CELEX: 62003TJ0275
Ühenduse kaubamärk
Vastulausemenetlus
Ühenduse sõnamärgi Hi-FOCuS taotlus
Varasem siseriiklik sõnamärk FOCUS
Apellatsioonikoja poolt läbiviidava kontrolli ulatus
Apellatsioonikojale esitatud dokumentide hindamine

Vaidluse taust
ECI Telecom Ltd (edaspidi „taotleja”) esitas 1. oktoobril 1999 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
(edaspidi „ühtlustamisamet”) ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr
40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994, L 11, lk 1) (muudetud kujul) alusel.
Märk, mille registreerimist taotleti, on sõnamärk Hi‑FOCuS.
Teenused, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava
kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassidesse
9 ja 38 ning vastavad järgmisele kirjeldusele:
–        klass 9: „Laiaribalisest reguleeritavast juurdepääsusüsteemist koosnevad telekommunikatsiooni- ja kommutatsioonisüsteemid
telefoniteenuste edastamiseks; vaskjuhtmestikku kasutavad telekommunikatsioonisüsteemid; fiiberoptikat kasutavad telekommunikatsioonisüsteemid;
asünkroonselt töötavad telekommunikatsiooni- ja kommutatsioonisüsteemid; telekommunikatsioonisüsteemid telefoniteenuste edastamiseks
kohaliku võrgu ja abonendi vahel, kaasaarvatud keskjaam ja abonentide teenindus”;
–        klass 38 : „Telefoniteenuste edastamine laiaribalise reguleeritava juurdepääsusüsteemi kaudu; telekommunikatsioon vaskjuhtmestikku
kasutava telekommunikatsioonisüsteemi kaudu; telefoniteenuste edastamine fiiberoptikat kasutava telekommunikatsioonisüsteemi
kaudu; telekommunikatsioon ja kommutatsiooniteenused asünkroonselt töötava edastussüsteemi kaudu; telefoniteenused kohaliku
võrgu ja abonendi vahel, kaasaarvatud keskjaam ja abonentide teenindus”.
Taotlus esitati inglise keeles. Teiseks keeleks vastavalt määruse nr 40/94 artikli 115 lõikele 3 oli märgitud prantsuse keel.
Taotlus avaldati 22. mai 2000. aasta Ühenduse Kaubamärgibülletäänis nr 41/00.
18. juulil 2000 esitas Focus Magazin Verlag GmbH määruse nr 40/94 artikli 42 alusel ühenduse kaubamärgitaotlusele vastulause.
Vastulause rajanes varasemal siseriiklikul kaubamärgil FOCUS, mis on registreeritud Saksamaal 23. mail 1996 numbri 394 07 564
all klassidesse 3, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 38, 39, 41 ja 42 kuuluvate kaupade
ja teenuste jaoks.
Vastulause oli suunatud kõikide kaupade ja teenuste vastu, mille jaoks ühenduse kaubamärgitaotlus oli esitatud, ja see tugines
kõikidele kaupadele ja teenustele, mille jaoks varasem kaubamärk oli registreeritud. Hageja tugines vastulauses määruse nr
40/94 artikli 8 lõike 1 punktis b ja artikli 8 lõikes 5 sätestatud suhtelistele keeldumispõhjustele.
Vastulausele oli varasema kaubamärgi registreerimise tõendamiseks lisatud saksa keeles välja antud Saksa kaubamärgi registreerimistunnistus,
millele vastulause tugines, ja kaubamärgi FOCUS prantsuse keeles välja antud rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistus
nr 663 349, mis samuti kuulub hagejale. Hageja oli menetluskeeleks valinud prantsuse keele.
19. septembril 2000 määras vastulausete osakond hagejale kaupade ja teenuste loetelu esitamiseks nimetatud keeles tähtajaks
19. novembri 2000, lisades, et loetelu tähtaegselt esitamata jätmisel lükatakse vastulause vastuvõetamatuse tõttu tagasi.
