CELEX: 62007CJ0560
Pristop Estonije
Prehodni ukrepi
Kmetijski proizvodi
Sladkor
Presežne zaloge
Uredbe (ES) št. 1972/2003, 60/2004 in 832/2005

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (
UL L 293, str. 3
), (ES) št. 60/2004 z dne o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (
UL L 9, str. 8
) ter (ES) št. 832/2005 z dne o določitvi presežnih količin sladkorja, izoglukoze in fruktoze za Češko, Estonijo, Ciper, Latvijo, Litvo, Madžarsko, Malto, Poljsko, Slovenijo in Slovaško (
UL L 138, str. 3
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Balbiino AS (v nadaljevanju: Balbiino) ter Põllumajandusminister (minister za kmetijstvo) in Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (davčni in carinski center Sever davčne in carinske uprave) v zvezi z odmero dajatev na presežne zaloge.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
Člen 41, prvi odstavek, Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (UL 2003, L 236, str. 33) Komisiji Evropskih skupnosti omogoča, da sprejme ukrepe za olajšanje prehoda novih držav članic na ureditev skupne kmetijske politike. Ti prehodni ukrepi „se lahko sprejmejo v obdobju treh let od dne pristopa in njihova uporaba je omejena na to obdobje“. Komisija se je pri sprejetju uredb št. 1972/2003 in 60/2004 oprla zlasti na to določbo.
Uredba št. 1972/2003
Namen Uredbe št. 1972/2003 je v skladu z njeno uvodno izjavo 1 „preprečevanje preusmeritve trgovinskih tokov, ki bi lahko prizadela skupno ureditev kmetijskih trgov zaradi pristopa 10 novih držav k Evropski uniji 1. maja 2004“. V uvodni izjavi 3 je ob upoštevanju teh tveganj poudarjeno, da je treba „predvideti odvračilne dajatve, ki se odmerijo za presežne zaloge v novih državah članicah“.
Člen 4(1) Uredbe št. 1972/2003 zato določa, da začnejo nove države članice s 1. majem 2004 imetnikom presežnih zalog proizvodov v prostem prometu odmerjati dajatve.
Člen 4(2) te uredbe določa:
„Za opredelitev presežnih zalog vsakega imetnika nove države članice upoštevajo zlasti:
(a)
povprečja razpoložljivih zalog v letih pred pristopom;
(b)
vzorec trgovanja v letih pred pristopom;
(c)
okoliščine, v katerih so bile zaloge oblikovane.
Pojem presežne zaloge se uporablja za proizvode, ki se uvozijo v nove države članice ali s poreklom iz novih držav članic. Pojem presežn[e] zalog[e] se uporablja tudi za proizvode, namenjene za trg novih držav članic.
[…]“
Da bi se dajatev na presežne zaloge pravilno uporabljala, člen 4(4) navedene uredbe določa, da nove države članice brez odlašanja sestavijo popis zalog, ki so na voljo 1. maja 2004, in najpozneje do obvestijo Komisijo o količini proizvodov, ki so v presežnih zalogah.
Uredba št. 1972/2003 se je skladu s svojim členom 10 uporabljala od 1. maja 2004 do .
Uredba št. 60/2004
Ker je bilo ugotovljeno, da so možnosti špekulacij velike zlasti na trgu s sladkorjem, je Komisija z Uredbo št. 60/2004 sprejela posebne ukrepe. Člen 6(1) te uredbe določa:
„[…] Komisija najpozneje do 31. oktobra 2004 določi za vsako novo državo članico količino sladkorja kot takega ali v obliki predelanih proizvodov, izoglukoze in fruktoze, ki presega količino, ki se šteje za običajno količino za prenos zalog in ki jo je treba izločiti iz trga na stroške novih držav članic.
Za določitev presežne količine se zlasti upošteva razmere med letom pred pristopom glede na prejšnja leta:
(a)
uvoženih in izvoženih količin sladkorja kot takega ali v obliki predelanih proizvodov, izoglukoze in fruktoze;
(b)
proizvodnje, porabe in zalog sladkorja in izoglukoze;
(c)
okoliščin, v katerih so bile zaloge pridobljene.“
Člen 6(2) navedene uredbe novim državam članicam nalaga, da morajo najpozneje do 30. aprila 2005 iz trga izločiti količino sladkorja ali izoglukoze, ki jo Komisija določi kot presežno za vsako od teh držav.
Člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 določa:
„Za uporabo odstavka 2 morajo za zadevne glavne izvajalce pristojni organi novih držav članic 1. maja 2004 imeti na voljo sistem za identifikacijo presežnih količin sladkorja, s katerimi se trguje, bodisi proizvedenih presežnih količin sladkorja kot takega bodisi v predelanih proizvodih, izoglukozi ali fruktozi. Ta sistem lahko zlasti temelji na sledenju uvoza, davčnem nadzoru, pregledih izvajalčevih računov in fizičnih zalog ter vsebuje ukrepe, kot so varščine za tveganje. Sistem identifikacije temelji na oceni tveganja, ki upošteva zlasti naslednja merila:
—
vrsta dejavnosti zadevnih izvajalcev,
—
zmogljivost skladišč,
—
obseg dejavnosti.
Nova država članica uporablja ta sistem, da zadevne izvajalce prisili, da na lastne stroške izločijo iz trga količino sladkorja ali izoglukoze, enakovredno njihovi določeni individualni presežni količini. Zadevni izvajalci predložijo novi državi članici dokazilo, da so bili proizvodi izločeni iz trga najpozneje do 30. aprila 2005.
Če tako dokazilo ni predloženo, nova država članica zaračuna znesek, ki je enak zadevni količini, pomnoženi z najvišjimi uvoznimi dajatvami, ki se uporabljajo za zadevni proizvod v obdobju med 1. majem 2004 in , povečan za […] 1,21 [EUR]/100 kg za beli sladkor ali ekvivalent suhe snovi.
