CELEX: 62001CJ0332
EKUJS
Potrditev obračuna
Proračunska leta od 1996 do 1999
Odločba 2001/557/ES
Bombaž, olivno olje, rozine, ovčje in kozje meso

Helenska republika s tožbo predlaga razglasitev ničnosti Odločbe Komisije 2001/557/ES z dne 11. julija 2001 o ukinitvi financiranja
Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS), Jamstveni oddelek, nekaterih izdatkov držav članic (UL
L 200, str. 28, v nadaljevanju: izpodbijana odločba) v delu, ki se nanaša nanjo.

Pravni okvir

Financiranje izdatkov iz naslova EKUJS
Uredba Sveta (EGS) št. 729/70 z dne 21. aprila 1970 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 94, str. 13), kot je bila
spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1287/95 z dne 22. maja 1995 (UL L 125, str. 1, v nadaljevanju: Uredba št. 729/70), v členih
1(2)(b) in 3(1) določa, da Jamstveni oddelek EKUJS financira intervencije za stabilizacijo kmetijskih trgov, ki se izvajajo
skladno s predpisi Skupnosti v okviru skupne ureditve kmetijskih trgov.
V skladu s členom 5(2)(c) Uredbe št. 729/70:
„Komisija […]
[…]
c)      odloči, katere izdatke je treba ukiniti iz financiranja Skupnosti, navedenega v členih 2 in 3, če ugotovi, da izdatki niso
bili izvedeni skladno s predpisi Skupnosti.
Pred vsakršno odločitvijo o zavrnitvi financiranja se rezultati preverjanj Komisije in odgovori zadevne države članice pisno
sporočijo, zatem pa si obe stranki prizadevata doseči sporazum o nadaljnjem ukrepanju.
Če ne dosežeta takega sporazuma, lahko država članica zahteva, da se začne postopek za dosego soglasja med obema stališčema
v štirih mesecih, katerega rezultati se povzamejo v poročilu, ki se ga predloži v pregled Komisiji, preden se odloči o zavrnitvi
financiranja.
Komisija ovrednoti zneske, ki naj se ukinejo, zlasti ob upoštevanju ugotovljene stopnje neskladnosti. Komisija upošteva naravo
in resnost kršitve in finančno izgubo, ki jo utrpi Skupnost.
Zavrnitev financiranja se ne sme nanašati na izdatke, ki se izvedejo prej kot štiriindvajset mesecev pred pisnim sporočilom
Komisije zadevni državi članici o rezultatih njenih preverjanj. […]“
V skladu s členom 9(1) Uredbe št. 729/70:
„Države članice zagotovijo Komisiji podatke, potrebne za pravilno delovanje [EKUJS] in sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da se
olajša kontrole, ki jih Komisija šteje za potrebne v okviru upravljanja financiranja Skupnosti, vključno s pregledi na kraju
samem.
Države članice sporočijo Komisiji zakone in druge predpise, ki so jih sprejele za izvajanje pravnih aktov Skupnosti v zvezi
s skupno kmetijsko politiko, če imajo ti pravni akti finančne posledice za [EKUJS].“
Na podlagi člena 9(2) Uredbe št. 729/70 imajo pooblaščeni predstavniki, ki jih je imenovala Komisija za izvajanje pregledov
na kraju samem, pravico do vpogleda v knjige in vse druge dokumente, ki se nanašajo na izdatke, ki jih financira EKUJS.
Uredba Komisije (ES) št. 1663/95 z dne 7. julija 1995 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 729/70
v zvezi s postopkom za potrditev obračuna Jamstvenega oddelka EKUJS (UL L 158, str. 6) določa zlasti obveznosti usklajevalnih
služb, ki so edini predstavniki zadevne države članice nasproti Komisiji. Ti organi morajo slednji zagotoviti potrebne računovodske
podatke v taki obliki, da lahko službe Komisije opravijo potrebne kontrole.
Priloga k Uredbi št. 1663/95 določa podrobnejša upravna in računovodska pravila, ki jih morajo spoštovati plačilne agencije
držav članic za zagotovitev učinkovite kontrole dopustnosti zahtevkov za pomoč in skladnosti ustreznih plačil s skupnostno
ureditvijo.
Dokument Komisije št. VI/5330/97 z dne 23. decembra 1997 vsebuje smernice, ki jih Komisija predlaga za uporabo finančnih popravkov
v okviru postopka za potrditev obračunov EKUJS. Če ni mogoče določiti dejanske ravni nepravilnih plačil in zato ni mogoče
količinsko opredeliti zneska finančnih izgub za Skupnost, Komisija na podlagi teh smernic uporabi pavšalne finančne popravke,
ki na splošno znašajo 2 %, 5 %, 10 % ali 25 % prijavljenih izdatkov glede na obseg tveganja izgube.
Kot izhaja iz navedenega dokumenta, te smernice razlikujejo med dvema kategorijama navedenih kontrol:
–        „Ključne kontrole so materialni in upravni pregledi, potrebni zaradi preverjanja osnovnih elementov, zlasti resničnosti predmeta
zahtevka, količine in pogojev glede kakovosti, vključno s spoštovanjem rokov, z zahtevami letin, roki za rejo, idr. Izvedejo
se na kraju samem in s primerjavo neodvisnih podatkov, kot so katastrske knjige.“
–        „Pomožne kontrole so upravni ukrepi, potrebni za pravilno obravnavanje zahtevkov, kot so preverjanje spoštovanja rokov predložitve,
identifikacija dvojnih zahtevkov za isti predmet, analiza tveganja, uporaba sankcij in ustrezno nadzorovanje postopkov.“
V tem smislu dokument št. VI/5330/97 določa:
„Če ena ali več ključnih kontrol ni bila izvedena ali je bila izvedena tako slabo ali poredko, da ne zadošča za odločitev
o tem, ali je zahtevek upravičen ali da se preprečijo nepravilnosti, se izvede popravek v višini 10 %, saj je mogoče upravičeno
sklepati, da obstaja povečano tveganje znatnih izgub za EKUJS.
Če so bile vse ključne kontrole izvedene, vendar brez spoštovanja števila, pogostnosti ali strogosti, ki jih zahtevajo uredbe,
se izvede popravek v višini 5 %, ker je mogoče upravičeno sklepati, da te kontrole ne zagotavljajo pričakovane stopnje jamstva
pravilnosti zahtevkov in da obstaja znatno tveganje izgube za EKUJS.
Če država članica pravilno izvede ključne kontrole, vendar se popolnoma izogne izvedbi ene ali več pomožnih kontrol, se izvede
popravek v višini 2 %, ob upoštevanju manjšega tveganja izgube za EKUJS in manjše resnosti kršitve.
[…]
Če pa se sploh kontrolni sistem ne izvaja ali je skrajno pomanjkljiv in če obstajajo indici o zelo pogostih nepravilnostih
in malomarnosti pri boju zoper nepravilna ali goljufiva dejanja, se izvede popravek v višini 25 %, če je mogoče na podlagi
razumne presoje izhajati iz tega, da bi svoboda nekaznovanega vlaganja nedopustnih zahtevkov privedla do izjemno visokih izgub
za EKUJS.“

Sektor bombaža
Člen 8(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 1201/89 z dne 3. maja 1989 o podrobnih pravilih za uporabo programa pomoči za bombaž (UL
L 123, str. 23), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1437/96 z dne 23. julija 1996 (UL L 184, str. 29,v nadaljevanju:
Uredba št. 1201/89), določa:
„Vsako leto vsi pridelovalci bombaža predložijo izjavo o posejanih površinah pred datumom, ki ga določi zadevna država članica,
in, razen v primeru višje sile, najpozneje do 1. julija.
V primeru Grčije pa se za leto 1996 datum 1. julij nadomesti s 1. avgustom.“
Člen 12(1)(a) Uredbe št. 1201/89 predvideva:
„Inšpekcijski organ, ki ga v ta namen imenuje država članica proizvajalka, preveri […] točnost izjav o posejanih površinah
s kontrolo, pri kateri vzame vzorce na kraju samem, ki se nanaša na vsaj 5 % izjav“.

