CELEX: 62006CJ0361
Taimekaitsevahendid
Turuleviimise luba
Etofumesaat
Direktiivid 91/414/EMÜ ja 2002/37/EÜ
Määrus (EMÜ) nr 3600/92
Suulise menetluse uuendamise taotlus

Eelotsusetaotlus puudutab seda, kuidas tõlgendada nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (
EÜT 1991, L 230, lk 1
, ja parandus:
EÜT 1992, L 170, lk 40
; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332), komisjoni 3. mai 2002. aasta direktiivi 2002/37/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine etofumesaadi lisamisega (
EÜT 2002, L 117, lk 10
; ELT eriväljaanne 03/35, lk 450) ja komisjoni 11. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3600/92, millega nähakse ette taimekaitsevahendite turuleviimist käsitleva nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi esimese etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (
EÜT 1992, L 366, lk 10
; ELT eriväljaanne 03/13, lk 242).
See taotlus esitati ühelt poolt Feinchemie Schwebda GmbH ja Bayer CropScience AG (edaspidi vastavalt „Feinchemie” ja „Bayer”) ja teiselt poolt College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (pestitsiidide kasutuslubasid väljaandev amet; edaspidi „amet”) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on viimase 19. novembri 2004. aasta otsus, millega amet rahuldas kaebuse, mille Agrichem BV (edaspidi „Agrichem”) oli esitanud ameti poolt 23. jaanuaril 2004 tehtud seitsme otsuse peale. Nimetatud otsustega oli amet tunnistanud kehtetuks Agrichemile niisuguste taimekaitsevahendite turuleviimiseks antud load, mis sisaldavad toimeainena „etofumesaati”.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigus
Direktiiv 91/414
Direktiivi 91/414 artikli 2 punkti 1 tähenduses on „taimekaitsevahendid”„toimeained ja ühte või mitut toimeainet sisaldavad preparaadid, mis on esitatud sellisel kujul, nagu neid kasutajale tarnitakse”, ja mis on ette nähtud taimede või taimsete saaduste kaitseks kahjulike organismide eest. Nimetatud direktiivi artikli 2 punktis 4 on toimeained määratletud kui „ained või mikroorganismid, kaasa arvatud viirused, mis avaldavad üldist või erilist toimet […] kahjulikele organismidele või […] taimedele, taimeosadele või taimsetele saadustele”.
Nimetatud direktiivi artikli 3 lõike 1 kohaselt võib taimekaitsevahendit liikmesriigi territooriumil turule viia ja kasutada üksnes juhul, kui selle liikmesriigi pädevad asutused on andnud asjaomase vahendi kasutamiseks loa vastavalt sama direktiivi sätetele.
Direktiivi 91/414 artikli 4 lõike 1 punkt a näeb ette, et [l]iikmesriigid tagavad, et taimekaitsevahendi jaoks antakse luba üksnes juhul, kui[ …] selle toimeained on loetletud I lisas ja [kui on täidetud] kõnealuses lisas sätestatud tingimused ja artikli 4 lõike 1 punktides b–f sätestatud tingimused.
Toimeainete direktiivi 91/414 I lisasse kandmise tingimused on määratletud selle direktiivi artiklis 5. Eelkõige on vaja, et olemasolevaid teaduslikke ja tehnilist teadmisi silmas pidades oleks võimalik eeldada, et jäägid, mis tulenevad taimekaitsevahendite kasutamisest vastavalt heale taimekaitsetavale, ei mõju kahjulikult inimeste ega loomade tervisele ega põhjaveele ega mõju ebasoodsalt keskkonnale.
Toimeaine direktiivi 91/414 I lisasse kandmise menetlus on reguleeritud selle direktiivi artiklis 6. Euroopa Ühenduste Komisjon, keda abistab alaline toiduahela ja loomatervishoiu komitee, omab pädevust kanda toimeaine artikli 6 lõike 1 alusel I lisasse. Vastavalt nimetatud artikli lõikele 2 tuleb toimeaine direktiivi I lisasse kandmise taotlusele lisada sama direktiivi II lisas sätestatud nõuetele vastav toimik (edaspidi „II lisa kohane toimik”) ja vähemalt ühe kõnealust toimeainet sisaldava preparaadi kohta koostatud toimik, mis vastab III lisale (edaspidi „III lisa kohane toimik”).
