CELEX: 62006TJ0277
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Žodinio Bendrijos prekių ženklo OMNICARE paraiška
Ankstesnis vaizdinis nacionalinis prekių ženklas OMNICARE
Prašymo atkurti ankstesnę padėtį atmetimas

Teisinis pagrindas
Iš dalies pakeisto 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, 1994, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) 78 straipsnio 1–5 dalyse numatyta:
„1.   Pareiškėjo Bendrijos prekių ženklui ar savininko arba kitos [procedūros Tarnyboje] šalies, kuri, nors ir, atsižvelgdama į aplinkybes, ėmėsi visų reikalingų priemonių, neįstengė laikytis Tarnybos nustatytų terminų ir kuri padavė dėl to prašymą, teisės atkuriamos, jeigu dėl minimo termino nesilaikymo atsirado tiesioginių šio reglamento nuostatų sąlygojamų padarinių, susijusių su kokių nors teisių į atlyginimą ar atlyginimo praradimu.
2.   Prašymas turi būti paduotas raštu per du mėnesius nuo termino nesilaikymo priežasties pašalinimo dienos. Per šį laiką turi būti baigtas neatliktas veiksmas. Prašymas priimamas tiktai vienus metus nuo tos dienos, kai sueina nesilaikytas terminas. Nepadavus prašymo pratęsti registracijos galiojimą arba nesumokėjus mokesčio už registracijos galiojimo pratęsimą, vienų metų laikotarpis, minimas 47 straipsnio 3 dalies trečiajame sakinyje, sutrumpinamas šešiais mėnesiais.
3.   Prašyme turi būti nurodyti jo padavimo pagrindai ir jį pagrindžiantys faktai. Prašymas laikomas nepaduotu, kol nesumokamas mokestis už teisių atkūrimą.
4.   Sprendimą dėl pareiškimo priima skyrius, kompetentingas priimti sprendimą dėl neatliktų veiksmų.
5.   Šio straipsnio nuostatos netaikomos šio straipsnio 2 dalyje, 42 straipsnio 1 ir 3 dalyse bei 78a straipsnyje minimiems terminams.“
Pagal Reglamento Nr. 40/94 78a straipsnį:
„1.   Pareiškėjas Bendrijos prekių ženklui, jo savininkas arba bet kuri kita procedūrų, nukreiptų
vis-à-vis
Tarnybą, šalis, kuri nesilaikė jai Tarnybos nustatyto termino, gali pateikusi prašymą pratęsti procedūras, jei prašymo padavimo metu trūkstamas veiksmas jau yra atliktas. Prašymas pratęsti procedūras priimamas tik tuomet, kai jis paduodamas per du mėnesius po nesilaikyto termino pabaigos. Prašymas laikomas nepaduotu, kol nesumokamas mokestis už procedūrų pratęsimą.
2.   Šio straipsnio nuostatos netaikomos terminams, minimiems 25 straipsnio 3 dalyje, 27 straipsnyje, 29 straipsnio 1 dalyje, 33 straipsnio 1 dalyje, 36 straipsnio 2 dalyje, 42 ir 43 straipsniuose, 47 straipsnio 3 dalyje, 59 ir 60a straipsniuose, 63 straipsnio 5 dalyje, 78 ir 108 straipsniuose arba šiame straipsnyje arba 157 straipsnio 1 dalyje minimame Įgyvendinimo reglamente, po paraiškos padavimo prašant pripažinti prioritetą, kaip apibrėžta 30 straipsnyje, parodos prioritetą, kaip apibrėžta 33 straipsnyje, arba pirmenybę, kaip apibrėžta 34 straipsnyje.