Sektor olivnega olja
Člen 1(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 154/75 z dne 21. januarja 1975 o uvedbi registra pridelovalcev oljk v državah članicah proizvajalkah
oljčnega olja (UL L 19, str. 1), kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 3453/80 z dne 22. decembra 1980 (UL L 360,
str. 15, v nadaljevanju: Uredba št. 154/75), zadevnim državam članicam nalaga, naj uvedejo register pridelovalcev oljk, ki
zajema vsa posestva z nasadi oljk na njihovem ozemlju.
Člen 1(2) Uredbe št. 154/75 določa, naj se za vsako kmetijsko gospodarstvo v register vnesejo naslednji podatki:
–        skupna pridelovalna površina oljk, skupaj z zemljiškoknjižnim vpisom parcel, na katerih ležijo te površine;
–        skupno število oljčnih dreves;
–        imena lastnikov vsake parcele,
–        razmerje med površinami, kjer se pridelujejo samo oljke, in površinami, na katerih se pridelujejo mešane kulture,
–        razporeditev oljk glede na sorto,
–        sistem pridelovanja, ki se uporablja,
–        starost dreves ter stanje pridelave in proizvodnje,
–        število dreves na namakalnih površinah.
Ista določba je določila rok za uvedbo registra pridelovalcev oljk v Grčiji na 31. oktober 1988.
Člen 16(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2261/84 z dne 17. julija 1984 o določitvi splošnih pravil dodeljevanja pomoči za proizvodnjo
oljčnega olja in pomoči organizacijam proizvajalcev oljčnega olja (UL L 208, str. 3) nalaga vsaki državi članici proizvajalki,
naj izdela in sproti dopolnjuje trajne računalniške datoteke s podatki o proizvodnji oljk in oljčnega olja.
Na podlagi člena 11(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 3061/84 z dne 31. oktobra 1984 o podrobnih pravilih za uporabo sistema proizvodne
pomoči za olivno olje (UL L 288, str. 52), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EGS) št. 98/89 z dne 17. januarja 1989
(UL L 14, str. 14, v nadaljevanju: Uredba št. 3061/84), države članice proizvajalke vpišejo v računalniške datoteke podatke
iz registra pridelovalcev oljk, če so ti razpoložljivi.
Člen 11(2) Uredbe št. 3061/84 določa, da morajo biti računalniške datoteke pripravljene za uporabo pred 31. oktobrom 1990.

Sektor rozin
Člen 3 Uredbe Komisije (EGS) št. 2911/90 z dne 9. oktobra 1990 o podrobnih pravilih uporabe za dodelitev pomoči pri pridelavi
nekaterih sort grozdja za sušenje (UL L 278, str. 35), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2475/94 z dne 13.
oktobra 1994 (UL L 264, str. 6) in Uredbo Komisije (ES) št. 2614/95 z dne 9. novembra 1995 (UL L 268, str. 7, v nadaljevanju:
Uredba št. 2911/90), ureja, katere informacije in podatke mora vsebovati prijava pridelka.
Člen 3(1) Uredbe št. 2911/90 določa:
„Prijava pridelka se vloži […] najpozneje 30. aprila vsakega leta za naslednje tržno leto.
[…]“
Člen 3(2) iste uredbe podrobneje določa:
„Prijava pridelka vsebuje vsaj naslednje podatke:
(a)      ime, priimek in naslov vlagatelja;
(b)      površine, ki se nanašajo na te vinograde in so obdelane z zadevnim proizvodom ali zadevnimi proizvodi (v hektarjih in v arih),
in navedbo katastrske številke teh površin ali enakovredne podatke, ki jih priznava pristojni organ za opravljanje kontrole
površin;
(c)      sorto uporabljenega grozdja in, v primeru sultanin, ali je vinograd prizadela trsna uš ali je bil v manj kot petih letih na
novo posajen;
(d)      izjava pridelovalca, da zadevne površine ali proizvodi, ki se tam pridelujejo, niso predmet zahtevka za pomoč na podlagi drugih
ureditev, zlasti tistih, ki jih predvideva Uredba (EGS) št. 797/85;
(e)      oceno pridelka, ki ga je mogoče pridelati;
(f)      status in način kmetovanja.“
Člen 6 Uredbe št. 2911/90 opredeljuje kontrole, ki jih morajo opraviti države članice. Prvi pododstavek odstavka 2 tega člena
določa:
„Država članica v skladu z odstavkom 3 organizira kontrole na kraju samem, ki na področju vsake upravne enote segajo do reprezentativnega
odstotka prijav pridelka. Ta odstotek ne more biti nižji od 10 %, znaša pa vsaj 15 %, če se odkrije pomembno število napačnih
prijav.“
Uredba Komisije (ES) št. 1456/97 z dne 25. julija 1997 o določitvi za tržno leto 1997/1998 zneska pomoči za pridelavo grozdja,
namenjenega za proizvodnjo določenih sort rozin (UL L 199, str. 4), določa minimalne donose, pod katerimi ni mogoče izplačati
nobene pomoči. Člen 1(3) določa, da države članice sprejmejo vse ukrepe, potrebne za nadzor tega minimalnega donosa.
Člen 16 Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino (UL L 179, str. 1) našteva informacije,
ki jih zajema preglednica obsega vinogradniških površin. Odstavek 2 tega člena določa, da lahko država članica predvidi možnost,
da se preglednica sestavi na regionalni podlagi. V tem primeru morajo biti vse regionalne preglednice sestavljene do 31. decembra
2001.
Uredba Komisije (ES) št. 1621/1999 z dne 22. julija 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 2201/96
glede pomoči pri pridelavi grozdja za proizvodnjo nekaterih sort rozin (UL L 192, str. 21), ki je od tržnega leta 1999/2000
nadomestila Uredbo št. 2911/90, v členu 2(3) določa:
„Za upravljanje programa pomoči se uvede računalniška alfanumerična podatkovna zbirka, imenovana „podatkovna zbirka“, ki vsebuje
informacije, navedene v členih 4 in 8(4). Sistem alfanumerične identifikacije parcel se uporablja za povezani sistem iz člena
4 Uredbe Sveta (EGS) št. 3508/92 in se po potrebi dopolni tako, da vključuje vinogradniška območja, zajeta v ta program pomoči.“
Člen 13(1) Uredbe št. 1621/1999 določa:
„Države članice morajo vzpostaviti podatkovno zbirko iz člena 2(4) pred začetkom tržnega leta 2002/2003. Za tržna leta 1999/2000,
2000/2001 in 2001/2002 se obveza o registraciji v podatkovni zbirki nadomesti z obvezo o vložitvi zahtevka za registracijo
v podatkovno zbirko v skladu s členom 4(2) pred 1. septembrom 1999; sklici, ki se nanašajo na območje in identifikacijo parcel,
so vpisi katastrskih podatkov ali druge navedbe, ki jih prizna za enakovredne odgovorni organ za preverjanje površin.“

Sektor ovčjega in kozjega mesa
Člen 5(1) Uredbe Komisije (EGS) št. 3887/92 z dne 23. decembra 1992 o podrobnih pravilih za uporabo integriranega upravnega
in kontrolnega sistema za nekatere programe pomoči Skupnosti (UL L 391, str. 36) določa:
„Brez poseganja v zahteve glede zahtevkov za pomoč na žival, ki jih vzpostavljajo druge sektorske uredbe, vsebuje zahtevek
za pomoč na žival vse potrebne informacije, in zlasti:
–        označitev osebe nosilca kmetijskega gospodarstva,
[…]
–        število in tip živali, za katere je zahtevana pomoč,
–        po potrebi, zavezo kmeta, da jih bo zadržal na svojem kmetijskem gospodarstvu v obdobju obvezne reje, ter navedbo kraja ali
krajev, kjer se bodo živali nahajale, in po potrebi navedbo zadevnega obdobja ali obdobij ter, v zvezi z govedom, njihovo
identifikacijsko številko; v primeru spremembe tega obdobja je nosilec kmetijskega gospodarstva zavezan o tem predhodno pisno
obvestiti pristojni organ,
–        po potrebi, individualne omejitve ali individualne zgornje meje za zadevne živali,
[…]
–        izjavo nosilca kmetijskega gospodarstva, da se zaveda pogojev za dodelitev zadevnih pomoči.
[…]“.
Člen 6 iste uredbe določa:
„1.      Upravne kontrole in kontrole na kraju samem se izvajajo na takšen način, da se lahko zanesljivo preveri, ali so bili upoštevani
pogoji, pod katerimi se dodelijo pomoč in premije.
[…]
3.      Kontrole na kraju samem zajemajo vsaj pomemben vzorec zahtevkov. Ta vzorec mora predstavljati vsaj:
–        10 % zahtevkov za pomoč na žival ali izjav o udeležbi,
[…]
4.      Pristojni organ določi zahtevke, pri katerih bo opravljena kontrola na kraju samem, zlasti na osnovi analize tveganja in elementa
reprezentativnosti vloženih zahtevkov za pomoč. Analiza tveganja upošteva:
–        znesek pomoči,
–        število enot rabe ali poljin, površino ali število živali, za katere je zahtevana pomoč,
–        spremembe glede na predhodno leto,
–        ugotovitve kontrol, opravljenih v preteklih letih,
–        drugi dejavniki, ki jih določijo države članice.
[…]“.
Člen 10(5) Uredbe št. 3887/92 določa:
„V primeru, ko nosilec kmetijskega gospodarstva iz razlogov, povezanih z naravnimi življenjskimi okoliščinami črede, ne more
izpolniti obveznosti, da obdrži živali, prijavljene za premijo, dokler je to zadrževanje obvezno, se pravica do premije ohrani
za število živali, ki so v obveznem obdobju dejansko upravičeno zadržane, pod pogojem, da nosilec kmetijskega gospodarstva
o tem pisno obvesti pristojni organ v desetih delovnih dneh od ugotovitve zmanjšanja števila teh živali.“
Člen 12 navedene uredbe določa:
„O vsakem kontrolnem obisku je treba izdelati zapisnik, ki navaja zlasti razloge za obisk, prisotne osebe, število preverjenih
enot rabe ali poljin, število tistih, ki so bile izmerjene, uporabljene metode merjenja, število in tip na kraju samem ugotovljenih
živali, in po potrebi, identifikacijske številke.
Nosilec kmetijskega gospodarstva ali njegov zastopnik ima možnost, da podpiše zapisnik in s tem, če je to primer, vsaj potrdi
svojo prisotnost pri kontroli ali doda svoje pripombe k tej kontroli.“
Člen 1(3), prvi in drugi pododstavek, Uredbe Komisije (EGS) št. 2700/93 z dne 30. septembra 1993 o podrobnih pravilih za uporabo
premije za proizvajalce ovčjega in kozjega mesa (UL L 245, str. 99), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 279/94
z dne 8. februarja 1994 (UL L 37, str. 1, v nadaljevanju: Uredba št. 2700/93), določa:
„Obdobje obvezne reje, v katerem se proizvajalec zavezuje, da bo imel na svojem gospodarstvu [...] število ovac in/ali koz,
za katero je zahteval premijo, je sto dni z začetkom od zadnjega dneva obdobja za predložitev zahtevkov iz odstavka 2.
Preden se vse ali del števila ovac in/ali koz, za katero je zahtevana premija, odda v najem v obdobju obvezne reje, je treba
te živali identificirati. [...]“
Člen 4 Uredbe št. 2700/93 določa:
„1.      Kontrole na kraju samem se opravijo v skladu z določbami člena 6 Uredbe (EGS) št. 3887/92 in sistem stalne registracije uporabljenega
staleža mora biti v skladu s pravili iz člena 4 Direktive (Sveta) 92/102/EGS [z dne 27. novembra 1992 o identifikaciji in
registraciji živali (UL L 355, str. 32)].
Če pa država članica še ni izvedla sistema registracije, navedenega v prvem pododstavku, lahko za tržno leto 1994 vzpostavi
drugačen sistem registracije, ki omogoča trajno in jasno odražanje dejanskega položaja staleža. […]
[…]
2.      Države članice za vsako tržno leto opravijo popis rejcev ovac, ki tržijo ovčje mleko ali proizvode iz njega. […]“.
Uredba št. 2700/93 se na podlagi člena 9, drugi pododstavek, uporablja od tržnega leta 1994.