Nimetatud direktiivi artikkel 8 käsitleb üleminekumeetmeid ja erandeid. Artikli 8 lõige 2 on sõnastatud järgmiselt:
„Ilma et see piiraks lõike 3 või direktiivi 79/117/EMÜ sätete kohaldamist, võib liikmesriik erandina artiklist 4 lubada 12 aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist enda territooriumil turule viia taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad I lisas loetlemata toimeaineid, mis on juba turul kaks aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäeva.
Pärast käesoleva direktiivi vastuvõtmist alustab komisjon tööprogrammi kõnealuste toimeainete järkjärguliseks kontrollimiseks eelmises lõigus osutatud 12 aasta jooksul. Kõnealuse programmi raames võidakse nõuda, et huvitatud isikud esitaksid komisjonile ja liikmesriikidele kõik nõutavad andmed programmis ettenähtud aja jooksul. Kõik kõnealuse programmi rakendamiseks vajalikud sätted nähakse ette artiklis 19 sätestatud korras vastuvõetud määrusega.
[…]
Esimeses lõigus osutatud 12aastase ajavahemiku jooksul võib pärast seda, kui artiklis 19 osutatud komitee on asjaomase toimeaine üle vaadanud, teha kõnealuses artiklis sätestatud korras otsuse kõnealuse toimeaine I lisasse lisamise kohta ja lisamise tingimuste kohta või juhul, kui artiklis 5 esitatud nõuded ei ole täidetud või kui nõutavat teavet ja andmeid ei ole ettenähtud aja jooksul esitatud, otsuse selle kohta, et kõnealust toimeainet ei kanta I lisasse. Liikmesriigid tagavad, et asjakohaste lubade andmine, tühistamine või muutmine toimub ettenähtud aja jooksul.”
Direktiivi 91/414 artikkel 13 sätestab:
„1.   […] nõuavad liikmesriigid, et taimekaitsevahendi jaoks loa taotlejad esitaksid koos taotlusega:
a)
toimiku, mis vastab olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi silmas pidades III lisas sätestatud nõuetele,
ja
b)
iga taimekaitsevahendis sisalduva toimeaine kohta toimiku, mis vastab olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi silmas pidades II lisas sätestatud nõuetele.
[…]
3.   Loa andmisel ei kasuta liikmesriigid II lisas osutatud teavet teiste taotlejate huvides:
[…]
d)
viie aasta jooksul alates sellest, kui pärast toimeaine esmakordseks I lisasse kandmiseks või toimeaine I lisasse kandmise tingimuste muutmiseks või sinna jätmiseks vajaliku täiendava teabe saamist tehakse otsus toimeaine I lisasse kandmise tingimuste muutmise või sinna jätmise kohta, tingimusel et kõnealune viieaastane ajavahemik ei lõpe enne lõike 3 punktides b ja c sätestatud ajavahemike lõppu, sellisel juhul pikendatakse kõnealust viieaastast ajavahemikku kuni kõnealuste ajavahemike lõpuni.
[…]
6.   Erandina lõikest 1 võivad liikmesriigid selliste toimeainete puhul, mis on juba turul kaks aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist, ja asutamislepingut kohaselt arvesse võttes jätkata nõutavaid andmeid käsitlevate siseriiklike eeskirjade kohaldamist kuni kõnealuste toimeainete kandmiseni I lisasse.
[…]”.
Määrus nr 3600/92
Määruse nr 3600/92 artikli 1 lõike 1 kohaselt „nähakse [selle määrusega] ette direktiivi 91/414[…] artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi esimese etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad. Esimene etapp hõlmab [nimetatud] määruse I lisas loetletud ainete hindamist eesmärgiga kanda need võimaluse korral direktiivi 91/414[…] I lisasse”. Määruse nr 3600/92 I lisas on muu hulgas nimetatud ka „etofumesaat”.
