CELEX: 61987CJ0038
Traktatbrud
forskelsbehandling på grundlag af nationalitet
erhvervende arkitekt, civilingeniør, landinspektør og advokat
betingelser for adgang til og udøvelse af disse erhverv

Ved stævning indgivet til Domstolens Justitskontor den 5. februar 1987 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af EØF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med påstand om, at det statueres, at Den Hellenske Republik ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktatens artikler 52 og 59, idet den kræver græsk statsborgerskab som betingelse for adgang til og udøvelse af erhvervene som arkitekt, civilingeniør, landinspektør og advokat, og idet den har undladt at tilpasse sin lovgivning på dette område til de fællesskabsretlige bestemmelser.
Med hensyn til de omtvistede nationale bestemmelser (navnlig artikel 4, stk. 2, i lovdekret nr. 2728 af 12. november 1953 og artikel 2 i lov nr. 1486 af 17. oktober 1984), retsforhandlingernes forløb og parternes argumenter henvises til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.
Erhvervene som arkitekt, civilingeniør og landinspektør
Kommissionen har gjort gældende, at personer, som har de nødvendige eksamensbeviser og den nødvendige autorisation, kun kan udøve de pågældende erhverv i Den Hellenske Republik, hvis de er ordinære medlemmer af den faglige organisation af arkitekter, ingeniører mv., Den Græske Teknikerforening (herefter benævnt »Teknikerforeningen«). Mens græske statsborgere uden videre er ordinære medlemmer af denne organisation, hjemler den græske lovgivning ikke udlændinge ret til at blive medlemmer heraf. Dette indebærer en overtrædelse af EØF-Traktatens artikler 7, 52 og 59, idet udlændinge og græske statsborgere ikke har samme adgang til de omhandlede erhverv og udøvelsen heraf, selv om Teknikerforeningen — da der ikke findes noget udtrykkeligt forbud i loven — kan træffe bestemmelse om, at udlændinge kan optages som ordinære medlemmer.
Den Hellenske Republik har gjort gældende, at de omtvistede bestemmelser alene pålægger græske statsborgere en forpligtelse til at søge optagelse i Teknikerforeningen, som skal optage dem, mens denne forpligtelse ikke gælder for udlændinge. Derimod kan udlændinge ifølge den græske lovgivning optages som ordinære medlemmer, og Teknikerforeningen har også altid fortolket loven således.
Det står fast, at adgangen til og udøvelsen af de omhandlede erhverv i Den Hellenske Republik i alle tilfælde er betinget af, at de pågældende optages i Teknikerforeningen som ordinære medlemmer, idet de ellers kan ifalde sanktioner. Det er desuden godtgjort, at denne status giver visse fordele, bl. a. med hensyn til inddrivelse af honorarer, social sikring og faglig uddannelse.
Det bemærkes, at optagelse i Teknikerforeningen som ordinært medlem er en betingelse for og letter adgangen til og udøvelsen af de pågældende erhverv i Den Hellenske Republik. Følgelig skal betingelserne for optagelse i denne organisation være ens for græske statsborgere og for statsborgere i andre medlemsstater, jfr. Traktatens artikler 52 og 59, som på deres respektive anvendelsesområder forbyder enhver forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
Det fremgår imidlertid, at de pågældende nationale bestemmelser ikke udtrykkeligt giver statsborgere i andre medlemsstater ret til optagelse i Teknikerforeningen som ordinære medlemmer. I øvrigt kan de to eneste muligheder for optagelse som ordinære medlemmer, der udtrykkeligt er fastsat, for så vidt angår visse udlændinge af græsk afstamning, og som æresmedlemmer, for så vidt angår andre udlændinge — som Kommissionen har anført — fortolkes som udtømmende, således at statsborgere i andre medlemsstater altså ikke har ret til at blive optaget i Teknikerforeningen som ordinære medlemmer.
Den Hellenske Republiks argument om, at de omtvistede nationale bestemmelser tillader, at udlændinge optages som ordinære medlemmer af Teknikerforeningen, og at denne organisation altid har fortolket loven således, kan ikke tiltrædes.
Dels medfører den omstændighed, at bestemmelserne ikke angiver, at andre medlemsstaters statsborgere kan blive optaget i Teknikerforeningen som ordinære medlemmer, en vis uklarhed, idet de pågældende retssubjekter holdes i uvished om deres muligheder for at påberåbe sig de nævnte bestemmelser i Traktaten, som har direkte virkning. Den Hellenske Republik har ved at opretholde bestemmelser, som medfører en sådan retlig lakune, følgelig tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Traktaten.
