CELEX: 62003CJ0166
Tagállami kötelezettségszegés
EK 28. cikk
Nemesfém tárgyak forgalomba hozatala
»Arany« és »aranyötvözet« elnevezések

Az Európai Közösségek Bizottsága a Bíróság Hivatalához 2003. április 10‑én beérkezett keresetlevéllel az EK 226. cikk alapján
keresetet nyújtott be annak megállapítása végett, hogy a Francia Köztársaság – mivel az „arany” elnevezést fenntartotta a
750 ezred finomságú aranytárgyakra, a 375 vagy 585 ezred finomságú aranytárgyak ugyanakkor az „aranyötvözet” elnevezést viselik
– nem teljesítette az EK 28. cikkéből eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér
A Code général des impôts (Általános adótörvénykönyv; a továbbiakban: CGI) 522a. cikke, amelyet a nemesfémekre vonatkozó garantált
szabványokról és a vámügynököknek egyes személyek közigazgatási helyzete feletti ellenőrzési jogairól szóló szabályozást kiigazító
1994. január 4‑i 94-6. sz. törvény (JORF 1994. január 5., 245. o.) módosított, a következőket írja elő:
„Kizárólag a legalább 750 ezredrész finomságú aranyból készült tárgyakat lehet »arany« megnevezéssel magánszemélyek számára
kiskereskedelmi forgalomba hozni.
A 375 vagy 585 ezredrész finomságú aranyat tartalmazó tárgyakat »aranyötvözet« megnevezéssel, valamint a finomsági fokozat
feltüntetésével kell magánszemélyek számára kiskereskedelmi forgalomba hozni.”

A pert megelőző eljárás
A Bizottság az EK 226. cikk alapján kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárást indított, mert úgy vélte, hogy ez a
rendelkezés ellentétes az EK 28. cikkel. Miután a Francia Köztársaságot felszólította észrevételei benyújtására, a Bizottság
2001. szeptember 19‑én indokolással ellátott véleményt adott az ügyről, amelyben felszólította a tagállamot, hogy a közléstől
számított 2 hónapon belül tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy eleget tegyen a véleményben foglaltaknak.
A Francia Köztársaság 2002. február 4‑i levelében kijelentette, hogy a CGI 522a. cikke megfelel a fogyasztóvédelemhez és a
kereskedelmi ügyeletek tisztességes jellegéhez kapcsolódó követelménynek, és a Bizottságot álláspontjának felülvizsgálatára
kérte. A Bizottság úgy döntött, hogy keresetet nyújt be a Bírósághoz.

A kereset

A felek érvelése
A Bizottság szerint a CGI 522a. cikke kizárja Franciaországban a 375 vagy 585 ezredrész finomságú aranytárgyak „aranyként”
való értékesítését – jóllehet e termékeket abban a tagállamban, ahonnan származnak, aranynak minősítik –, és e cikk értelmében
ezeknek a termékeknek Franciaországban az „aranyötvözet” megnevezést kell viselniük, amelyet a fogyasztók kevésbé ismernek,
és kevesebbre tartanak. Ez az előírás megnehezítheti e termékek franciaországi forgalomba hozatalát, és így – legalábbis közvetve
– a tagállamok közti kereskedelem akadályát képezi. Ennélfogva, ha a közérdekű cél nem igazolja alkalmazásukat, a vitatott
elnevezési szabályok az EK 28. cikk által tiltott, mennyiségi korlátozással azonos hatású intézkedésnek minősülnek.
A Bizottság úgy véli, hogy a fogyasztóvédelem és a kereskedelmi ügyletek tisztességes jellegének biztosításához nem szükségesek
az említett elnevezési szabályok, és az EK 28. cikk sem igazolja őket. Elegendő lenne, ha a tagállamok megfelelő címkézési
szabályokat írnának elő, amelyek biztosítanák a különféle eladásra kínált termékben lévő arany tényleges mennyiségéről történő
pontos tájékoztatást.
A francia kormány vitatja, hogy a kétféle termékkategória megléte érzékelhető hatással lenne a Közösségen belüli kereskedelemre.
Mivel a Bizottság nem bizonyította a Közösségen belüli kereskedelemre tett hatás meglétét, nem tett eleget a kötelezettségszegés
megállapítása iránti keresetben őt terhelő bizonyítási tehernek.
A francia kormány véleménye szerint a kétféle, „arany” és „aranyötvözet” elnevezés léte olyan aranytárgyak tekintetében, amelyek
aranytartalma jelentősen eltér, megfelel annak a törekvésnek, hogy a fogyasztók védelme érdekében tájékoztatást nyújtson ez
utóbbiaknak. Ez olyan közérdekű cél, amely az EK 28. cikk követelményeire tekintettel igazolja az e termékek elnevezését érintő
intézkedést.
Ezenkívül a kettős elnevezést előíró rendszer inkább biztosítja a fogyasztók tájékoztatását, mint a Bizottság által javasolt
rendszer, amely kizárólag a termékek aranytartalmát jelző címkézésen alapul. Ez utóbbi rendszer száraz technikai információt
nyújt a fogyasztóknak, míg a kettős elnevezés ezen túlmenve könnyen érthető tájékoztatást ad az érintett termék minőségéről.
Ilyen körülmények között a francia kormány arra az álláspontra helyezkedik, hogy a CGI 522a. cikke által kialakított elnevezési
rendszer nem ellentétes az EK 28. cikkel.

