CELEX: 62006CJ0464
Kmetijstvo
Sistem izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode
Uredba (ES) št. 800/1999
Člen 5
Vložitev izvozne deklaracije
Pošiljanje po faksu

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 5 Uredbe Komisije (ES) št. 800/1999 z dne 15. aprila 1999
o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 102, str. 11), kot je bila
spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 90/2001 z dne 17. januarja 2001 (UL L 14, str. 22, v nadaljevanju: Uredba št. 800/1999).
Ta predlog je bil vložen v okviru postopka, ki ga je začela Avena Nordic Grain Oy (v nadaljevanju: AN) zoper odločbo Maa-
ja metsätalousministeriö (ministrstvo za kmetijstvo in gozdarstvo, v nadaljevanju: ministrstvo), organa, ki na Finskem skrbi
za pomoči, ki jih financira Evropski kmetijski usmerjevalni in jamstveni sklad (EKUJS), zaradi zavrnitve plačila izvoznega
nadomestila.

Pravni okvir

Skupnostna ureditev
Nadzor kmetijskih proizvodov pri izvozu
Uredba Sveta (EGS) št. 386/90 z dne 12. februarja 1990 o opravljanju nadzora pri izvozu kmetijskih proizvodov, za katere se
dobijo izvozna nadomestila ali drugi zneski (UL L 42, str. 6), v členu 2(a) določa, da države članice opravijo „fizične preglede
blaga […], ko so končane carinske izvozne formalnosti in pred dovoljenjem [izdajo dovoljenja] za zadevno blago, ki naj bi
se izvozilo, na podlagi predloženih dokumentov, ki spremljajo izvozno deklaracijo“.
Uredba Komisije (ES) št. 2090/2002 z dne 26. novembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št.
386/90 glede fizičnih pregledov, opravljenih pri izvozu kmetijskih proizvodov, ki izpolnjujejo pogoje za nadomestila (UL L
322, str. 4), v členu 5(1) določa, da „fizični pregled“ v smislu člena 2(a) Uredbe št. 386/90 pomeni „preverjanje, ali se
izvozna deklaracija, vključno s predloženo dodatno dokumentacijo, ujema s količino, vrsto in lastnostmi blaga“.
Podrobna pravila za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode
Četrta, šesta in triinšestdeseta uvodna izjava Uredbe št. 800/1999 določajo:
„4.      [K]er je v skladu s to uredbo dan izvoza tisti dan, ko carinski organi sprejmejo dokument, s katerim deklarant pokaže svojo
pripravljenost izvršiti izvoz proizvodov, za katere uveljavlja pravico do izvoznega nadomestila; ker je namen takšnega dokumenta,
da predvsem carinske organe opozori na dejstvo, da se zadevni posel izvaja s pomočjo sredstev Skupnosti in bi carinski organi
opravili ustrezne preglede; ker se ob sprejetju dokumenta proizvode preda pod carinski nadzor do njihovega dejanskega izvoza;
ker ta datum služi kot referenca za določitev količine, vrste in lastnosti izvoženega proizvoda;
[…]
6.      ker je zaradi pravilne uporabe Uredbe [št. 386/90], kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 163/94 [UL L 24,
str. 2], treba zagotoviti, da se preverjanje, če se izvozna deklaracija ujema s kmetijskimi proizvodi, opravi ob nakladanju
zabojnika, tovornjaka, ladje ali drugega podobnega vsebnika;
[…]
63.      ker pravila Skupnosti predvidevajo odobravanje izvoznih nadomestil samo na podlagi objektivnih kriterijev, zlasti količine,
vrste in lastnosti izvoženega proizvoda ter njegove geografske destinacije; ker je glede na izkušnje treba poostriti ukrepe
za boj proti nepravilnostim in predvsem proti prevaram, ki bi lahko škodljivo vplivale na proračun Skupnosti; ker je v ta
namen treba predvideti povračilo preveč plačanih zneskov in kazni, da bi spodbudili izvoznike k upoštevanju pravil Skupnosti.“
Člen 5 te uredbe določa:
„1.      ‚Dan izvoza‘ je dan, ko carinski organ sprejme izvozno deklaracijo, v kateri je navedeno, da bo vložen zahtevek za nadomestilo.