Dokumendi pealkiri, millega tähtaeg määrati, oli „Teatis vastulause esitajale vastulauses tuvastatud puuduste kohta” (komisjoni
13. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta
(EÜT L 303, lk 1), eeskiri 15 ja eeskirja 18 punkt 2).
27. septembri 2000. aasta faksiga teatas hageja ühtlustamisametile, et oli nõutava tõlke esitanud samal ajal kui vastulause.
Ta edastas uuesti rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistuse nr 663 349, täpsustades, et tegemist on vastulause aluseks
oleva Saksa kaubamärgi rahvusvahelise registreeringu ametliku tõlkega, mis on kasutusel ka Ülemaailmse Intellektuaalse Omandi
Organisatsioonis (WIPO).
15. jaanuaril 2001 saatis vastulausete osakond hagejale järgmise teate pealkirjaga „Teatis vastulause esitajale vastulausemenetluse
võistleva staadiumi alguse ja vastulauset toetavate faktide, tõendite ja argumentide esitamise tähtaja kohta (määruse nr 2868/95
eeskirja 19 punkt 1, eeskirja 16 punkt 3, eeskirja 17 punkt 2 ja eeskirja 20 punkt 2)”. Teatisele olid lisatud selgitavad
märkused vastulause toetuseks esitatavate tõendite kohta.
21. märtsil 2001 teatas taotleja vastulause esitajale, et soovib lõpetada vaidluse poolte kokkuleppega.
15. mail 2001 esitas hageja lisadokumendid, mis sisaldasid tema vastulauset toetavaid fakte, tõendeid ja argumente.
12. juulil 2001 teatas ühtlustamisamet hagejale, et edastas nimetatud dokumendid taotlejale, märkides samas, et kuna hageja
ei olnud esitanud vastulause aluseks oleva ainsa kaubamärgi, s.o Saksa kaubamärgi nr 394 07 564 registreerimistunnistuse täielikku
menetluskeelset tõlget, teeb ühtlustamisamet vastulause kohta otsuse.
16. juulil 2001 saatis hageja ühtlustamisametile veel kord oma 27. septembri 2000. aasta kirja, milles öeldakse, et varasema
Saksa kaubamärgiga kaitstud kaupade ja teenuste loetelu vastab rahvusvahelise kaubamärgi vastavale loetelule. Ta rõhutas,
et rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistuses viidatakse sõnaselgelt varasemale Saksa kaubamärgile kui põhimärgile
ja prioriteedikuupäevale; et varasema kaubamärgi registreerimistunnistus sisaldab kogu informatsiooni koos standardiseeritud
koodidega ja et taotlejal on seetõttu võimalik tutvuda kogu vajaliku infoga.
27. augusti 2001. aasta otsusega lükkas vastulausete osakond vastulause tagasi põhjusel, et kuna hageja ei ole edastanud varasema
Saksa kaubamärgi registreerimistunnistuse täielikku tõlget, on ta jätnud esitamata tõendid varasema kaubamärgi olemasolu kohta.
Vastulausete osakond leidis, et rahvusvahelise kaubamärgiga kaetud kaupade ja teenuste loetelu ei saa pidada Saksa registreerimistunnistuse
täielikuks prantsuskeelseks tõlkeks.
15. oktoobril 2001 esitas hageja ühtlustamisametile kaebuse määruse nr 40/94 artiklite 57–62 alusel. Kaebusele lisatud dokumentide
hulgas oli varasema Saksa kaubamärgi registreerimistunnistuse prantsuskeelne tõlge.
30. aprilli 2003. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) lükkas neljas apellatsioonikoda kaebuse tagasi. Apellatsioonikoda
leidis, et hageja oleks pidanud tõendama varasema kaubamärgi olemasolu selle registreerimistunnistuse tõlke esitamise teel
ning et antud juhul olid esitatud tõendid ebapiisavad. Lisaks ei pidanud ühtlustamisamet apellatsioonikoja hinnangul vastulause
esitajale märku andma, et teatav dokument või selle tõlge ei ole piisav varasema õiguse tõendamiseks. Ka keeldus apellatsioonikoda
arvestamast esimest korda alles talle esitatud Saksa registreerimistunnistuse tõlkega.