3.   Padalinys, kompetentingas priimti sprendimą dėl trūkstamo veiksmo, priima sprendimą ir dėl paraiškos.
4.   Tarnybai priėmus paraišką, laikoma, kad aplinkybių, kuriomis nesilaikoma termino, neiškilo.
5.   Tarnybai atmetus paraišką, mokestis grąžinamas.“
Ginčo aplinkybės
1996 m. birželio 26 d. ieškovė
Omnicare, Inc
. pateikė paraišką įregistruoti žodinį prekių ženklą OMNICARE peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 16 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms.
Paraiška paskelbta 1999 m. lapkričio 15 d.
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 90/1999.
2000 m. vasario 3 d.
Yamanouchi Pharma GmbH
, kurios teises perėmė
Astellas Pharma GmbH
, į bylą Pirmosios instancijos teisme įstojusi šalis, pagal Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnį pareiškė protestą dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos, remdamasi toliau pavaizduotu 1995 m. liepos 19 d. Vokietijoje Nicos sutarties 35, 41 ir 42 klasių paslaugoms įregistruotu vaizdiniu prekių ženklu (Registracijos Nr. 39401348):
Protestas buvo grindžiamas visomis paslaugomis, kurioms skirta ankstesnė registracija, ir pareikštas dėl visų paraiškoje nurodytų prekių ir paslaugų.
Proteste remtasi galimybe supainioti prašomą įregistruoti prekių ženklą ir ankstesnį prekių ženklą, kaip numatyta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkte.
2005 m. lapkričio 30 d. Protestų skyrius priėmė sprendimą, kuriuo atmetė visą paraišką įregistruoti ir nurodė ieškovei padengti procedūros išlaidas.
Apie 2005 m. lapkričio 30 d. sprendimą šalims buvo pranešta tą pačią dieną.
2006 m. kovo 23 d. ieškovė pateikė pareiškimą, kuriame išdėstė pagal Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsnius pareikštos apeliacijos VRDT dėl Protestų skyriaus sprendimo pagrindus, nurodydama apeliaciją, kurią dėl minėto sprendimo ji tvirtina pateikusi 2006 m. sausio 30 dieną.
2006 m. kovo 27 d. Apeliacinių tarybų kanceliarija ieškovei pranešė, kad apeliacijos negavo.
2006 m. kovo 30 d. ieškovė pateikė apeliaciją ir dar kartą apeliacijos pagrindų pareiškimą.
2006 m. gegužės 12 d. Apeliacinių tarybų kanceliarija ieškovei pranešė, kad jos apeliacija greičiausiai bus pripažinta nepriimtina, nes ji nebuvo pateikta per du mėnesius nuo pranešimo apie Protestų skyriaus sprendimą. Ieškovės buvo paprašyta pateikti pastabas bei visus jas pagrindžiančius įrodymus per dviejų mėnesių terminą.
2006 m. gegužės 30 d. ieškovė pagal Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnį pateikė prašymą atkurti ankstesnę padėtį.
Grįsdama savo prašymą atkurti ankstesnę padėtį ieškovė pateikė apeliacijos, kurią ji tvirtina VRDT išsiuntusi faksu 2006 m. sausio 30 d., ir 2006 m. kovo 23 d. pateikto apeliacijos pagrindų pareiškimo kopijas. Be to, ji priminė, kad 2006 m. kovo 27 d. VRDT pranešus, kad apeliacija nebuvo gauta, 2006 m. kovo 30 d. buvo pakartotinai pateikti apeliacija ir jos pagrindų pareiškimas.
Be to, ieškovė aiškino, kad termino pateikti apeliaciją nesilaikyta dėl žmogiškos ir (arba) mechaninės kilmės trūkumo siunčiant dokumentą faksu, ir pateikė dviejų liudytojų parodymus šiems teiginiams pagrįsti.
2006 m. liepos 24 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) Antroji apeliacinė taryba atmetė prašymą atkurti ankstesnę padėtį.
Apeliacinė taryba šiuo klausimu nusprendė, kad:
„20.
Pareiškėja pripažįsta, kad 2006 m. kovo 27 d. VRDT ją informavo apie tai, jog negavo apeliacijos, kurią ieškovė tvirtina išsiuntusi faksu 2006 m. sausio 30 d., t. y. paskutinę termino pareikšti apeliaciją dieną. Apeliacija buvo pakartotinai pateikta 2006 m. kovo 30 d., atlikus visus reikiamus patikrinimus. Taigi apie neatliktą veiksmą ieškovė turėjo sužinoti iki šios datos.
21.
Prašymas atskurti ankstesnę padėtį pateiktas 2006 m. gegužės 30 d., t. y. per du mėnesius nuo termino nesilaikymo priežasties pašalinimo (t. y. nuo nežinojimo apie apeliacijos nepersiuntimą faksu 2006 m. sausio 30 d. pasibaigimo). Taigi, prašymas priimtinas.
<…>
24.
Iš tiesų, iš kartu skaitomų iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalies ir Tarybos reglamentu Nr. 422/2004 įrašyto Reglamento Nr. 40/94 78a straipsnio, visų pirma jo 2 dalies, matyti, kad ankstesnės padėties atkūrimas negalimas, kai terminas, kurio nesilaikyta, yra Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnyje nurodytas terminas pateikti apeliaciją. Panašu, kad šiomis naujomis nuostatomis teisės aktų leidėjas siekė užpildyti 78 straipsnio 5 dalies nuostatų, galiojusių iki pakeitimo, – kuriose numatyta, jog ankstesnės padėties atkūrimas negalimas tik tuomet, kai praleidžiamas Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnyje nustatytas terminas, – spragą (šiuo klausimu žr. 2003 m. gegužės 22 d. sprendimus sujungtose bylose R-388/2002-2 ir R-393/2002-2,
CosmoOne Hellas MarketSite prieš Cosmopolitan Television ir kt.
). Kadangi tiek terminas pareikšti protestą (pagal Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnį), tiek terminas pareikšti apeliaciją (pagal Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnį) yra imperatyvūs ir nustatyti pačiame Reglamente Nr. 40/94, ankstesnė sistema, pagal kurią atkurti ankstesnės padėties nebuvo galima pirmuoju atveju, tačiau galima – antruoju, atrodė nenuosekli ir apeliacinių tarybų buvo vertinama skeptiškai (žr. 2003 m. gegužės 22 d. sprendimą byloje R-194/2003-2,
Met-L-Chek prieš Met-L-Check
ir 2003 m. spalio 24 d. sprendimą byloje R-937/2002-2,
Paragon prieš Paragon
). Šį nenuoseklumą teisės aktų leidėjas ištaisė Reglamentu Nr. 422/2004, kuriuo tiesiogiai iš dalies pakeistoje Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje arba netiesiogiai darydamas nuorodą į Reglamento Nr. 40/94 naujo 78a straipsnio nuostatas įtvirtino, kuriems Reglamentu Nr. 40/94 nustatytiems imperatyviems terminams netaikomas ankstesnės padėties atkūrimas, ir taip nustatė vienodas imperatyvių terminų pateikti protestą ir pateikti apeliaciją taikymo sąlygas.
25.
Iš pirma nurodytų ir 2005 m. liepos 25 d. įsigaliojusiu Reglamentu (EB) Nr. 422/2004 iš dalies pakeistų arba įterptų nuostatų išplaukia, kad atkurti ankstesnės padėties negalima, kai praleistas Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnyje numatytas terminas pareikšti apeliaciją.
26.
Taigi, prašymas atkurti ankstesnę padėtį turi būti atmestas, kiek jis susijęs su pavėluotu apeliacijos pareiškimu.“
Procesas ir šalių reikalavimai
Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
panaikinti visą ginčijamą sprendimą,
—
perduoti Apeliacinei tarybai iš naujo nagrinėti prašymą atkurti ankstesnę padėtį,
—
priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
Palikdama Pirmosios instancijos teismui diskreciją, VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
tuo atveju, jei jis nuspręstų, jog Apeliacinės tarybos pateiktas 78 straipsnio aiškinimas nėra klaidingas:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas;
—
tuo atveju, jei jis nuspręstų, jog Apeliacinės tarybos pateiktas 78 straipsnio aiškinimas yra klaidingas:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
nurodyti kiekvienai šaliai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis Pirmosios instancijos teismo prašo atmesti ieškinį ir priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Kadangi nė viena iš šalių neatvyko į 2009 m. sausio 13 d. posėdį, Pirmosios instancijos teismas, pradėjęs žodinę proceso dalį, nusprendė, jog nėra reikalo pradėti žodinį bylos nagrinėjimą pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 56 straipsnį, ir užbaigė žodinę proceso dalį.
Dėl teisės
Šalių argumentai
Ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalį.
Jos nuomone, Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalis, kurioje po pakeitimų numatyta, kad „šio straipsnio nuostatos netaikomos šio straipsnio 2 dalyje, 42 straipsnio 1 ir 3 dalyse bei 78a straipsnyje minimiems terminams“, reiškia, kad prašymas atkurti ankstesnę padėtį negali būti pareikštas dėl vienoje iš šių nuostatų numatytų terminų nesilaikymo.
Tačiau, anot ieškovės, Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje nėra numatyta, kad šio straipsnio nuostatos netaikomos šio reglamento 78a straipsnyje nurodytose nuostatose numatytiems terminams.
Vis dėlto tokią klaidingą išvadą padarė Apeliacinė taryba.
Ieškovės nuomone, Apeliacinė taryba mano, jog Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalį reikia taikyti ne tik aiškiai joje nurodytose nuostatose numatytiems terminams, bet ir visiems kitiems terminams, netiesiogiai paminėtiems kiekviename iš šiose keturiose nuostatose išvardytų straipsnių.
Tačiau ieškovė mano, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalį ši nuostata taikoma tik tiems terminams, kurie numatyti keturiose joje paminėtose nuostatose, o ne tiems, kurie netiesiogiai minimi kiekvienoje iš šių keturių nuostatų.
Taigi terminas pareikšti apeliaciją nepaminėtas Reglamento Nr. 40/94 78a straipsnyje, o paminėtas tik šio reglamento 59 straipsnyje. Vadinasi, jis patenka į prašymo atkurti ankstesnę padėtį taikymo sritį.
VRDT iš esmės mano, kad ši Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalies analizė nėra be pagrindo.
VRDT iš esmės pažymi, kad Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje reglamentuojamas teisių atkūrimas dėl susiklosčiusios
force majeure
atvejui prilyginamos padėties, o šio reglamento 78a straipsnyje kalbama apie procedūros pratęsimą.
Anot VRDT, logiška manyti, kad situacijos, nors ir turinčios bendrų požymių, negali ir neturi būti vertinamos vienodai.
Nors aišku, kad protesto nepareiškimas per numatytus terminus negali būti ištaisytas, kaip aiškiai numatyta Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje, vis dėlto tuo atveju, kai pavėluotai pateikiama apeliacija, anot VRDT, tai nėra taip akivaizdu.
VRDT tvirtina esanti beveik įsitikinusi, kad pagal teisės aktų leidėjo ketinimą visos Reglamento Nr. 40/94 78a straipsnio 2 dalyje išvardytos nuostatos susijusios su galimybės pratęsti procedūras nebuvimu. Tačiau tai, kad jos turėtų apimti ir ankstesnės padėties atkūrimą, tikrai nėra taip akivaizdu. VRDT šiuo klausimu mano, kad jei teisės aktų leidėjas būtų norėjęs pašalinti galimybę atkurti ankstesnę padėtį, labiau tikėtina, kad jis būtų tai nedviprasmiškai išreiškęs, kaip antai protesto procedūros atveju, ir taip nepalikęs galimybės kilti jokiai abejonei, kokios pozicijos laikytis šioje nuostatoje išvardytose situacijose.
VRDT teigia, kad šis aiškinimas taip pat atrodo atitinkantis 2005 m. rugsėjo 16 d. VRDT pirmininko komunikatą Nr. 6/05 dėl teisių atkūrimo praleidus terminus (VRDT OL 2005, p. 1402), kuriame pažymima:
„Kadangi 78 straipsnio 5 dalyje nurodomas 78a straipsnis, jame numatytas ankstesnės padėties atkūrimas yra netaikomas terminui pareikšti prašymą dėl procedūros pratęsimo ir sumokėti atitinkamą mokestį. Šia nuostata vien siekiama išvengti dvigubos teisių atkūrimo galimybės to paties termino atveju ir todėl nenorima 78 straipsnio netaikyti tiems terminams, kuriems netaikomas78a straipsnis.“
Taigi VRDT abejoja Antrosios apeliacinės tarybos pozicijos teisėtumu.
Be to, VRDT pažymi, kad byloje R 628/2006-2,
Sidescan
, kita apeliacinė taryba 2006 m. rugsėjo 13 d. sprendime dėl pavėluoto apeliacijos pareiškimo nusprendė, kad pareiškėjas gali pareikšti prašymą atkurti ankstesnę padėtį.
Galiausiai VRDT pažymi, kad keliuose sprendimuose, pvz., 2003 m. rugsėjo 17 d.,
Classen Holding prieš VRDT – International Paper
(
BECKETT EXPRESSION
) (T-71/02, Rink. p. II-3181), Pirmosios instancijos teismas, remdamasis anksčiau taikytomis normomis, išnagrinėjo klausimą dėl formalių reikalavimų pateikti apeliacijos pagrindų pareiškimą ir dėl termino, per kurį turi būti pateiktas prašymas atkurti ankstesnę padėtį.
Įstojusi į bylą šalis iš esmės mano, kad Apeliacinė taryba pagrįstai atmetė prašymą atkurti ankstesnę padėtį ir kad nebūtina skirti, kaip tvirtina ieškovė, Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje tiesiogiai ir netiesiogiai nurodytų terminų.
Taigi, jos nuomone, Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalimi nurodoma į 59 straipsnį.
Ji priduria, kad prašymas atkurti ankstesnę padėtį buvo nepriimtinas, nes neatitiko Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 2 dalies, kurioje numatyta, jog prašymas turi būti paduotas raštu per du mėnesius nuo termino nesilaikymo priežasties pašalinimo, reikalavimų.
Įstojusi į bylą šalis primena, kad 2006 m. kovo 27 d. VRDT telefonu susisiekė su ieškove ir pranešė jai, kad apeliacija nebuvo gauta. Vadinasi, terminas pateikti prašymą atkurti ankstesnę padėtį buvo 2006 m. gegužės 27 diena. Kadangi 2006 m. gegužės 27 d. buvo šeštadienis, dviejų mėnesių terminas baigėsi 2006 m. gegužės 29 dieną. Prašymas pateiktas 2006 m. gegužės 30 d., taigi, pasibaigus nustatytam terminui.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje su pakeitimais, padarytais 2004 m. vasario 19 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 422/2004 (
OL L 70, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 2 t., p. 3), numatyta, kad „šio straipsnio nuostatos netaikomos šio straipsnio 2 dalyje, 42 straipsnio 1 ir 3 dalyse bei 78a straipsnyje minimiems terminams“.
Reikia pažymėti, kad nei Reglamento Nr. 422/2004 konstatuojamosios dalys, nei šio reglamento parengiamieji dokumentai nesuteikia naudingo teisės aktų leidėjo ketinimų paaiškinimo.
Tačiau iš dalies pakeistos Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalies formuluotė „78a straipsnyje minimiems terminams“ negali būti aiškinama kaip reiškianti, kad į Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalies taikymo sritį taip pat nepatenka terminai, minimi šio reglamento 78a straipsnio 2 dalyje išvardytose nuostatose. Šie terminai iš tikrųjų nėra „minimi“ Reglamento Nr. 40/94 78a straipsnyje.
Taigi Apeliacinės tarybos vertinimas, pagal kurį imperatyvus terminas pareikšti protestą ir terminas pateikti apeliaciją taikomi vienodomis sąlygomis ir jų abiejų atveju negalima atkurti ankstesnės padėties, yra klaidingas.
Apeliacinės tarybos argumentus, jog 2004 m. teisės aktų leidėjas ketino patikslinti, kad galimybė atkurti ankstesnę padėtį netaikoma Reglamento Nr. 40/94 59 straipsniui, pirmiausia paneigia aplinkybė, jog išimčių sąraše 59 straipsnis nėra aiškiai minimas. Jeigu teisės aktų leidėjas būtų norėjęs pašalinti šį neaiškumą, būtų galima pagrįstai tikėtis, kad jis tai būtų aiškiai įrašęs, nes jis kaip tik keitė Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalį.
Be to, Apeliacinės tarybos argumentus, pagrįstus keliapakopiu išimčių mechanizmu, taip pat paneigia aplinkybė, kad Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnis yra nurodytas ir šio reglamento 78a straipsnyje. Logiška, kad visos nuorodos į Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 1 ir 3 dalis turėjo būti išbrauktos iš šio reglamento 78 straipsnio 5 dalies, jei Apeliacinės tarybos išvada būtų teisinga. Tačiau akivaizdu, kad taip nėra, ir tai patvirtina teiginį, jog Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje nustatyti apribojimai nesusiję su šio reglamento 59 straipsniu.
Galiausiai, kadangi Reglamento Nr. 40/94 78 straipsnio 5 dalyje įtvirtinami šiuo straipsniu šalims suteiktų procedūrinių teisių apribojimai, ši nuostata turi būti aiškinama siaurai. Apeliacinės tarybos pateiktas aiškinimas prieštarauja šiam principui ir todėl juo negali būti vadovaujamasi.
Todėl reikia panaikinti ginčijamą sprendimą.
Dėl prašymo atkurti ankstesnę padėtį pavėluoto pateikimo, kurį nurodo į bylą įstojusi šalis, reikia priminti, kad pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą įstojantis į bylą asmuo gali prašyti panaikinti arba pakeisti Apeliacinės tarybos sprendimą tais klausimais, kurie nėra išdėstyti ieškinyje, ir pateikti pagrindus, kurių nėra ieškinyje.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad įstojusi į bylą šalis prašė atmesti ieškinį, o ne pakeisti ginčijamą sprendimą.
Be to, pažymėtina, kad šis prašymo atkurti ankstesnę padėtį priimtinumo klausimas nebuvo aptartas šalių rašytinėse pastabose. Kadangi įstojusi į bylą šalis ir ieškovė nepareiškė pageidavimo dalyvauti posėdyje, Pirmosios instancijos teismas neturėjo galimybės leisti šalims per posėdį aptarti šio klausimo.
Dėl visų šių priežasčių Pirmosios instancijos teismas mano, jog reikia patenkinti ieškinį ir grąžinti prašymą atkurti ankstesnę padėtį nagrinėti VRDT, kad ši dėl jo priimtų sprendimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi VRDT pralaimėjo bylą, ji turi padengti ieškovės bylinėjimosi išlaidas pagal šios pateiktus reikalavimus.
Įstojusi į byla šalis pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2006 m. liepos 24 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 446/2006-2).

2.
Priteisti iš VRDT jos ir
Omnicare, Inc.
bylinėjimosi išlaidas.

3.
Astellas Pharma GmbH
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Paskelbta 2009 m. gegužės 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.