CELEX: 62003CJ0226
Apeliacinis skundas
Žuvininkystė
Bendrijos finansinė parama
Paramos sumažinimas
Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 2988/95
1 ir 3 straipsniai
Senatis

Bendrovė
José Martí Peix SA
(toliau – apeliantė) savo apeliaciniu skundu prašo panaikinti 2003 m. kovo 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą
José Martí Peix prieš Komisiją
(T‑125/01, Rink. p. II‑865, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Pirmasis instancijos teismas atmetė jos ieškinį dėl 2001 m.
kovo 19 d. Komisijos sprendimo sumažinti 1991 m. ieškovei suteiktą paramą, skirtą bendrosios Ispanijos ir Angolos žuvininkystės
įmonės steigimo projektui, bei nurodyti jai grąžinti 639 520 eurų sumą (toliau – ginčijamas sprendimas) panaikinimo.

Teisės aktai
1986 m. gruodžio 18 d. Tarybos Reglamento (EEB) Nr. 4028/86 dėl Bendrijos priemonių, siekiant patobulinti ir pritaikyti struktūras
žuvininkystėje ir akvakultūros sektoriuje (OL L 376, p.  7), 44 straipsnio 1 dalis numato:
„Laikotarpiu, kuriam Bendrija suteikia paramą, valstybės narės tam paskirta valdžios institucija ar įstaiga Komisijos prašymu
siunčia visus patvirtinančius dokumentus bei kitus dokumentus, parodančius, kad kiekvienam projektui nustatytos finansinės
ir kitos sąlygos yra įvykdytos. Komisija gali nuspręsti sustabdyti, sumažinti ar nutraukti paramą 47 straipsnyje nustatyta
tvarka, jei:
–        projektas nebuvo įgyvendintas taip, kaip numatyta, arba
–        tam tikros nustatytos sąlygos nebuvo įvykdytos, arba
–        paramos gavėjas, priešingai nei jo prašyme ir sprendime suteikti paramą pateikta informacija, per vienerių metų nuo paskelbimo
apie minėtą sprendimą laikotarpį, nepradėjo darbų, arba jei iki šio termino pabaigos nepateikė pakankamų garantijų dėl šio
projekto įgyvendinimo, arba
–        gavėjas per dvejus metus nuo jų pradžios nebaigė darbų, išskyrus
force majeure
atvejį.
Apie sprendimą pranešama atitinkamai valstybei narei ir paramos gavėjui.
Komisija gali susigrąžinti neteisėtai sumokėtas sumas.“ (Neoficialus vertimas)
1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312,
p. 1) 1 ir 3 straipsniai nustato:
„
1 straipsnis
1. Siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus, šiuo reglamentu nustatomos bendrosios taisyklės, reglamentuojančios
vienodus patikrinimus ir administracines priemones bei nuobaudas už Bendrijos teisės aktų pažeidimus.
2. „Pažeidimas“ – tai bet kuris Bendrijos teisės aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ekonominės veiklos vykdytojo veiksmais
ar neveikimu, dėl kurio Bendrijų bendrajam biudžetui ar jų valdomiems biudžetams padaroma ar gali būti padaryta žala, sumažinant
ar iš viso prarandant pajamas, gaunamas iš tiesiogiai Bendrijų vardu surinktų nuosavų lėšų, arba darant nepagrįstas išlaidas.
(Pataisytas vertimas)
<...>
3 straipsnis
1. Patraukimo atsakomybėn senaties terminas – ketveri metai nuo tada, kai buvo padarytas 1 straipsnio 1 dalyje nurodytas pažeidimas.
Atskirų sektorių taisyklėse gali būti nustatytas trumpesnis senaties terminas, tačiau ne trumpesnis kaip treji metai.
Jeigu pažeidimai yra tęstiniai ar daromi pakartotinai, senaties terminas skaičiuojamas nuo tos dienos, kai pažeidimas buvo
baigtas. Vykdant daugiametes programas, senaties terminas nesibaigia, kol visiškai nebaigiama programa. (Pataisytas vertimas)
Senaties eiga nutrūksta, jeigu kompetentinga institucija imasi bet kokio su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susijusio
veiksmo, apie kurį pranešama atitinkamam asmeniui. Senaties eiga atsinaujina po kiekvieno ją nutraukusio veiksmo.
