CELEX: 61989CJ0022
EUGFL
smør
kvalitetskontrol

1 Ved staevning, indleveret til Domstolens Justitskontor den 30. januar 1989, har Kongeriget Nederlandene i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk. 1, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning 88/630/EOEF af 29. november 1988 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsaaret 1986, der er finansieret gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 353, s. 30), i det omfang beslutningen indebaerer, at udgifter paa 1 624 796 HFL, som Nederlandene har afholdt i forbindelse med opkoeb af smoer til offentlig oplagring, ikke kan anerkendes til finansiering gennem EUGFL, med den begrundelse, at kontrollen med smoerrets holdbarhed blev udfoert foer udloebet af proevelagringstiden paa to maaneder.
2 Ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 685/69 af 14. april 1969 om gennemfoerelsesbestemmelser for interventioner paa markedet for smoer og floede (EFT 1969 I, s. 182) er der fastsat bestemmelser om interventionsorganernes opkoeb af smoer til offentlig oplagring. I forordningens artikel 6, stk. 1, som affattet ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1836/86 af 12. juni 1986 (EFT L 158, s. 57) bestemmes det, at smoerret oplagres paa proeve i to maaneder regnet fra indlagringen paa koelelager. I artikel 6, stk. 2, som affattet ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1829/80 af 11. juli 1980 (EFT L 178, s. 22) bestemmes det, at saelgeren i forbindelse med tilbuddet forpligter sig til, saafremt der sker en unormal kvalitetsforringelse, at tage smoerret tilbage, at tilbagebetale den pris, der maatte vaere betalt for den defekte vare, og at betale oplagringsomkostningerne.
3 Det fremgaar af oplysningerne i sagen, at de nederlandske myndigheder har fulgt den praksis ikke at udfoere holdbarhedskontrollen efter proevelagringstidens udloeb, men i tiden henimod periodens udloeb.
4 Kommissionen har imidlertid i den beslutning, sagen drejer sig om, indtaget det standpunkt, at holdbarhedskontrollen af smoer, der leveres til interventionsorganerne, ikke boer udfoeres forud for den 60. dag efter indlagringen af smoerret paa koelelager.
5 Det beloeb, der er naegtet godkendt til finansiering gennem EUGFL, udgoer 0,25% af alle udgifter vedroerende leverede smoermaengder, der er blevet underkastet kontrol forud for den 60. dag. Efter Kommissionens opfattelse svarer satsen paa 0,25% til de smoermaengder, der i de medlemsstater, som har udfoert kontrollen i overensstemmelse med faellesskabsretten, er blevet afvist efter en yderligere kontrol.
6 I den sammenfattende rapport om afslutningen af EUGFL-regnskaberne for 1986 henviste Kommissionen til et referat af et moede, som blev afholdt i 1985 i Forvaltningskomitéen for Maelk og Mejeriprodukter, og hvorunder Kommissionen erklaerede, at interventionsorganernes kontrol skulle udfoeres ved proevelagringstidens udloeb. I rapporten henviste Kommissionen desuden til et fortolkningsnotat af 18. marts 1986, hvori den med hensyn til artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 685/69 anfoerte, at det er saelgeren, der skal betale oplagringsomkostningerne, hvis det ved proevelagringstidens udloeb godtgoeres, at smoerret ikke opfylder de kvalitetskrav, der stilles.
7 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
8 Til stoette for sin annullationspaastand har Kongeriget Nederlandene fremfoert tre anbringender, dels at Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den faelles landbrugspolitik (EFT 1970 I, s. 196) og den ovenfor naevnte forordning (EOEF) nr. 685/69 er tilsidesat, dels at retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er tilsidesat, og endelig at EOEF-Traktatens artikel 190 om begrundelsespligten ikke er overholdt.
9 Med hensyn til tilsidesaettelsen af forordningerne nr. 729/70 og nr. 685/69, har Kongeriget Nederlandene gjort gaeldende, at det fremgaar af en ordlydsfortolkning af artikel 6 i forordning nr. 685/69, at kontrollen af det oplagrede smoers holdbarhed skal finde sted i loebet af proevelagringstiden. Denne fortolkning stoettes efter Kongeriget Nederlandenes opfattelse ogsaa af den maade, hvorpaa den ved forordningerne indfoerte ordning er opbygget, idet saelgeren senest ved proevelagringstidens udloeb boer have sikkerhed for, hvorledes dispositionen gennemfoeres.
10 Hertil har Kommissionen anfoert, at det foelger af ordlyden af artikel 6 i forordning nr. 685/69 og af bestemmelsens aand, at kvalitetskontrollen skal udfoeres efter proevelagringstidens udloeb.
