CELEX: 62003CJ0542
Lauksaimniecība
Eksporta kompensācijas
Lauksaimniecības produkti, kas pārstrādāti un izmantoti precēs, kuras nav uzskaitītas EK līguma II pielikumā (pēc grozījumiem
EKL I pielikums)
Nepareiza deklarācija
Sankcija

1       Prejudiciālu nolēmumu lūdz par to, kā interpretēt 7. panta 1. punkta pirmās daļas otro teikumu, 2. punkta pirmo daļu un 5. punktu
Komisijas 1994. gada 30. maija Regulā (EK) Nr. 1222/94, kura paredz kopējas sīki izstrādātas normas, piemērojot eksporta kompensāciju
sistēmu atsevišķiem lauksaimniecības produktiem, ko eksportē Līguma II pielikumā neuzskaitītu preču veidā, un kritērijus šādu
kompensāciju apmēru noteikšanai (OV L 136, 5. lpp.), Komisijas 1996. gada 7. februāra Regulas (EK) Nr. 229/96 grozījumu redakcijā
(OV L 30, 24. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1222/94”).
2       Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp Hamburgas-Jonasas Galveno muitas pārvaldi [
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
] (turpmāk tekstā – “Galvenā muitas pārvalde”) un sabiedrību
Milupa GmbH & Co. KG
(turpmāk tekstā – “
Milupa
”) par tiesībām uz eksporta kompensāciju par precēm, kas saturēja pusfabrikāta maisījumu nevis no svaiga vājpiena, kā tas
norādīts eksporta deklarācijā, bet gan no vājpiena koncentrāta.

Atbilstošās Kopienu tiesību normas

Regula (EK) Nr. 3448/93
3       Padomes 1993. gada 6. decembra Regulas (EK) Nr. 3448/93, ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kas piemērojams dažām lauksaimniecības
produktu pārstrādē iegūtām precēm (OV L 318, 18. lpp.), 8. panta 1. punkts paredz:
“Izvedot preces, izmantotie lauksaimniecības produkti, kas atbilst nosacījumiem, kuri noteikti Līguma 9. panta 2. punktā,
var pretendēt uz kompensācijām, kas noteiktas atbilstīgi regulām par kopējo tirgus organizāciju attiecīgajās nozarēs.
Eksporta kompensācijas nedrīkst piešķirt lauksaimniecības produktiem, kas ir iekļauti precēs, uz kurām neattiecas kopējā tirgus
organizācija, kas paredz eksporta kompensācijas produktiem, kurus izved šādu preču veidā.”