Znesek iz tretjega pododstavka se pripiše nacionalnemu proračunu nove države članice.“
Uredba št. 832/2005
Komisija je z Uredbo št. 832/2005 določila presežne količine sladkorja, ki jih mora izločiti vsaka nova država članica. V uvodni izjavi 3 te uredbe je navedeno:
„Na splošno velja, da so presežne količine sladkorja posledica razvoja proizvodnje in povečane zaradi uvoza ter zmanjšane zaradi izvoza v obdobju od 1. maja 2003 do , v primerjavi s povprečjem [enakih] količin za [enako] obdobje predhodnih treh let. Upoštevane so bile tudi posebne okoliščine kopičenja zalog, kakor je določeno v členu 6(1)(c) Uredbe (ES) št. 60/2004, zlasti zmanjšanje […] zalog med navedenim obdobjem.“
Nacionalna ureditev
Riigikogu (estonski parlament) je 7. aprila 2004 sprejel zakon o dajatvi na presežne zaloge (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203).
Riigikohus (estonsko vrhovno sodišče) je s sodbo z dne 5. oktobra 2006 razveljavilo člen 6(1) tega zakona, ker je v nasprotju z Uredbo št. 1972/2003. To sodišče je menilo, da obveznost, da se pri izračunavanju prenosa zalog, ki ga je uvedla ta določba, uporablja koeficient 1,2, ne omogoča dovolj različnega obravnavanja vsakega izvajalca.
Riigikogu je za izvajanje te odločbe 25. januarja 2007 v navedeni zakon vneslo več sprememb. Ta zakon je v različici, ki je veljala za postopek v glavni stvari (RT I 2007, 12, 65, v nadaljevanju: ÜLTS), začel veljati in retroaktivno ureja dejanske stanove, ki so nastali po .
V skladu s členom 7 ÜLTS so „presežne zaloge“ enake razliki med dejansko zalogo na dan 1. maja 2004 in količino za prenos zalog.
V členu 6 ÜLTS je „količina za prenos zalog“ opredeljena kot letno povprečje zalog, s katerimi se je razpolagalo v štirih letih pred pristopom Republike Estonije k Uniji (od 2000 do 2003), pomnoženo z 1,2. Navedeni člen 6 za omilitev strogosti tega pravila za izvajalce, ki v teh štirih referenčnih letih niso opravljali upoštevne dejavnosti, določa dve posebni pravili za izračun količine za prenos zalog. Po eni strani mora izvajalec, ki je dejavnost na upoštevnem trgu začel po letu 2003, dokazati, da je njegova zaloga na dan 1. maja 2004 enaka „količini […], ki jo običajno lahko proizvede, proda ali prenese ali drugače odplačno ali neodplačno pridobi“. Po drugi strani je za tiste od teh izvajalcev, ki delujejo najmanj eno leto, količina za prenos zalog „povprečna zaloga na dan 1. maja v zadnjih letih poslovanja“ ali zaloga na dan , pomnožena s koeficientom 1,2.
V skladu s členom 10 ÜLTS količino za prenos zalog in presežne zaloge izračuna ministrstvo za kmetijstvo na podlagi izvajalčevih izkazov. Na njegovo utemeljeno zahtevo lahko navedeno ministrstvo upošteva nekatere dejavnike – s katerimi je mogoče brez kakršne koli špekulacije pojasniti povečanje zalog – kot so povečanje obsega proizvodnje, predelave ali prodaje izvajalca v prejšnjem letu, čas zorenja kmetijskih proizvodov, dejstvo, da so bile zaloge oblikovane pred tretjim četrtletjem leta 2003, zmanjšanje obsega izvoza ali prodaje zaradi razlogov ali drugih dejavnikov, neodvisnih od izvajalca.
Te določbe so dopolnjene s členom 23 ÜLTS, ki opredeljuje številne okoliščine, v katerih se količina za prenos zalog lahko poveča, kadar je to mogoče pripisati razvoju dejavnosti gospodarskega izvajalca v obdobju od 1. maja 2003 do .
Glede sladkorja je iz člena 14 ÜLTS razvidno, da je znesek dajatve na presežne zaloge tisti, ki ga določa člen 6(3) Uredbe št. 60/2004.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Balbiino je estonsko podjetje, ki prodaja zamrznjene živilske proizvode in proizvaja sladoled. V obdobju od leta 2000 do 2003 je podjetje Balbiino posodobilo svoje zmogljivosti proizvodnje in skladiščenja. Pridobilo je novo skladišče. Podjetje je 1. maja 2004 razpolagalo z več kot 100 tonami zalog sladkorja, kar je skoraj devetkrat več od količine, s katero je običajno razpolagalo v enakem obdobju, tako pred pristopom Republike Estonije k Uniji (v letih od 2000 do 2003) kot po njem (v letih 2005 in 2006). Poleg tega je začelo tudi dejavnost veleprodaje zamrznjenih proizvodov.
Põllumajandusminister je 29. oktobra 2004 ugotovil, da podjetje Balbiino razpolaga s približno 400 tonami presežnih zalog 13 vrst kmetijskih proizvodov (sladkor, čokolada, maslo, zamrznjeno meso, sir).
Podjetje Balbiino je zoper to odločbo vložilo pritožbo pri Tallinna Halduskohus.
Põllumajandusminister je 19. aprila 2007 po več zapletih določil presežne zaloge podjetja Balbiino. Pravna podlaga te odločbe sta uredbi št. 1972/2003 in 60/2004 ter členi 6, 7(1) in (2) ter 10(2) in (23) ÜLTS.
Davčni organi so z odločbo o odmeri z dne 30. aprila 2007 določili dajatev na presežne zaloge, ki jo mora plačati podjetje Balbiino, v višini 1.243.867 EEK (približno 77.000 EUR). Navedeno podjetje je zoper to odločbo in zoper odločbo z dne vložilo pritožbo pri Tallinna Halduskohus, ki dvomi o skladnosti ÜLTS s pravom Skupnosti.