Poolte nõuded
Hageja palub Esimese Astme Kohtul:
–        tühistada vastulausete osakonna otsus;
–        tühista vaidlustatud otsus;
–        kohustada ühtlustamisametit tegema põhiküsimuses otsus Esimese Astme Kohtu otsusele tuginedes;
–        mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
Ühtlustamisamet palub Esimese Astme Kohtul:
–        jätta hagi rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja hagejalt.

Hageja kolmanda nõude vastuvõetavus
Oma kolmandas nõudes taotleb hageja, et Esimese Astme Kohtus kohustaks ühtlustamisametit tegema põhiküsimuses otsus Esimese
Astme Kohtu otsusele tuginedes.
Siinkohal tuleb meelde tuletada, et vastavalt määruse nr 40/94 artikli 63 lõikele 6 peab ühtlustamisamet võtma vajalikud meetmed
Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks. Seega ei ole Esimese Astme Kohtu pädevuses ühtlustamisametile korraldusi anda. Tegelikult
on ühtlustamisameti kohustus Esimese Astme Kohtu otsuse resolutiivosast ja põhjendustest järeldusi teha (Esimese Astme Kohtu
31. jaanuari 2001. aasta otsus kohtuasjas T-331/99: Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet (Giroform), EKL 2001, lk II-433, punkt 33; 27
.
veebruari 2002. aasta otsus kohtuasjas T-34/00: Eurocool Logistik
v
. Siseturu Ühtlustamise Amet (EUROCOOL), EKL 2002, lk II-683, punkt 12, ja 3. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-129/01:
Alejandro
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Anheuser-Busch (BUDMEN), EKL 2003, lk II-2251, punkt 22).
Järelikult on hageja kolmas nõue vastuvõetamatu.

Põhiküsimus
Hageja esitab oma hagi toetuseks kolm väidet, mis sisuliselt tulenevad  esiteks asjaolust, et vastulausete osakond ei arvestanud
esitatud tõendeid, teiseks hageja poolt esitatud tõendite hindamise kohustuse rikkumisest apellatsioonikoja poolt ja kolmandaks
varasema kaubamärgi olemasolu tõendamise eeskirjade mittejärgimisest.
Kõigepealt tuleb kontrollida teist väidet.

Poolte argumendid
Hageja väidab, et tõendeid varasema õiguse kohta võib esitada ka kaebuse menetlemise staadiumis apellatsioonikojas.
Tegelikult on tõendite esitamise ajavahemikku määratlevad määruse nr 2868/95 eeskirjad nr 16–20 kohaldatavad ainult vastulausemenetluses.
Lisaks, kui varasema kaubamärgi olemasolu kohta ei oleks kaebuse menetlemise staadiumis võimalik esitada teisi tõendeid, rikutaks
sellega tõhusa õiguskaitse põhimõtet.
Hageja väidab, et Esimese Astme Kohtu 23. septembri 2003. aasta otsusest kohtuasjas T-308/01: Henkel
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – LHS (UK) (KLEENCARE) (EKL 2003, lk  II‑3253) tuleneb, et tõendeid varasema kaubamärgi olemasolu kohta võib esitada ka kaebuse menetlemise staadiumis.
Uue tõendusmaterjali arvesse võtmine või arvesse võtmata jätmine sõltub alati juhtumipõhiselt antavast hinnangust, mis käesoleval
juhul oleks pidanud viima esitatud tõlke arvessevõtmiseni.
Hageja väidab, et ühtlustamisameti töökoormuse vähendamise asemel tõendite ja uute asjaolude arvesse võtmata jätmine vaid
suurendab seda, mis on vastuolus õiguskindlusega. Kui vastulaused tuleks tagasi lükata lihtsate vormivigade tõttu, võiks varasema
kaubamärgi omanik esitada koheselt määruse nr 40/94 artiklite 52 ja 55 alusel kehtetuks tunnistamise taotluse, mille tagajärjel
tuleks kõiki asjaolusid uuesti hinnata.
Lisaks tuleks juhul, kui hageja ei ole varasema kaubamärgi olemasolu vaidlustanud esimeses astmes, nõustuda muu tõendusmaterjali
esitamisega. Määruse nr 40/94 artikli 74 lõikes 2 ette nähtud huvide tasakaalustamine nõuab ka Saksa registreerimistunnistuse
tõlke arvessevõtmist. Kui hageja on vastulausemenetluses esitanud tõendid, olgugi mitte menetluskeeles, oleks õige lubada
tal esitada vastav tõlge kaebuse menetlemise staadiumis. Peale selle võib taotleja esitada hagi Esimese Astme Kohtule ja seetõttu
ei ole tema kaitseõigusi rikutud.
Ühtlustamisamet leiab, et eespool viidatud KLEENCARE kohtuotsus ei ole käesolevas asjas kohaldatav. Apellatsioonikoja otsuse
tegemise kuupäeva faktilise ja õigusliku olukorraga arvestamise tulemuseks ei saa olla menetlusvigade parandamine või toimiku
täiendamine pärast määratud kuupäeva.
Inter partes
menetlustes on ühtlustamisametil diskretsiooniõigus uute faktiliste asjaolude või tõendusmaterjali vastuvõetavuse osas vaid
siis, kui ta on eelnevalt andnud tähtaja nende esitamiseks, millega aga käesolevas asjas tegemist ei ole. Seda tõlgendust
kinnitab Esimese Astme Kohtu 23. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas T-388/00: Institut für Lernsysteme
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Educational Services (ELS) (EKL 2002, lk II‑4301, punkt 29), käsitledes tõendite esitamist varasema
kaubamärgi kasutamise kohta (Esimese Astme Kohtu 13. juuni 2002. aasta otsus kohtuasjas T-232/00: Chef Revival USA
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Massagué Marín (Chef),EKL 2002, lk II‑2749).
Ühtlustamisamet toob välja, et kui pooltel oleks vabadus heastada tähtaja mittejärgimine ühtlustamisameti esimeses menetlusastmes,
esitades uue faktilise või tõendusmaterjali esimest korda alles apellatsioonikojas, veniks ühenduse kaubamärgi registreerimismenetlus
märkimisväärselt pikemaks, mis kahjustaks õiguskindluse põhimõtet.
Peale selle meenutab ühtlustamisamet, et vastulausete kohta tehtud otsustel ei ole siduvat mõju, samal ajal kui kehtetuks
tunnistamise taotluse tagasilükkamise lõplikuks muutunud otsus on kohtulahendi jõuga. Tegemist on ühenduse määrusega kehtestatud
kahe erineva menetlusega; hageja väide seab aga sellise vahetegemise kahtluse alla.
Oleks lubamatu piirata taotleja kaitseõigusi ühtlustamisametisiseses edasikaebemenetluses (Esimese Astme Kohtu 17. novembri
2003. aasta määrus kohtuasjas T-235/02: Strongline
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Scala (SCALA), EKL 2003, lk II-4903). Ühtlustamisameti osakondade vaheline funktsionaalne järjepidevus
nõuab, et tähtaja järgimata jätmise õiguslikud tagajärjed jäävad kehtima ka apellatsioonikoja menetluses. Uute väidete esitamise
lubatavuse tõttu ühe menetlusastme otsuse tühiseks muutumist kaebemenetluses ei kompenseeri võimalus esitada kaebus Esimese
Astme Kohtusse ja viimaks Euroopa Kohtusse, kuna menetlus ühenduste kohtus on märksa keerukam ja kulukam kui haldusmenetlus
ühtlustamisametis.

Esimese Astme Kohtu hinnang
Antud juhul on selge, et hageja on koos vastulausega esitanud nii varasema Saksa kaubamärgi registreerimistunnistuse kui oma
rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistuse nr 663 349, mis põhineb varasemal kaubamärgil ja on vormistatud prantsuse
keeles. Selge on ka, et hageja on vastulausete osakonna otsuse peale esitatud kaebusele lisanud varasema Saksa kaubamärgi
registreerimistunnistuse prantsuskeelse tõlke.
Hageja esitas viimatinimetatud dokumendi, kui vastulausete osakond leidis, et varasemal siseriiklikul kaubamärgil põhinevat
rahvusvahelise kaubamärgi registreerimistunnistust ei saa lugeda Saksa registreerimistunnistuse täielikuks menetluskeelseks
tõlkeks, hoolimata sellest, et hageja teatas, et tegemist on vastulause aluseks oleva Saksa kaubamärgi rahvusvahelise registreeringu
WIPO poolt kinnitatud ametliku tõlkega.
Esimese Astme Kohus meenutab, et ühtlustamisameti osakondade funktsionaalsest järjepidevusest tuleneb, et määruse nr 40/94
artikli 74 lõike 1 lõpuosa kohaldamisalas peab apellatsioonikoda oma otsuses tuginema kõikidele faktilistele ja õiguslikele
asjaoludele, mis asjaomane pool on esitanud kas esimeses menetlusastmes asja läbivaadanud üksusele või, sama artiklis lõikes
2 sätestatut silmas pidades, kaebemenetluse käigus (eespool viidatud KLEENCARE kohtuotsus, punkt 32). Vastupidi ühtlustamisameti
poolt väidetule ei tulene seega
inter partes
menetluses ühtlustamisameti osakondade funktsionaalsest järjepidevusest, et poolel, kes esimeses menetlusastmes asja läbivaadanud
üksusele ei ole selle üksuse poolt määratud tähtaja jooksul esitanud teatavaid faktilisi või õiguslikke asjaolusid, ei oleks
lubatud määruse nr 40/94 artikli 74 lõikest 2 tulenevalt esitada neid tõendeid apellatsioonikojas. Vastupidi, ühtlustamisameti
osakondade funktsionaalse järjepidevuse tagajärjeks on, et see pool võib tugineda neile asjaoludele apellatsioonikojas tingimusel,
et ta järgib selles menetlusastmes nimetatud määruse artikli 74 lõiget 2 (Esimese Astme Kohtu 10. novembri 2004. aasta otsus
T-164/02: Kaul
v.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Bayer (ARCOL), EKL 2004, lk II‑3807, punkt 29).
Kuna antud asjas ei esitatud kõnesolevat dokumenti hilinenult määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 tähenduses, vaid see oli
lisatud hageja poolt 15. oktoobril 2001 apellatsioonikojale edastatud kaebusele, st määruse nr 40/94 artiklis 59 ette nähtud
neljakuise tähtaja jooksul, ei saa viimane keelduda seda dokumenti arvesse võtmast.
Neil asjaoludel ei ole asjakohane ühtlustamisameti poolt tehtud viide eespool viidatud kohtuotsusele Chef, milles ei olnud
tegemist apellatsioonikojale esitatud tõenditega, vaid küsimusega, kas vastulausete osakonnal on kohustus teatada vastulause
esitajale puudusest, mis seisneb selleks määratud tähtaja jooksul varasema siseriikliku kaubamärgi registreerimistunnistuse
tõlke esitamata jätmises. Veelgi enam, võttes arvesse, et selles kohtuasjas ei esitanud vastulause esitaja tõlget ka pärast
tähtaja möödumist, ei pidanud Esimese Astme Kohus vajalikuks võtta seisukohta küsimuses, kas ja mil määral võib ühtlustamisamet
vastavalt määruse nr 40/94 artikli 74 lõikele 2 pärast enda määratud tähtaega esitatud asjaolusid ja tõendeid arvesse võtta
või arvesse võtmata jätta (eespool viidatud kohtuotsus Chef, punktid 63–65).
Asjakohane ei ole ka ühtlustamisameti osundus eespool viidatud kohtuotsusele seoses vastulausete osakonnale varasema kaubamärgi
kasutamise tõendite esitamisega pärast ühtlustamisameti määratud tähtaega, kui võtta arvesse, et tõendusmaterjali tähtaegse
esitamise korral on apellatsioonikoda kohustatud neid kaebuse menetlemisel arvesse võtma (eespool viidatud kohtuotsus KLEENCARE,
punkt 32, ja eespool viidatud kohtuotsus ARCOL, punkt 29). Igal juhul tuleb meenutada, et käesolevas asjas esitas hageja tähtaegselt
tõendid oma varasema õiguse olemasolu kohta juba vastulausete osakonnale ja seejärel lisatõlke apellatsioonikojale, kuna vastulausete
osakond ei võtnud rahvusvahelist registreerimistunnistust arvesse varasema kaubamärgi täieliku tõlkena.
Asjakohane ei ole ka ühtlustamisameti poolt tehtud osundus eespool viidatud määrusele kohtuasjas SCALA. Nimetatud asjas esitas
hageja dokumendid ja vajalikud tõlked esimest korda alles Esimese Astme Kohtule, samal ajal kui käesolevas asjas võimaldas
kõnealuse tõlke esitamine ja arvesse võtmine apellatsioonikojas taotlejal kasutada oma kaitseõigusi
inter partes
menetluses ja andis apellatsioonikojale võimaluse piisavalt veenduda väidetud õiguste olemasolus (eespool viidatud määrus
kohtuasjas SCALA, punkt 45). Veelgi enam, pidades silmas menetluskeeles vormistatud rahvusvahelist registreerimistunnistust,
ei saa välistada, et koostoimes saksakeelse Saksa registreerimistunnistusega oleks see juba vastulausete osakonna menetluses
võimaldanud taotlejal kasutada oma kaitseõigusi
inter partes
menetluses ja andnud apellatsioonikojale võimaluse piisavalt veenduda väidetud õiguste olemasolus.
Lisaks ei ole käesoleval juhul asjakohane ühtlustamisameti väide, mille kohaselt veniks ühenduse kaubamärkide registreerimisemenetlus
märkimisväärselt pikemaks, kui pooltel oleks võimalik esitada uusi faktilisi asjaolusid või tõendusmaterjali esimest korda
ka veel apellatsioonikojas. Vastupidi, kuna palju varasema õiguse olemasolu kasuks rääkivaid tõendeid oli esitatud juba vastulausete
osakonna menetluses, on käesolevat menetlust pikendanud asjaolu, et apellatsioonikojas keelduti lisatõlke vastuvõtmisest.
Sellest järeldub, et kuna apellatsioonikoda ei võtnud arvesse talle määruse nr 40/94 artikli 59 määratud tähtaja jooksul hageja
poolt esitatud dokumenti, on apellatsioonikoda rikkunud sama määruse artiklit 74. Seetõttu tuleb vaidlustatud otsus tühistada,
ilma et oleks vaja teha otsus teiste esitatud väidete kohta ja ilma et Esimese Astme Kohtul oleks vaja teha otsus vastulausete
osakonna otsuse tühistamise nõude kohta.

Kohtukulud
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui
vastaspool on seda nõudnud.
Kuna kohtuotsus tehti ühtlustamisameti kahjuks, mõistetakse vastavalt hageja sellekohasele nõudele kõik kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (kolmas koda)
otsustab:
1.
Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) kolmanda apellatsioonikoja 30. aprilli 2003.
aasta otsus (asi R 913/2001‑4).
2.
Mõista kohtukulud välja kostjalt.
Jaeger
Tiili
Czúcz
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 9. novembril 2005 Luxembourgis.
Kohtusekretär

Koja esimees
E. Coulon

M. Jaeger
*
Kohtmenetluse keel: saksa.