Dejansko stanje in postopek
Razlogi za nezakonitost ukrepov, navedenih v izpodbijani odločbi, so povzeti v zbirnem poročilu Komisije št. AGRI/17537/01-SL-končno
z dne 19. junija 2001 (v nadaljevanju: zbirno poročilo).
Glede sektorja bombaža je Komisija za tržno leto 1995/1996 ugotovila, da na kraju samem niso bile opravljene kontrole izjav
o površinah, posejanih z bombažem, v upravnih okrožjih (nomoi) Serrai in Drama, čeprav člen 12(1) Uredbe št. 1201/89 zahteva,
da se taka kontrola opravi vsaj za 5 % izjav o posejanih površinah. Komisija je tudi ugotovila, da so bile kontrole posejanih
površin od decembra 1996 do marca 1997 izvedene prepozno. Uporabila je stopnje pavšalnega popravka 10 % za vse napake, kar
ustreza vsoti 4.163.259.550 GRD.
Glede sektorja olivnega olja so se pri presojah, izvedenih v Grčiji, izkazale številne pomanjkljivosti v kontrolnem sistemu,
med temi je predvsem neobstoj računalniških datotek in registra pridelovalcev oljk. Po tem, ko so grški organi leta 1999 predložili
informacije o izvedenih izboljšavah, so službe Komisije na dvostranskem sestanku v Bruslju 23. septembra 1999 izjavile, da
podpirajo izvedene izboljšave, vendar pa naj te ne bi zadostovale za odpravo ugotovljenih pomanjkljivosti. Zato je Komisija
uporabila finančni popravek v višini 5 % za prijavljene izdatke za proračunski leti 1997 in 1998 (nanašajoč se na tržni leti
1995/1996 in 1996/1997), katerega vsota znaša 17.308.535.972 GRD.
Glede sektorja rozin je Komisija po poizvedbi, ki jo je opravila leta 1998 v nomosu Héraklion, ugotovila tri vrste pomanjkljivosti:
najprej pomanjkljivosti v zvezi z obdelovalnimi površinami in upravičenosti grozdja do pomoči Skupnosti, nadalje pomanjkljivosti
v zvezi s kontrolami minimalnih donosov in sort, upravičenih do pomoči, in nazadnje pomanjkljivosti v zvezi s sprejemom in
uporabo kontrolnega sistema. Na podlagi prvih dveh vrst pomanjkljivosti je Komisija za nomos Héraklion izvedla finančni popravek
v višini 5 % prijavljenih izdatkov za proračunska leta 1997, 1998 in 1999. Zaradi tretje vrste pomanjkljivosti je bil uporabljen
popravek v višini 2 % za izdatke glede celotne Grčije za ista proračunska leta. Ti popravki znašajo skupno 3.144.838.970 GRD.
Glede sektorja ovčjega in kozjega mesa je Komisija po dveh presojah, opravljenih leta 1997 in leta 1998, ocenila, da kontrolni
sistem premije za ovčje in kozje meso, ki je bil uporabljen v Grčiji, ni bil v skladu s ureditvijo Skupnosti in da je imel
različne pomanjkljivosti, kot so odsotnost sistema registracije staleža, veliko manj pogoste kontrole na kraju samem v nekaterih
upravnih okrožjih (nomoi), nezanesljivost statističnih podatkov o kontrolah, slaba kakovost kontrolnih poročil, zamude pri
obdelavi podatkov, neuporaba načela analize tveganja, odsotnost sporočila o kraju obvezne reje črede, odsotnost označitve
števila živali in dejstvo, da so bile izgube sporočene le ustno. Na podlagi tega je Komisija glede prijavljenih izdatkov za
leta 1995, 1996 in 1997 določila popravek v višini 25 % za izdatke v nomosu Rethymnon (Kreta) zaradi popolne odsotnosti kontrole,
10 % za določena druga upravna okrožja (nomoi) in 5 % za ostalo nacionalno ozemlje, skupni znesek teh popravkov pa je znašal
11.863.933.000 GRD.
Komisija je z izpodbijano odločbo ukinila financiranje Skupnosti za zneske, navedene v točkah od 35 do 38 te sodbe, zaradi
njihove neskladnosti s pravom Skupnosti.
Helenska republika s to tožbo Sodišču predlaga, naj izpodbijano odločbo razglasi za nično ali jo vsaj spremeni, če ji nalaga
navedene finančne popravke.
Komisija Sodišču predlaga, naj tožbo zavrne in Helenski republiki naloži plačilo stroškov.

Popravek glede proizvodne pomoči za bombaž

Trditve strank
Po mnenju grške vlade je Komisija napačno razlagala člen 12(1)(a) Uredbe št. 1201/89, ker naj bi ta zahteval kontrolo 5 %
izjav o površinah, posejanih z bombažem, ne v vsakem nomosu, ampak na nacionalni ravni, kot se je to v Grčiji opravilo. Če
uredba zahteva, da morajo kontrole omogočati preverjanje resničnosti in točnosti izjav o površinah z reprezentativnim vzorcem,
naj ne bi nič kazalo na to, da je nomos referenčna upravna enota.
Komisija navaja, da je treba reprezentativnost kontrole preizkusiti v razmerju do vsake upravne regije, v kateri se prideluje
bombaž, ker je kontrola namenjena zagotavljanju točnosti izjav. Te naj bi bile torej nezanesljive, če kontrol v določenih
regijah z močno pridelavo sploh ne bi bilo. Odsotnost kontrol v dveh spornih upravnih okrožjih (nomoi), česar Helenska republika
ne izpodbija, naj bi pomenila tudi povečan dejavnik tveganja za sredstva Skupnosti.
Helenska republika glede zamud, ki so ji očitane pri izvedbi kontrol, zatrjuje, da Uredba št. 1201/89 za izvedbo kontrol na
kraju samem ne predvideva rokov, katerih prekoračitev bi povzročila finančne popravke. Kontrola bi bila lahko izvedena ne
samo do novembra, ampak tudi do marca ali aprila leta, ki sledi letini, če se stebla bombaža še nahajajo na enoti rabe ali
poljini. Poleg tega naj bi bile zamude v tem primeru rezultat primera višje sile, in sicer stavke.
Po mnenju Komisije naj bi bile kontrole izvedene pred letino, to je najpozneje oktobra. Dodaja, da naj bi vnaprejšnja napoved
stavke izključevala primer višje sile.

Presoja Sodišča
Člen 12(1)(a) Uredbe št. 1201/89 določa, da mora imenovani inšpekcijski organ izvesti „kontrolo, pri kateri vzame vzorce na
kraju samem iz vsaj 5 % izjav“.
Z zahtevo, da se mora kontrola nanašati na vsaj 5 % izjav, poskuša ta določba doseči reprezentativnost kontrole. Podrobneje
ne določa, da bi bilo treba v Grčiji teh 5 % določiti glede na vsak nomos in ne glede na večje upravne regije. Nasprotno določa,
da je treba zahtevano kontrolo izvesti „z vzorčenjem“.
Iz elementov v spisu, predloženem Sodišču, torej sledi, da so v tržnem letu 1995/1996 grški organi na podlagi takega vzorčenja
izbrali 1.101 od 10.874 izjav, oddanih v nomosu Serrai, in 325 od 3.222 izjav, oddanih v nomosu Drama. Kljub temu obstaja
dejstvo, da v tem tržnem letu ni bila v upravnih okrožjih (nomoi) Serrai in Drama na kraju samem izvedena nobena kontrola.
Iz tega izhaja, da v teh upravnih okrožjih (nomoi) v nasprotju z zahtevami člena 12(1)(a) Uredbe št. 1201/89 ni bila opravljena
kontrola z vzorčenjem.
Glede trditve grške vlade, da naj bi bila odsotnost kontrole v teh upravnih okrožjih (nomoi) v tržnem letu 1995/1996 redka
in jo je treba pripisati začasnemu pomanjkanju osebja, je treba opozoriti, da so organi držav članic pristojni za vzpostavitev
zanesljivega in funkcionalnega kontrolnega sistema, organiziranega tako, da se izogne nastanku takih pomanjkljivosti (v tem
smislu glej sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Grčija proti Komisiji, C-157/00, Recueil, str. I-153, točka 18).
Glede prepozne izvedbe kontrole površin, posejanih z bombažem, ki jo je Komisija ugotovila za tržno leto 1996/1997, je treba
opozoriti, da je obveznost zadevne države članice predložitev podrobnega in popolnega dokaza dejanskega stanja njenih kontrol
in po potrebi netočnosti trditev Komisije (zgoraj navedena sodba Grčija proti Komisiji, točka 17).
Iz informacij, predloženih Sodišču, torej sledi, da grški organi kljub večkratnim zahtevam Komisije niso v primernem času
zagotovili niti informacij niti listin, ki bi dokazovale izvedbo teh kontrol pred letino ali po njej v zadevnem tržnem letu.
Zato je treba zavrniti trditev grške vlade glede pozne kontrole površin, ne da bi bilo treba odločiti, ali je bilo v skladu
s členom 12(1)(a) Uredbe št. 1201/89, če se je ta kontrola izvedla v mesecu, ki je sledil letini in ne pred njim, niti preizkusiti,
ali bi bila stavka lahko primer višje sile, ki bi upravičeval prepozno izvršitev kontrole.
Na podlagi zgoraj navedenega je treba vse trditve grške vlade v zvezi s finančnim popravkom, ki je bil izveden glede proizvodne
pomoči za bombaž, zavrniti kot neutemeljene.

Popravek glede proizvodne pomoči za olivno olje

Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 5(2)(c), četrti pododstavek, Uredbe št. 729/70
Trditve strank
Po mnenju grške vlade uporaba finančnega popravka 5 % za izdatke, prijavljene za proračunski leti 1997 in 1998, krši člen
5(2)(c), četrti pododstavek, Uredbe št. 729/70, ker naj bi Komisija ugotovitve glede kontrol, izvedenih od 20. do 24. maja
1996, prenesla na ti proračunski leti samo zato, ker naj ne bi bilo odpravljeno že leta 1996 očitano nedelovanje pri vzpostavitvi
registra pridelovalcev oljk in računalniške datoteke podatkov. Popravek naj bi bil toliko bolj neutemeljen, ker bi bilo odsotnost
registra pridelovalcev oljk mogoče odpraviti z uporabo drugega, prav tako zanesljivega kontrolnega sistema. Poleg tega naj
bi Komisija zlorabila postopka, ker naj bi bil primernejši postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, saj popravek pomeni bolj
sankcijo zaradi zamude pri dokončanju navedenega registra.
Komisija navaja, da ni nujno, da bi moral biti nedokončani register pridelovalcev oljk predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti,
in da v okviru izdatkov EKUJS tak finančni popravek ne pomeni sankcije. Popravek ne bi smel biti manjši od 5 %, ker sta register
pridelovalcev oljk in računalniška datoteka steber kontrolnega sistema Skupnosti.
Presoja Sodišča
Opozoriti je treba, da je bila Helenska republika v skladu s členom 1(2) Uredbe št. 154/75 zavezana vzpostaviti register pridelovalcev
oljk najpozneje do 31. oktobra 1988.
Dejstvo je, da Helenska republika tega roka ni spoštovala in da v proračunskem letu 1988 register pridelovalcev oljk še ni
bil vzpostavljen.
Helenska republika je bila v skladu z uredbama št. 2261/84 in 3061/84 zavezana pred 31. oktobrom 1990 pripraviti računalniško
datoteko podatkov o oljkah.
Helenska republika ni spoštovala tega roka in v proračunskem letu 1998 računalniška datoteka še ni bila vzpostavljena.
V teh okoliščinah ni naloga Komisije, da predloži druge dokaze o odsotnosti registra pridelovalcev oljk in računalniške datoteke
za proračunski leti 1997 in 1998 v tem primeru, kot tiste, ki jih je v ta namen zbrala za proračunsko leto 1996, ampak mora
zadevna država članica dokazati, da je od proračunskega leta 1996 dejansko pripravila register pridelovalcev oljk in računalniško
datoteko (v tem smislu glej zgoraj navedeno sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Grčija proti Komisiji, točka 18). Ker Helenska
republika ni zagotovila takih dokazov, je bil v tem smislu upravičen finančni popravek.
Čeprav predpostavljamo, da so bile izvedene druge kontrole, je treba opozoriti, da morajo države članice uporabiti posebne
nadzorne ukrepe, če jih uredba določa, ne da bi bilo treba presoditi utemeljenost njihovih argumentov, da bi bil drugačen
kontrolni sistem učinkovitejši (glej sodbo z dne 21. marca 2002 v zadevi Španija proti Komisiji, C-130/99, Recueil, str. I-3005,
točka 87).
Glede trditve grške vlade, da bi bil z namenom sankcioniranja zamude pri pripravi registra pridelovalcev oljk primernejši
postopek za neizpolnitev obveznosti, je treba opozoriti, da postopek zaradi neizpolnitev obveznosti, ki ga določa člen 226
ES, in postopek potrditve obračunov EKUJS sledita različnima ciljema in ju urejajo različna pravila. V slednjem postopku ima
Komisija obveznost izvedbe finančnega popravka, če izdatki, za katere je zahtevano financiranje, niso bili opravljeni v skladu
s predpisi Skupnosti. Tak finančni popravek stremi k izogibanju temu, da bi zneski – ki niso namenjeni cilju, ki mu sledi
zadevna skupnostna ureditev, in torej v nasprotju s trditvami grške vlade ne pomenijo sankcije – postali breme EKUJS (glej
sodbo z dne 11. januarja 2001 v zadevi Grčija proti Komisiji, C-247/98, Recueil, str. I-1, točki 13 in 14).
Iz tega sledi, da je treba ta prvi tožbeni razlog glede proizvodne pomoči za olivno olje zavrniti kot neutemeljen.

Drugi tožbeni razlog: pomanjkljiva ali nezadostna obrazložitev izpodbijane odločbe
Trditve strank
Grška vlada uveljavlja pomanjkanje obrazložitve, ki pomeni kršitev člena 253 ES, ker Komisija ni upoštevala prizadevanj za
izboljšanje kontrolnega sistema in sistema izplačil proizvodnih pomoči za olivno olje. Uvedene naj bi bile različne kontrole,
kot so obveznost proizvajalcev olivnega olja, da vložijo trikrat preverjeno prijavo pridelka, ki označuje oljčna drevesa in
njihovo mesto, obveznost oljarn, da zagotovijo mesečno „poslovno poročilo o [njihovi] dejavnosti“ in kontrola, imenovana „socialna
kontrola“, ki se izvede z objavo seznamov proizvajalcev olivnega olja in njihovih značilnosti (identiteta, postavljena zahteva
in prijava pridelka), katere naj bi preverili sami proizvajalci olivnega olja. Grška vlada ocenjuje, da se ne bi smelo ukiniti
nobenega elementa zadevnih izdatkov; v vsakem primeru naj bi bila preostala pomanjkljivost samo trenutne in administrativne
narave ter v skladu z načelom sorazmernosti ne bi smela upravičevati popravka, ki presega 2 %.
Po mnenju Komisije izvedene izboljšave ne upravičujejo znižanja zneska popravka za proračunski leti 1997 in 1998 s 5 % na
2 %. Navaja, da bo, dokler se ne vzpostavita glavna elementa kontrole, in sicer register pridelovalcev oljk in računalniška
datoteka, verjetnost tveganja izgub za Skupnost velika in bodo popravki upravičeni.
Presoja Sodišča
Glede obveznosti obrazložitve je v skladu z ustaljeno sodno prakso, da je treba v posebnem kontekstu izdelave odločb v zvezi
s potrditvijo obračunov obrazložitev odločbe šteti kot zadostno, če je bila namembna država ozko povezana s postopkom izdelave
te odločbe in če je poznala razloge, zaradi katerih je Komisija ocenila, da EKUJS ni treba naložiti sporne vsote (glej sodbi
z dne 18. maja 2000 v zadevi Belgija proti Komisiji, C-242/97, Recueil, str. I-3421, točka 95, in z dne 24. januarja 2002
v zadevi Francija proti Komisiji, C-118/99, Recueil, str. I-747, točka 54).
V tej zadevi iz spisa izhaja, da je bila grška vlada povezana s postopkom izdelave izpodbijane odločbe. Odsotnost vzpostavitve
registra pridelovalcev oljk in računalniške datoteke je že v prejšnjih tržnih letih privedla do finančnih popravkov, za zadevna
tržna leta pa so bili razlogi, iz katerih je Komisija izvedla finančni popravek, predstavljeni zlasti na dvostranskem sestanku
z dne 23. septembra 1999, ki je potekal v okviru postopka pomirjanja, in v zbirnem poročilu.
V teh okoliščinah je treba obrazložitev izpodbijane odločbe šteti za zadostno.
Glede odstotka 5 %, ki ga je Komisija uporabila za namene izračuna popravka glede proizvodnih pomoči za olivno olje, je treba
navesti, da sta register pridelovalcev oljk in računalniška datoteka temeljna elementa sistema Skupnosti za nadzor pomoči.
Dokler ta elementa nista vzpostavljena, je načeloma upravičena uporaba stopnje popravka 10 %, kot jo predvidevajo smernice
Komisije, ki so bile predstavljene v njenem dokumentu št. VI/5330/97.
Vsekakor pa je Komisija priznala, da nekateri ukrepi, ki so jih od leta 1996 sprejeli grški organi, pomenijo izboljšave, vendar
ne da bi bili prav tako učinkoviti kot kontrolni sistem, ki ga predvideva skupnostna ureditev. Zato je primerno ocenila, da
stopnjo popravka zniža z 10 na 5 %.
V skladu s smernicami Komisije ne bi bilo dovoljeno znižati stopnje popravka pod 5 %, dokler ne bosta vzpostavljena register
pridelovalcev oljk in računalniška datoteka, ker sta ključna elementa kontrolnega sistema Skupnosti. Nasprotne trditve grške
vlade je torej treba zavrniti.
Zato je treba drugi tožbeni razlog v zvezi s proizvodnimi pomočmi za olivno olje zavrniti kot neutemeljen.

Popravek glede proizvodne pomoči za rozine

Prvi tožbeni razlog: napačna razlaga in uporaba člena 16(2) Uredbe št. 1493/1999 ter členov 2 in 13(1) Uredbe št. 1621/1999
ter pomanjkljiva obrazložitev zaradi napačne presoje dejstev
Trditve strank
V zvezi s pomanjkljivostmi, ki jih je Komisija ugotovila glede kontrol v zvezi z obdelanimi površinami in upravičenostjo grozdja,
grška vlada navaja, da sta člen 16(2) Uredbe št. 1493/99 ter člena 2 in 13(1) Uredbe št. 1621/1999 državam članicam izrecno
priznala pooblastilo, da organi, zadolženi za take kontrole, namesto navedbe katastrske številke uporabijo druge podatke,
ki so priznani kot enakovredni za namene zagotavljanja referenčnih podatkov glede površine in označbe enot rabe ali poljin,
na katerih se proizvajajo rozine. Vsekakor naj bi se odsotnost nekaterih katastrskih podatkov izravnala s podatki, ki so bili
pri direkcijah za razvoj podeželja zbrani v dvanajstih letih.
Po mnenju Komisije ukrepi, ki jih navaja grška vlada, ne zagotavljajo pravilnosti izdatkov v enaki meri kot zemljiški kataster,
ker manjkajo zlasti objektivni podatki v zvezi s priznanjem površin. Poleg tega poudarja, da nastali popravki niso povezani
z nevzpostavitvijo kletarske evidence, ampak z določitvijo mesta površin in s priznanjem istovetnosti enot rabe ali poljin,
ki sta bila izvedena s kršitvijo člena 13 Uredbe št. 1621/1999.
Po mnenju grške vlade je Generalna direkcija za upravljanje s trgi kmetijskih proizvodov s sprejetjem dodatnih navodil in
modelov formularjev omogočila izravnavo odsotnosti spremnih dokumentov v zvezi z obliko enot rabe ali poljin in njihovim merjenjem,
ki naj bi bila le upravna pomanjkljivost.
Komisija navaja, da take odsotnosti dokumentov ni mogoče šteti kot preprosto upravno opustitev, ampak kot hudo pomanjkljivost,
ki ne omogoča izvedbe kontrole na konkretni podlagi.
Presoja Sodišča
Finančni popravek, za katerega gre pri tem tožbenem razlogu, se nanaša na proračunska leta 1997, 1998 in 1999, to je tržna
leta 1996/1997, 1997/1998 in 1998/1999. Uredba št. 1493/1999 se v skladu z njenim členom 82, drugi pododstavek, uporablja
od 1. avgusta 2000. Uredba št. 1621/1999 se na podlagi njenega člena 16, drugi pododstavek, uporablja od tržnega leta 1999/2000.
Iz tega sledi, da se utemeljenosti zadevnega finančnega popravka ne bi smelo presojati glede na ti uredbi, ki se v obdobju
nastanka dejstev v tej zadevi ne uporabljata.
Zato je treba prvi tožbeni razlog zavrniti, kolikor temelji na določbah navedenih uredb.
V ostalem je treba navesti, da člen 3(2) Uredbe št. 2911/90, ki se je uporabljala v upoštevanem obdobju, določa, da morajo
prijave pridelka, vzpostavljene za dodelitev proizvodne pomoči za rozine, zajemati zlasti „površine, ki se nanašajo na te
vinograde in so obdelane z zadevnim proizvodom ali zadevnimi proizvodi […] in navedbo katastrske številke teh površin ali
enakovredne podatke, ki jih priznava pristojni organ za opravljanje kontrole površin“.
Grška vlada v bistvenem uveljavlja, da naj bi ukrepi, ki so jih izvedli grški organi brez zemljiškega katastra, zagotavljali
nadzor, enakovreden tistemu, ki ga omogoča zemljiški kataster.
Komisija pa je pri kontrolah na kraju samem ugotovila veliko pomanjkljivosti glede kontrol površin in upravičenosti grozdja.
Zbirno poročilo se sklicuje zlasti na naslednje pomanjkljivosti: informacije v zvezi s površinami iz kontrolnih poročil in
prijav pridelka naj ne bi ustrezale dejanskemu stanju zemljišča. Zemljišča naj ne bi bila označena, da bi se olajšalo ugotavljanje
istovetnosti navedenih površin, in ugotavljanje istovetnosti enot rabe ali poljin naj bi bilo brez prisotnosti upravičenca
nemogoče. Poleg tega naj ne bi obstajala nobena dodatna dokumentacija, ki bi podrobneje navajala izris domnevno izmerjenih
enot rabe ali poljin ali podatke o meritvah. Določeni inšpektorji naj bi ignorirali navodila glede izvrševanja svojih nalog.
Kontrolna poročila naj bi imela poznejši datum od datuma dostave grozdja. Nazadnje so se kontrolna poročila nacionalnih inšpektorjev
popolnoma ujemala z izjavami upravičencev, medtem ko so kontrole na kraju samem, ki jih je opravila Komisija, skoraj v vseh
primerih izkazale neskladja.
Ob tako hudih pomanjkljivosti, kot jih je ugotovila Komisija, je dolžnost zadevne države članice predložitev podrobnih in
popolnih dokazov o netočnosti izjav Komisije. Ta država članica ne bi smela zanikati ugotovitev Komisije, ne da bi svoje trditve
podprla z dokazom o obstoju zanesljivega in funkcionalnega kontrolnega sistema (glej zgoraj navedeno sodbo z dne 9. januarja
2003 v zadevi Grčija proti Komisiji, točki 17 in 18).
V tej zadevi je treba ugotoviti, da grška vlada ni dokazala, da je vzpostavila zanesljiv in funkcionalen kontrolni sistem,
niti izkazala, da so ugotovitve Komisije netočne.
Zato je treba ta prvi tožbeni razlog glede proizvodnih pomoči za rozine zavrniti kot neutemeljen.

Drugi tožbeni razlog: napačna presoja dejstev in pomanjkljiva obrazložitev
Trditve strank
Glede pomanjkljivosti, ki jih je ugotovila Komisija v zvezi s kontrolami minimalnega donosa in sort, upravičenih do pomoči,
grška vlada navaja, da proizvajalci niso mogli v skladu s členom 3(2)(e) Uredbe št. 2911/90 zagotoviti zahtevanih ocen pridelka,
ki bi lahko bil pridelan, do datuma, predvidenega v odstavku 1 tega člena, in sicer do 30. aprila, ker bi bila taka ocena
takrat prezgodna. Zato naj bi bile v zadevnem obdobju izvedene navzkrižne kontrole za preverjanje spoštovanja minimalnega
donosa. Te kontrole naj bi se izvedle v treh stopnjah: najprej kontrola na kraju samem, nato navzkrižne kontrole podatkov
o prodaji in nazadnje kontrole z vzorčenjem na mestih embaliranja ali vinifikacije. Komisija naj bi torej napačno presodila
dejstva in naj bi zato s kršitvijo člena 253 ES pomanjkljivo obrazložila izpodbijano odločbo.
Po mnenju Komisije ni bil predložen noben dokaz o dejanski izvedbi te trojne kontrole. Nasprotno naj bi se po opravljenih
inšpekcijskih pregledih izkazalo, da take učinkovite kontrole ni bilo na kraju samem, ki bi zagotavljal, da bi se izplačane
pomoči nanašale samo na sorte grozdja, upravičene do pomoči, ki so dosegle predviden minimalni donos, in da si je treba izgubo
minimalnega donosa dejansko razlagati z neugodnimi podnebnimi pogoji. Poleg tega naj grški organi ne bi predložili dokazov,
da je bilo grozdje sušeno in da je bilo uporabljeno samo za proizvodnjo rozin.
Presoja Sodišča
Po eni strani grška vlada ne izpodbija, da upravičenci do zadevne pomoči niso zagotovili ocen proizvodnje, ki jih zahteva
člen 3(2)(e) Uredbe št. 2911/90.
Po drugi strani ta vlada ni izkazala dejanske izvedbe kontrole, ki bi zagotavljala spoštovanje minimalnega donosa, ki je predpisan
za vsako sorto grozdja, upravičeno za dodelitev proizvodne pomoči za rozine.
Iz tega sledi, da grška vlada ni predložila nobenega upoštevnega elementa, ki bi ovrgel presojo Komisije, zato je treba drugi
tožbeni razlog glede proizvodne pomoči za rozine zavrniti kot neutemeljen.

Tretji tožbeni razlog: vsebinska napaka v presoji Komisije
Trditve strank
Grška vlada izpodbija popravek Komisije v zvezi s sprejetjem in z uporabo kontrolnega sistema, ker se ugotovljene pomanjkljivosti
in z njimi povezan popravek na splošno nanašajo na vsak sistem notranje kontrole plačilne agencije in ne samo na ureditev
proizvodne pomoči za rozine. Po njenem mnenju bi lahko službe Komisije izvedle kontrolo plačilne agencije, ne pa da iz pregleda
navedene ureditve sklepajo, da celotna priloga k Uredbi št. 1663/95 ni bila uporabljena.
Poleg tega bi bilo treba okrepiti kontrolni sistem, kletarsko evidenco pa bi bilo treba vzpostaviti na podlagi dvostopenjskega
časovnega načrta, katerega druga stopnja je že napredovala.
Iz tega naj bi izhajalo, da je Komisija napačno presodila podatke, na katerih temelji ta popravek, ki ga je treba torej razglasiti
za ničnega.
Po mnenju Komisije so bile izboljšave, ki jih zatrjuje grška vlada, izvršene šele po sprejetju ministrske okrožnice z dne
23. februarja 1999 in izkazujejo, da je prejšnja ureditev pomenila tveganje za proračun Skupnosti. Dodaja, da naj bi se pomanjkljivosti,
ki jih je v notranjem kontrolnem sistemu ugotovilo Računsko sodišče Evropskih skupnosti, nanašale na vsa upravna okrožja (nomoi),
kar upravičuje popravek v višini 2 %. Dejstvo, da se te pomanjkljivosti nanašajo tudi na druge kmetijske ureditve, naj ne
bi upravičevalo odsotnosti popravka v sektorju rozin.
Presoja Sodišča
Iz zbirnega poročila izhaja, da je Komisija pri preverjanju, opravljenem v nomosu Héraklion, ugotovila pomanjkljivosti v kontrolnem
sistemu za proizvodne pomoči za rozine. Komisija je ocenila, da so se te pomanjkljivosti prenesle na vsa upravna okrožja (nomoi)
v Grčiji, ker je bil po vsej državi uporabljen enak sistem.
Na podlagi tega poročila so bile torej ugotovitve Komisije v nomosu Héraklion prenesene na druga upravna okrožja (nomoi) v
Grčiji, vendar so bile razširjene samo na področja izdatkov, povezana s proizvodno pomočjo za rozine. Ker grška vlada s tem
tožbenim razlogom navaja, da so bile te ugotovitve uporabljene v drugih sektorjih kot v sektorju rozin, iz tega sledi, da
ta tožbeni razlog ni utemeljen.
V zvezi s trditvijo Komisije, da se neizpolnitve obveznosti, ugotovljene v Héraklionu, ponavljajo po vsej državi, ni grška
vlada navedla nobenega elementa, ki bi jo ovrgel. Najprej grška vlada ne izpodbija resničnosti ugotovitev, ki jih je Komisija
opravila v Héraklionu. Nadalje s tem, ko svoje trditve utemelji na izboljšavah, izvedenih na nacionalnem sistemu, ta vlada
implicitno priznava, da je bil prejšnji sistem pomanjkljiv. Nazadnje, ker so bile navedene izboljšave izvedene po zadevnih
tržnih letih, niso mogle odstraniti pomanjkljivosti, ugotovljenih v teh tržnih letih.
Iz tega sledi, da je treba tretji tožbeni razlog glede proizvodnih pomoči za rozine zavrniti kot neutemeljen.

Popravki v zvezi s sektorjem ovčjega in kozjega mesa
Grška vlada z navedbo sedmih tožbenih razlogov izpodbija popravke, izvedene na podlagi premije proizvajalcem ovčjega in kozjega
mesa. Prvi tožbeni razlog se nanaša na popravek 25 %, ki je bil uporabljen za izdatke, prijavljene za nomos Rethymnon. Tožbeni
razlogi od 2 do 7 se nanašajo na popravek 10 %, ki je bil uporabljen za izdatke, prijavljene za nekatera druga upravna okrožja
(nomoi).

Prvi tožbeni razlog: kršitev načela sorazmernosti, prekoračitev meja pooblastil diskrecije Komisije in pomanjkljiva obrazložitev
Trditve strank
V zvezi s popravkom 25 %, ki je bil uporabljen za izdatke, prijavljene za nomos Rethymnon, grška vlada zatrjuje kršitev načela
sorazmernosti, prekoračitev meja pooblastil diskrecije Komisije in pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane odločbe. Po njenem
mnenju so grški organi po tem, ko naj bi kontrolni obisk leta 1997 pokazal, da naj bi bile v nomosu Rethymnon med leti 1995
in 1997 kontrole na kraju samem zelo maloštevilne oziroma jih sploh ni bilo, takoj prekinili vsa izplačila premij proizvajalcem
ovčjega in kozjega mesa v nomosu Rethymnon, da bi izvedli temeljito kontrolo. Tako naj bi bilo leta 1998 kontroliranih 99,6
% proizvajalcev iz Rethymnona in odstotek zavrnjenih zahtevkov za premije naj bi se zvišal. Zaradi tega ne bi bilo mogoče
podpreti zaključka Komisije, da naj bi do leta 1997 obstajala huda malomarnost pri dodelitvi premij, in z njim utemeljiti
finančni popravek v višini 25 %.
Po mnenju Komisije v nomosu Rethymnon praktično ni bilo kontrol v treh zaporednih letih, in sicer leta 1995, leta 1996 in
leta 1997. Tako naj ne bi samo povečanje zavrnitve utemeljilo popravka 25 %, ampak ugotovitve pri kontrolah na kraju samem.
Povečanje zavrnitev naj bi samo potrdilo sume Komisije.
Presoja Sodišča
Smernice, ki jih je sprejela Komisija v svojem dokumentu št. VI/5330/97, določajo uporabo stopnje popravka v višini 25 %,
če vzpostavitve kontrolnega sistema sploh ni in če obstaja indic zelo pogostih nepravilnosti in malomarnosti pri boju zoper
nepravilne ali goljufive prakse.
Iz spisa izhaja, da je zadevni popravek temeljil na dejstvu, da so bile v nomosu Rethymnon od leta 1995 do leta 1997 kontrole
na kraju samem zelo maloštevilne oziroma jih sploh ni bilo. To dejstvo pomeni hudo pomanjkljivo uporabo kontrolnega sistema
in kaže na določeno malomarnost pri boju zoper nepravilna ali goljufiva dejanja, kar v skladu s smernicami Komisiji na tem
področju upravičuje uporabo stopnje popravka v višini 25 %.
Povečanje kontrol in zavrnitev zahtevkov za pomoč v letu 1998, ki ju je navajala grška vlada, sta se zgodila po obdobju, ki
ga zajema zadevni popravek in zaradi tega ni primerno za dokazovanje njegove neutemeljenosti. Če pa bi se zavrnitev zahtevkov
leta 1998 nenadoma povečala, potem ko so grški organi izvedli kontrolo skoraj vseh proizvajalcev v Rethymnonu, bi to nasprotno
potrdilo, da je bila uporaba kontrolnega sistema v prejšnjih letih izjemno pomanjkljiva.
Zato je treba ta prvi tožbeni razlog glede premije proizvajalcem ovčjega in kozjega mesa zavrniti kot neutemeljen.

Drugi tožbeni razlog: napačna razlaga in uporaba člena 6(3) Uredbe št. 3887/92
Trditve strank
Po mnenju grške vlade naj Komisija ne bi upoštevala dejstva, da so grški organi za nekatera upravna okrožja (nomoi) Komisiji
zagotovili spremenjene statistične podatke za leti 1995 in 1996, tako da so nadomestili prvotno predložene napačne podatke.
Zato finančni popravek v višini 10 % glede teh upravnih okrožij (nomoi) naj ne bi bil upravičen. Poleg tega ta vlada uveljavlja,
da člen 6(3) Uredbe št. 3887/92 ne zahteva kontrole 10 % vsakega nomosa, ampak na nacionalni ravni. Dejstvo, da v upravnih
okrožjih (nomoi) Rethymnon in Chania kontrole na kraju samem v obdobju zadevnega tržnega leta niso dosegle minimalnega odstotka
10 %, naj ne bi bilo nezakonito, ker naj bi kontrole, izvedene na nacionalni ravni, dosegle ta odstotek.
Komisija navaja, da Uredba št. 3887/92 zahteva, da mora biti opravljena reprezentativna kontrola. Da bi zagotovili učinkovitost
kontrol, bi moral vsak vzorec ustrezati 10 % zahtevkov za pomoč za vsak nomos.
Presoja Sodišča
V zvezi s statističnimi podatki za leti 1995 in 1996 informacije, predložene Sodišču, ne dokazujejo, da naj bi bili spremenjeni
podatki, ki jih navaja grška vlada, točni niti da so bili predloženi v skladu s skupnostno ureditvijo. Helenska republika
v tej zvezi ni izpolnila svoje obveznosti dokazati obstoj zanesljivega in funkcionalnega kontrolnega sistema (glej zgoraj
navedeno sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Grčija proti Komisiji, točka 18).
V zvezi z geografsko podlago vzorčenja je res, da člen 6(3) Uredbe št. 3887/92 določa, da „[k]ontrole na kraju samem zajemajo
vsaj pomemben vzorec zahtevkov. Ta vzorec mora predstavljati vsaj […] 10 % zahtevkov za pomoč na žival […]“. Priznati je treba,
da ta določba ne določa natančno, ali je minimalni odstotek treba izračunati glede na vsak nomos ali glede na celotno državo.
Člen 6(1) iste uredbe pa določa, da se kontrole „izvajajo na takšen način, da se lahko zanesljivo preveri, ali so bili upoštevani
pogoji, pod katerimi se dodelijo pomoč in premije“. Prav tako člen 6(4) iste uredbe predvideva, da „[p]ristojni organ določi
zahtevke, pri katerih bo opravljena kontrola na kraju samem, na osnovi analize tveganja in elementa reprezentativnosti vloženih
zahtevkov za pomoč“. Iz tega sledi, da želi člen 6 Uredbe št. 3887/92 doseči učinkovito preverjanje pogojev dodelitve pomoči
zlasti z reprezentativnostjo kontroliranih vzorcev.
Očitno je reprezentativnost vzorcev bolje zagotovljena, če so ti določeni na ravni upravnih okrožij (nomoi) in ne na ravni
vse države. Bilo bi v nasprotju s ciljem učinkovitega preverjanja, če bi se lahko nekatera upravna okrožja (nomoi), ki proizvajajo
pomemben del zadevnih proizvodov, v celoti ali deloma izognila kontroli, ker je nacionalno povprečje vzorčenja preseglo 10
%. V skladu s ciljem in organizacijo Uredbe št. 3887/92 je treba torej njen člen 6(3), prva alinea, razlagati v smislu, da
se mora vzorec, ki ga navaja, nanašati na vsaj 10 % zahtevkov za pomoč v vsakem zadevnem nomosu.
Poleg tega Komisija trdi, ne da bi izpodbijala to točko, da grški organi sami za kontrole na kraju samem določajo vzorec 10
% za vsak nomos.
V teh okoliščinah je treba drugi tožbeni razlog glede premije proizvajalcem ovčjega in kozjega mesa zavrniti kot neutemeljen.

Tretji tožbeni razlog: napačna razlaga člena 12 Uredbe št. 3887/92
Trditve strank
V zvezi s pomanjkljivo zanesljivostjo statističnih podatkov inšpekcijskih pregledov med leti 1995 in 1997 grška vlada trdi,
da naj bi se Komisija opirala na osamljen primer, pri katerem naj bi iz datuma kontrolnih poročil izhajalo, da je bilo 30
inšpekcijskih pregledov opravljenih v enem samem dnevu, ne da bi ta poročila podpisal kontrolirani proizvajalec. Ta primer
naj bi pojasnila obremenjenost z delom, ki je vodjo skupine inšpektorjev pripravila do tega, da je poročila podpisal in datiral
več dni po kontrolah. V zvezi s podpisi naj bi člen 12 Uredbe št. 3887/92 določal možnost in ne obveznost nosilca kmetijskega
gospodarstva, da podpiše kontrolno poročilo.
Po mnenju Komisije naj ne bi šlo za osamljeni primer, ker so bili podobni primeri ugotovljeni tako med letom 1998 kot na drugih
področjih, kot je področje ovčjega in kozjega mesa. Poleg tega naj bi dejstvo, da proizvajalci niso podpisali zadevnih poročil,
dokazovalo, da ta niso bila izdana v času inšpekcijskega pregleda, kar lahko zbuja dvome glede kakovosti izvedenih kontrol.
Presoja Sodišča
Res je, da člen 12 Uredbe št. 3887/92 določa, da ima nosilec kmetijskega gospodarstva možnost podpisati kontrolno poročilo,
ne da bi mu s tem nalagala obveznost. Odsotnost podpisa torej sama po sebi ne pomeni nepravilnosti.
Vendar pa odsotnost podpisov, ugotovljena pri zadevnih kontrolah, pomeni indic, ki skupaj z drugimi nepravilnostmi, ki jih
navaja Komisija, upravičuje resen in razumen dvom glede kontrol, ki so jih izvedli grški organi.
V teh okoliščinah je v skladu s sodno prakso Sodišča dolžnost grške vlade, da predloži podroben in popoln dokaz o resničnosti
svojih kontrol (glej zgoraj navedeno sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Grčija proti Komisiji, točki 16 in 17).
Ker grška vlada v tej zadevi ni predložila zahtevanega dokaza, je treba tretji tožbeni razlog v zvezi s premijo proizvajalcem
ovčjega in kozjega mesa zavrniti kot neutemeljen.

Četrti tožbeni razlog: napačna presoja dejstev
Trditve strank
Po mnenju grške vlade naj bi bila vzpostavitev trajnega sistema registracije staleža po državi članici in njeni topografiji
bolj ali manj težka. Grško ozemlje naj bi bilo v tej zvezi posebej neugodno, ker se črede nahajajo v regijah visokega ali
srednjega gorovja ali na težko dostopnih otokih.
Komisija trdi, da bi moral v skladu z veljavno ureditvijo tak sistem registracije obstajati od leta 1995, medtem ko njegova
vzpostavitev še leta 2001 ni bila dokončana.
Po mnenju grške vlade je presoja Komisije v zvezi z odsotnostjo analize tveganja v skladu s členom 6(4) Uredbe št. 3887/92
napačna, ker je bila taka analiza ročno izvedena v vseh upravnih okrožjih (nomoi), čeprav ni bila računalniško podprta.
Po mnenju Komisije naj v nobenem od kontroliranih upravnih okrožij (nomoi) ne bi bilo dokazano, da ni bila izvedena vsaj ročna
analiza tveganj.
Nazadnje grška vlada v zvezi s sprejemom ustnega sporočila o izgubah, ki ga skupnostna ureditev ne določa, trdi, da gre le
za izjemen primer iz preteklosti.
Komisija odgovarja, da grška vlada ni predložila dokaza, da so bile zahtevane informacije zagotovljene.
Presoja Sodišča
Člen 4(1) Uredbe št. 2700/93 v povezavi s členom 4 Direktive 92/102 državam članicam nalaga vzpostavitev trajnega sistema
registracije staleža z učinkom od tržnega leta 1994, s pridržkom začasnega ukrepa, ki dovoljuje uporabo cenejšega sistema
samo za to tržno leto. Iz tega sledi, da bi moral biti navedeni sistem registracije pripravljen najpozneje v tržnem letu 1995.
Grška vlada ne ugovarja, da ni vzpostavila takega sistema registracije, kar je ugotovila tudi Komisija.
V zvezi z analizo tveganj, predvideno v členu 6(4) Uredbe št. 3887/92, je treba opozoriti, da država članica ne bi smela zanikati
ugotovitev Komisije, ne da bi svoje trditve podprla z elementi, ki dokazujejo obstoj zanesljivega in funkcionalnega kontrolnega
sistema (glej zgoraj navedeno sodbo z dne 9. januarja 2003 v zadevi Grčija proti Komisiji, točka 18).
V tej zadevi grška vlada ni predložila takih elementov in zato ugotovitve Komisije v zvezi z odsotnostjo analize tveganj niso
bile ovržene.
Poleg tega člen 10(5) Uredbe št. 3887/92 določa, da se pravica do premije ohrani, če nosilec kmetijskega gospodarstva ne more
izpolniti obveznosti in obdrži živali, prijavljene za premijo, dokler je to zadrževanje obvezno – „pod pogojem, da nosilec
kmetijskega gospodarstva o tem pisno obvesti pristojni organ v desetih delovnih dneh od ugotovitve zmanjšanja števila teh
živali“.
V tej zadevi grška vlada ne ugovarja, da je v nasprotju s tem, kar določa ta določba, sprejela ustno sporočilo o izgubah.
Iz tega sledi, da je treba četrti tožbeni razlog glede premije proizvajalcem ovčjega in kozjega mesa zavrniti kot neutemeljen.

Peti tožbeni razlog: napačna razlaga člena 5(1) Uredbe št. 3887/92
Trditve strank
Glede ugotovitve Komisije v zvezi z nenatančno določitvijo kraja zadrževanja živali v zahtevkih za premijo grška vlada trdi,
da naj bi bila ta navedba v označbi krajevnega imena, ker v Grčiji ne obstaja zemljiški kataster. Taka navedba naj bi bila
v skladu s členom 5(1), četrta alineja, Uredbe št. 3887/92, ki zahteva samo „navedbo kraja ali krajev, kjer se bodo živali
nahajale“, in ne njihovega podrobnega opisa.
Po mnenju Komisije ti inšpektorji ne bi smeli zahtevati podrobnega opisa kraja obvezne reje živali, ampak samo njegovo jasno
navedbo. Taka navedba pa ni bila zagotovljena. V tej zvezi naj preprosta navedba občine, v kateri se nahaja kmetijsko gospodarstvo,
ne bi zadostovala za preverjanje kraja, v katerem se vzrejajo živali, ker je lahko ta drugačen od tistega, v katerem se nahaja
kmetijsko gospodarstvo.
Presoja Sodišča
Člen 5(1), četrta alineja, Uredbe št. 3887/92 v primeru obveznosti nosilca kmetijskega gospodarstva, da obdrži živali na svojem
kmetijskem gospodarstvu v obdobju obvezne reje, določa „navedbo kraja ali krajev, v katerem se bodo živali nahajale“. Glede
na besedilo in cilj te določbe je treba šteti, da mora biti zahtevana navedba dovolj jasna, da organom kontrole omogoča preverjanje
točnega kraja obvezne reje živali.
Zaradi elementov, predloženih Sodišču, je treba ugotoviti, da grška vlada ni dokazala, da so bile nadzornim organom zagotovljene
informacije, ki ustrezajo tej zahtevi po jasnosti.
Zato je treba peti tožbeni razlog glede premije proizvajalcem ovčjega in kozjega mesa zavrniti kot neutemeljen.

Šesti tožbeni razlog: napačna razlaga člena 1(3) Uredbe št. 2700/93
Trditve strank
V zvezi z obveznostjo označevanja živali grška vlada trdi, da je obvezno samo, če so v skladu s členom 1(3), druga alineja,
Uredbe št. 2700/93 oddane v najem. V primerih, ki naj bi bili predmet kontrole, naj ne bi šlo za dajanje živali v najem, ampak
za primer skupne vzreje čred, ki pripadajo različnim lastnikom.
Po mnenju Komisije je bilo označevanje uvedeno za lažje prepoznavanje živali, kadar so pomešane z živalmi iz drugih čred.
Skupna vzreja čred, ki pripadajo različnim lastnikom, naj bi bila v Grčiji zelo pogosta praksa in naj bi predstavljala enake
težave tako pri označevanju živali kot pri oddaji v najem.
Presoja Sodišča
Člen 1(3), druga alineja, Uredbe št. 2700/93 določa: „Preden se vse ali del števila ovac in/ali koz, za katere je zahtevana
premija, odda v najem v obdobju obvezne reje, je treba te živali identificirati.“
V skladu s prvo uvodno izjavo Uredbe št. 279/94, ki je to določbo vstavila v Uredbo št. 2700/93, „se zdi potrebno, da se v
primeru oddaje v najem zagotovi identifikacija premeščenih živali“.
Iz tega sledi, da je cilj navedene določbe zagotoviti identifikacijo premeščenih živali, preden se pomešajo z drugimi živalmi.
Bistvena značilnost oddaje živali v najem je, da se živali različnih izvorov pomešajo in da postane njihovo razlikovanje praktično
nemogoče, če niso bile predhodno označene. To velja tudi za skupno vzrejo živali, ki pripadajo različnim lastnikom. Za zagotavljanje
polnega učinka člena 1(3), druga alineja, Uredbe št. 2700/93 mora biti skupna vzreja predmet enakih zagotovil. Zato je treba
pojem „oddaja v najem“ v okviru te določbe razlagati, kot da se uporablja tudi za primere, v katerih so živali pomešane z
drugimi zaradi skupne vzreje čred, ki pripadajo različnim lastnikom.
Zato je treba šesti tožbeni razlog glede premije proizvajalcem ovčjega in kozjega mesa zavrniti kot neutemeljen.

Sedmi tožbeni razlog: napačna razlaga člena 5(2)(c), peti pododstavek, Uredbe št. 729/70
Trditve strank
Po mnenju grške vlade se zavrnitev financiranja določenih izdatkov v sektorju ovčjega in kozjega mesa s strani Komisije v
nasprotju s členom 5(2)(c), peti pododstavek, Uredbe št. 729/70 nanaša na izdatke, do katerih je prišlo več kot 24 mesecev
pred pisnim sporočilom Komisije zadevni državi članici glede rezultatov njenih preverjanj. Ker so bile kontrole Komisije izvedene
leta 1997 in leta 1998 ter pisno sporočilo o njihovih rezultatih posredovano leta 1998, naj bi se navedeno obdobje 24 mesecev
končalo leta 1996. Torej ne bi bilo prav, če bi se zadevni popravek nanašal tudi na izdatke za leto 1995.
Komisija navaja, da se na podlagi člena 5 Uredbe št. 729/70 rok 24 mesecev začne s sporočilom o odločbi, ki ugotavlja neskladnost
izdatkov z določbami Skupnosti. Zadevne ugotovitve naj bi se nanašale na leta 1995, 1996 in 1997, na obdobje, ki ne presega
navedenega roka 24 mesecev pred sporočilom o rezultatih preverjanj. V tej zadevi naj bi bilo pisno obvestilo izvršeno kot
dopis z dne 22. julija 1997 in ne leta 1998.
Presoja Sodišča
V skladu s členom 5(2), peti pododstavek, Uredbe št. 729/70 „[s]e zavrnitev financiranja ne sme nanašati na izdatke, ki se
izvedejo prej kot štiriindvajset mesecev pred pisnim sporočilom Komisije zadevni državi članici o rezultatih njenih preverjanj
[…]“.
Komisija je Sodišču predložila dopis v grški različici z dne 22. julija 1997, s katerim je grške organe obvestila o nepravilnostih,
ki jih je ugotovila pri preverjanjih na kraju samem v sektorju ovčjega in kozjega mesa. Ta dopis navaja nepravilnosti, ki
se nanašajo ne samo na leti 1996 in 1997, ampak tudi na leto 1995. Iz tega dopisa jasno izhaja, da namerava Komisija na podlagi
tam navedenih ugotovitev določene izdatke ukiniti iz financiranja Skupnosti. Poleg tega je tam izrecno navedeno, da je s tem
dopisom začel teči rok 24 mesecev, ki ga določa člen 5(2)(c), peti pododstavek, Uredbe št. 729/70. Grška vlada ne zanika,
da je ta dopis prejela.
Iz tega sledi, da je bilo obvestilo o rezultatih preverjanj v smislu navedene določbe izvršeno z dopisom z dne 22. julija
1997. Zato bi se finančni popravki, izvedeni za premije proizvajalcem ovčjega in kozjega mesa, lahko nanašali na izdatke,
opravljene leta 1995.
Zato je treba sedmi tožbeni razlog glede navedene premije zavrniti kot neutemeljen.
Glede na vse zgoraj navedene presoje je treba tožbo Helenske republike v celoti zavrniti.

Stroški
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je Komisija
predlagala, da se Helenski republiki naloži plačilo stroškov, in ker slednja s svojimi tožbenimi razlogi ni uspela, se ji
naloži plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
1)
Tožba se zavrne.
2)
Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.
Podpisi
*
Jezik postopka:grščina.