Tačiau senaties terminas įsigalioja ne vėliau kaip tą dieną, kai pasibaigia laikotarpis, lygus dvigubam senaties terminui,
per kurį kompetentinga institucija nepaskyrė nuobaudos, išskyrus tuos atvejus, kai administracinė procedūra laikinai sustabdoma
pagal 6 straipsnio 1 dalį.
<…>“

Faktinės bylos aplinkybės
Pirmosios instancijos teisme nagrinėto ieškinio faktinės aplinkybės yra išdėstytos skundžiamo sprendimo 11–34 punktuose:
„11      1991 m. spalio mėn. (ieškovė) per Ispanijos valdžios institucijas pateikė Komisijai prašymą pagal Reglamentą Nr. 4028/86 dėl
Bendrijos finansinės paramos, siekiant įsteigti bendrąją Ispanijos ir Angolos žuvininkystės įmonę. Pagal šį projektą žuvininkystės
veiklos tikslais buvo numatyta, kad Portugalijos bendrovė
Iberpesca
-
Sociedades de Pesca Ltda
ir Angolos partneris
Empromar N’Gunza
perleis ieškovės įsteigtai bendrajai įmonei tris laivus:
Pondal
,
Periloja
ir
Sonia Rosal.
12      1991 m. gruodžio 16 d. sprendimu (toliau – sprendimas suteikti paramą) Komisija pirmesniame punkte nurodytam projektui (projektas
SM/ESP/17/91, toliau – projektas) suteikė maksimalią 1 349 550 ekiu Bendrijos paramą. Šiame sprendime buvo numatyta, kad Ispanijos
Karalystė papildomai dar suteikia 269 910 ekiu paramą.
13      Bendroji įmonė, pavadinta
Ibermar Empresa de Pesca Ltda,
buvo įregistruota 1992 m. lapkričio mėn. Luandoje (Angola). 1992 m. gruodžio mėn. trys bendrosios įmonės laivai įregistruoti
Luandos uoste.
14      Ieškovės prašymu 1993 m. gegužės 12 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo pakeistas sprendimas suteikti paramą. Pakeitimas
susijęs su partnerio iš trečiosios šalies
Empromar N’Gunza
pakeitimu bendrove
Marang, Pesca et Industrias de Pesca Ltda
.
15      1993 m. gegužės 18 d. Komisija per Ispanijos valdžios institucijas gavo 1993 m. gegužės 10 d. prašymą sumokėti pirmą suteiktos
paramos dalį. Prie šio prašymo pridėti įvairūs dokumentai bei pažymos, patvirtinančios bendrosios įmonės įsteigimą, laivų
įregistravimą Luandos uoste, jų išbraukimą iš Bendrijos registro bei reikalingų žvejybos leidimų gavimą.
16      1993 m. birželio 24 d. Komisija sumokėjo 80 % paramos.
17      1994 m. gegužės 20 d. ieškovė pateikė Ispanijos valdžios institucijoms prašymą sumokėti likusią paramos dalį. Prie šio prašymo
buvo pridėta pirmoji periodinė ataskaita už veiklos laikotarpį nuo 1993 m. balandžio 20 d. iki 1994 m. balandžio 20 dienos.
Šioje ataskaitoje nurodyta:
„Mūsų ilgalaikius planus teko pakoreguoti 1993 m. liepos 20 d. nuskendus
Pondal
. Mes nedelsiant kreipėmės į už žuvininkystę atsakingas Angolos institucijas, kad jis būtų pakeistas kitu mūsų laivyno laivu,
tačiau rengdami šią ataskaitą, dar neturėjome leidimo pakeisti“.
18      Komisija pirmesniame punkte nurodytą prašymą gavo 1994 m. rugsėjo 7 d. ir likusią paramos dalį sumokėjo 1997 m. rugsėjo 14 dieną.
19      1995 m. lapkričio 6 d. Komisija gavo antrąją 1995 m. birželio 19 d. periodinę ataskaitą už veiklos laikotarpį nuo 1994 m.
gegužės 20 d. iki 1995 m. gegužės 20 dienos. Šioje atskaitoje buvo minimas
Pondal
nuskendimas 1993 m. liepos 20 d. bei aprašyti visi sunkumai, su kuriais susidurta keičiant šį laivą dėl Anglijos valdžios
institucijų prieštaravimų.
20      Negavusi trečiosios periodinės veiklos atskaitos, Komisija 1996 m. gruodžio 20 d. laišku kreipėsi dėl informacijos suteikimo
į Ispanijos valdžios institucijas, kurios 1997 m. sausio 22 d. laišku atsakė, kad ši ataskaita dar rengiama.
