaevet - forbeholder Raadet kompetencen til ved en saerlig procedure at indfoere en undtagelse fra kvoteordningen for isoglucose, der anvendes til fremstilling af visse produkter, er al isoglucose, som ikke er omfattet af en saadan undtagelse, omfattet af kvoteordningen, selv om det anvendes til fremstilling af et andet stof.
38 Det tredje spoergsmaal, som den nationale ret har forelagt, maa derfor besvares med, at artikel 24 i Raadets forordning nr. 1785/81 af 30. juni 1981 skal fortolkes saaledes, at isoglucosekvoterne ogsaa omfatter isoglucose, der er anvendt som mellemprodukt, det vil sige som et produkt, der bruges til fremstilling af et andet produkt beregnet til salg, og som ikke laengere eksisterer, naar processen er afsluttet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
39 De udgifter, der er afholdt af den franske og britiske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal de grande instance de Paris ved dom af 6. juni 1990, for ret:
1) Den beregningsmetode, der skal anvendes ved konstateringen af isoglucoseproduktionen med henblik paa at fastsaette det beloeb, isoglucoseproducenterne skal tilbagebetale i produktionsrestitutioner i medfoer af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1761/77 af 29. juli 1977 om fastsaettelse af visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 2742/75, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3609/84 af 20. december 1984, er ikke den samme som den, der skal anvendes med henblik paa at sikre overholdelsen af kvoterne og at fastsaette de afgifter, der skal betales i henhold til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1443/82 af 8. juni 1982 om gennemfoerelsesbestemmelser for kvoteordningen for sukker, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 434/84 af 9. februar 1984.
2) Artikel 2, stk. 1, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1443/82 af 8. juni 1982, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 434/84, skal fortolkes saaledes, at der ved hver enkelt af flere paa hinanden foelgende processer, hvorunder der foregaar en isomerisering af en glucosesirup, der efter den foerste isomerisering har et indhold i toer tilstand paa mindst 10 vaegtprocent fructose, er tale om produktion af isoglucose, som er omfattet af kvoteordningen i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den faelles markedsordning for sukker, saafremt disse processer bevirker, at fructoseindholdet i det endelige produkt foroeges.
3) Artikel 24 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 skal fortolkes saaledes, at isoglucosekvoterne ogsaa omfatter isoglucose, der er anvendt som mellemprodukt, det vil sige som et produkt, der bruges til fremstilling af et andet produkt beregnet til salg, og som ikke laengere eksisterer, naar processen er afsluttet.