CELEX: 61997CJ0298
Traktatbrud
Direktiv 91/157/EØF
Medlemsstatens manglende gennemførelse af programmerne i henhold til direktivets artikel 6

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 13. august 1997 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 6 i Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer (EFT L 78, s. 38), da det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget og meddelt Kommissionen de programmer, der er foreskrevet i artikel 6.
2 Ifoelge direktivets artikel 6 skulle medlemsstaterne udarbejde programmer med henblik paa foelgende maal:
- mindskelse af tungmetalindholdet i batterier og akkumulatorer
- fremme af markedsfoering af batterier og akkumulatorer, der indeholder mindre maengder af farlige stoffer, og/eller som indeholder mindre forurenende stoffer
- gradvis nedbringelse af maengden af brugte batterier og akkumulatorer, som henhoerer under bilag I, i husholdningsaffald
- fremme af forskning vedroerende nedbringelse af indholdet af farlige stoffer, anvendelse af mindre forurenende erstatningsstoffer i batterier og akkumulatorer samt vedroerende mulighederne for genanvendelse
- saerskilt bortskaffelse af brugte batterier og akkumulatorer henhoerende under bilag I.
Disse programmer skulle udarbejdes foerste gang for en periode paa fire aar, der begyndte den 18. marts 1993, og skulle meddeles Kommissionen senest den 17. september 1992.
3 Da Kongeriget Spanien ikke havde givet Kommissionen meddelelse om de naevnte programmer, og da denne ikke raadede over andre oplysninger, som gav den grundlag for at antage, at Kongeriget Spanien havde opfyldt sin forpligtelse til at udarbejde disse programmer, tilsendte Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 169 den 10. juli 1995 Kongeriget Spanien en aabningsskrivelse, hvori den opfordrede dette til at fremsaette sine bemaerkninger inden en frist paa to maaneder.
4 Den 6. marts 1996 meddelte Kongeriget Spanien Kommissionen, at det var i faerd med at udarbejde de paagaeldende programmer, og praeciserede, at der, saa laenge programmerne var under udarbejdelse, var ivaerksat foranstaltninger til indsamling, behandling og genanvendelse af batterier og akkumulatorer i medfoer af de samarbejdsaftaler, som var indgaaet mellem staten og de selvstyrende regioner i Spanien, hvilke aftaler var underskrevet som led i den nationale plan om farligt affald, der var godkendt af ministerraadet den 17. februar 1995.
5 Ved skrivelse af 3. maj 1996 udbad Kommissionen sig en raekke supplerende oplysninger om disse foranstaltninger og gentog denne anmodning den 4. juli 1996. Den modtog ikke noget svar paa disse skrivelser inden udloebet af den heri fastsatte frist.
6 Den 21. oktober 1996 tilsendte Kommissionen Kongeriget Spanien en begrundet udtalelse, hvori den konkluderede, at Kongeriget Spanien havde tilsidesat direktivets artikel 6.
7 Den 20. januar 1997 meddelte Kongeriget Spanien Kommissionen, at Miljoeministeriet netop havde faerdiggjort et udkast til en national plan vedroerende byaffald, inden for hvis rammer der var foretaget en udvikling og samordning af samtlige de foranstaltninger, der var ivaerksat af de selvstyrende regioner, som er de kompetente myndigheder paa omraadet i medfoer af artikel 6 i kongeligt dekret nr. 45/96, der bl.a. indeholder bestemmelser til gennemfoerelse af direktivet.
8 Kommissionen var af den opfattelse, at det paahvilede de spanske myndigheder at foretage en rettidig anvendelse af de procedurer, som var noedvendige for at udarbejde og vedtage de omhandlede programmer inden for den herfor fastsatte frist, og at underrette Kommissionen herom, og fastslog paa dette grundlag, at Kongeriget Spanien endnu ikke havde vedtaget de noedvendige bestemmelser, samt besluttede at anlaegge naervaerende sag.
9 I sit svarskrift bestrider Kongeriget Spanien ikke, at det hverken har ivaerksat eller meddelt Kommissionen de omhandlede programmer. Det anfoerer alene, at direktivet blev gennemfoert i spansk ret ved kongeligt dekret nr. 45/96, hvis artikel 6 svarer til direktivets artikel 6 og praeciserer, at det er de selvstyrende regioner, som det paahviler at gennemfoere de paagaeldende programmer.
