CELEX: 62000CJ0087
Cukor
Cenový režim
Regionalizácia
Deficitné oblasti
Klasifikácia Talianska
Hospodársky rok 1998/1999
Nariadenie (EHS) č. 1785/81 a nariadenie (ES) č. 1361/98
Platnosť nariadenia č. 1361/98

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu nariadenia Rady (EHS) č. 1785/81 z 30. júna 1981 o spoločnom organizovaní
trhu v sektore cukru [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 177, s. 4), zmenené nariadením Rady (ES) č. 1101/95 z 24. apríla 1995 (Ú. v. ES L 110, s. 1 ďalej len „nariadenie
č. 1785/81“) a platnosti nariadenia Rady (ES) č. 1361/98 z 26. júna 1998, ktoré stanovuje pre hospodársky rok 1998/1999 odvodené
intervenčné ceny bieleho cukru, intervenčnú cenu surového cukru, minimálne ceny repy A a repy B, ako aj výšku náhrady nákladov
skladovania [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 185, s. 3).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pánom Nicoli, pestovateľom repy, a spoločnosťou Eridia SpA (ďalej len „Eridia“),
podnikom vyrábajúcim cukor, ktorému pán Nicoli dodáva cukrovú repu, v súvislosti s opodstatnenosťou kvalifikácie Talianska
ako oblasti bez deficitu pre hospodársky rok 1998/1999 a s následne chýbajúcou odvodenou intervenčnou cenou bieleho cukru
pre oblasti tohto členského štátu, ako aj minimálnych zvýšených cien, ktoré mali byť zaplatené výrobcom repy.