Määruse nr 3600/92 artikkel 4 näeb ette:
„1.   Kõik tootjad, kes soovivad, et […] direktiivi [91/414] I lisasse kantaks mõni käesoleva määruse I lisas osutatud toimeaine […], teatavad sellest komisjonile kuue kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumiskuupäevast.
[…]
2.   Komisjonile teatamiseks tuleb täita käesoleva määruse II lisas esitatud teatenäidis, mis sisaldab näidise 5. osas nimetatud kohustust[…].
3.   Tootja, kes ei ole õigel ajal teatanud mõnest lõikes 1 osutatud toimeainest, võib osaleda artiklis 1 nimetatud programmis ainult koos teiste kõnealusest toimeainest teatajatega või, kui on tegemist lõikes 4 osutatud juhtumiga, abistada teate esitanud liikmesriiki algsete teatajate nõusolekul.
[…]”.
Nimetatud määruse artikkel 6 sätestab:
„1.   Artikli 5 lõike 4 kolmandas taandes osutatud tähtaja jooksul peavad kõnealuses artiklis osutatud määrusega nimetatud teatajad eraldi või ühiselt saatma referentliikmesriigi määratud asutusele iga toimeaine kohta:
a)
käesoleva artikli lõikes 2 osutatud koondtoimiku; ja
b)
käesoleva artikli lõikes 3 osutatud täieliku toimiku.
[…]
2.   Koondtoimik sisaldab järgmist:
[…]
c)
direktiivi [91/414] II lisa iga punkti kohta olemasolevad kokkuvõtted ja katsetulemused ning katseid teinud isiku või asutuse nimi; samad andmed direktiivi III lisa iga punkti kohta, mis on olulised hindamisel direktiivi artiklis 5 osutatud kriteeriumide seisukohalt, ning ühe või mitme preparaadi kohta, mis on tavapärased alapunktis b osutatud kasutamistingimustes;
[…]
3.   Täielik toimik sisaldab kõikide lõike 2 punktis c osutatud andmetega seotud protokolle ja täielikke uurimisaruandeid.
[…]”.
Direktiiv 2002/37
Direktiivi 2002/37 põhjendused 5 ja 8 on sõnastatud järgmiselt:
„5)
Erinevate uuringute käigus on ilmnenud, et etofumesaati sisaldavate taimekaitsevahendite puhul võib üldjuhul eeldada nende vastavust direktiivi [91/414] artikli 5 lõike 1 punktides a ja b sätestatud nõuetele, eriti komisjoni läbivaatusaruandes uuritud ja ära toodud kasutusvaldkondade osas. Seetõttu on otstarbekas kanda etofumesaat […] direktiivi [91/414] I lisasse, võimaldamaks kõikidel liikmesriikidel väljastada etofumesaati sisaldavate taimekaitsevahendite kasutuslubasid vastavuses [selle] direktiivi […] sätetega.
[…]
8)
Pärast toimeaine lisamist on vajalik ette näha sobilik ajavahemik etofumesaati sisaldavaid taimekaitsevahendeid puudutavate direktiivi [91/414] sätete rakendamise võimaldamiseks liikmesriikides ning eelkõige kehtivate lubade läbivaatamiseks kooskõlas direktiivi [91/414] sätetega, eesmärgiga tagada, et direktiivi 91/414[…] I lisas etofumesaadi suhtes sätestatud tingimused on täidetud. Iga direktiivi 91/414[…] II ja III lisa tingimustele vastava taimekaitsevahendi täiemahulise toimiku esitamiseks ja taimekaitsevahendi kordushindamiseks vastavalt direktiivis [91/414] sätestatud ühtsetele põhimõtetele tuleks ette näha pikem ajavahemik.”
Direktiivi 2002/37 artikkel 4 sätestab:
„1.   Liikmesriigid vaatavad läbi igale etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud kasutusload eesmärgiga tagada, et direktiivi 91/414[…] I lisas etofumesaadi suhtes kehtestatud tingimused on täidetud. Vajadusel muudetakse või tühistatakse load kooskõlas direktiiviga 91/414[…] enne 1. septembrit 2003.