2.      Datum sprejetja izvozne deklaracije določa:
a)      veljavno stopnjo nadomestila, če nadomestilo ni določeno vnaprej;
b)      morebitne prilagoditve stopnje nadomestila, če je nadomestilo določeno vnaprej;
c)      količino, vrsto in lastnosti izvoženega proizvoda.
3.      S sprejetjem izvozne deklaracije je izenačeno vsako drugo dejanje, ki ima enak pravni učinek.
4.      Dokument, ki se pri izvozu uporablja kot dokazilo o izpolnjevanju pogojev za nadomestilo, mora vsebovati vse potrebne podatke
za izračun nadomestila, in zlasti:
a)      za proizvode:
–        opis, lahko tudi poenostavljen, proizvoda v skladu z nomenklaturo za izvozna nadomestila ter tarifno oznako nomenklature za
nadomestila in, če je to potrebno za izračun nadomestila, sestavo proizvodov oziroma sklicevanje nanjo,
–        neto maso proizvodov ali, odvisno od primera, količino, izraženo v enoti mere, ki se uporablja za izračun nadomestila;
b)      v primeru blaga se uporabljajo določbe Uredbe [Komisije] (ES) št.°1222/94 [z dne 30. maja 1994 o določitvi skupnih podrobnih
pravil za uporabo sistema izvoznih nadomestil in meril za določitev zneskov nadomestil za določene kmetijske proizvode, izvožene
v obliki blaga, ki ne izhajajo iz Priloge II k Pogodbi (UL L 136, str. 5)].
5.      Ob sprejetju deklaracije ali ob dejanju, predvidenem v odstavku 3, se proizvode preda pod carinski nadzor […], dokler ne zapustijo
carinsko območje Skupnosti.
[…]
7.      Vse osebe, ki izvažajo proizvode, za katere zahtevajo nadomestilo, morajo:
a)      vložiti izvozno deklaracijo pri pristojnem carinskem uradu v kraju, v katerem bodo proizvodi naloženi za odpremo za izvoz;
b)      najmanj 24 ur pred začetkom nakladanja obvestiti carinski urad in navesti pričakovano trajanje nakladanja. […]
[...]
Ko pristojni carinski urad sprejme izvozno deklaracijo, lahko dovoli nakladanje pred potekom roka iz točke (b).
Pristojni carinski urad mora imeti možnost fizičnega pregleda in ugotavljanja istovetnosti blaga za prevoz do urada, kjer
blago zapusti carinsko območje Skupnosti.
[…]“

Nacionalna ureditev
V skladu s členom 9 zakona o elektronskih komunikacijah pri dejavnostih državnih organov [Laki sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa
(13/2003)] in s členom 18 zakona o elektronskem podpisu [Laki sähkösistä allekirjoituksista (14/2003)] se upravni postopki
lahko začnejo v elektronski obliki.
Vendar odlok ministrstva glede izvajanja sistema izvoznih nadomestil, varnosti, izvoznih in uvoznih dovoljenj ter vnaprejšnjih
potrdil [maataloustuotteiden vientituki- ja vakuus- sekä tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusjärjestelmän täytäntöönpanosta
annettu maa- ja metsätalousministeriön asetus (1363/2002)] v členu 4 določa obveznost, da se pristojnemu carinskemu uradu
iz člena 5(7), prvi pododstavek, (a) Uredbe št. 800/1999 pošlje izvirnik izvozne deklaracije.

Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
ANG je 14. junija 2003 iz pristanišča Vaasa (Finska) izvozila dva lota ovsa, namenjenega v Kanado. Iz predložitvene odločbe
izhaja, da je bila pred nakladanjem izvozna deklaracija za te lote pristojnemu carinskemu uradu poslana le po faksu, izvirnik
te deklaracije pa je bil poslan šele po nakladanju. V odločbi je navedeno tudi, da se ne ugovarja temu, da je ta izvirnik
popolnoma istoveten s kopijo, ki je bila poslana po faksu, da je pritožba zoper ta način prenosa izhajala iz nesporazuma med
zastopnikom prevoznika ANG in pristojnimi carinskimi organi, do katerega je prišlo v okviru pogovora o nakladanju, da so imeli
ti organi vse možnosti, da opravijo zahtevane preglede, da sta zadevna lota prispela v pristanišče in da nič ne kaže na to,
da je ANG nameravala zlorabiti postopek za povrnitev nadomestila ali goljufijo.
Potem ko se je ministrstvo glede plačila nadomestila v takih okoliščinah obrnilo na Komisijo Evropskih skupnosti, mu je ta
v dopisih z dne 23. maja in 30. julija 2004 sporočila, da po njenem mnenju ANG nima pravice do tega plačila za transakcijo
iz postopka v glavni stvari.
Z odločbo z dne 2. septembra 2004 je ministrstvo zavrnilo plačilo nadomestila, za katero je zaprosila ANG za zadevna lota,
ker izvirnik izvozne deklaracije ni bil poslan carinskim organom pred morebitnim pregledom tovora.
ANG je pri Korkein hallinto-oikeus (vrhovno upravno sodišče) zoper to odločbo vložila pravno sredstvo. To sodišče je odločilo,
da iz sodb z dne 1. oktobra 1998 v zadevi Nizozemska proti Komisiji (C-27/94, Recueil, str. I-5581) in z dne 6. marca 2001
v zadevi Nizozemska proti Komisiji (C-278/98, Recueil, str. I-1501) izhaja, da mora biti izvozna deklaracija predložena vnaprej
v izvirniku in da načeloma deklaracija, poslana po faksu, ne zadošča. Če bi se namreč pri carinskem pregledu odkrile nepravilnosti,
bi lahko zadevni subjekt predložil novo deklaracijo s pravilnimi podatki. Vendar to sodišče ugotavlja, da je v postopku v
glavni stvari izvozna deklaracija, ki je bila po faksu poslana pred nakladanjem, popolnoma istovetna z izvirnikom izvozne
deklaracije, ki je bil poslan naknadno, in da nacionalni organi nikakor ne sumijo, da gre za goljufivo ravnanje, saj je do
pošiljanja po faksu prišlo zaradi nesporazuma, do katerega je prišlo zaradi nasveta, ki so ga dali pristojni carinski organi.
Če bi se postopek v glavni stvari torej presojal po nacionalnem pravu, se ANG verjetno ne bi zavrnilo plačila nadomestila.
Poleg tega bi lahko načeli sorazmernosti in dobrega upravljanja, ki spadata med splošna načela prava Skupnosti, imeli vpliv
v okoliščinah zadeve iz postopka v glavni stvari.
V teh okoliščinah je Korkein hallinto-oikeus prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 5 Uredbe [št. 800/1999] v povezavi z načeloma sorazmernosti ali dobrega upravljanja razlagati tako, da
lahko pristojni nacionalni organ sprejme izvozno deklaracijo, ki je bila pred nakladanjem poslana po faksu, če ta organ ugotovi,
da ne obstaja niti najmanjši sum goljufije, da je napaka pri pošiljanju izvozne deklaracije posledica zmote, do katere je
prišlo zaradi nasveta tega organa, in če je ta organ lahko ugotovil, da je bil podpisani izvirnik izvozne deklaracije, ki
je bil poslan kasneje, popolnoma istoveten z deklaracijo, ki je bila poslana po faksu?“

Vprašanje za predhodno odločanje
Z vprašanjem za predhodno odločanje predložitveno sodišče sprašuje, ali člen 5 Uredbe št. 800/1999 nasprotuje temu, da pristojni
državni organi sprejmejo izvozno deklaracijo za kmetijske proizvode, ki je bila poslana pred nakladanjem teh proizvodov le
po faksu, če pri tem ravnanju ni bilo namena goljufije, če je to pošiljanje, omejeno le na kopijo, poslano po faksu, posledica
napake, do katere je prišlo zaradi nasveta teh organov, in če je izvirnik deklaracije, ki je bil poslan kasneje, popolnoma
istoveten z deklaracijo, poslano po faksu.