Právny rámec

Spoločné organizovanie trhu v sektore cukru
V rámci spoločného organizovania trhu v sektore cukru (ďalej len „SOT cukru“), nariadenie č. 1785/81 stanovilo v kapitole
1 režim cien a v kapitole III režim kvót.
Čo sa týka režimu kvót, ten je pridelený každému členskému štátu najmä na základe množstva vnútroštátnej výroby. Táto je v
každom členskom štáte rozdelená na základe kritérií stanovených nariadením č. 1785/81 medzi výrobné podniky formou výrobných
kvót A a B. Tieto dve kvóty požívajú záruku odbytu prostredníctvom intervenčnej ceny bieleho cukru, tak na európskom trhu,
ako aj na trhu tretích štátov a primeranej ceny, ktorá nie je rovnaká, pretože kvóta B má vyššie príspevky. Keď nie je prebytočná
výroba, nazvaná „cukor C“, vrátená výrobným podnikom v rámci stanovených obmedzení množstva, v nasledujúcom hospodárskom roku
a na účet výroby tohto hospodárskeho roka musí byť vyvezená do tretích krajín bez akéhokoľvek zásahu Spoločenstva.
Čo sa týka režimu cien, tie sa stanovujú každý rok v rámci hospodárskeho roka, ktorý začína 1. júla. V tomto smere článok
3 ods. 4 a 5 nariadenia č. 1785/81 stanovuje:
„4. Intervenčná cena bieleho cukru je stanovená pred 1. augustom pre hospodársky rok začínajúci 1. júla nasledujúceho roku
v súlade s článkom 43 ods. 2 Zmluvy.
Rovnakým postupom Rada stanoví vzorovú kvalitu, pre ktorú platí táto cena.
5.      Rada, rozhodujúc kvalifikovanou väčšinou, na návrh Komisie stanovuje intervenčnú cenu surového cukru a odvodené intervenčné
ceny každý rok v rovnakom čase ako intervenčné ceny bieleho cukru.
Rovnakým postupom Rada stanoví vzorovú kvalitu, pre ktorú platí intervenčná cena surového cukru.“ [
neoficiálny preklad
]
Pokiaľ ide o intervenčné ceny bieleho cukru, existujú dve kategórie: intervenčná cena vo vlastnom zmysle slova sa aplikuje
na cukor, vyrábaný v oblastiach bez deficitu, a odvodená intervenčná cena, ktorá sa uplatňuje na cukor vyrábaný v deficitných
oblastiach. Stanovená cena pre tieto oblasti je vyššia, ako pre oblasti, ktoré nie sú deficitné. Tento rozdiel v cenách je
známy pod názvom „regionalizácia“.
Súčasne s cenou cukru je v súlade s článkom 5 ods. 1 nariadenia č. 1785/81 každý rok stanovená minimálna cena, za ktorú cukrovary
nakupujú od výrobcov cukrovú repu, rovnako ako aj intervenčná cena bieleho cukru. Tak ako pre cukor existujú dve kategórie
repy: A a B, ktoré zodpovedajú cukru A a B, ktorého sú surovinou.
Pre zachovanie paralelnosti s režimom uplatňovaným na cukor článok 5 ods. 3 nariadenia č. 1785/81 stanovuje, že „pre oblasti,
pre ktoré je stanovená odvodená intervenčná cena bieleho cukru, sú minimálne ceny repy A a B zvýšené o sumu zodpovedajúcu
rozdielu medzi odvodenou intervenčnou cenou predmetnej oblasti a intervenčnou cenou, pričom sa táto suma upraví o koeficient
1,30.“ [
neoficiálny preklad
]
Následne režim zavedený nariadením č. 1785/81 stanovuje pre deficitné oblasti a v rámci obmedzení pridelených kvót vyššiu
cenu pre nákup suroviny potrebnej pre výrobu cukru a súčasne zaručuje vyššiu odmenu za výrobu cukru v týchto oblastiach.
Nariadenie č. 1785/81 bolo nahradené nariadením Rady (ES) č. 2038/1999 z 13. septembra 1999 o spoločnom organizovaní trhu
v sektore cukru (Ú. v. ES L 252, s. 1), ktoré bolo zrušené nariadením Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001 o spoločnom organizovaní
trhu v sektore cukru (Ú. v. ES L 178, s. 1).
Článok 14 bod 1 nariadenia Komisie (ES) č. 779/96 z 29. apríla 1996, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia
Rady (EHS) č. 1785/81, pokiaľ ide o oznamovanie informácií v sektore cukru (Ú. v. ES L 106, s. 9), znie:
„Každý členský štát Komisii oznamuje:
1.      na formulári, vzor ktorého je uvedený v prílohe II, do 1. septembra každého roka za predchádzajúci hospodársky rok a do 1.
januára každého roka za predchádzajúci výrobný rok údaje vzťahujúce sa na bilanciu zásob cukru, izoglukózy a inulínového sirupu
za príslušné obdobie.“
Nariadenie č. 779/86 obsahuje v prílohe II vzorovú tabuľku pre oznamovanie informácií uvedených v článku 14 bode 1 tohto nariadenia.
Ľavý stĺpec tejto tabuľky je formulovaný takto:
1. POČIATOČNÉ ZÁSOBY k: 1 ................. Celkom
[…]
2. PRODUKCIA
[…]
3. DOVOZ Z TRETÍCH KRAJÍN
nespracovaný cukor
[…]
spracované produkty