2.   Kõikide kasutusluba omavate taimekaitsevahendite puhul, mis sisaldavad ainsa toimeainena etofumesaati või selle kõrval veel muid 1. märtsiks 2003 direktiivi 91/414[…] I lisasse kantud toimeaineid, viivad liikmesriigid nimetatud direktiivi III lisa nõuetele vastava toimiku alusel läbi uue hindamise kooskõlas direktiivi VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega. Selle hindamise alusel otsustavad liikmesriigid, kas antud taimekaitsevahend vastab direktiivi 91/414[…] artikli 4 lõike 1 punktides b, c, d ja e sätestatud tingimustele. Vajadusel muudetakse või tühistatakse hiljemalt 28. veebruariks 2007 igale sellisele taimekaitsevahendile väljastatud luba.”
Siseriiklik õigus
Vastavalt 12. juuli 1962. aasta pestitsiidiseaduse (Bestrijdingsmiddelenwet;
Stb.
1962, nr 288; edaspidi „pestitsiidiseadus”) artikli 7 lõike 1 punktile c tunnistab amet nimetatud seaduse artiklis 4 viidatud loa kehtetuks, kui see on vajalik ühenduse meetme rakendamiseks.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Etofumesaat on toimeaine, mis oli pärast direktiivi 91/414 teatavakstegemist juba kaks aastat turul olnud. Seetõttu laienesid sellele nimetatud direktiivi artikli 8 lõikes 2 ja artikli 13 lõikes 6 toodud üleminekusätted. Nende üleminekusätete alusel oli Agrichemile antud luba viia turule teatud taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad toimeainena „etofumesaati”.
Määruse nr 3600/92 artikli 4 tähenduses teatajad Feinchemie ja Bayer järgisid määruses ette nähtud menetlust, mille tulemusena kanti etofumesaat direktiivi 91/414 I lisasse. Vastavalt nimetatud direktiivi artikli 6 lõikele 2 esitasid need ettevõtjad komisjonile II lisa kohase toimiku.
Agrichem ei esitanud toimeaine „etofumesaat” kohta teadet ei ise ega koos teistega.
Pärast seda, kui nimetatud aine oli direktiivi 91/414 I lisasse kantud, tunnistas amet 23. jaanuaril 2004 pestitsiidiseaduse alusel tehtud seitsme otsusega kehtetuks Agrichemile toimeainena „etofumesaati” sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimiseks antud load, põhjendades oma otsuseid sellega, et nende toodete kasutustähtaja lõppu ei olnud kindlaks määratud ja et Agrichemil puudus täielik II lisa kohane toimik ning tal ei olnud niisugusele toimikule juurdepääsu.
Agrichem esitas 28. jaanuaril 2004 ametile nimetatud otsuste peale vaide, milles ta väitis, et ta ei olnud kohustatud II lisa kohast toimikut esitama ega tõendama, et tal niisugune toimik on, kuna direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 1 nõuab vaid seda, et oleksid täidetud direktiivi 91/414, muudetud direktiiviga 2002/37, I lisa tingimused. Amet muutis 30. jaanuari 2004. aasta otsusega ühte oma 23. jaanuari 2004. aasta otsust, määrates ühe loa kehtetuks tunnistamise kuupäevaks 30 jaanuari 2004.
Agrichem esitas 28. jaanuaril 2004 veel College van Beroep voor het bedrijfsleveni ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule taotluse ajutiste meetmete kohaldamiseks. Mainitud kohtunik otsustas 20. veebruaril 2004 selle taotluse rahuldada ja peatas ameti 23. jaanuari 2004. aasta otsuste täitmise kuueks nädalaks.
Kui ameti Adviescommissie voor de bezwaarschriften (vaideid lahendav konsultatiivkomitee) oli Agrichemi ning huvitatud kolmandate isikutena Feinchemie’ ja Bayeri ära kuulanud, tühistas amet 19. novembri 2004. aasta otsusega kõnealuse seitsme loa kehtetuks tunnistamise põhjusel, et direktiivid 2002/37 ja 91/414 ei anna volitust nõuda direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 kohasel kehtivate lubade läbivaatamisel nende lubade toetuseks nende kehtivusajal II lisa toimikut.