A Bíróság álláspontja
Az állandó ítélkezési gyakorlat alapján minden olyan intézkedést, amely közvetlenül vagy közvetve, ténylegesen vagy potenciálisan
akadályozhatja a Közösségen belüli kereskedelmet, mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedésnek kell tekinteni, amelyet
– ilyen alapon – az EK 28. cikk tilt (lásd a Bíróság 8/74. sz. Dassonville-ügyben 1974. július 11‑én hozott ítéletének [EBHT 837. o.]
5. pontját, valamint a Bíróság C‑322/01. sz., Deutscher Apothekerverband ügyben 2003. december 11‑én hozott ítéletének [az
EBHT-ban még nem tették közzé] 66. pontját).
A Bizottság – francia kormány által nem vitatott – állítása szerint a 375 vagy 585 ezredrész finomságú aranyat tartalmazó
aranytárgyakat jogszerűen „aranyként” hozzák forgalomba a tagállamokban, Franciaországon kívül.
Annyi tény, hogy az „aranyötvözet” elnevezés kevésbé vonzó a fogyasztók részére, mint az „arany”.
Az a CGI 522a. cikke által előírt kötelezettség, miszerint az ilyen termékeket „aranyötvözetként” lehet értékesíteni, jóllehet
e termékeket származási országukban „arany” megnevezéssel hozzák forgalomba, akadályozhatja a Közösségen belüli kereskedelmet.
Ebből az következik, hogy az EK 28. cikk értelmében a CGI rendelkezését mennyiségi importkorlátozással azonos hatású intézkedésnek
kell tekinteni, anélkül hogy be kellene bizonyítani, hogy érzékelhető hatást gyakorol az intézkedés a Közösségen belüli kereskedelemre.
Arról a kérdésről pedig, miszerint egy ilyen szabály a közösségi jog alapján mégis indokolható, megjegyzendő, hogy a Bíróság
ítélkezési gyakorlata alapján az egységes és harmonizált szabályok hiányában megalkotott nemzeti szabályozás, amely különbségtétel
nélkül alkalmazandó a nemzeti termékekre és más tagállamokból behozott termékekre, annyiban egyeztethető össze a Szerződéssel,
amennyiben – többek közt – a fogyasztóvédelemhez és a kereskedelmi ügyeletek tisztességes jellegéhez kapcsolódó feltétlenül
érvényesítendő követelményeknek való megfelelés érdekében szükség van rá, amennyiben a szabályozás az elérni kívánt célhoz
mérten arányos, és amennyiben e célt nem lehetne elérni a Közösségen belüli kereskedelmet kevésbé korlátozó eszközökkel (lásd
a Bíróság C‑448/98. sz. Guimont-ügyben 2000. december 5‑én hozott ítéletének [EBHT I‑10663. o.] 27. pontját).
Annyi tény, hogy a közösségi jog jelenleg nem harmonizálja a termékek nemesfémtartalmának arányát jelző fémjelzéseket és az
annak megjelölésére szolgáló módszereket. Az is tény, hogy a CGI 522a. cikke különbségtétel nélkül alkalmazandó a nemzeti
termékekre és a más tagállamokból behozott termékekre.
Emellett el kell ismerni, hogy a CGI érintett rendelkezése a fogyasztóvédelem és a kereskedelmi ügyeletek tisztességes jellegének
biztosítását célozza.
A vitatott szabályozás azonban feleslegesen kettős elnevezést ír elő a fogyasztók számára kiskereskedelmi forgalomba hozott,
a tisztaság két legalacsonyabb szintjén lévő termékekre nézve, hiszen a szabályozás nemcsak az aranytárgy finomsági fokának
feltüntetését követeli meg, amely objektív információt nyújt a termék tisztasági fokáról, hanem az „aranyötvözet” megjelölést
is, amely sokkal kevésbé pontos információt ad ugyanarról a tulajdonságról.
Ebből az következik, hogy a CGI 522a. cikke szerinti kettős elnevezést előíró rendszer nem arányos a kereskedelmi ügyeletek
tisztességes jellegének és a fogyasztóvédelem biztosításának céljával, és e cél elérhető más, a Közösségen belüli kereskedelmet
kevésbé korlátozó intézkedésekkel is.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Francia Köztársaság – mivel az „arany” elnevezést fenntartotta a 750 ezredrész
finomságú aranytárgyakra, a 375 vagy 585 ezredrész finomságú aranytárgyak ugyanakkor az „aranyötvözet” elnevezést viselik
– nem teljesítette az EK 28. cikkből eredő kötelezettségeit.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Francia Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján
A BÍRÓSÁG (második tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság megállapítja, hogy a Francia Köztársaság – mivel az „arany” elnevezést fenntartotta a 750 ezredrész finomságú aranytárgyakra,
a 375 vagy 585 ezredrész finomságú aranytárgyak ugyanakkor az „aranyötvözet” elnevezést viselik – nem teljesítette az EK 28. cikkből
eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a Francia Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Timmermans
Puissochet
Cunha Rodrigues
Schintgen

Colneric
Kihirdetve Luxembourgban, a 2004. július 8‑i nyilvános ülésen.
R. Grass

C. W. A. Timmermans
hivatalvezető

a második tanács elnöke
*
Az eljárás nyelve: francia.