21      1997 m. vasario 20 d. Ispanijos valdžios institucijos gavo 1997 m. sausio 31 d. ieškovės laišką, kuriame aprašyti bendrosios
įmonės valdymo sunkumai, susiję su Angolos partnerio reikalavimais, ir dėl šių sunkumų buvo prašoma laivų
Periloja
ir
Sonia Rosal
atžvilgiu pakeisti trečiąsias šalis. Šiame laiške ieškovė pranešė apie šių laivų perleidimą bendrajai įmonei
Peix Camerún SARL
ir paprašė leidimo į trečiąją periodinę veiklos atskaitą įtraukti pastarąją bendrovę.
22      1997 m. vasario 4 d. laišku, kurį Komisija gavo 1997 m. kovo 5 d., Ispanijos valdžios institucijos persiuntė jai ieškovės
prašymus kartu su atitinkamais dokumentais, nurodydamos, kad jos yra už šių prašymų patenkinimą.
23      1997 m. balandžio 4 d. Komisija atsakė Ispanijos valdžios institucijoms, kad trečioji periodinė veiklos ataskaita turėjo būti
pateikta 1996 m. rugsėjo mėn., todėl ji turi būti susijusi su pirmesnėmis ataskaitomis, o ne nauja, kaip pasiūlė ieškovė.
24      1997 m. birželio 18 d. laišku Komisija paprašė Ispanijos valdžios institucijų pateikti trečiąją periodinę veiklos ataskaitą
per kuo trumpesnį terminą.
25      1997 m. rugsėjo mėn. Komisijai pateikta trečioji periodinė veiklos atskaita už laikotarpį nuo 1995 m. gegužės 20 d. iki 1996 m.
gegužės 20 dienos. Joje nurodyti Angolos partnerio veiksmai, trukdantys normaliai žuvininkystės veiklai. Joje pabrėžta, kad
paskutinį kartą žuvys, kurių kilmės šalis Angola, iškrautos 1995 m. kovo mėnesį ir kad atsižvelgdami į sunkumus, susijusius
su pirmiau nurodytais veiksmais, Bendrijos partneriai nusprendė savo bendrosios įmonės akcijas parduoti Angolos partneriui
bei išpirkti projektui paimtus laivus. Ataskaitoje buvo nurodyta, kad juos išpirkusi ieškovė perkėlė į vieną Nigerijos uostų,
kuriame laivai remontuoti iki 1996 metų.
26      Atsakydama į Ispanijos valdžios institucijų 1998 m. vasario 26 d. pateiktą prašymą, 1998 m. kovo 6 d. laišku ieškovė pateikė
paaiškinimus dėl projekto įgyvendinimo. Šiame laiške ji nurodė, kad bendrosios įmonės laivai Angolos vandenis paliko 1995 m.
pirmąjį ketvirtį. Iš dokumentų, pridėtų prie šio laiško, buvo matyti, kad Bendrijos partneriai savo bendrosios įmonės akcijas
Angolos partneriui perleido 1995 m. vasario 3 dieną.
27      1998 m. birželio 26 d. Komisija paprašė Ispanijos valdžios institucijų pateikti informaciją apie projekto eigą. Atsakydamos
į šį laišką Ispanijos valdžios institucijos 1998 m. liepos 2 d. išsiuntė 1998 m. kovo 6 d. ieškovės laišką.