V teh okoliščinah je Tallinna Halduskohus prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali pravo Evropske unije in zlasti povezane določbe člena 6(1) Uredbe […] št. 60/2004, uvodne izjave 3 […] Uredbe […] št. 832/2005 […] ter člena 4(1) in (2) Uredbe […] št. 1972/2003 […] nasprotujejo temu, da se presežne zaloge izvajalcev določijo tako, da se (od količine za prenos zalog) avtomatično odbijejo povprečne zaloge na dan 1. maja zadnjih nekaj let delovanja – vendar ne večkot štirih let – pred 1. majem 2004, pomnožene s koeficientom 1,2?
Če je odgovor pritrdilen, ali bi bil odgovor drugačen, če bi bilo pri določitvi količine za prenos zalog in količine presežnih zalog mogoče upoštevati tudi povečanje obsega proizvodnje, predelave ali prodaje izvajalca, čas zorenja kmetijskih proizvodov, obdobje oblikovanja zalog ter druge dejavnike, neodvisne od izvajalca?
2.
Ali je to, da se šteje, da je celotna zaloga kmetijskih proizvodov izvajalca na dan 1. maja 2004 enaka njegovim presežnim zalogam, v skladu s ciljem prava Evropske unije, zlasti s ciljem Uredbe […] št. 1972/2003 […]?
3.
Če je izvajalec začel dejavnost z zadevnimi kmetijskimi proizvodi manj kot eno leto pred 1. majem 2004, ali pravo Evropske unije, zlasti člen 4 Uredbe […] št. 1972/2003 […] in člen 6 Uredbe […] št. 60/2004 […], nasprotuje temu, da je zadevni izvajalec dolžan sam dokazati, da je količina njegovih zalog kmetijskih proizvodov na dan enaka količini zalog kmetijskih proizvodov, ki jo običajno lahko proizvede, proda ali prenese ali drugače odplačno ali neodplačno pridobi?
Če je odgovor pritrdilen, ali bi bil odgovor drugačen, če so ne glede na obveznost izvajalca glede dokazovanja upravni organi pri določitvi zalog za prenos in presežnih zalog izvajalca na podlagi njegove izjave o kmetijskem proizvodu dolžni upoštevati povečanje zalog in obsega proizvodnje, predelave ali prodaje izvajalca po 1. maju 2004?
4.
Ali je obračunavanje dajatev za presežne zaloge tudi v skladu s ciljem Uredbe […] št. 1972/2003 […] in Uredbe […] št. 60/2004 […], če se ugotovi obstoj presežnih zalog pri izvajalcu na dan 1. maja 2004, izvajalec pa dokaže, da mu trženje presežnih zalog po ni prineslo resničnega dobička, ki bi se izrazil v razliki v cenah?
5.
Ali je mogoče določbo člena 6(3) Uredbe […] št. 60/2004 […], da se pri ugotovitvi presežnih količin sladkorja, izoglukoze ali fruktoze upošteva med drugim zmogljivost skladišč, razlagati tako, da je, če so se zmogljivosti skladišč izvajalca povečale v letu pred pristopom, upravičeno zmanjšanje presežnih zalog kmetijskih proizvodov, ki jih ima izvajalec na dan 1. maja 2004, neodvisno od gospodarske dejavnosti izvajalca, količine njegove predelave kmetijskih proizvodov in obsega zalog kmetijskih proizvodov v letih delovanja pred in v dveh letih po ?
6.
Ali člen 10 Uredbe […] št. 1972/2003 […] nasprotuje temu, da se dajatve na presežne zaloge od izvajalca izterjajo z odločbo o odmeri dajatve, če je bila odločba o odmeri dajatve zagotovo sprejeta v času veljavnosti [te] uredbe, to je do 30. aprila 2007, vendar je v skladu z nacionalnim pravom za izvajalca postala obvezna šele po koncu veljavnosti [navedene] uredbe, nacionalno pravo pa tudi ne določa končnega roka za izterjavo dajatev na zaloge?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Uvodno vprašanje
Podjetje Balbiino trdi, da se uredbi št. 1972/2003 in 60/2004 zoper njega ne smeta uveljavljati, ker na dan pristopa Republike Estonije k Uniji nista bili v estonskem jeziku objavljeni v
Uradnem listu Evropske unije
. Sklicuje se na sodbo z dne 11. decembra 2007 v zadevi Skoma-Lux (
C-161/06, ZOdl., str. I-10841
) po predložitveni odločbi.
Podjetje Balbiino meni, da je nezmožnost uveljavljanja teh uredb tudi ovira za uporabo ÜLTS, saj se ta zakon, ki je bil v svoji izvirni različici uradno objavljen 27. aprila 2004, velikokrat sklicuje na uredbi št. 1972/2003 in 60/2004. Poudarja, da gospodarski izvajalci zaradi zapoznele objave ÜLTS niso mogli biti dovolj zgodaj obveščeni o ureditvi odmere dajatev na presežne zaloge po .
Čeprav se predložitveni sklep ne nanaša na to vprašanje, je treba za pojasnitev stališča predložitvenega sodišča opozoriti, da akta institucije Skupnosti, kot sta uredbi št. 1972/2003 in 60/2004, ni mogoče uveljavljati zoper fizične in pravne osebe v državi članici, dokler te nimajo možnosti, da se z njim seznanijo prek uradne objave v
Uradnem listu Evropske unije
(sodba z dne 25. januarja 1979 v zadevi Racke, 98/78, Recueil, str. 69, točka 15 in zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točka 37).
Sodišče je tako presodilo, da člen 58 pristopnega akta, navedenega v točki 3 te sodbe, nasprotuje temu, da bi se obveznosti, vsebovane v skupnostni ureditvi, ki ni bila v jeziku nove države članice objavljena v
Uradnem listu Evropske unije
, uveljavljale zoper posameznike v tej državi, čeprav bi se te osebe s to ureditvijo lahko seznanile drugače. Vendar okoliščina, da uredbe Skupnosti ni mogoče uveljavljati zoper posameznike iz države članice, v jeziku katere ni bila objavljena, nikakor ne vpliva na dejstvo, da so glede na to, da je del pravnega reda Skupnosti, od pristopa njene določbe za zadevno državo članico zavezujoče (zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točki 51 in 59).
