CELEX: 62002CJ0366
Közös agrárpolitika
1765/92/EK és 1251/1999/EK rendelet
Szántóföldi növények termelőinek nyújtott támogatási rendszer
Szántóföldi növényeket termelő földeknek és pihentetett területeknek nyújtott kompenzációs kifizetések
Az "állandó kultúráknak" kialakított termőföldek kizárása
Fogalom

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az egyes szántóföldi növények termelői számára támogatási rendszer létrehozásáról
szóló, 1992. június 30-i 1765/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 181., 12. o.) 9. cikkének, valamint az egyes szántóföldi növények
termelői számára támogatási rendszer létrehozásáról szóló, 1999. május 17-i 1251/1999/EK tanácsi rendelet (HL L 160., 1. o.,
magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 25. kötet, 322. o.) 7. cikkének értelmezésére irányul.
A kérelmet G. Gschoßmann mint mezőgazdasági termelő és az Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd (mezőgazdasági és
földtagosítási hivatal, a továbbiakban: hivatal) közötti eljárásban terjesztették elő, melynek tárgya egyes kompenzációs támogatások
visszatérítésére történő kérelem.

Jogi háttér
Az 1765/92 rendelet második preambulumbekezdése alapján a rendelet által bevezetett, szántóföldi növények termelőinek nyújtott
támogatás célja a piac nagyobb mértékű egyensúlyának kialakítása a közösségi árak világpiaci árakhoz történő közelítésével
úgy, hogy a közelítés során kieső jövedelmet a termelőknek nyújtott kompenzációs támogatással pótolja.
Az 1765/92 rendelet ily módon a szántóföldi növényeket termelő földeknek és a pihentetett földeknek kompenzációs támogatást
ír elő. A rendelet 9. cikke bizonyos földeket kizár az említett kifizetések kedvezményezettjei közül:
„Nem kérelmezhető kompenzációs támogatás és pihentetési igény olyan földterület után, amely 1991. december 31-én állandó legelő,
állandó kultúra volt vagy erdők borították, vagy nem mezőgazdasági célokra használták.”
A rendeletet végrehajtását a szántóföldi növények termelői támogatási rendszerének keretén belül adható kompenzációs támogatások
folyósításának feltételeiről szóló, 1992. szeptember 24-i 2780/92/EGK bizottsági rendelet (HL L 281, 5. o.) írta elő.
A 2780/92 rendelet I. melléklete II. pontjának az 1994. július 27-i 1959/94 bizottsági rendelettel módosított változata (HL L 198.,
93. o.) az állandó kultúrákat az alábbiak szerint jellemzi:
„A tartós legelőtől eltérő vetésforgón kívüli kultúrák, amelyek öt évig, illetve annál hosszabb ideig foglalják el a területet,
és ismétlődő betakarításokat eredményeznek, a II. mellékletben megjelölt évelő szántóföldi kultúrák kivételével.”
A 2780/92 rendeletet az egyes szántóföldi növények termelői támogatási rendszerének keretén belül adható kompenzációs támogatások
folyósításának meghatározott feltételeiről szóló, 1996. április 9-i 658/96/EK rendelet (HL L 91, 46. o.) váltotta fel. Az
I. melléklet 2. pontjában található „állandó kultúrák” fogalma ezen utóbbi rendeletben lényegében változatlan maradt, nevezetesen:
„A tartós legelőtől eltérő vetésforgón kívüli kultúrák, amelyek öt évig, illetve annál hosszabb ideig foglalják el a területet,
és ismétlődő betakarításokat eredményeznek, az évelő kultúrák kivételével.”
Az 1765/92 rendeletet az 1251/1999 rendelet váltotta fel, melynek 7. cikk első albekezdése az alábbiakat mondja ki:
„Nem kérelmezhető támogatás olyan földterület után, amely 1991. december 31-én állandó legelő, állandó kultúra volt, vagy
erdők borították, vagy nem mezőgazdasági célokra használták.”