Regula Nr. 1222/94
4       Šī Regula paredz kopīgus sīki izstrādātus noteikumus par eksporta kompensāciju, ko piemēro lauksaimniecības pārstrādes produktu
eksportam, ko eksportē EK līguma II pielikumā (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem – EKL I pielikums) neuzskaitītu preču veidā
un kuru pamatprodukti ir uzskaitīti kādā no pamatregulu pielikumiem par kopējo tirgus organizāciju piena un piena produktu,
olu, rīsu, cukura un graudaugu nozarē. Regula Nr. 1222/94 piemērojama tās A pielikumā minētajiem pamatproduktiem, B vai C pielikumā
minētajiem pārstrādes produktiem un produktiem, ko saskaņā ar šīs Regulas 1. panta 2. punkta noteikumiem var pielīdzināt kādai
no šīm divām kategorijām.
5       Regulas Nr. 1222/94 A pielikums satur it īpaši pamatproduktus ar KN kodu ex 0402 10 19 un ar šādu aprakstu: “Piena pulveris,
kam nav pievienots cukurs vai cits saldinātājs un ko iegūst ietvaicēšanas procesā, ar tauku saturu ne vairāk par 1,5 % no
svara un ūdens saturu ne mazāk kā 5 % no svara (PG 2)”.
6       Saskaņā ar Regulas Nr. 1222/94 1. panta 2. punktu noteiktu skaitu produktu pielīdzina citiem produktiem. Tā minētās regulas
1. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmais ievilkums un f) apakšpunkta pirmais ievilkums atbilstoši grozījumiem, kas izdarīti
ar Komisijas 1995. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 2915/95 (OV L 305, 33. lpp.), paredz –
“Šajā regulā:
[..]
c)      piens un piena produkti, uz kuriem attiecas KN kods 0403 10 22, 0403 90 51, 0404 90 11 un 0404 90 31, nekoncentrēti, kas nesatur
cukuru vai citu saldinātāju, pat saldēti, ar piena tauku saturu, kas nepārsniedz 0,1 % no svara,
[..]
tiek pielīdzināts A pielikumā (PG 2) uzskaitītajam sausajam vājpienam;
[..]
f)      piens, krējums un piena produkti, uz kuriem attiecas KN kodi no 0403 10 22 līdz 0403 10 26, no 0403 90 51 līdz 0403 90 59
un no 0404 90 11 līdz 0404 90 39, koncentrēti, kas nav pulvera, granulu vai citādā cietā veidā, kas nesatur cukuru vai citu
saldinātāju,
[..]
tiek pielīdzināti:
i)      A pielikumā (PG 2) uzskaitītajam sausajam vājpienam attiecībā uz pielīdzinātā produkta sausnas satura taukus nesaturošo daļu
un
ii)      A pielikumā (PG 6) uzskaitītajam sviestam attiecībā uz pielīdzinātā produkta taukiem.”
7       Regulas Nr. 1222/94 3. pants satur dažādus noteikumus par pamatproduktu daudzuma noteikšanu, lai aprēķinātu kompensācijas
summu. Minētā panta 2. punkts it īpaši paredz, ka noteiktos gadījumos šādu daudzumu var noteikt ar kompetento iestāžu piekrišanu,
vadoties vai nu pēc attiecīgo preču ražošanas formulas, vai arī pēc tā produkta vidējā daudzuma, kas noteiktā laika posmā
izmantots šo preču noteikta daudzuma saražošanai.
8       Regulas Nr. 1222/94 7. pants nosaka:
“1. Piemēro Regulas (EEK) Nr. 3665/87 noteikumus. Turklāt eksportējot preces, attiecīgajai personai ir jādeklarē pamatproduktu,
pārstrādes rezultātā iegūto produktu vai saskaņā ar 1. panta 2. punktu vienai no šīm kategorijām pielīdzināmu produktu daudzumi,
kuri faktiski tika izmantoti 3. panta 2. punkta nozīmē šo preču ražošanā un par kuriem tiks pieprasīta kompensācija, vai citādi
jāatsaucas uz sastāvu, ja tas noteikts saskaņā ar 3. panta 2. punkta trešo daļu.
[..]
2. Ja attiecīgā persona nav sastādījusi 1. punktā minēto deklarāciju vai arī savas deklarācijas pamatojumam nav iesniegusi
pietiekošu informāciju, tai nav tiesību uz kompensāciju.
[..]
5. Dokumentā, kas apliecina eksportu, uzrāda eksportējamo preču daudzumu un 1. punkta pirmajā daļā minēto produktu daudzumu,
vai arī atsauci uz sastāvu, ko nosaka saskaņā ar 3. panta 2. punkta trešo daļu. Ja piemērojama šā panta 2. punkta otrā daļa,
iepriekš minēto daudzumu vietā tomēr uzrāda D pielikuma 4. slejā uzrādīto pamatproduktu daudzumu, kas atbilst eksportējamo
preču analīzes rezultātiem.
[..]” [Neoficiāls tulkojums]

Regula (EEK) Nr. 3665/87
9       3. panta 5. punkts Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki izstrādātus noteikumus,
kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), ko groza ar Komisijas
1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94 (OV L 310, 57. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 3665/87”), paredz:
“Dokumentam, ko pievieno eksportam, lai tas pretendētu uz kompensāciju, ir jāietver visa informācija, kas vajadzīga, lai aprēķinātu
kompensāciju, proti:
a)       produktu apraksts, kas veidots saskaņā ar eksporta kompensācijām piemērojamo nomenklatūru,
b)       produktu neto svars vai, vajadzības gadījumā, daudzums, izteikts mērvienībās, ko izmanto, aprēķinot kompensāciju, un,
c)       ja tas ir vajadzīgs, lai aprēķinātu kompensāciju, attiecīgo produktu sastāvs vai atsauce uz to.
Gadījumā, ja šajā punktā minētais dokuments ir eksporta deklarācija, tai tāpat jāsatur šīs norādes, kā arī norāde “kompensācijas
kods”.”
10     Regulas Nr. 3665/87 11. pants, ko piemēro eksportam, kam, sākot ar 1995. gada 1. aprīli, piemēro šīs regulas 3. pantā noteiktās
formalitātes, paredz:
“1.      Ja atklājas, ka eksportētājs, kas pretendē uz eksporta kompensāciju, ir iesniedzis pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā
pienāktos, tad pamatotā kompensācija par attiecīgo eksportu ir tā, kas piemērojama faktiski eksportētajam produktam un no
kuras ir atskaitītas šādas summas:
a)      puse starpības starp to kompensāciju, par kuru tika iesniegts pieteikums, un to, kas piemērojama faktiskajam eksportam;
b)      divkārša starpība starp to kompensāciju, par kuru tika iesniegts pieteikums, un to, kas piemērojama, ja eksportētājs ar nolūku
iesniedz nepatiesu informāciju.
Par kompensāciju, par kuru ir iesniegts pieteikums, uzskata summu, kas aprēķināta, vadoties no informācijas, kas iesniegta,
ievērojot 3. pantu vai 25. panta 2. punktu. [..]
Soda maksājumu, kas paredzēts a) apakšpunktā, nepiemēro:
[..]
–      gadījumos, kad pieprasītā kompensācija ir saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1222/94 [..] un jo īpaši tās 3. panta 2. punktu un tā
ir aprēķināta, pamatojoties uz vidējiem daudzumiem, ko izmanto kādā noteiktā laika posmā,
[..].
3.      Neierobežojot pienākumu maksāt negatīvo summu, ievērojot 1. punkta ceturto daļu, labuma guvējs atlīdzina nepienācīgi saņemtās
kompensācijas, kas ietver jebkuru soda maksājumu, kas piemērojams, ievērojot 1. punkta ceturto daļu, un procentus, kas aprēķināti
par laiku no maksājuma datuma līdz atlīdzināšanas datumam.
[..]”

Regula (EEK) Nr. 3846/87
11     Komisijas 1987. gada 17. decembra Regula (EEK) Nr. 3846/87, ar ko izveido lauksaimniecības produktu nomenklatūru eksporta
kompensācijām (OV L 366, 1. lpp.), ievieš lauksaimniecības produktu nomenklatūru, kas izmantojama saistībā ar eksporta kompensācijām
un kuras pamatā ir kombinētā nomenklatūra.
12     Tās 3. pants nosaka:
“Komisija un dalībvalstis izmanto kompensāciju nomenklatūru Kopienas pasākumu piemērošanai attiecībā uz lauksaimniecības produktu
eksporta kompensācijām, un ciparu kodi ierakstāmi šim nolūkam paredzētajos dokumentos.
[..]
Saskaņā ar normatīvajiem aktiem par lauksaimniecības produktu eksporta noteikumiem Komisija “Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī”
publicē kompensāciju nomenklatūras pilnīgo redakciju, kas ir jāizmanto katru gadu no 1. janvāra.”

Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
13
Milupa
1996. gadā izveda uz Turciju Līguma II pielikumā neuzskaitītās preces un pēc pieteikuma saņēma eksporta kompensāciju. Eksporta
deklarācijā un kontroleksemplārā T 5, pamatojoties uz šo produktu ražotāja paskaidrojumiem, tā norādīja – kā starpprodukts
izmantots pusfabrikāta maisījums, kas izgatavots no svaiga vājpiena ar piena tauku saturu 0,05 % no svara.
14
Milupa
1996. gada decembrī tika informēta par to, ka maisījums izgatavots no vājpiena koncentrāta ar piena tauku saturu no 0,14 %
līdz 0,19 % no svara un 29,31 % taukus nesaturošas sausnas. Savukārt
Milupa
1997. gada 22. janvāra vēstulē Galvenajai muitas pārvaldei nosūtīja labotu informāciju. Galvenā muitas pārvalde ar 1998. gada
11. un 12. februāra lēmumiem pieprasīja
Milupa
atmaksāt tai piešķirto eksporta kompensāciju.
15     Pamatojoties uz
Milupa
prasību,
Finanzgericht Hamburg
[Hamburgas Finanšu tiesa] atcēla apstrīdētos lēmumus, ciktāl ar tiem Galvenā muitas pārvalde pieprasīja tai atmaksāt summu,
kas atbilst eksporta kompensācijai, kas būtu piešķirta, ja eksportējamo preču ražošanā būtu izmantots vājpiena koncentrāts.
Finanzgericht
pamatoja savu spriedumu ar to, ka pietiek, ja ieinteresētā persona pēc būtības pareizi aizpilda deklarāciju. Pilnīga tiesību
zaudēšana saņemt eksporta kompensāciju tikai mazsvarīgu nepilnību dēļ attiecībā uz produktiem, kas izmantoti eksportējamo
preču ražošanā, kā tās deklarējis kompensācijas pieprasītājs, un to faktisko sastāvu nav atbilstošs sods, un tas nav arī vajadzīgs,
lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, jo kompensācijas pieprasītājs būtu saņēmis praktiski līdzvērtīgu kompensācijas summu,
ja deklarētie norādījumi būtu bijuši pareizi.
16     Galvenā muitas pārvalde iesniedza iesniedzējtiesā kasācijas sūdzību par lietas pārskatīšanu. Šādos apstākļos
Bundesfinanzhof
[Federālā finanšu tiesa] nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Regulas (EK) Nr. 1222/94 7. panta 1. punkta pirmās daļas otrais teikums, 2. punkta pirmā daļa un 5. punkts atbilstoši
Regulas (EK) Nr. 229/96 redakcijai ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecīgā persona nevar pieprasīt eksporta kompensāciju, ja
eksportēto preču ražošanā izmantots nevis deklarētais produkts, kas tiek pielīdzināts A pielikumā (PG 2) minētajam sausajam
vājpienam saskaņā ar Regulas Nr. 1222/94 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta pirmo ievilkumu, bet gan cits produkts, kas attiecībā
uz pielīdzinātā produkta sausnas satura taukus nesaturošo daļu arī ir pielīdzināms A pielikumā (PG 2) uzskaitītajam sausajam
vājpienam saskaņā ar minētās regulas 1. panta 2. punkta f) apakšpunkta pirmo ievilkumu?”

Par prejudiciālo jautājumu
17     Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa pēc būtības jautā, vai Regulas Nr. 1222/94 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pamata lietas
apstākļos ieinteresētā persona nevar pieprasīt eksporta kompensāciju.
18     Gan
Milupa
, gan Komisija apgalvo, ka eksportētājam nevar liegt visu kompensāciju.
Milupa
apgalvo, ka Regulas Nr. 1222/94 7. pants nav pretrunā šādai kompensācijai, savukārt Komisija apgalvo, ka Regulas Nr. 3665/87
11. pants paredz šādu kompensāciju.
19
Milupa
it īpaši norāda, ka tā ir deklarējusi produktu, uz kuru attiecas tādi paši pielīdzināšanas noteikumi kā produktam, ko tā
faktiski izmantoja, un ka tai piešķirtā kompensācija atbilda aptuveni summai, kādu tai bija tiesības saņemt.
Milupa
tādēļ apgalvo, ka kompensācijas tiesību saglabāšana nav pretrunā Regulas Nr. 1222/94 7. panta 2. punkta pirmajai daļai. Pilnīga
kompensācijas atcelšana nav nedz lietderīga, nedz vajadzīga un pārkāpj samērīguma principu.
20     Šajā sakarā jāatzīst, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1222/94 7. panta 1. punkta pirmās daļas pirmo teikumu Regula Nr. 3665/87 ir
piemērojama kompensācijām, ko pieprasa par lauksaimniecības produktiem, kas eksportēti Līguma II pielikumā neuzskaitītu preču
veidā un uz kuriem attiecas Regula Nr. 1222/94.
21     Regulas Nr. 1222/94 7. pants turklāt satur dažas speciālas normas, kas raksturīgas šajā regulā paredzētajiem produktiem. Tā
minētās regulas 7. panta 1. punkta pirmās daļas otrais teikums paredz – eksportējot preces, attiecīgajai personai ir jādeklarē
pamatproduktu, pārstrādes rezultātā iegūto produktu vai saskaņā ar 1. panta 2. punktu vienai no šīm kategorijām pielīdzināmu
produktu daudzumi, kuri faktiski izmantoti 3. panta 2. punkta nozīmē šo preču ražošanā un par kuriem tiks pieprasīta kompensācija,
vai citādi jāatsaucas uz sastāvu, ja tas noteikts saskaņā ar 3. panta 2. punkta trešo daļu.
22     Regulas Nr. 1222/94 7. panta 2. punkts paredz – “[j]a attiecīgā persona nav sastādījusi [..] deklarāciju vai arī kopā ar deklarāciju
nav iesniegusi pietiekošu informāciju, tai nav tiesību uz kompensāciju”. Taču nešķiet, ka
Milupa
būtu atradusies šajā noteikumā paredzētajā situācijā.
23     Turpretī atbilstoši Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punktam, kas piemērojams saskaņā ar Regulas Nr. 1222/94 7. panta 1. punkta
pirmās daļas pirmo teikumu, kā tas norādīts šī sprieduma 20. punktā, šajā noteikumā paredzētais soda maksājums piemērojams,
“ja atklājas, ka eksportētājs, kas pretendē uz eksporta kompensāciju, ir iesniedzis pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā
pienāktos”. Šajā precīzajā tekstā nav nekādas atsauces uz noteikumiem par pielīdzināšanu, kas paredzēti Regulas Nr. 1222/94
1. panta 2. punktā.
24     Lai gan Regulas Nr. 1222/94 7. pants paredz konkrētas speciālās normas attiecībā uz šajā regulā uzskaitīto produktu raksturu,
tomēr jāatgādina, ka neviena no tām nav pretrunā Regulas Nr. 3665/87 11. pantam, ciktāl tas attiecas uz šī noteikuma piemērošanu
pamata lietā.
25     Regulas Nr. 3665/87 11. panta 1. punkta trešās daļas ceturtais ievilkums nosaka, ka šajā pantā paredzētos soda maksājumus
nepiemēro, ja pieteikums par kompensāciju atbilst Regulai Nr. 1222/94. Tādēļ no šīs normas var secināt, ka minētos soda maksājumus
piemēro, ja pieteikums iesniegts saskaņā ar Regulu Nr. 1222/94 par lielāku kompensāciju nekā pienāktos, bet nav atbilstošs
šai regulai.
26     Attiecībā uz vērtējumu par samērīguma principu attiecībā uz tāda paša soda maksājuma piemērošanu eksportētājam, kurš, neizdarot
kļūdu, iesniedzis pieteikumu par lielāku kompensāciju nekā pienāktos, Tiesa jau ir lēmusi, ka šāds soda maksājums nav pretrunā
šim principam, jo to nevar uzskatīt nedz par neatbilstošu attiecīgā Kopienu regulējuma mērķim, proti – apkarot pārkāpumus
un krāpšanu, nedz tas pārsniedz to, kas ir vajadzīgs šī mērķa sasniegšanai (2002. gada 11. jūlija spriedums lietā C‑210/00
Käserei Champignon Hofmeister
,
Recueil
, I‑6453. lpp., 68. punkts).
27     Līdz ar to uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1222/94 7. panta 1. punkta pirmās daļas otrais teikums, 2. punkta
pirmā daļa un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi – ja eksportētājs pieteikumā par eksporta kompensāciju ir deklarējis, ka
attiecīgo preču ražošanā izmantots produkts, kas saskaņā ar šīs regulas 1. panta 2. punktu ir pielīdzināms A pielikumā (PG 2)
minētajam sausajam vājpienam, bet faktiski izmantots cits produkts, kas saskaņā ar šo pašu noteikumu tāpat pielīdzināms sausajam
vājpienam, tas var pieprasīt eksporta kompensāciju, kas vajadzības gadījumā ir koriģēta atbilstoši Regulas Nr. 3665/87 11. pantam.