Republika Estonija je s sprejetjem ÜLTS 7. aprila 2004 v njegovi izvirni različici izvedla obveznosti iz uredb št. 1972/2003 in 60/2004, in sicer je uvedla dajatev na presežne zaloge kmetijskih proizvodov in opredelila načine njenega izračunavanja. ÜLTS tako v Estoniji ustvarja obveznosti za posameznike, ne glede na dejstvo, da navedenih uredb ni mogoče uveljavljati zoper njih, preden so ti posamezniki imeli priložnost, da se z njimi seznanijo prek redne objave v
Uradnem listu Evropske unije
v jeziku te države članice.
V takšnih okoliščinah pravilo iz zgoraj navedene sodbe Skoma-Lux ni ovira za možnost, da bi se določbe uredb št. 1972/2003 in 60/2004, ki so bile vključene v ÜLTS, uporabljale zoper posameznike. To pravilo pa bi lahko še naprej urejalo preostala področja uporabe, če bi estonski organi pred uradno objavo navedenih uredb v estonskem jeziku zoper posameznike uveljavljali nekatere določbe teh uredb, ki niso bile izvedene z ÜLTS. Kot poudarja generalni pravobranilec v točki 40 sklepnih predlogov, mora nacionalno sodišče po potrebi razlagati ÜLTS, da bi preverilo, ali takšne okoliščine obstajajo.
Prvo vprašanje
Čeprav se besedilo prvega vprašanja izrecno nanaša na razlago člena 6(1) Uredbe št. 60/2004, ga je treba razlagati tako, kot da gre za člen 6(3) navedene uredbe, ki se nanaša na to, kako države članice določajo presežne količine sladkorja ali sorodnih proizvodov, s katerimi razpolagajo posamezni gospodarski izvajalci.
Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali člen 4(1) in (2) Uredbe št. 1972/2003, člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 in Uredba št. 832/2005, zlasti njena uvodna izjava 3, nasprotujejo metodi, ki se v skladu z ÜLTS uporabi za izračunavanje presežne zaloge izvajalca in na podlagi katere se od dejanske zaloge na dan 1. maja 2004 odbije količina za prenos zalog, ki je opredeljena kot povprečje zalog na dan 1. maja v predhodnih štirih letih, pomnoženo s koeficientom 1,2. Če je tako, sprašuje, ali bi bil odgovor enak, če je mogoče poleg tega množilnega koeficienta upoštevati druge od izvajalca neodvisne dejavnike, kot so zlasti povečanje obsega proizvodnje, predelave ali prodaje, podaljšanje zorenja kmetijskih proizvodov in nekateri načini oblikovanja zalog.
Prvo vprašanje se nanaša na dva dejavnika, ki ju je treba upoštevati pri izračunavanju količin za prenos zalog. Gre za, prvič, uporabo določenega datuma, v tem primeru 1. maja, za določitev povprečnih zalog v štirih proračunskih letih pred 1. majem 2004 in, drugič, uporabo množilnega koeficienta 1,2. Ta dejavnika je treba preučiti zaporedoma.
Prvič, podjetje Balbiino glede uporabe datuma 1. maj za določitev povprečnih zalog, oblikovanih v obdobju med letoma 2000 in 2003, kritizira samovoljnost te izbire, ki je zanj posebej neugodna zaradi ciklične in sezonske narave proizvodnje sladoledov. Ker povpraševanje po teh proizvodih med majem in avgustom doseže vrhunec, sovpada 1. maj z obdobjem, ko naj bi bile zaloge največje.
Najprej je treba poudariti, da člen 4(2) Uredbe št. 1972/2003 določa, da nove države članice pri določanju presežnih zalog vsakega imetnika upoštevajo predvsem „povprečja razpoložljivih zalog v letih pred pristopom“. Državam članicam je s takšno formulacijo brez natančnejših določb o upoštevnem obdobju ali metodi izračunavanja povprečja razpoložljivih zalog priznana diskrecijska pravica za opredelitev meril, na podlagi katerih se ta navodila izvajajo ob upoštevanju ciljev navedene uredbe in splošnih načel prava Skupnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 20. junija 2002 v zadevi Mulligan in drugi, C-313/99, Recueil, str. I-5719, točke od 33 do 36).
Enako velja za zaloge sladkorja in sorodnih proizvodov, urejene z Uredbo št. 60/2004. Člen 6(3) te uredbe namreč zgolj določa, da morajo za zadevne glavne izvajalce pristojni organi novih držav članic „1. maja 2004 imeti na voljo sistem za identifikacijo presežnih količin“ in da lahko ta sistem zlasti „temelji na sledenju uvoza, davčnem nadzoru, pregledih izvajalčevih računov in fizičnih zalog“, upoštevati pa mora vrsto in obseg dejavnosti zadevnih izvajalcev ter zmogljivost skladišč.
Poleg tega je treba poudariti, da člen 6(1) te uredbe za sladkor in sorodne proizvode določa, da se, ko Komisija določi presežne nacionalne količine na dan 1. maja 2004, zlasti upoštevajo razmere med letom pred pristopom glede na prejšnja leta uvoženih in izvoženih količin, proizvodnje, porabe in zalog ter okoliščine, v katerih so bile te zaloge pridobljene. Za zagotovitev izvajanja te določbe člen 8 navedene uredbe določa zlasti, da nove države članice najpozneje do sporočijo Komisiji količine sladkorja, ki so bile uvožene, izvožene, proizvedene in porabljene v obdobju od do , ter zaloge na dan 1. maja vsako leto v obdobju od do .
Komisija je v skladu s to metodo z Uredbo št. 832/2005 določila presežne količine, ki jih je treba v vsaki od novih držav članic izločiti s trga. V uvodni izjavi 3 te uredbe je navedeno, da „so presežne količine sladkorja posledica razvoja proizvodnje in povečane zaradi uvoza ter zmanjšane zaradi izvoza v obdobju od 1. maja 2003 do , v primerjavi s povprečjem istih količin za [enako] obdobje predhodnih treh let“.