Az 1251/1999 rendelet alkalmazásának részletes szabályait a 658/96 rendeletet felváltó 1999. október 22-i 2316/1999/EK bizottsági
rendelet tartalmazza (HL L 280, 43. o.). A 2316/1999 rendelet I. mellékletének 2. pontjában szereplő „állandó kultúrák” fogalma
megfelel a 658/96 rendelet I. mellékletében szereplővel, nevezetesen:
„A tartós legelőtől eltérő vetésforgón kívüli kultúrák, amelyek öt évig, illetve annál hosszabb ideig foglalják el a területet,
és ismétlődő betakarításokat eredményeznek, az évelő kultúrák kivételével.”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
G. Gschoßmann a hivataltól az általa gyümölcsültetvényként művelt földeken termesztett almafákra kompenzációs támogatásban
részesült.
Az előzetes döntéshozatalra utaló végzés szerint ezek a földek három csoportba tartoznak:
–        az első csoportba tartozó földterületeken az almafákat 1991. december 31-e előtt ültették, és már nem permetezték őket. Az
almákat 1991-ben már nem szüretelték le. A szóban forgó fölterületeken a gyümölcsfák kivágását már elhatározták, és később
meg is valósították;
–        a második csoportba tartozó földterületeken a referencia időpontban a fákat már kivágták, de még nem szállították el, amely
megakadályozta a terület művelését. A fák elszállítására csak később került sor;
–        a harmadik csoportba tartozó földterületeken a fákat már kivágták és el is szállították, azonban a földeket új művelésre még
nem készítették elő.
2001. június 15-i határozatában a hivatal a kompenzációs támogatás egy részének visszafizetését írta elő arra hivatkozva,
hogy a szóban forgó területek az 1765/92 rendelet 9. cikkében és az 1251/1999 rendelet 7. cikkében meghatározott kivétel alá
tartoznak, mivel 1991. december 31-ig azokon „állandó kultúra volt […] vagy azokat nem mezőgazdasági célokra használták”.
A kérdést előterjesztő bíróság, mivel kétségei voltak a közösségi rendelkezések hatályával kapcsolatban, úgy döntött, felfüggeszti
az eljárást, és a következő előzetes döntéshozatal iránti kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„ 1)Az 1765/92 […] rendelet 9. cikke, illetve […] az 1251/1999 rendelet 7. cikke értelmében kötelező-e az állandó kultúrával
hasznosított földterületeken lévő növényi kultúrák – jelen esetben az almafák – tényleges művelése?
2)Állandó kultúrával hasznosítottnak tekinthetők-e azok a földek, amelyek tulajdonosa vagy haszonbérlője nem végzi el a növekedési
időszakban a szükséges növényvédelmi tevékenységet, a későbbiekben pedig nem szüreteli le a termést?
3)A második kérdésre adott nemleges válasz esetében megszűnik-e a földek állandó kultúrával hasznosított minősége, ha tulajdonosuk
vagy haszonbérlőjük úgy határoz, hogy rövid időn belül kivágja az almafákat, de döntését a referencia-időpont előtt nem hajtja
végre? Más lenne-e a válasz, ha egy külső vállalkozást bízna meg a fák kivágásával a referencia-időpont előtt?
4) A harmadik kérdésre adott nemleges válasz esetében megszűnik-e a földek állandó kultúrával hasznosított minősége, ha tulajdonosuk
vagy haszonbérlőjük úgy vágná ki az almafákat, hogy nem szándékozna új ültetvényt telepíteni; más szóval az 1991. december
31-i kivágási határidő azonos-e a támogatási rendszer kapcsán meghatározott határidővel?
5) A negyedik kérdésre adott nemleges válasz esetében megszűnik-e a földek állandó kultúrával hasznosított minősége, ha az
azokról kivágott fákat a referencia-időpont előtt elszállítanák, és ezáltal a földek szántóként történő művelése lehetővé
válna?