Člen 5(7), prvi pododstavek, (a), Uredbe št. 800/1999 določa, da morajo vse osebe, ki izvažajo kmetijske proizvode, vložiti
izvozno deklaracijo za proizvode, za katere zahtevajo nadomestilo. Iz tretjega in četrtega pododstavka tega odstavka izhaja,
da lahko pristojni carinski uradi, ko sprejmejo izvozno deklaracijo, dovolijo nakladanje, imajo pa možnost, kot izhaja iz
četrte in šeste uvodne izjave te uredbe ter iz člena 2 Uredbe št. 386/90 in člena 5 Uredbe št. 2090/2002, da opravijo fizični
pregled zadevnih kmetijskih proizvodov, da preverijo, ali se zadevni kmetijski proizvodi ujemajo z izvozno deklaracijo v času
nakladanja.
Člen 5(4) Uredbe št. 800/1999 določa, da mora izvozna deklaracija vsebovati vse potrebne podatke za določitev pravice do nadomestila
in za izračun nadomestila (glej v tem smislu sodbi z dne 1. decembra 2005 v zadevi Fleisch-Winter, C-309/04, ZOdl., str. I-10349,
točka 31, in z dne 27. aprila 2006 v zadevi Elfering Export, C-27/05, ZOdl., str. I-3681, točka 26).
Poleg tega iz odstavka 5 tega člena izhaja da, ko pristojni carinski organi sprejmejo deklaracijo, predajo proizvode pod carinski
nadzor, dokler ne zapustijo carinskega območja Skupnosti.
Iz vseh teh določb izhaja, da čeprav te izrecno ne pojasnjujejo, v kakšni obliki je treba vložiti izvozno deklaracijo, mora
biti ta predložena v pisni obliki, da se med drugim lahko preveri, ali se podatki, ki jih poda izvoznik, ujemajo z blagom,
ki bo izvoženo, in jo je treba izdati preden blago zapusti carinsko ozemlje Skupnosti (glej sodbo z dne 22. junija 1993 v
zadevi Nemčija proti Komisiji, C-54/91, Recueil, str. I-3399, točka 22, in zgoraj navedeno sodbo z dne 1. oktobra 1998 Nizozemska
proti Komisiji, točka 25).
Vložitev izvozne deklaracije, ki je lahko pravna podlaga za nadomestilo (zgoraj navedena sodba Fleisch-Winter, točka 41),
je bistvena formalnost v okviru sodelovanja, ki je bilo glede tega začeto med izvoznikom in pristojnimi carinskimi organi,
ki slednjim omogoča, da imajo na voljo vse potrebne podatke za opravljanje ustreznih fizičnih pregledov zadevnega blaga pred
nakladanjem, da se v skladu s triinšestdeseto uvodno izjavo Uredbe št. 800/1999 izključi vsako tveganje nepravilnosti in zlorabe
glede izvoznih nadomestil (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Elfing Export, točka 31, glede Uredbe Komisije (EGS) št. 3665/87
z dne 27. novembra 1987 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil za kmetijske proizvode (UL L 351,
str. 1) pa sodbo z dne 14. aprila 2005 v zadevi Käserei Champignon Hofmeister, C-385/03, ZOdl., str. I-2997, točki 27 in 28).
Torej, kot so trdile vse stranke, ki so Sodišču predložile stališča, okoliščina, da se deklaracija pošlje po faksu, implicira
vlogo v pisni obliki, ki zato, ker je bila poslana pred nakladanjem zadevnega blaga in ker vsebuje potrebne podatke za nadzor
tega blaga, nikakor ne preprečuje pristojnim državnim organom, da opravijo ta pregled.