Ikiteisminė procedūra
28      1999 m. liepos 26 d. laiške, skirtame ieškovei ir Ispanijos valdžios institucijoms, Komisijos generalinio direktorato „Žuvininkystė“
(DG XIV) generalinis direktorius Cavaco nurodė, kad pagal Reglamento Nr. 4028/86 44 straipsnio 1 dalį Komisija nusprendė sumažinti
iš pradžių projektui suteiktą paramą motyvuodama tuo, jog pažeisdama šio reglamento ir Reglamento Nr. 1956/91 įtvirtintus
reikalavimus, bendroji įmonė trejus metus neeksploatavo trečiosios šalies, kuri buvo paminėta sprendime suteikti paramą, žuvininkystės
išteklių. Dėl laivo
Pondal
šiame laiške nurodyta, kad iš Komisijos gautų dokumentų buvo galima daryti išvadą, jog laivas naudotas nuo 1993 m. balandžio
20  d. iki liepos 20 d., kol nuskendo, t. y. tris mėnesius, kas pateisintų paramos sumažinimą 160 417 ekiu. Jame vis dėlto
pridurta, kad Komisijos skaičiavimas buvo pagrįstas įrodymais, patvirtinančiais, jog minėtas nuskendimas laikytinas
force majeure
. Dėl laivų
Periloja
ir
Sonia Rosal
buvo nurodyta, kad, remiantis Komisijos turima informacija, šie du laivai Angolos vandenyse savo veiklą bendrosios įmonės
vardu vykdė nuo 1993 m. balandžio 20 d. iki 1994 m. balandžio 20 d. bei nuo 1994 m. gegužės 20 d. iki 1995 m. vasario 3 d.,
kai ieškovė pardavė minėtos bendrovės akcijas, t. y. 21 mėnesį, o tai pateisintų paramos sumažinimą 114 520 ekiu. Taigi numatytas
taikyti sumažinimas buvo 274 937 ekiu, kuriuos Komisija numatė išieškoti iš ieškovės, kuriai pirma laiko buvo suteikta visa
parama. Laiške dar nurodyta, kad jei per 30 dienų ieškovė nepateiks formalaus sutikimo dėl pasiūlyto sprendimo, Komisija pradės
paramos sumažinimo procedūrą.
29      1999 m. spalio 5 d. ieškovė pateikė Komisijai savo pastabas dėl pastarosios 1999 m. liepos 26 d. laiško. Iš esmės jis pateikė
įrodymų, kuriais siekta patvirtinti, kad laivo
Pondal
nuskendimas laikytinas
force majeure
, ir nurodė, kad bandė jį pakeisti kitu savo laivyno laivu, tačiau dėl Angolos valdžios institucijų požiūrio to padaryti buvo
neįmanoma. Dėl laivų
Periloja
ir
Sonia Rosal
ji paaiškino, kad dėl Angolos partnerio sudarytų sunkumų buvo įpareigota savo laivus perkelti į Kamerūno vandenis. Dar patikslino,
kad apie šį pasikeitimą Ispanijos valdžios institucijoms pranešta 1997 m. sausio mėnesį. Ji pabrėžė, kad bendrosios įmonės
steigimo formalumai buvo atlikti, ir kaip veiklos prioritetas buvo pasirinktas tiekimas Bendrijos rinkai.
30      1999 m. lapkričio 9 d. įvyko Komisijos ir ieškovės susitikimas.
31      Po šio susitikimo ieškovė 2000 m. vasario 18 d. pateikė Komisijai paaiškinimą su pastabomis, kuriame rėmėsi Komisijos skundžiamų
aplinkybių senatimi bei nurodė, kad ši veikė pažeisdama atidumo ir gero administravimo principus.
32      2000 m. gegužės 25 d. laišku, skirtu ieškovei ir Ispanijos valdžios institucijoms, Komisijos generalinio direktorato „Žuvininkystė“
generalinis direktorius Smidt nurodė, kad susipažinus su ieškovės 1999 m. spalio 5 d. parengtais dokumentais, susidaro įspūdis,
jog
Pondal
nuskendo 1993 m. sausio 13 d., o ne 1993 m. liepos 20 d., kaip iki tol Komisijai buvo nurodžiusi ieškovė, ir kad tokiomis
aplinkybėmis tai, jog 1993 m. gegužės mėn. ieškovės prašyme sumokėti pirmą paramos dalį nėra jokios nuorodos į šį nuskendimą,
o pirmojoje ir antrojoje bendrosios įmonės periodinės veiklos ataskaitoje – nuorodos, kad laivas nuskendo 1993 m. liepos 20 d.,
laikytina pažeidimu, dėl kurio panaikintina paramos dalis, susijusi su šiuo laivu. Kadangi ši paramos dalis siekė 525 000 ekiu,
ir Komisija 1999 m. liepos 26 d. patvirtino savo poziciją dėl dviejų bendrajai įmonei priklausančių laivų, šiame laiške buvo
pasiūlyta paramą iš viso sumažinti 639 520 ekiu. Laiške taip pat buvo nurodyti Komisijos prieštaravimai dėl ieškovės teiginių,
susijusių su numatomų sumažinimo bei išieškojimo priemonių senatimi. Jame numatyta, kad jei ieškovė per 30 dienų nepateiks
formalaus sutikimo dėl pasiūlyto sprendimo ar nesuteiks informacijos, kuri galėtų pakeisti Komisijos poziciją, Komisija toliau
tęs sumažinimo ir išieškojimo procedūrą.
33      2000 m. liepos 10 d. ieškovė pateikė Komisijai rašytines pastabas dėl 2000 m. gegužės 25 d. laiško. Iš esmės ji nurodė, kad
laivas
Pontal
nuskendo 1993 m. sausio 13 d., tačiau iš Angolos registro jis buvo išbrauktas tik 1993 m. liepos 20 d., dėl ko prašyme sumokėti
pirmąją paramos dalį neužsiminta apie šį nuskendimą, ir šios datos nebuvo pirmojoje periodinėje veiklos atskaitoje. Dėl kitų
dviejų laivų ji tvirtino, jog buvo įrodyta, kad 1997 m. sausio mėn. ji pranešė Ispanijos valdžios institucijoms apie trečiosios
šalies pasikeitimą. Ji taip pat nurodė, kad šiuo atveju veikė sąžiningai.
34      2001 m. kovo 19 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo projektui suteiktą paramą sumažino 710 030 eurų ir nurodė ieškovei grąžinti
639 520 eurų sumą <...>.“

Skundžiamas Pirmosios instancijos teismo sprendimas
2001 m. birželio 8 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu apeliantė pareiškė Komisijai ieškinį
dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo pagal EB 230 straipsnį.
Pirmosios instancijos teismas skundžiamu sprendimu atmetė ieškinį kaip nepagrįstą.
Skundžiamo sprendimo 81–95 punktuose šis teismas išnagrinėjo apeliantės ieškinio pagrindą, grindžiamą Reglamento Nr. 2988/95
3 straipsnio 1 dalimi ir senaties termino pabaiga šių aplinkybių atžvilgiu:
„81      Visų pirma, dėl laivo
Pondal
nuskendimo aplinkybių reikia priminti, kad ginčijamame sprendime teisingai konstatuotas pažeidimas yra tas, jog ieškovė iš
pradžių nuslėpė šį nuskendimą, o vėliau nurodė klaidingą jo datą. Su laivo
Pondal
nuskendimu susiję ieškovės veiksmai, dėl kurių ji yra kaltinama, turi būti laikomi tęstiniu pažeidimu Reglamento Nr. 2988/95
3 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos prasme, nes jų objektas identiškas, t. y. ieškovė neįvykdė savo pareigos informuoti
ir būti lojalia šio nuskendimo atžvilgiu. Todėl pagal tą pačią nuostatą pripažintina, kad pažeidimo, susijusio su laivu
Pondal,
atžvilgiu senaties terminas prasidėjo „nuo tos dienos, kai pažeidimas buvo baigtas“.
82      Nors reikia pripažinti, kad ieškovė apie laivo
Pondal
nuskendimą nurodė savo pirmojoje bendrosios įmonės periodinėje veiklos ataskaitoje, kuri Ispanijos valdžios institucijoms
buvo pateikta 1994 m. gegužės 20 d., ji per posėdį pripažino, jog tik 1999 m. spalio 5 d. paaiškinime, kuriame pateikiamos
jos pastabos dėl 1999 m. liepos 26 d. Komisijos laiško, pirmą kartą Komisijai nurodė tikslią šio nuskendimo datą, t. y. 1993 m.
sausio 13 d., o ne 1993 m. liepos 20 d., kaip nurodydavo iki tol. Šiomis aplinkybėmis pripažintina, kad ieškovės pažeidimas,
susijęs su pareiga informuoti ir būti lojalia, kiek tai susiję su laivo
Pondal
nuskendimu, baigėsi 1999 m. spalio 5 dieną. Šiuo atveju ieškovė to laivo atžvilgiu negali remtis senatimi, susijusia su ginčijamame
sprendime nurodytomis aplinkybėmis.
<…>
91      <...> Dėl laivų
Periloja
ir
Sonia Rosal
nurodytos aplinkybės laikytinos tęstiniu pažeidimu Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos prasme,
nes jis tęsėsi iki 1996 m. gegužės 20 d., t. y. dienos, kuri pagal trečiąją bendrosios įmonės periodinę veiklos ataskaitą
sutampa su minėtos įmonės privalomos trejų metų veiklos pabaiga, kai pažeidimas galutinai buvo įvykdytas ginčijamame sprendime
nurodyta forma, t. y. minėtų dviejų laivų veiklos nevykdymas Angolos vandenyse penkiolika iš 36 nurodyto laikotarpio mėnesių.