4. DOVOZ Z INÝCH ČLENSKÝCH ŠTÁTOV
nespracovaný cukor
spracované produkty

5. CELKOVÉ DISPONIBILNÉ MNOŽSTVO CUKRU

6. VÝVOZ DO INÝCH ČLENSKÝCH ŠTÁTOV
nespracovaný cukor
spracované produkty

7. VÝVOZ DO TRETÍCH KRAJÍN
nespracovaný cukor
spracované produkty
[…]

8. CELKOVÁ SPOTREBA
(5 – (6 + 7 + 9))

9. KONEČNÉ ZÁSOBY k 30. .............................. Celkom
[…]

Nariadenia (ES) č. 1360/98 a 1361/98
Nariadenie Rady (ES) č. 1360/98 z 26. júna 1998, ktoré stanovuje pre hospodársky rok 1998/1999 niektoré ceny v sektore cukru
a vzorovú kvalitu repy [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 185, s. 1), predovšetkým stanovilo pre hospodársky rok rozhodujúci v spore pred vnútroštátnym súdom intervenčné
ceny bieleho cukru.
Nariadenie č. 1361/98, prijaté na základe nariadenia č. 1785/81, upresňuje pokiaľ ide o stanovenie odvodených intervenčných
cien, vo svojom druhom a treťom odôvodnení:
„keďže článok 3 ods. 1 nariadenia (EHS) č. 1785/81 stanovuje, že odvodené intervenčné ceny bieleho cukru sa stanovujú pre
každú z deficitných oblastí; keďže pre toto stanovenie je potrebné vziať do úvahy regionálne rozdiely ceny cukru, ktoré je
možné predpokladať pri normálnej úrode a voľnom obehu cukru na základe prirodzených podmienok tvorby trhových cien;
keďže možno predvídať deficitnú situáciu v zásobovaní vo výrobných oblastiach Írska, Spojeného kráľovstva, Španielska, Portugalska
a Fínska.“ [
neoficiálny preklad
]
Nariadením č. 1361/98 nebola stanovená odvodená intervenčná cena bieleho cukru pre talianske územie, intervenčná cena bieleho
cukru stanovená v článku 1 ods. 2 nariadenia č. 1360/98 sa taktiež uplatňovala v Taliansku na hospodársky rok 1998/1999. Na
základe toho bolo s Talianskom zaobchádzané ako s oblasťou s prebytočnou výrobou.

Spor pred vnútroštátnym súdom a prejudiciálne otázky
Pán Nicoli, pestovateľ repy, predal Eridanii na základe zmluvy uzavretej 2. decembra 1997 svoju repnú produkciu z hospodárskeho
roka 1998/1999, ktorá predstavovala 53,23 ton. Eridania mu zaplatila sumu 6 651 350 ITL (3 435,14 eur), ktorá nezahŕňa čiastku
zodpovedajúcu „regionalizácii“ ceny, a to 421 263,88 ITL (217,56 eur).
Keďže sa pán Nicoli pokladá za veriteľa tejto čiastky, začal súdne konanie proti Eridanii pred Giudice di pace di Genova,
s cieľom dosiahnuť zaplatenie zvyšku ceny, ktorú pokladá za svoju pohľadávku.
Vnútroštátny súd poukazuje na to, že kritériá pre definovanie oblastí s prebytočnou výrobou a deficitných oblastí, závisia
od prevahy buď výroby nad spotrebou (oblasti s prebytočnou výrobou), alebo spotreby nad výrobou (deficitné oblasti).
Čo sa týka spotreby, vyššie uvedený vnútroštátny súd sa predovšetkým pýta, či na účely definovania stanovenej oblasti ako
deficitnej oblasti treba logicky pokladať za spotrebovaný v Taliansku cukor, ktorý je v Taliansku pridaný do potravín, ktoré
sú následne konzumované v iných členských štátoch, alebo či naopak treba pripustiť, že tento cukor je spotrebovaný v krajinách,
kde sú vyššie uvedené potraviny konzumované.
Za týchto okolností Giudice di pace di Genova rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tri prejudiciálne otázky.
Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora z 13. apríla 2000 Súdny dvor prerušil konanie do vydania rozsudku zo 14. marca 2002 vo
veci Taliansko/Rada (C‑340/98, Zb. s. I‑2663), ktorej predmetom je práve platnosť nariadení č. 1360/98 a 1361/98. Tento rozsudok
bol oznámený Giudice di pace di Genova, ktorý sa vo svojom uznesení z 30. júla 2002 zapísaným do registra kancelárie Súdneho
dvora 19. augusta 2002 domnieva, že Súdny dvor odpovedal len na prvú z troch otázok, ktoré mu položil v rozhodnutí, ktorým
podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Podľa Giudice di pace di Genova zostáva nezodpovedaná druhá otázka, a to, jednak, ako treba vykladať pojem „spotreba v stanovenej
oblasti“, a jednak, či tento pojem zahŕňa alebo nezahŕňa cukor obsiahnutý v spracovaných výrobkoch, ktorý je následne spotrebovaný
v inom členskom štáte. Podľa vyššie uvedeného súdu taktiež nebola zodpovedaná tretia položená otázka, ktorá je spojená s druhou
otázkou v tom zmysle, že z nej vyplýva nielen z dôvodu nedostatku odôvodnenia nariadenia č. 1361/98, ale aj z toho, že toto
nariadenie opomenulo stanoviť odvodenú intervenčnú cenu pre všetky oblasti Talianska.
Za týchto okolností Giudice di pace di Genova, trvajúc na svojich dvoch posledných otázkach uvedených v rozhodnutí, ktorým
podal návrh na začatie prejudiciálneho konania z 28. februára 2000, položil Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1)      Má sa [základné] nariadenie vykladať v tom zmysle, že klasifikácia oblasti ako deficitnej oblasti sa má vykonať podľa výpočtovej
metódy, ktorá považuje cukor za spotrebovaný v tejto oblasti, keď sa tam spracováva na iný výrobok, aj keď je tento konzumovaný
v inom členskom štáte, alebo sa má klasifikácia oblasti ako deficitnej oblasti vykonať podľa výpočtovej metódy, ktorá cukor
spracovaný na iný výrobok v tejto oblasti ale spotrebovaný v inom členskom štáte nepovažuje za spotrebovaný v tejto oblasti?
2)      Je nariadenie... č. 1361/98... platné, aj keď opomenulo stanoviť odvodenú intervenčnú cenu pre všetky oblasti Talianska vzhľadom
na článok 3 ods. 1, článok 5 ods. 3 a článok 6 ods. 2 nariadenia... č. 1785/81 a neobsahuje žiadne odôvodnenie v tomto ohľade?“
Rozhodnutím predsedu Súdneho dvora z 3. septembra 2002 sa pokračovalo v súdnom konaní.

O prejudiciálnych otázkach
Dve otázky, ktoré Giudice di pace di Genova položil Súdnemu dvoru a na ktorých trvá, ktoré je potrebné skúmať spolu, spočívajú
v podstate v tom, či nariadenie č. 1361/98 je neplatné v rozsahu, v akom z dôvodu nesprávnej výpočtovej metódy odhadovanej
spotreby cukru talianske územie nie je pre hospodársky rok 1998/1999 uvedené medzi deficitnými oblasťami Spoločenstva, ktoré
sú vymenované v článku 1 tohto nariadenia. Vnútroštátny súd sa taktiež pýta, či toto nariadenie je neplatné v dôsledku toho,
že neobsahuje žiadne odôvodnenie, ktoré by ospravedlňovalo nestanovenie odvodenej intervenčnej ceny pre všetky oblasti vyššie
uvedeného územia.

O význame už citovaného rozsudku Taliansko/Rada
Treba povedať, že v rozpore s tvrdením Rady a Komisie už citovaný rozsudok Taliansko/Rada nepriniesol odpoveď na otázku platnosti
nariadenia č. 1361/98 so zreteľom na výpočtovú metódu odhadovanej spotreby cukru prijatú zákonodarcom Spoločenstva.
Pokiaľ ide o otázku výkladu pojmu spotreba, body 71 až 78 už citovaného rozsudku Taliansko/Rada poukazujú na to, že Súdny
dvor skúmal len jednu údajnú zmenu metódy použitú Komisiou a Radou na vyhodnotenie budúcej situácie v Taliansku.
Súdny dvor predovšetkým konštatoval v bode 73 vyššie uvedeného rozsudku, že použitá metóda spočívala v porovnaní použiteľnej
výroby, ktorú tvoria očakávané množstvá cukru A a cukru B, eventuálne zvýšené o prevedenú čiastku cukru C, s očakávanou spotrebou.
Každopádne, už citovaný rozsudok Taliansko/Rada neskúmal ani výpočtovú metódu odhadovanej spotreby, ani otázku platnosti nariadenia
č. 1361/98, keďže Taliansko nie je uvedené ako deficitná oblasť v hospodárskom roku 1998/1999 z dôvodu uplatňovania nesprávnej
výpočtovej metódy vyššie uvedenej spotreby.
Z bodov 56 až 63 už citovaného rozsudku Taliansko/Rada, v ktorých Súdny dvor skúmal dôvod žaloby založené na absencii alebo
nedostatočnosti odôvodnenia nariadenia č. 1361/98 vzhľadom na článok 190 Zmluvy ES (teraz článok 253 ES), vyplýva, že toto
odôvodnenie bolo pokladané za zodpovedajúce požiadavkám vyššie citovaného ustanovenia. V bode 63 tohto rozsudku Súdny dvor
konštatoval, že v kontexte predmetnej právnej úpravy ako celku a vývoja dotknutého trhu odôvodnenie vyššie uvedeného nariadenia,
pokiaľ ide o zaradenie Talianska medzi oblasti bez deficitu v hospodárskom roku 1998/1999, hoci je veľmi stručné, vyhovuje
požiadavkám odôvodnenia vyplývajúcim z judikatúry Súdneho dvora.
Platnosť nariadenia č. 1361/98 by preto nemala byť spochybnená z dôvodu údajného porušenia požiadaviek odôvodnenia rozhodnutia
o nestanovení odvodenej intervenčnej ceny pre všetky oblasti Talianska.

O výpočtovej metóde odhadovanej spotreby
Na úvod treba pripomenúť, že odhadovaná spotreba v budúcom hospodárskom roku označuje dva prvky, o ktoré sa inštitúcie musia
opierať pri klasifikácii deficitnej alebo prebytočnej situácie, ktorú možno očakávať v stanovenej oblasti. Existuje určitý
deficit v zmysle nariadenia č. 1785/81, keď celková očakávaná výroba je nižšia ako spotreba (pozri rozsudky zo 6. júla 2000,
Eridania, C‑289/97, Zb. s. I‑5409, bod 46, a Taliansko/Rada, už citovaný, bod 76).
Pojem „spotreba“ nebol definovaný právnou úpravou vzťahujúcou sa na systém SOT cukru. Aj keď nariadenie č. 779/96 uplatniteľné
na skutkový stav pred vnútroštátnym súdom prináša v bode 8 prílohy II výpočtovú metódu celkovej spotreby, táto príloha nesmeruje
k tomu, aby vytvorila definíciu pojmu spotreba, ktorú treba používať pre stanovenie deficitného alebo prebytočného charakteru
oblasti. Jej cieľom je skôr vytvoriť spoločný vzor pre oznamovanie údajov, ktoré sú potrebné pre viaceré mechanizmy vyššie
uvedeného SOT.
Je teda isté, že Rada a Komisia sa pri určení, či ide o deficitný alebo prebytočný charakter oblasti, opierajú o definíciu
„celkovej spotreby“, ktorá je uvedená v spomenutom bode 8. Celkovú spotrebu pritom hodnotia tak, že zo súhrnu voľných prostriedkov
odpočítajú množstvá, ktoré zodpovedajú vývozu do iných členských štátov, vývozu do tretích krajín a finálne zásoby. Z toho
vyplýva, že sa berie do úvahy cukor obsiahnutý v spracovaných výrobkoch dovážaný z tretích krajín alebo privezený z iných
členských štátov, ale naopak cukor obsiahnutý v spracovaných výrobkoch, ktorý je vyvážaný do iných štátov, sa nepovažuje za
spotrebovaný v dotknutom členskom štáte.
Pán Nicoli pokladá tento výpočet spotreby za veľmi nesprávny, pretože tieto posledné množstvá nepovažuje za spotrebované.
Čo sa týka dosahu súdnej kontroly vykonávanej Súdnym dvorom na metódu prijatú inštitúciami pre stanovenie odhadovanej spotreby
cukru v predmetnom hospodárskom roku, treba pripomenúť, že Rada a Komisia musia robiť plány, na základe údajov oznámených
členskými štátmi, ktoré sa vzťahujú súčasne na daný hospodársky rok, pokiaľ ide o vývoj spotreby, ako aj na perspektívy budúceho
hospodárskeho roka, pokiaľ ide o vývoj disponibilnej výroby (pozri rozsudok Eridania, už citovaný, bod 47).
Keďže z toho vyplýva potreba zhodnotiť zložitú ekonomickú situáciu, inštitúcie Spoločenstva majú rozsiahlu diskrečnú právomoc.
Sudca Spoločenstva, kontrolujúc zákonnosť výkonu tejto právomoci, nemôže nahradiť vlastnými hodnoteniami posúdenie príslušných
orgánov, ale musí sa obmedziť na skúmanie, či sa tieto nedopustili zjavne nesprávneho posúdenia, či nejde o možné zneužitie
právomoci, alebo či dotknutá inštitúcia zjavne neprekročila svoju diskrečnú právomoc (pozri rozsudky z 27. novembra 1997,
Somalfruit a Camar, C‑369/95, Zb. s. I‑6619, bod 50, a zo 14. decembra 2000, Taliansko/Komisia, C‑99/99, Zb. s. I‑11535, bod
26).
Pokiaľ ide o nariadenie č. 1361/98, je potrebné vo svetle tejto judikatúry skúmať, či sa Komisia nedopustila zjavne nesprávneho
posúdenia tým, že pri hodnotení odhadovanej spotreby cukru v hospodárskom roku 1998/1999 vzala do úvahy len množstvá spotrebované
na mieste samom s vylúčením cukru, ktorý je obsiahnutý vo výrobkoch spracovaných v dotknutej oblasti a následne vyvážaných.
Ako Komisia zdôraznila vo svojich písomných pripomienkach, stanovenie vyššej odvodenej intervenčnej ceny pre deficitné oblasti
smeruje jednak k tomu, aby umožnilo zásobovanie týchto oblastí cukrom z oblastí bez deficitu, berúc do úvahy do istej miery
najmä náklady na dopravu, a jednak aby zabránilo zníženiu výroby repy, ktorá by spôsobila ešte väčší deficit počas nasledujúcich
hospodárskych rokov.
Aj keby sa predpokladalo, že výpočtová metóda spotreby odporúčaná pánom Nicolim by lepšie umožnila dosiahnuť ciele uvedené
v predchádzajúcom bode, Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že prijala metódu výpočtu odhadovanej spotreby
cukru, podľa ktorej cukor, ktorý je súčasťou spracovaných výrobkov vyvážaných do iných štátov, nie je považovaný za cukor
spotrebovaný v dotknutom členskom štáte. Podľa prijatej metódy sa berie do úvahy na účely výpočtu uvedenej spotreby tiež cukor
obsiahnutý v spracovaných výrobkoch, ktorý je dovezený alebo dopravený z iných štátov..

O platnosti nariadenia č. 1361/98
Z uvedeného vyplýva, že skúmanie položených otázok neodhalilo nič, čo by mohlo spochybniť platnosť nariadenia č. 1361/98.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Skúmanie položených otázok neodhalilo nič, čo by mohlo spochybniť platnosť nariadenia Rady (ES) č. 1361/98 z 26. júna 1998,
ktoré stanovuje pre hospodársky rok 1998/1999 odvodené intervenčné ceny bieleho cukru, intervenčnú cenu surového cukru, minimálne
ceny repy A a repy B, ako aj výšku náhrady nákladov skladovania [
neoficiálny preklad
].
Podpisy
*
Jazyk konania: taliančina.