Iz tega je razvidno, da nobena obravnavana določba uredb št. 1972/2003, 60/2004 in 832/2005 ne nasprotuje metodi, kakršna je uporabljena v ÜLTS in v skladu s katero se količina za prenos zalog izračuna na podlagi količin, ki so jih izvajalci dejansko imeli na dan 1. maja v letih od 2000 do 2003.
Ugotoviti je torej treba, da niti člen 4(1) in (2) Uredbe št. 1972/2003, niti člen 6(3) Uredbe št. 60/2004, niti Uredba št. 832/2005 ne nasprotujejo temu, da se v ÜLTS kot izhodišče za določanje presežnih zalog upošteva datum 1. maj.
Drugič, predložitveno sodišče se sprašuje o zakonitosti uporabe koeficienta 1,2 za izračunavanje količine za prenos zalog glede na pravo Skupnosti. Glede tega poudarja, da je Riigikohus v svoji sodbi z dne 5. oktobra 2006 presodilo, da je uporaba tega koeficienta v nasprotju s členom 4(2) Uredbe št. 1972/2003, saj ne omogoča, da bi se presežne zaloge ugotovile ob upoštevanju vseh okoliščin vsakega posameznega izvajalca.
Podjetje Balbiino v bistvu trdi, da je ÜLTS nesorazmeren in v nasprotju z načelom enakega obravnavanja v delu, v katerem je v njem enotno uporabljen množilni koeficient 1,2, ne da bi se ustrezno upoštevale razlike, ki lahko obstajajo med proizvodi, niti okoliščine, v katerih so bile zadevne zaloge ustvarjene. Meni, da bi bila ob upoštevanju razvoja trgov s kmetijskimi proizvodi v Estoniji v obdobju med letoma 2000 in 2004 primernejša uporaba množilnega koeficienta 1,33.
Estonska vlada zagovarja zakonitost množilnega koeficienta 1,2, ki je po njenem mnenju v skladu s ciljem uredb št. 1972/2003 in 60/2004. Tako kot litovska vlada tudi estonska trdi, da ti uredbi ne omejujeta niti ne izključujeta uporabe takšnega koeficienta in dovoljujeta, da države članice prosto izberejo metodo izračunavanja, prilagojeno lokalnim razmeram. Množilni koeficient naj bi omogočal povečanje količine za prenos zalog vseh izvajalcev, da bi se upoštevala gospodarska rast v zadnjih letih pred pristopom k Uniji.
Komisija je na obravnavi, potem ko je v svojih pisnih vlogah podprla stališče podjetja Balbiino, soglašala s stališčem estonske in litovske vlade, ker enotna uporaba koeficienta 1,2 ni ovira za upoštevanje vseh posebnih okoliščin, ki niso odvisne od izvajalcev.
Poudariti je treba, da člen 4(2) Uredbe št. 1972/2003 in člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 ne vsebujeta nobene določbe, ki bi od držav članic zahtevala ali jim prepovedovala, da bi pri količini za prenos zalog izvajalcev enotno uporabljale množilni koeficient za izračunavanje presežnih zalog. S temi določbami so netaksativno našteta nekatera merila za izračunavanje presežnih zalog izvajalcev, hkrati pa imajo države članice možnost, da jih dopolnijo, kakor menijo, da je smotrno. Kot je bilo ugotovljeno že v točkah 37 in 38 te sodbe, imajo države članice glede tega diskrecijsko pravico.
Uporaba koeficienta 1,2 za količino za prenos zalog je na prvi pogled ugodna za izvajalce, saj omogoča zmanjšanje presežnih zalog. Iz pojasnil estonske vlade je razvidno, da je bil ta koeficient določen na podlagi stopnje rasti estonske kmetijske proizvodnje, ugotovljene v obdobju od 2000 do 2004. Ta koeficient tako ob upoštevanju te stopnje omogoča posodabljanje povprečja zalog na dan 1. maja v letih od 2000 do 2003 in določanje količine za prenos zalog – in zato presežnih zalog – saj sorazmerno odraža razmere rasti v celotnem estonskem kmetijskem sektorju med 1. majem 2000 in . Z njim se tako lahko vzpostavi podlaga za objektivno primerjavo med zalogami in povprečjem zalog na dan 1. maja v štirih predhodnih letih.
Ob upoštevanju teh značilnosti z izbiro takšnega koeficienta niso ogroženi cilji uredb št. 1972/2003 in 60/2004 niti načelo sorazmernosti in načelo enakega obravnavanja.
Ugotoviti je torej treba, da niti člen 4(2) Uredbe št. 1972/2003 niti člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 ne nasprotujeta uporabi množilnega koeficienta, kakršen je v ÜLTS uporabljen za izračunavanje količine za prenos zalog.
V teh okoliščinah je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da člen 4(1) in (2) Uredbe št. 1972/2003, člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 in Uredba št. 832/2005 ne nasprotujejo nacionalnemu ukrepu, kakršen je ÜLTS, v skladu s katerim se presežne zaloge izvajalcev določijo tako, da se od dejanske zaloge na dan 1. maja 2004 odbije količina za prenos zalog, ki je opredeljena kot povprečje zalog na dan 1. maja v predhodnih štirih letih, pomnoženo s koeficientom 1,2, ki ustreza rasti kmetijske proizvodnje v zadevni državi članici v enakem obdobju.
Ob upoštevanju tega odgovora ni treba preučiti drugega dela prvega vprašanja.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu želi izvedeti, ali je dejstvo, da se vse zaloge izvajalca na dan 1. maja 2004 štejejo za presežne zaloge, v skladu z Uredbo št. 1972/2003.
Podjetje Balbiino navaja, da ker je cilj Uredbe št. 1972/2003 izogniti se špekulacijam s kmetijskimi proizvodi, je nujno treba ugotoviti, ali je zaloga izvajalca na dan 1. maja 2004 povzročila izkrivljanja na trgu ali špekulacije. V vsakem posameznem primeru bi bilo treba torej preučiti okoliščine, v katerih so bile te zaloge oblikovane, in ali je izvajalec od tega imel špekulacijske prihodke oziroma bi jih lahko imel.