11 Det bemaerkes, at det i artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 685/69 bestemmes, at smoerret lagres paa proeve i en periode paa to maaneder, og i samme forordnings artikel 6, stk. 2, at saelgeren paatager sig bestemte forpligtelser for det tilfaelde, at der i proevelagringsperioden konstateres en unormal kvalitetsforringelse.
12 Heraf foelger, at artikel 6, stk. 1, sammenholdt med stk. 2, har til formaal at sikre, at smoerret, foer det endeligt overtages af interventionsorganet, har vist sig at vaere af holdbar kvalitet, og at saelgeren maa baere konsekvenserne af en unormal kvalitetsforringelse, der opstaar i proevelagringstiden.
13 Under hensyn til formaalet med artikel 6, maa kontrollen af smoerrets holdbarhed saaledes ikke udfoeres forud for udloebet af proevelagringstiden paa to maaneder.
14 Kongeriget Nederlandene har for det andet gjort gaeldende, at Kommissionen har tilsidesat retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved foerst i forbindelse med EUGFL-kontrollen for regnskabsaaret 1986 at have rejst indsigelse mod den fulgte praksis - saavel i Nederlandene som i andre medlemsstater - med at udfoere kvalitetskontrollen forud for proevelagringstidens udloeb. Efter Nederlandenes opfattelse indebaerer Kommissionens standpunkt ogsaa, at der goeres indgreb i de erhvervsdrivendes retssikkerhed, idet disse ved proevelagringstidens udloeb boer have klarhed over forholdene med hensyn til salget af smoerret til inventionsorganet.
15 Hertil bemaerkes, som Kommissionen med rette har fremhaevet, at Kongeriget Nederlandene havde faaet fornoedent kendskab til, at smoerrets holdbarhed ikke maa efterproeves forud for proevelagringstidens udloeb. Dette var sket, dels ved den erklaering, Kommissionen fremsatte om fortolkningen af artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 685/69 under det 726. moede i Forvaltningskomitéen for Maelk og Mejeriprodukter den 16. august 1985, dels ved fortolkningsnotatet af 18. marts 1986 om samme forordnings artikel 6, stk. 2.
16 Med hensyn til saelgerens interesse bemaerkes, at Kommissionen i sin erklaering af 1985 fremhaevede, at kontrollen ikke maa tilrettelaegges saaledes, at saelgeren paatvinges en vaesentlig forlaengelse af proevelagringstiden.
17 Hensynet til den erhvervsdrivendes berettigede interesse i saa hurtigt som muligt at faa afklaret forholdene med hensyn til dispositionen kan imidlertid ikke begrunde en fortolkning af forordning nr. 685/69, hvorefter den erhvervsdrivende frigoeres fra sin forpligtelse til indtil proevelagringstidens udloeb at indestaa for den skade, der foelger af en unormal forringelse af det oplagrede smoers kvalitet.
18 Endelig bemaerkes med hensyn til Kongeriget Nederlandenes anbringende om, at Kommissionen ikke i den sammenfattende rapport har givet en fyldestgoerende begrundelse for sin beslutning - hverken med hensyn til det forhold, at udgifter i forbindelse med smoer, der er kontrolleret foer proevelagringstidens udloeb, ikke kan godkendes til finansiering gennem EUGFL, eller med hensyn til den sats paa 0,25%, der er lagt til grund - at det er fast praksis (jf. dom af 27.1.1981, Italien mod Kommissionen, sag 1251/79, Sml. s. 205), at en beslutnings begrundelse, i den saerlige sammenhaeng, hvori beslutninger om regnskabsafslutning udarbejdes, maa anses for at vaere tilstraekkelig, naar den medlemsstat, beslutningen er rettet til, har vaeret snaevert inddraget i beslutningens tilblivelse, og at den saaledes kendte grundene til, at Kommissionen ikke fandt, at beloebet skulle afholdes af EUGFL.
19 I denne forbindelse bemaerkes, at der i Kommissionens sammenfattende rapport om afslutningen af EUGFL-regnskaberne for 1986 udtrykkeligt henvises til referatet af moedet i Forvaltningskomitéen i 1985 og til fortolkningsnotatet af 1986, som Kongeriget Nederlandene havde kendskab til.
20 Med hensyn til den procentdel af udgifterne, som det blev besluttet ikke at lade EUGFL afholde, bemaerkes, at Kommissionen i den sammenfattende rapport for 1986 udtrykkeligt anfoerte, af hvilke grunde den afslog at godkende et beloeb svarende til 0,25% af de paagaeldende udgifter.
21 Heraf foelger, at sagsoegte boer frifindes.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Da Kongeriget Nederlandene ikke har faaet medhold i sine anbringender, boer det paalaegges at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Sagsoegte frifindes.
2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.