Feinchemie ja Bayer esitasid 23. detsembril 2004 College van Beroep voor het bedrijfslevenile ameti viimase otsuse peale hagi. Nad leiavad, et direktiivi 91/414 artikli 13 lõigetest 1 ja 3 tuleneb, et taimekaitsevahendi turuleviimise loa omanikul, kes ei ole sama isik kui see, kes on taimekaitsevahendis sisalduva nimetatud direktiivi I lisasse kantud toimeaine kohta teavet esitanud, peab olema II lisa kohane toimik või sellele juurdepääs, ning et viie aasta jooksul alates sellest, kui etofumesaat on kantud direktiivi I lisasse, ei või kolmandad isikud teatajate esitatud II lisale kohases toimikus sisalduvat teavet ilma teatajate loata kasutada, samuti ei ole lubatud, et seda teavet kolmandate isikute huvides kasutataks.
Nimetatud ettevõtjad on seisukohal, et kuna Agrichemil ei olnud 1. septembril 2003 II lisa kohast toimikut ega juurdepääsu niisugusele toimikule, tuleks selle ettevõtja kehtivad, toimeainena etofumesaati sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimise load kehtetuks tunnistada.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab sellega seoses esiteks asjaolule, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 on taimekaitsevahendite turuleviimise lubade jaoks ette nähtud erinevad kontrollietapid. Teiseks märgib ta, et nimetatud artikli lõikes 1 läbivaatamiseks ette nähtud tähtaeg on tunduvalt lühem kui nimetatud artikli lõikes 2 uueks hindamiseks ette nähtud tähtaeg. Kolmandaks rõhutab see kohus, et ainuüksi nende sätete sõnastusest tuleneb, et II lisa kohane toimik ja III lisa kohane toimik tuleb pädevatele ametiasutustele esitada vaid siis, kui on tegemist taimekaitsevahendite turuleviimise kehtivate lubade uuesti hindamisega.
Mis puutub Feinchemie’ ja Bayeri argumentidesse seoses toimeainete direktiivi 91/414 I lisasse kandmise menetluses esitatava teabe konfidentsiaalsusega, siis tuletab eelotsusetaotluse esitanud kohus meelde, et ei ole tõendatud, et amet oleks vaidlustatud otsuse aluseks võtnud nende ettevõtjate poolt esitatud II lisa kohases toimikus sisalduva teabe, ning leiab, et on kaheldav, et direktiivi 91/414 artikli 8 lõike 2 alusel väljastatud ja direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 alusel läbi vaadatavate kehtivate lubade omanikke tuleks käsitada lubade taotlejatena direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 3 tähenduses.
Seetõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates tõenäoline, et amet ei olnud direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 alusel lubasid läbi vaadates kohustatud kontrollima, kas põhikohtuasjas oli lubade omanikel II lisa kohane toimik või juurdepääs niisugusele toimikule, ning kui nende omanike puhul ei oleks nimetatud tingimused täidetud olnud, siis tunnistama kõnealused load kehtetuks. Samas leiab ta, et tõlgendus, mis tuleks direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikele 1 anda, ei ole nii selge, et see ei jätaks mingisugust põhjendatud kahtlust.
Neil asjaoludel otsustas College van Beroep voor het bedrijfsleven menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et loa omanikul ei ole toimikut, mis vastab direktiivi 91/414 II lisas sätestatud nõuetele, ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule?”
Suulise menetluse uuendamise taotlus
Feinchemie ja Bayer palusid 7. detsembri 2007. aasta kirjas Euroopa Kohtult vastavalt kodukorra artiklile 61 suulise menetluse uuendamist põhjusel, et kohtujuristi ettepanek põhineb niisugustel asjaoludel ja argumentidel, mille üle pooled ei ole vaielnud või ei saanudki vaielda.
Esiteks on konkurentsivabadust käsitlevad sätted nimetatud ettepaneku punktide 85–88 kohaselt eelotsuse küsimuse analüüsimise seisukohalt peamised. Samas ei ole pooled selles osas kunagi seisukohti vahetanud. