CELEX: 62008TJ0377
Muutoksenhaku
Virkamiehet
Henkilöstö
Sosiaaliturva

1.
Virkamiehet – Sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Sairauskulut – Korvaaminen – Kieltäytyminen – Valitus – Hylkäyspäätös – Perusteluvelvollisuus
(Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta)
2.
Virkamiehet – Sosiaaliturva – Sairausvakuutus – Sairauskulut – Korvaaminen – Kieltäytyminen – Tuomioistuinvalvonnan rajat
(Henkilöstösääntöjen 72 artikla)
3.
Virkamiehet – Hallinnolle kuuluva huolenpitovelvollisuus – Virkamiehen etujen ottaminen huomioon
(Sairausvakuutusta koskevien määräysten 35 artiklan 2 kohta)
1.
Valituksen hylkäämistä koskevan päätöksen perusteluiden on vastattava päätöstä, jota tämä valitus koskee.
Näin ollen kun maksutoimisto neuvoa-antavan lääkärin kielteisen lausunnon perusteella kieltäytyy korvaamasta tiettyjä sairauskuluja
yhteisen säännöstön 20 artiklan mukaisesti ja kun asianomainen on tehnyt valituksen, jossa hän arvostelee sitä, että tämän
kieltäytymisen perustelut ovat liian yleiset tai suppeat, hallinto voi tähän valitukseen vastatakseen esittää oikeudenkäyntiä
edeltävässä menettelyssä laajempia perusteluita. Tällaisten yksittäistapausta koskevien erityisten perusteluiden, jotka on
annettu tiedoksi ennen kanteen nostamista, on tarkoitus vastata hylkäyspäätöstä ja niitä on siis pidettävä merkityksellisinä
tietoina arvioitaessa tämän päätöksen lainmukaisuutta.
(ks. 55 ja 56 kohta)
Viittaukset: asia C‑115/92 P, parlamentti v. Volger, 9.12.1993 (Kok., s. I‑6549, 22 kohta); asia C‑150/03 P, Hectors v. parlamentti,
23.9.2004 (Kok., s. I‑8691, 47–49 kohta); asia T‑586/93, Kotzonis v. talous- ja sosiaalikomitea, 22.3.1995 (Kok., s. II‑665,
105 kohta); asia T‑66/98, Gaspari v. parlamentti, 11.3.1999 (Kok. H., s. I‑A‑55 ja II‑287, 30–33 kohta); asia T‑34/99, Pipeaux
v. parlamentti, 11.5.2000 (Kok. H., s. I‑A‑79 ja II‑337, 18 ja 19 kohta) ja asia T‑281/01, Huygens v. komissio, 6.7.2004 (Kok.
H., s. I‑A‑203 ja II‑903, 107 kohta)
2.
Tuomioistuimen harjoittama valvonta ei koske varsinaisia lääketieteellisiä arviointeja, joita on pidettävä lopullisina kun
ne on tehty sääntöjenmukaisella tavalla.
Neuvoa-antavan lääkärin ja lääketieteellisen lautakunnan kannanotoissa ei ole varsinaisia lääketieteellisiä arviointeja, kun
arvioitavana on vain puhtaasti tekninen kysymys, joka koskee sitä, oliko valmistusmateriaalin takia selkänojastaan viallisen
pyörätuolin korjaaminen kohtuullista vai oliko turvallisuussyistä perusteltua korvata uuden pyörätuolin hankkimisesta aiheutuneet
kulut. Näin ollen tällaisessa yksittäistapauksessa ei tule soveltaa oikeuskäytäntöä, joka koskee lääketieteellisten lausuntojen
rajoitettua tuomioistuinvalvontaa.
(ks. 68–70 kohta)
Viittaukset: asia 2/87, Biedermann v. tilintarkastustuomioistuin, 19.1.1988 (Kok., s. 143, 8 kohta); yhdistetyt asiat T‑33/89
ja T‑74/89, Blackman v. parlamentti, 16.3.1993 (Kok., s. II‑249, 44 kohta) ja asia T‑191/01, Hecq v. komissio, 12.5.2004 (Kok.
H., s. I‑A‑147 ja II‑659, 62 kohta)
3.
Hallinnolle kuuluva huolenpitovelvollisuus, joka ilmentää viranomaisen ja virkamiesten välille henkilöstösäännöillä luotujen
oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa merkitsee muun muassa sitä, että tehdessään virkamiehen tilannetta koskevia päätöksiä
viranomaisen on otettava huomioon paitsi yksikön etu, myös asianomaisen virkamiehen etu.
Nimittävä viranomainen on laiminlyönyt huolenpitovelvollisuuttaan kun se ei ole ottanut huomioon sellaisen kantajan tilannetta,
joka on eläkkeellä oleva virkamies ja joka on hakenut korvausta tyttärensä viallisen pyörätuolin korvaamisesta aiheutuneista
kuluista, vaikka kyseisen viranomaisen tiedossa on sekä se seikka, että kantaja asuu eri jäsenvaltiossa kuin hänen tyttärensä,
että se seikka, että pyörätuoli on ostettu ensimmäisestä jäsenvaltiosta ja korjattu toisessa. Tämä tilanne on hankaloittanut
huomattavalla tavalla kantajan tehtävää esittää näyttöä siitä, mikä pyörätuolin vian on aiheuttanut, ja osittaa, että hänen
halvaantunut tyttärensä tarvitsee uutta pyörätuolia, jotta hänen elämänlaatunsa olisi kohtuullinen vapaa-ajalla ja työelämässä.
Näissä olosuhteissa nimittävä viranomainen on velvollinen olemaan aktiivisempi asian tutkinnassa ja harkittava muun muassa
Euroopan yhteisöjen virkamiesten sairausvakuutusta koskevien määräysten sen 35 artiklan 2 kohdan analogista soveltamista,
jonka mukaan ennen kuin hallinto lausuu valituksesta, se voi, kun ristiriita kuuluu lääketieteen alaan, pyytää asiantuntijalääkärin
lausuntoa, ”jolloin asiantuntijalausunnon kustannukset korvataan yhteisestä sairausvakuutusjärjestelmästä”. Koska tällainen
ristiriita on luonteeltaan tekninen, nimittävän viranomaisen on arvioitava, onko taloudelliselta kannalta suotavampaa etsiä
teknistä asiantuntijaa yhteistoiminnassa kantajan kanssa yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän kustannuksella, vai korvata
uuden pyörätuolin hankinnasta aiheutuneet kustannukset, mahdollisesti tiettyyn rajaan asti.
(ks. 87–89 kohta)
Viittaukset: yhdistetyt asiat 33/79 ja 75/79, Kuhner v. komissio, 28.5.1980 (Kok., s. 1677, 22 kohta); asia C‑298/93 P, Klinke
v. yhteisöjen tuomioistuin, 29.6.1994 (Kok., s. I‑3009, 38 kohta) ja asia T‑156/05, Lantzoni v. yhteisöjen tuomioistuin, 27.9.2006
(Kok. H., s. I‑A‑2‑189 ja II‑A‑2‑969, 88 kohta)