10 Videre anfoerer Kongeriget Spanien, at det i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189 forsoeger gradvis at naa det resultat, som er foreskrevet i direktivet. Det finder imidlertid, at det resultat, som er foreskrevet i direktivets artikel 6, ikke kan naas alene ved at udarbejde programmer, idet saadanne programmer efter Kongeriget Spaniens opfattelse ikke har nogen vaerdi i sig selv, medmindre de foelges op af konkrete foranstaltninger, der goer det muligt at sikre en effektiv virkeliggoerelse af de maal, som ifoelge artikel 6 udgoer programmernes indhold.
11 Ved afgoerelsen af, om en medlemsstat reelt har opfyldt sine forpligtelser efter direktivets artikel 6, boer man efter Kongeriget Spaniens opfattelse foelgelig ikke tage udgangspunkt i, om medlemsstaten har udarbejdet de fornoedne programmer eller ej - da disse programmer, selv om de er lovpligtige, dog har en teoretisk karakter - men i, om medlemsstaten har ivaerksat konkrete, faktiske foranstaltninger, som goer det muligt at naa de maal, som skal virkeliggoeres med disse programmer. I det omfang disse maal naas, maa det i direktivet foreskrevne resultat ogsaa antages at vaere naaet.
12 Kongeriget Spanien goer gaeldende, at der er ivaerksat saadanne konkrete foranstaltninger inden for samtlige de selvstyrende regioner med henblik paa at naa de maal, som er foreskrevet i direktivets artikel 6. Som eksempel henviser Kongeriget Spanien til de forskellige former for initiativer, som er blevet taget i Spanien for at naa disse maal, saasom Ley Básica de Residuos (basislov om affald), som er en national lov, Ley n_ 6/93 reguladora de los residuos de Cataluña (lov om administration af affald i Catalonien), de aftaler, som er indgaaet mellem den selvstyrende forvaltning i Castilien-León og kommunerne inden for dette omraade med henblik paa tilrettelaeggelsen af indsamling, oplagring og behandling af brugte batterier og akkumulatorer, de planer for behandling af affald, som er ivaerksat i Aragonien, Catalonien og Galicien, de undersoegelser, som er blevet foretaget til bestemmelse af den forurenende virkning af de forskellige typer batterier og med henblik paa at indfoere ordninger til disses bortskaffelse eller genanvendelse, dekreterne fra regionen Valencia, som indeholder bestemmelser for tildeling af subventioner til sikring af en saerskilt indsamling, oplagring og behandling af brugte batterier, de direkte aftaler, som er indgaaet med specialiserede virksomheder i Asturien, paa Balearerne og i Rioja-omraadet, samt de offentlige oplysningskampagner, som er blevet gennemfoert i alle de selvstyrende regioner.
13 Endelig anfoerer Kongeriget Spanien, at disse forholdsregler har karakter af konkrete, faktiske foranstaltninger, navnlig i kraft af de investeringer, som er foretaget i infrastrukturen, og som har givet befolkningen midler til at sikre en effektiv indsamling af brugte batterier. Disse investeringer har ikke blot til formaal at sikre anskaffelse og distribution af saerlige containere til indsamling af denne type affald, men ogsaa at opfoere centre for behandling og genanvendelse samt indretning af sikre affaldspladser for batterier, som ikke kan genanvendes. Det fremgaar af samtlige disse foranstaltninger, som er truffet i alle de selvstyrende regioner, at formaalene i direktivets artikel 6 rent faktisk er blevet gennemfoert.
14 Det bemaerkes for det foerste, at det fremgaar af fast retspraksis, at en medlemsstat ikke kan paaberaabe sig bestemmelser, fremgangsmaader eller forhold i sin nationale retsorden til stoette for, at forpligtelser og frister, der foelger af et direktiv, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 5.6.1997, sag C-107/96, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 3193, praemis 10).
15 Endvidere maa det fastslaas, som Kongeriget Spanien har erkendt i svarskriftet, at det paa tidspunktet for den i direktivet foreskrevne dato, nemlig den 17. september 1992, hverken havde forberedt eller offentliggjort noget program til opfyldelse af de saerlige maal, som er naevnt i direktivets artikel 6, stk. 1.
16 Herved bemaerkes, at en medlemsstat ikke kan opfylde sin forpligtelse til at udarbejde et helhedsprogram med henblik paa at naa visse maal, saaledes som det er foreskrevet i direktivets artikel 6, ved ivaerksaettelse af punktvise konkrete foranstaltninger eller ordninger paa delomraader.
17 Det maa derfor fastslaas, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter direktivets artikel 6, da det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de programmer, som er foreskrevet i denne artikel.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 Ifoelge procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da Kongeriget Spanien har tabt sagen, og Kommissionen har nedlagt paastand om, at sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger, paalaegges denne omkostningerne.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 6 i Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, da det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de programmer, som er foreskrevet i denne artikel.
2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.