Izvozniku se gotovo ne sme omogočiti, da vlogo za nadomestilo prilagodi glede na rezultat morebitnega pregleda (zgoraj navedena
sodba Käserei Champignon Hofmeister, točka 28).
Tako je bilo že razsojeno, da pristojni državni organi ne morejo retroaktivno sprejeti izvozne deklaracije, ki je bila predložena
po izvozu za vrnitev nadomestila (glej v tem smislu sodbo z dne 10. januarja 2002 v zadevi British Sugar, C-101/99, Recueil,
str. I-205, točki 68 in 73). Prav tako ne morejo opraviti pregledov na podlagi informacije, poslane po faksu, nič bolje kot
na podlagi informacije iz izvirnika plačilnih deklaracij za prekomerno financiranje nadomestil, če iz njega izhaja tveganje
neupravičenega plačila subvencij, ker bi lahko zadevni trgovec po ugotovitvi nepravilnosti med carinskim pregledom, opravljenim
na podlagi te kopije, poslane po faksu, predložil drugo deklaracijo, ki bi navajala pravilne podatke (glej zgoraj navedeno
sodbo z dne 6. marca 2001 Nizozemska proti Komisiji, točka 70).
Vendar je tako tveganje izključeno, ker pri izvozu ni bilo goljufije ali poskusa goljufije s strani izvoznika, ker je blago
iz te izvozne deklaracije, ki je bila poslana po faksu, prispelo v namembno tretjo državo in je izvirnik deklaracije, ki je
bil poslan po nakladanju, popolnoma istoveten z deklaracijo, ki je bila poslana po faksu pred nakladanjem.
V takšnih okoliščinah pošiljanje izvozne deklaracije po faksu nima resnične posledice na pravilno delovanje sistema nadomestil.
Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so pogoji iz točke 23 te sodbe v postopku v glavni stvari izpolnjeni glede na dejstva
in dokaze iz vloge, ki mu je bila predložena.
Zato je treba na vprašanje za predhodno odločanje odgovoriti, da je člen 5 Uredbe 800/1999 treba razlagati tako, da ne nasprotuje
temu, da pristojni carinski organi sprejmejo izvozno deklaracijo za kmetijske proizvode, ki je bila poslana po faksu, če je
bila poslana pred nakladanjem za izvoz, če tako poslana deklaracija vsebuje vse potrebne podatke, da se omogoči fizični pregled
izvoženega blaga, in če pri izvozu ne gre za goljufijo ali poskus goljufije. Tako je, če je blago iz izvozne deklaracije,
ki je bila poslana po faksu, prispelo v namembno tretjo državo in je izvirnik deklaracije, ki je bil poslan kasneje, popolnoma
istoveten z deklaracijo, poslano po faksu. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so v postopku v glavni stvari ti pogoji
izpolnjeni.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
Člen 5 Uredbe Komisije (ES) št. 800/1999 z dne 15. aprila 1999 o skupnih podrobnih pravilih za uporabo sistema izvoznih nadomestil
za kmetijske proizvode, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 90/2001 z dne 17. januarja 2001, je treba razlagati
tako, da ne nasprotuje temu, da pristojni carinski organi sprejmejo izvozno deklaracijo za kmetijske proizvode, ki je bila
poslana po faksu, če je bila poslana pred nakladanjem za izvoz, če tako poslana deklaracija vsebuje vse potrebne podatke,
da se omogoči fizični pregled izvoženega blaga, in če pri izvozu ne gre za goljufijo ali poskus goljufije. Tako je, če je
blago iz izvozne deklaracije, ki je bila poslana po faksu, prispelo v namembno tretjo državo in je izvirnik deklaracije, ki
je bil poslan kasneje, popolnoma istoveten z deklaracijo, poslano po faksu. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali so v
postopku v glavni stvari ti pogoji izpolnjeni.
Podpisi
*
Jezik postopka: finščina.