6) Felmerül a kérdés, hogy ha az imént felsorolt feltételek valamelyikének bekövetkezése miatt megszűnne a földek állandó
kultúrával hasznosított minősége, akkor ezt követően – a fent említett két rendelet bármelyikének értelmében – a referencia-időpontban
a földeket át kellene-e minősíteni nem mezőgazdasági célokra használt földterületté; és az e kérdésre adott igenlő válasz
esetén az imént felsorolt feltételek valamelyike alkalmas lenne-e ez utóbbi minősítés megszüntetésére?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

Az első és második kérdésről
Első és második kérdésében – melyeket célszerű együtt vizsgálni – a kérdést előterjesztő bíróság arra keres választ, hogy
az 1765/92 rendelet 9. cikke és az 1251/1999 rendelet 7. cikke úgy értelmezendő-e, hogy az állandó kultúrával hasznosított
földeknek a kompenzációs támogatásból történő kizárásának előfeltétele volna, hogy a szóban forgó területeket megműveljék,
illetve különösen az, hogy a kultúrák növekedése alatt növényvédő vegyszereket használjanak, később pedig betakarítsák a termést.
Ahogy azt a Bizottság, valamint végkövetkeztetésének 16. és azt követő pontjaiban a főtanácsnok megjegyezte – az 1765/92 rendelet
9. cikke és az 1251/1999 rendelet 7. cikke csak azt írja elő, hogy a területet állandó legelőként, állandó kultúrákkal hasznosítottként,
erdőként vagy nem mezőgazdasági célra használják anélkül, hogy tényleges művelésüket is előírná.
Az állandó legelők és erdők valójában tényleges állapotukban is művelés nélkül használhatóak. Mindezek alapján – mivel a vonatkozó
közösségi szabályok ezzel ellentétes rendelkezést nem tartalmaznak – következetlen volna a területek művelését előírni akkor,
ha állandó kultúrákkal hasznosítottak, illetve a művelést nem megkövetelni akkor, ha állandó legelőként vagy erdőként használják
őket.
Ebből következően a területek művelését nehezen lehetne a közösségi jogalkotónak az 1765/92 rendelet tizenhetedik preambulumbekezdésében,
illetve az 1251/1999 rendelet huszonhatodik preambulumbekezdésében kifejtett törekvésével összeegyeztetni, nevezetesen azzal,
hogy a szóban forgó támogatási rendszer hatálybalépése előtt épp nem művelt földeket kizárják a kompenzációs támogatásra jogosultak
köréből. Valójában a területek művelésének követelménye – azért, hogy azok a kompenzációs támogatásra ne legyenek jogosultak
– azt eredményezte volna, hogy nem az 1991. december 31-e előtt bevetetlen területek válnak támogatásra jogosulttá, hanem
azok, amelyeket egyedül a támogatásra való jogosultság megszerzéséért tettek művelhetővé.
Mindebből következik, hogy a kompenzációs támogatásból való kizáráshoz elegendő, hogy a szóban forgó földek állandó kultúrával
hasznosítottak legyenek anélkül, hogy azokat művelnék, így tehát e tekintetben az sem szükséges, hogy azokat vegyszerrel gondozzák,
vagy a termést begyűjtsék.
Ebből következően az első és második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1765/92 rendelet 9. cikke, valamint az 1251/1999
rendelet 7. cikke úgy értelmezendő, hogy az állandó kultúrával hasznosított földek kompenzációs támogatásokból való kizárásának
nem feltétele, hogy ezeket a területeket megműveljék, és annak sincsen jelentősége, hogy azokat vegyszerrel gondozzák, vagy
a termést betakarították-e.

A harmadik, negyedik és ötödik kérdésről
Az egymással összefüggő harmadik, negyedik és ötödik kérdésében a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni,
hogy az 1765/92 rendelet és az 1251/1999 rendelet 7. cikke úgy értelmezendő-e, hogy az állandó kultúrával hasznosított földek
igénybevétele – az almatermelést illetően – akkor ér véget, amikor a termelő meghozza döntését az almafák kivágásáról vagy
ezt a feladatot egy vállalkozóra bízza, esetleg akkor, amikor az almafák tényleges kivágása megtörténik, vagy akkor, amikor
a kivágott fákat elszállítják.
Az első kérdésre adott válaszból következik, hogy a kompenzációs támogatásból történő kizáráshoz elégséges, hogy a területeket
állandó kultúrával hasznosították, anélkül, hogy azt művelték volna, amely feltétel a gyümölcsültetvények esetén nem teljesül,
amikor a gyümölcsfákat már kivágták, de még nem szállították el.
Ezzel ellentétben a fák kivágásáról hozott egyszerű döntés annak tényleges megvalósítása nélkül még nem szünteti meg azt,
hogy a területek állandó kultúrával hasznosítottnak minősüljenek.
Következésképpen a harmadik, negyedik és ötödik kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1765/92 rendelet 9. cikke és az
1251/1999 rendelet 7. cikke úgy értelmezendő, hogy földek állandó kultúrával történő hasznosítása az almatermeléssel kapcsolatban
akkor szűnik meg, amikor a gyümölcsfákat kivágták, abban az esetben is, ha azokat még nem szállították el. Mindazonáltal a
fák kivágásáról hozott puszta döntés annak tényleges végrehajtása nélkül önmagában még nem vet véget a földek állandó kultúrával
történő hasznosításának.

A hatodik kérdésről
Hatodik kérdésében a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy az 1765/92 rendelet 9. cikke és az 1251/1999
rendelet 7. cikke úgy értelmezendő-e, hogy miután a területeket állandó kultúrával már nem hasznosítják, nem mezőgazdasági
célú felhasználású földterületnek kell-e azokat tekinteni.
Mint azt a végkövetkeztetésének 25. pontjában a főtanácsnok is kifejtette, a földek mezőgazdasági célú felhasználása a növénytermelő
és állattenyésztő tevékenységek összességét jelenti.
Ebből kiindulva azok a területek, amelyeken állandó kultúrával már nem hasznosítanak, csak akkor tekinthetőek nem mezőgazdasági
célú felhasználású földterületeknek, ha egyértelmű, hogy azokon más növényeket nem termesztenek, és állatokat sem tartanak.
Az alapügyben eljáró bíróság feladata ellenőrizni, hogy e feltétel jelen esetben teljesül-e.
A hatodik kérdésre következésképpen azt a választ kell adni, hogy az 1765/92 rendelet 9. cikke és az 1251/1999 rendelet 7. cikke
úgy értelmezendő, hogy az állandó kultúrával már nem hasznosított területek csak akkor tekinthetőek nem mezőgazdasági célú
felhasználásúaknak, ha egyértelmű, hogy azokon nem kívánnak más növényeket termeszteni vagy állatokat tartani.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
Egyes szántóföldi növények termelői számára támogatási rendszer létrehozásáról szóló, 1992. június 30-i 1765/92/EGK rendelet
9. cikke, valamint egyes szántóföldi növények termelői számára támogatási rendszer létrehozásáról szóló, 1999. május 17-i
1251/1999/EK rendelet 7. cikke úgy értelmezendő, hogy az állandó kultúrával hasznosított földek kompenzációs támogatásból
való kizárásához nem szükséges, hogy e földeket megműveljék és különösen az sem, hogy azokat vegyszeresen gondozzák, vagy
a termést betakarítsák.
2)
Az 1765/92 rendelet 9. cikke és az 1251/1999 rendelet 7. cikke úgy értelmezendő, hogy a földek állandó kultúrával való hasznosítása
az almatermeléssel kapcsolatban akkor szűnik meg, amikor a gyümölcsfákat kivágták, abban az esetben is, ha azokat még nem
szállították el. Mindazonáltal a fák kivágásáról hozott puszta döntés annak tényleges végrehajtása nélkül önmagában még nem
vet véget a földek állandó kultúrával való hasznosításának.
3)
Az 1765/92 rendelet 9. cikke és az 1251/1999 rendelet 7. cikke úgy értelmezendő, hogy az állandó kultúrával már nem hasznosított
területek csak akkor tekinthetőek nem mezőgazdasági célú felhasználású földterületeknek, ha egyértelmű, hogy azokon nem kívánnak
más növényeket termeszteni vagy állatokat tartani.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.