Dels kan en rent administrativ praksis, der efter sin an kan ændres efter forvaltningens forgodtbefindende, og som ikke er blevet bragt til offentlighedens kundskab på passende måde, ikke anses for at udgøre en gyldig gennemførelse af Traktatens bestemmelser (jfr. dom af 15. oktober 1986, Kommissionen mod Den Italienske Republik, sag
168/85, Sml. s. 2945
).
I øvrigt bemærkes, at Grækenlands faste repræsentation ved De Europæiske Fællesskaber som svar på den begrundede udtalelse meddelte Kommissionen, at for så vidt angik den forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, som bestod med hensyn til adgang til de omhandlede erhverv, havde vedkommende ministre indledt udarbejdelsen af lovbestemmelser, der skulle ophæve betingelsen om græsk statsborgerskab.
Det må derfor konstateres, at Den Hellenske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Traktatens artikler 52 og 59, idet den har opretholdt bestemmelser, som ikke udtrykkeligt fastslår, at statsborgere i andre medlemsstater har ret til at blive optaget som ordinære medlemmer af Den Græske Teknikerforening, skønt optagelse i denne forening er en betingelse for og letter adgangen til og udøvelsen af de pågældende erhverv i Den Hellenske Republik.
Denne konstatering gælder kun den forskelsbehandling, som udøves på grundlag af nationalitet, og foregriber altså ikke spørgsmålet om, hvorvidt en pligt til at søge optagelse i Teknikerforeningen som ordinært medlem for statsborgere i andre medlemsstater udgør en begrænsning i den frie udveksling af tjenesteydelser, og beror på, at de er bosat i en anden medlemsstat end den, hvor tjenesteydelsen skal præsteres. Dette spørgsmål er nemlig ikke omfattet af denne sag.
Advokaterhvervet
Kommissionen har gjort gældende, at adgangen til advokaterhvervet er forbeholdt græske statsborgere i henhold til artikel 3 i lovdekret af 6./8. oktober 1954 vedrørende advokatkodeksen. Den Hellenske Republik har ikke bestridt dette, men har anført, at der med hensyn til adgang til og udøvelse af dette erhverv er indledt en procedure til vedtagelse af en lovbestemmelse, som skal ophæve betingelsen om statsborgerskab i advokatkodeksen. Denne procedure vil imidlertid tage ret lang tid, fordi man samtidig vil indføre ensartede bestemmelser om ækvivalensen af kvalifikationsbeviser fra universiteterne i de forskellige medlemsstater samt udarbejde en faglig kodeks, der også gælder for andre erhverv.
Det står således fast, at de nationale bestemmelser, der anfægtes af Kommissionen, er uforenelige med Traktatens artikler 52 og 59.
De argumenter, Den Hellenske Republik har anført til sit forsvar, må anses for uholdbare. En medlemsstat kan nemlig ikke påberåbe sig bestemmelser, praksis eller forhold i sin nationale retsorden som begrundelse for ikke at overholde forpligtelser, der påhviler den i henhold til fællesskabsretten Ofr. bl. a. dom af 12. februar 1987, Kommissionen mod Italien, sag
69/86, Sml. s. 773
).
Det må derfor konstateres, at Den Hellenske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Traktatens artikler 52 og 59, idet den har opretholdt bestemmelser, som kræver græsk statsborgerskab som betingelse for adgang til og udøvelse af advokaterhvervet.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den tabende part til at betale sagsomkostningerne. Da Den Hellenske Republik har tabt sagen, bør den tilpligtes at betale sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN

1)
Den Hellenske Republik har ikke overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EØF-Traktatens artikler 52 og 59, idet den har opretholdt bestemmelser, som ikke udtrykkeligt fastslår, at statsborgere i andre medlemsstater har ret til at blive optaget som ordinære medlemmer af Den Græske Teknikerforening, skønt optagelse i denne forening er en betingelse for og letter adgangen til og udøvelsen af erhvervene som arkitekt, civilingeniør og landinspektør i Den Hellenske Republik.

2)
Den Hellenske Republik har ikke overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EØF-Traktatens artikler 52 og 59, idet den har opretholdt bestemmelser, som kræver græsk statsborgerskab som betingelse for adgang til og udøvelse af advokaterhvervet.

3)
Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

Mackenzie Stuart
Due
Moitinho de Almeida
Rodríguez Iglesias
Koopmans
Everling
Galmot
Kakouris
O'Higgins
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 14. juli 1988.
J.-G. Giraud
Justitssekretær
A. J. Mackenzie Stuart
Præsident
(
*1
) – Processprog: Græsk.