Estonska vlada meni, da je jasno, da se vse zaloga izvajalca na dan 1. maja 2004 lahko štejejo za presežne, če je ugotovljeno, da so bile oblikovane s špekulacijskim namenom.
Komisija opozarja, da morajo države članice uporabljati Uredbo št. 1972/2003 v skladu z načelom sorazmernosti. V vsakem posameznem primeru naj bi torej na podlagi vseh okoliščin v zvezi z oblikovanjem zalog kmetijskih proizvodov pred 1. majem 2004 preučile, ali obstajajo manj omejevalna sredstva za dosego ciljev te uredbe.
Iz uvodnih izjav 1 in 3 Uredbe št. 1972/2003 je razvidno, da je njen cilj ohranitev skupnih ureditev trgov, tako da se s sistemom odmere odvračilnih dajatev izogiba umetnemu pretoku nekaterih kmetijskih proizvodov na ozemlje novih držav članic zaradi širitve. Gre torej za izogibanje temu, da bi neobičajni trgovinski vzorci povzročili motnje skupnih ureditev trgov.
Uredba št. 1972/2003 od držav članic zahteva, da odmerijo dajatve na presežne zaloge, ki jih opredelijo na podlagi seznama meril, določenih v členu 4(2) navedene uredbe. Med temi merili so okoliščine, v katerih so bile zaloge oblikovane, in vzorec trgovanja v letih pred pristopom. Čeprav ta seznam ni izčrpen, ta določba ob upoštevanju cilja ohranitve skupnih ureditev trgov pomeni, da Uredba št. 1972/2003 ne prepoveduje, da bi se vse zaloge izvajalca štele za presežne, če je ob upoštevanju vseh upoštevnih okoliščin razvidno, da so bile oblikovane pred 1. majem 2004, in sicer ne kot del normalnega razvoja gospodarske dejavnosti, temveč z namenom okoriščanja na podlagi posledic pristopa za kmetijske cene.
Na drugo vprašanje je torej treba odgovoriti, da Uredba št. 1972/2003 ne nasprotuje temu, da bi se vse zaloge izvajalca na dan 1. maja 2004 štele za presežne, če je na podlagi ustreznih pokazateljev ugotovljeno, da zaloge glede na dejavnost tega izvajalca niso običajne, temveč so bile oblikovane s špekulacijskim namenom.
Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem sprašuje Sodišče o dokaznem bremenu v zvezi s presežnostjo zalog. Namen tega vprašanja je ugotoviti, ali člen 4 Uredbe št. 1972/2003 in člen 6 Uredbe št. 60/2004 nasprotujeta temu, da bi moral izvajalec, ki je začel dejavnost manj kot eno leto pred 1. majem 2004, dokazati, da je količina njegovih zalog na ta dan enaka količini zalog, ki jo običajno lahko proizvede, proda, prenese ali drugače odplačno ali neodplačno pridobi.
Podjetje Balbiino meni, da pravo Skupnosti nasprotuje temu, da bi bilo dokazno breme izključno na izvajalcih. Ker mora zanje veljati domneva, da ravnajo v dobri veri, naj bi bila dolžnost nacionalnih organov, da dokažejo presežnost zalog na dan 1. maja 2004.
Estonska vlada in Komisija poudarjata, da so ob neobstoju predpisov Skupnosti o delitvi dokaznega bremena med izvajalci in nacionalnimi organi za opredelitev teh pravil pristojne države članice, ki imajo diskrecijsko pravico. Komisija glede tega opozarja, da morajo države članice zagotavljati enakost obravnavanja izvajalcev in spoštovanje načela dobre uprave.
Ugotoviti je treba, da niti Uredba št. 1972/2003 niti Uredba št. 60/2004 ne vsebujeta določb, ki bi urejale delitev dokaznega bremena med gospodarskimi izvajalci in nacionalnimi organi, ki odmerijo dajatve na presežne zaloge. Ker ti uredbi tega ne določata, je treba to vprašanje obravnavati v skladu z nacionalno ureditvijo ter ob spoštovanju splošnih načel prava Skupnosti in ciljev zadevnih uredb. V tem primeru ni iz ničesar mogoče sklepati, da so ta načela in cilji kršeni z nacionalnim ukrepom, ki izvajalcu nalaga dokazno breme glede običajne količine zalog na dan 1. maja 2004, kadar država zaradi novosti zadevne dejavnosti nima na voljo upoštevnih podatkov za primerjavo.
Na tretje vprašanje je torej treba odgovoriti, da člen 4 Uredbe št. 1972/2003 in člen 6 Uredbe št. 60/2004 ne nasprotujeta nacionalnemu ukrepu, na podlagi katerega mora izvajalec, ki je dejavnost začel manj kot eno leto pred 1. majem 2004, dokazati, da je količina njegovih zalog na ta dan enaka količini zalog, ki jo običajno lahko proizvede, proda, prenese ali drugače odplačno ali neodplačno pridobi.
Ob upoštevanju tega odgovora ni treba preučiti drugega dela tretjega vprašanja.
Četrto vprašanje
Predložitveno sodišče dvomi o tem, ali obstoj presežnih zalog 1. maja 2004 zadostuje za odmero dajatev izvajalcu oziroma ali je poleg tega treba preveriti, ali je imel navedeni izvajalec korist od trženja te zaloge. Prosi za razlago uredb št. 1972/2003 in 60/2004, da bi ugotovilo, ali se lahko za posedovanje presežnih zalog izjemoma ne odmeri dajatev, kadar lahko izvajalec dokaže, da ni imel koristi od trženja teh zalog po .
Podjetje Balbiino predlaga odgovor, da v takšnem položaju uredbi št. 1972/2003 in 60/2004 ne dovoljujeta nacionalnim organom, da bi odmerili dajatve na presežne zaloge.