Šiomis aplinkybėmis ketverių metų senaties terminas pagal tą pačią Reglamento Nr. 2988/95 nuostatą turėtų būti skaičiuojamas
„nuo tos dienos, kai pažeidimas buvo baigtas“, t. y. 1996 m. gegužės 20 dienos.
92      Pagal Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečiąją pastraipą senaties eiga nutrūksta, jeigu kompetentinga institucija
imasi bet kokio su pažeidimo tyrimu ar teisminiu nagrinėjimu susijusio veiksmo.
93      Šioje byloje, Komisija 1999 m. liepos 26 d. išsiuntė ieškovei laišką, kuriuo pranešė apie sumažinimo procedūros dėl pažeidimų,
susijusių būtent su laivų
Periloja
ir
Sonia Rosal
veikla, pradžią. Iš Reglamento Nr. 4028 44 straipsnio 1 dalies matyti, kad <…> pirmesniame punkte nurodytos nuostatos prasme
Komisija yra kompetentinga institucija, galinti sumažinti šio reglamento pagrindu suteiktą paramą. Be to, 1999 m. liepos 26 d.
laišku, kaip nurodė pati ieškovė, <...> buvo siekta pradėti pirmiau nurodytų pažeidimų tyrimą. Šiomis aplinkybėmis jis laikytinas
senaties eigą nutraukiančiu veiksmu Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečiosios pastraipos prasme.
94      Todėl, net jei remiantis Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies trečiosios pastraipos tekstu šioje nuostatoje įtvirtintas
ketverių metų senaties terminas tęstinio pažeidimo atveju pradedamas skaičiuoti tą dieną, kada minėtas pažeidimas baigėsi,
nors kompetetinga institucija apie jį sužinojo tik vėliau, reikia konstatuoti, kad 1999 m. liepos 26 d. laiškas, išsiųstas
iki ketverių metų termino, pradėto skaičiuoti 1996 m. gegužės 20 d., pabaigos, nutraukė jo eigą, ir ketverių metų terminas
pradėtas skaičiuoti iš naujo nuo 1999 m. liepos 26 dienos. Iš to matyti, kad priėmus ginčijamą sprendimą pažeidimo, susijusio
su
Periloja
ir
Sonia Rosal
, senatis neturėjo įtakos atskiroms aplinkybėms.
95      Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, ieškinio pagrindas, susijęs su senatimi, yra nepriimtinas.“

Šalių reikalavimai ir apeliacinio skundo pagrindas dėl panaikinimo
Apeliantė Teisingumo Teismo prašo:
–        pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu,
–        panaikinti skundžiamą Pirmosios instancijos teismo sprendimą,
–        priteisti iš Komisijos visas bylinėjimosi Teisingumo Teisme ir Pirmosios instancijos teisme išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–        atmesti iš dalies apeliacinį skundą kaip akivaizdžiai nepriimtiną arba, nepatenkinus šio prašymo, kaip nepagrįstą,
–        likusią apeliacinio skundo dalį atmesti kaip nepagrįstą,
–        nepatenkinus šio prašymo, jei pagrindas, kuriuo grindžiamas apeliacinis skundas, būtų priimtinas, pripažinti priimtinais Komisijos
pareiškimo penktoje dalyje nurodytus argumentus (Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio netaikymas pažeidimams šioje byloje)
bei atmesti ieškinį dėl panaikinimo kaip nepagrįstą,
–        priteisti iš apeliantės bylinėjimosi dviejose instancijose išlaidas.
Grįsdama savo apeliacinį skundą apeliantė nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su neteisingu Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio
1 dalies antrojoje pastraipoje nurodyto „tęstinio pažeidimo“ sąvokos aiškinimu.

Dėl apeliacinio skundo
Pirmosios instancijos teisme apeliantė teigė, kad ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, nes jo priėmimo momentu aplinkybių,
kuriomis buvo pagrįstas paramos sumažinimas, atžvilgiu senaties terminas buvo pasibaigęs.
Apeliantė savo skundu prieštarauja Pirmosios instancijos teismui dėl to, kad šis sprendimo 81 ir 91 punktuose atmetė šį pagrindą
padarydamas išvadą, jog veiksmai, kuriais ji kaltinama, turi būti laikomi tęstiniu pažeidimu Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio
1 dalies antrosios pastraipos prasme.
Šis vienintelis apeliacinio skundo pagrindas skaidytinas į dvi dalis: pirmoji susijusi su laivu
Pondal
, antroji – su laivais
Sonia Rosal
ir
Periloja
.
Visų pirma reikėtų išnagrinėti antrąją dalį.

Dėl antrosios vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalies: laivai Sonia Rosal ir Periloja
Kalbėdama apie antrąją vienintelio skundo pagrindo dalį apeliantė tvirtina, kad pažeidimu laikomas laivų
Sonia Rosal
ir
Periloja
išvykimas iš Angolos nėra „tęstinis pažeidimas“ Reglamento Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos prasme,
bet vienkartinis pažeidimas, ir kad senaties terminas prasidėjo 1995 m. vasario mėn., kai šie laivai paliko Angolos vandenis.
Šiuo klausimu primintina, kad pagal Reglamento Nr.  2988/95 1 straipsnio 2 dalį pažeidimą lemia bet kuris Bendrijos teisės
aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ūkio subjekto „veiksmais ar neveikimu“.
Jeigu neveikimas, susijęs su atitinkamos Bendrijos teisės normos pažeidimu, tęsiasi, pažeidimas yra „tęstinis“ Reglamento
Nr. 2988/95 3 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos prasme.
Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 91 punkte teisingai nusprendė, pirma, kad nurodytos aplinkybės dėl laivų
Periloja
ir
Sonia Rosal
laikytinos tęstiniu pažeidimu minėtos nuostatos prasme, ir, antra, kad ketverių metų terminas turi būti skaičiuojamas „nuo
tos dienos, kai pažeidimas buvo baigtas“, t. y. 1996 m. gegužės 20 dienos.
Šiuo klausimu primintina, kad 1991 m. birželio 21 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1956/91, nustatančio Reglamento Nr. 4028/86
taikymo taisykles (OL L 181, p. 1), I priedo B dalyje atkreipiamas asmenų, kurie kreipiasi dėl Bendrijos finansinės pagalbos,
dėmesys į tai, kad tokios paramos suteikimas priklauso nuo to, ar bendroji įmonė siekia eksploatuoti atitinkamos trečiosios
šalies vandenyse esančius žuvininkystės išteklius.
Iš skundžiamo Pirmosios instancijos teismo sprendimo matyti, kad pagal reikalavimą, nustatytą sprendime suteikti paramą, skaitomame
kartu su taikytinais teisės aktais, apeliantė įsipareigojo trejus metus, t. y., iki 1996 m. gegužės 20 d., eksploatuoti Angolos
vandenų išteklius panaudodama laivus
Periloja
ir
Sonia Rosal.
Todėl apeliantė neturėtų teigti, kad pažeidimas buvo vykdomas tik 1995 m. vasario mėnesį. Iš tikrųjų, nors pažeidimas prasidėjo
būtent tuo laikotarpiu, kai tie laivai paliko Angolą, jis tęsėsi iki šio trejų metų laikotarpio pabaigos.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad antra vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalis turi būti atmesta.

Dėl pirmos vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalies: laivas Pondal
Pirmos dalies atžvilgiu apeliantė nurodo du argumentus.
Ji teigia, pirma, kad informacija dėl finansinės paramos panaikinimo buvo gauta atlikus nesėkmingus tyrimus, pradėtus praėjus
daugiau nei ketveriems metams po to, kai buvo padarytas pažeidimas, būtent, kai nuskendo laivas, ir antra, kad senaties terminas,
susijęs su neteisingos informacijos pateikimu, jau buvo suėjęs.
Dėl antrojo argumento
Nurodydama antrąjį argumentą, kuris nagrinėtinas pirmiausia, apeliantė tvirtina, kad neteisingos informacijos pateikimas turėtų
būti laikomas vieninteliu pažeidimu, padarytu tuo momentu, kai ji buvo pateikta. Taigi
dies a quo
nebus ta diena, kai Komisija nustatė klaidą.
Pastarasis tvirtinimas yra teisingas. Iš tikrųjų ginčijamas sprendimas buvo priimtas remiantis Reglamento Nr. 4028/86 44 straipsnio
1 dalimi. Be to, iš ginčijamo sprendimo, skaitomo kartu su jame nurodytu 1999 m. liepos 26 d. laišku, matyti, kad Komisija
sumažino apeliantės projektui iš pradžių skirtą paramą dėl to, jog pastaroji pažeidė sprendime suteikti paramą ir Bendrijos
teisės aktuose įtvirtintas sąlygas, trejus metus neeksploatuodama Angolos žuvininkystės išteklių. Todėl minėtame sprendime
Komisija papildomai nurodė, jog nepranešimas apie laivo
Pondal
nuskendimą 1993 m. sausio 13 d., pateikiant prašymą sumokėti pirmą paramos dalį, t. y. 1993 m. gegužės 10 d., buvo sunkus
pažeidimas.
Kaip ir laivų
Sonia Rosal
bei
Periloja
atveju, pažeidimas, susijęs su trečiuoju laivu, kuris buvo projekto dalis, tęsėsi iki trejų metų laikotarpio pabaigos, t. y.
1996 m. gegužės 20 d., kuri yra
dies a quo
.
Iš to matyti, kad Pirmosios instancijos teismas padarė teisės klaidą, skundžiamo sprendimo 81 ir 82 punktuose nuspręsdamas,
jog laivo
Pondal
atveju senaties terminas prasidėjo 1999 m. spalio 5 dieną.
Vis dėlto, nors Pirmosios instancijos teismo sprendimo motyvai sudaro Bendrijos teisės pažeidimą, bet kadangi jo rezoliucinė
dalis pagrįsta remiantis kitais teisiniais motyvais, apeliacinis skundas turi būti atmestas (1992 m. birželio 9 d. Sprendimo
Lestelle prieš Komisiją
, C‑30/91 P, Rink. p. I‑3755, 28 punktas; 2000 m. liepos 13 d. Sprendimo
Salzgitter prieš Komisiją
, C‑210/98 P, Rink. p. I‑5843, 58 punktas ir 2002 m. gruodžio 10 d. sprendimo
Komisija prieš Camar ir Tico
, C‑312/00 P, Rink. p. I‑11355, 57 punktas).
Šiuo atžvilgiu reikia konstatuoti, kad 1999 m. liepos 26 d. Komisijos laiškas buvo parengtinio tyrimo dokumentas, kaip pripažįsta
ir apeliantė savo skundo 47 punkte. Šiuo laišku siekta pradėti tyrimą dėl pažeidimų bei sumažinti paramą atsižvelgiant į laivo
Pondal
nuskendimo detales. Jis nutraukė senaties eigą, todėl tyrimų atveju senaties terminas nebuvo praleistas.
Neturėtų būti teigiama, kaip tai daro apeliantė, kad klaidinga informacija yra pažeidimas, todėl
dies a quo
yra 1994 m. gegužės 20 d., kai apeliantė pranešė Ispanijos valdžios institucijoms apie laivo
Pondal
nuskendimą. Tačiau iš šio sprendimo 28 punkto matyti, kad ta informacija nėra svarbi siekiant nustatyti pažeidimą, pateisinantį
ginčijamą sprendimą.
Taip pat negalima daryti išvados, kad pakanka, jog paramos gavėjo pateikti įrodymai būtų realūs bei patikrinti. Net darant
prielaidą, kad šiuo atveju Komisija pažeidė rūpestingumo pareigą, iš to neišplaukia, jog senaties terminas prasidėjo dar iki
tos dienos, kai baigėsi apeliantės pareiga eksploatuoti Angolos žuvininkystės išteklius.
Todėl antrasis argumentas yra nepriimtinas.
Dėl pirmojo argumento
Dėl pirmojo argumento pakanka konstatuoti, kad jis pagrįstas klaidinga prielaida. Iš tikrųjų, kaip buvo nurodyta šio sprendimo
26 punkte, esminis pažeidimas yra susijęs su tuo, kad laivas
Pondal
, arba jį turintis pakeisti laivas, trejus metus neeksploatavo Angolos žuvininkystės išteklių, o ne su tuo, jog minėtas laivas
nuskendo dar prieš projekto pradžią.
Šiomis aplinkybėmis nebūtina priimti sprendimo dėl šio Komisijos ginčyto argumento priimtinumo.
Todėl pirmoji vienintelio apeliacinio skundo pagrindo dalis turi būti atmesta.
Iš visų nurodytų motyvų matyti, kad apeliacinis skundas turi būti atmestas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 122 straipsnio pirmąją pastraipą, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, išlaidų klausimą
sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal to paties reglamento 69 straipsnio 2 dalį, kuri taikoma ir apeliaciniam procesui pagal
jo 118 straipsnį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija prašė
priteisti iš
José Martí Peix SA
bylinėjimosi išlaidas ir pastaroji pralaimėjo, šioje instancijoje iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti apeliacinį skundą.
2.
Priteisti iš
José Martí Peix SA
bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: ispanų.