Par tiesāšanās izdevumiem
28     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:
7. panta 1. punkta pirmās daļas otrais teikums, 2. punkta pirmā daļa un 5. punkts Komisijas 1994. gada 30. maija Regulā (EK)
Nr. 1222/94, kura paredz kopējas sīki izstrādātas normas, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu atsevišķiem lauksaimniecības
produktiem, ko eksportē Līguma II pielikumā neuzskaitītu preču veidā, un kritērijus šādu kompensāciju apmēru noteikšanai,
kas grozīta ar Komisijas 1996. gada 7. februāra Regulu (EK) Nr. 229/96, ir jāinterpretē tādējādi – ja eksportētājs pieteikumā
par eksporta kompensāciju ir deklarējis, ka attiecīgo preču ražošanā izmantots produkts, kas saskaņā ar šīs regulas 1. panta
2. punktu pielīdzināms A pielikumā (PG 2) minētajam sausajam vājpienam, bet faktiski izmantots cits produkts, kas saskaņā
ar šo pašu noteikumu tāpat pielīdzināms sausajam vājpienam, tas var pieprasīt eksporta kompensāciju, kas vajadzības gadījumā
ir koriģēta atbilstoši 11. pantam Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulā (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru paredz kopīgus, sīki
izstrādātus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot eksporta kompensāciju sistēmu lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar
Komisijas 1994. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 2945/94.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – vācu.