Estonska vlada in Komisija se s tem ne strinjata. Po mnenju Komisije izvajalci zato, ker niso imeli koristi od prodaje zalog, ne morejo biti izvzeti iz odvračilnih mehanizmov, ki jih uvajata uredbi št. 1972/2003 in 60/2004. Namen teh uredb namreč ni kaznovati ravnanja izvajalcev, temveč ohraniti pravilno delovanje skupne ureditve trgov v splošnem interesu Evropske skupnosti.
Kot je bilo poudarjeno v točki 57 te sodbe, je cilj Uredbe št. 1972/2003 izogibanje temu, da bi neobičajni trgovinski vzorci povzročili motnje skupnih ureditev trgov. Cilj te uredbe ni kaznovati špekulacije izvajalcev, temveč, prvič, z mehanizmom odvračilnih dajatev preprečiti oblikovanje zalog s špekulacijskim namenom in, drugič, izravnati gospodarske prednosti, ki jih pričakujejo njihovi imetniki (glej po anologiji sodbo z dne 15. januarja 2002 v zadevi Weidacher, C-179/00, Recueil, str. I-501, točke 22, 28 in 42).
V zvezi z Uredbo št. 60/2004 je iz njenih uvodnih izjav 5 in 8 razvidno, da je tudi njen cilj ohranitev skupne ureditve trga sladkorja zaradi „znatn[ega] tveganj[a] za motnjo trgov v sektorju sladkorja, če se proizvodi uvedejo v nove države članice pred njihovim pristopom zaradi špekulacijskih namenov“. Namen Uredbe št. 60/2004 in Uredbe št. 1972/2003 torej ni kaznovanje špekulacij, temveč zaščita skupne ureditve kmetijskih trgov, v tem primeru trgov sladkorja in sorodnih proizvodov.
Naj gre torej za dajatev na presežne zaloge, določeno z Uredbo št. 1972/2003, ali za ukrepe, uvedene z Uredbo št. 60/2004 za izločitev zalog sladkorja in drugih proizvodov, ti instrumenti, namenjeni zaščiti skupnih ureditev trgov, veljajo za vse presežne zaloge v smislu navedenih uredb, ne glede na to, ali so imeli njihovi imetniki dejansko korist od njihovega trženja.
Na četrto vprašanje je torej treba odgovoriti, da uredbi št. 1972/2003 in 60/2004 ne nasprotujeta pobiranju dajatve na presežne zaloge izvajalca, čeprav bi ta lahko dokazal, da po 1. maju 2004 ni imel koristi od trženja teh zalog.
Peto vprašanje
Člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 med dejavniki, ki jih nove države članice lahko upoštevajo za opredelitev presežnih količin sladkorja, poleg vrste dejavnosti zadevnih izvajalcev navaja „zmogljivost skladišč“.
Predložitveno sodišče poskuša s petim vprašanjem ugotoviti, ali se ta dejavnik lahko uporablja samostojno, neodvisno od razmer v gospodarski dejavnosti izvajalca, tako da bi povečanje zmogljivosti skladiščenja v letu pred pristopom lahko povzročilo zmanjšanje količine zalog, ki se štejejo za presežne.
To vprašanje izhaja iz dejstva, da je Põllumajandusminister v zadevi v glavni stvari odklonil povečanje količine za prenos zalog podjetja Balbiino kljub povečanju zmogljivosti skladiščenja zaradi izgradnje novega skladišča leta 2003. Predložitveno sodišče navaja, da je Põllumajandusminister menil, da je zaloga sladkorja podjetja Balbiino v obdobju od 2000 do 2006 ostala na enakovrednih ravneh, razen vrha na dan 1. maja 2004, ko je bila zaloga sladkorja več kot devetkrat večja od običajne. Põllumajandusminister je v teh okoliščinah presodil, da podjetje Balbiino pod enakimi pogoji, ne glede na obstoj novega skladišča, pri svojih dejavnostih običajno ne pridobiva niti ne razpolaga z velikimi zalogami sladkorja.
Tako podjetje Balbiino kot estonska vlada in Komisija se strinjajo, da je povečanje zmogljivosti skladiščenja, torej dejavnik iz člena 6(3) Uredbe št. 60/2004, eden od dejavnikov, ki jih je treba upoštevati za določanje presežnih zalog.
Poudariti je treba, da člen 6(3) Uredbe št. 60/2004 novim državam članicam nalaga, naj opredelijo presežne količine sladkorja ali izoglukoze ob „upoštevanju“ vrste in obsega dejavnosti zadevnih izvajalcev kot tudi „zmogljivosti skladišč“. Ta določba torej zgolj zahteva od zadevnih držav članic, da pri svoji splošni presoji vseh upoštevnih dejavnikov za opredelitev presežnih zalog upoštevajo zmogljivosti skladiščenja izvajalcev. Tem državam članicam pa na podlagi te določbe ni treba sistematično zmanjšati presežne količine izvajalcev, katerih zmogljivost skladiščenja naj bi se povečala. Zgolj če se poleg te zmogljivosti skladiščenja poveča obseg poznejše dejavnosti, je treba ta dejavnik upoštevati pri presoji običajnosti ali presežnosti zalog na dan 1. maja 2004.
Na peto vprašanje je torej treba odgovoriti, da člena 6(3) Uredbe št. 60/2004 ni mogoče razlagati tako, da povečanje zmogljivosti skladiščenja izvajalca v letu pred pristopom upravičuje zmanjšanje presežnih zalog, neodvisno od razmer v poznejši gospodarski dejavnosti imetnika teh zalog, količine predelave in obsega navedenih zalog.
Šesto vprašanje
Predložitveno sodišče želi v bistvu izvedeti, ali člen 10 Uredbe št. 1972/2003 nasprotuje izvršljivosti odločbe o odmeri presežne dajatve, ki jo je njen naslovnik, čeprav je bila izdana v času veljavnosti navedene uredbe, prejel pozneje.
Podjetje Balbiino meni, da ker se Uredba št. 1972/2003 na podlagi člena 10 ne uporablja po 30. aprilu 2007, država članica po tem dnevu ne more izterjati dajatve na presežne zaloge, če nacionalna ureditev tega ne določa. V zvezi s tem se sklicuje na načelo pravne varnosti.
Komisija se strinja z estonsko in litovsko vlado, ki menita, da Uredba št. 1972/2003 novim državam članicam nalaga, naj sprejmejo izvršilne ukrepe za določitev presežnih zalog pred 30. aprilom 2007, ne da bi pri tem zahtevala, da je bila za vsak posamezen primer pred tem datumom izdana dokončna odločba niti da je davčna obveznost odvisna od dneva prejetja odločbe o odmeri dajatve.
Spomniti je treba, da člen 4(1) Uredbe št. 1972/2003 določa, da „začnejo nove države članice s 1. majem 2004 imetnikom presežnih zalog proizvodov v prostem prometu odmerjati dajatve“. Ta uredba se je v skladu s svojim členom 10 uporabljala od do . V tem obdobju so bile torej nove države članice dolžne na podlagi člena 4 navedene uredbe odmerjati dajatve imetnikom presežnih zalog po tem, ko so določile količino njihovih presežnih zalog in znesek dajatve. Nove države članice so torej lahko od do imetnikom presežnih zalog izdajale odločbe o odmeri dajatve.
Vendar Uredba št. 1972/2003 ne vsebuje nobene določbe, ki bi zahtevala, naj se te odločbe o odmeri dajatve izterjajo v navedenem obdobju. Naložitev take obveznosti bi v praksi pomenila skrajšanje dejanske veljavnosti te uredbe in bi, kot je poudaril generalni pravobranilec v točki 95 sklepnih predlogov, zavezancem omogočala zavlačevanje. S tem, da se po 30. aprilu 2007 izvršijo starejše odločbe o odmeri dajatve, nista ogrožena niti pravna varnost niti cilj preprečevanja nevarnosti za skupno ureditev kmetijskih trgov, za katerega si ta uredba prizadeva.
Glede vprašanja, ali je treba odločbo o odmeri dajatve, ki je bila izdana pred koncem veljavnosti Uredbe št. 1972/2003, naslovnik pa jo je prejel pozneje, ob upoštevanju konca veljavnosti te uredbe šteti za veljavno, je treba ugotoviti, da navedena uredba o tem ne vsebuje nobene določbe. Ker določbe tega ne urejajo, je treba iz razlogov, kakršni so opisani v prejšnji točki, ugotoviti, da člen 10 Uredbe št. 1972/2003 ne nasprotuje veljavnosti odločbe o odmeri dajatve, ki jo je zavezanec za plačilo dajatve na presežne zaloge prejel po 30. aprilu 2007, če je ugotovljeno, da so nacionalni organi navedeno odločbo izdali do vključno tega datuma.
Na šesto vprašanje je torej treba odgovoriti, da člen 10 Uredbe št. 1972/2003 ne nasprotuje veljavnosti odločbe o odmeri dajatve, ki jo je zavezanec za plačilo dajatve na presežne zaloge prejel po 30. aprilu 2007, če je ugotovljeno, da so nacionalni organi navedeno odločbo izdali do vključno tega datuma.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

1.
Člen 4(1) in (2) Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, člen 6(3) Uredbe Komisije (ES) št. 60/2004 z dne o prehodnih ukrepih v sektorju sladkorja zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške ter Uredba Komisije (ES) št. 832/2005 z dne o določitvi presežnih količin sladkorja, izoglukoze in fruktoze za Češko, Estonijo, Ciper, Latvijo, Litvo, Madžarsko, Malto, Poljsko, Slovenijo in Slovaško ne nasprotujejo nacionalnemu ukrepu, kakršen je zakon o dajatvi na presežne zaloge z dne (Üleliigse laovaru tasu seadus), kakor je bil spremenjen , v skladu s katerim se presežne zaloge izvajalca določijo tako, da se od dejanske zaloge na dan odbije količina za prenos zalog, ki je opredeljena kot povprečje zalog na dan 1. maja v predhodnih štirih letih, pomnoženo s koeficientom 1,2, ki ustreza rasti kmetijske proizvodnje v zadevni državi članici v enakem obdobju.

2.
Uredba št. 1972/2003 ne nasprotuje temu, da bi se vse zaloge izvajalca na dan 1. maja 2004 štele za presežne, če je na podlagi ustreznih pokazateljev ugotovljeno, da glede na dejavnost tega izvajalca niso običajne, temveč so bile oblikovane s špekulacijskim namenom.

3.
Člen 4 Uredbe št. 1972/2003 in člen 6 Uredbe št. 60/2004 ne nasprotujeta nacionalnemu ukrepu, na podlagi katerega mora izvajalec, ki je z dejavnostjo začel manj kot eno leto pred 1. majem 2004, dokazati, da je količina njegovih zalog na ta dan enaka količini zalog, ki jo običajno lahko proizvede, proda, prenese ali drugače odplačno ali neodplačno pridobi.

4.
Uredbi št. 1972/2003 in 60/2004 ne nasprotujeta pobiranju dajatve na presežne zaloge izvajalca, čeprav bi ta lahko dokazal, da po 1. maju 2004 ni imel koristi od trženja teh zalog.

5.
Člena 6(3) Uredbe št. 60/2004 ni mogoče razlagati tako, da povečanje zmogljivosti skladiščenja izvajalca v letu pred pristopom upravičuje zmanjšanje presežnih zalog, neodvisno od razmer v poznejši gospodarski dejavnosti imetnika teh zalog, količine predelave in obsega navedenih zalog.

6.
Člen 10 št. 1972/2003 ne nasprotuje veljavnosti odločbe o odmeri dajatve, ki jo je zavezanec za plačilo dajatve na presežne zaloge prejel po 30. aprilu 2007, če je ugotovljeno, da so nacionalni organi navedeno odločbo izdali do vključno tega datuma.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: estonščina.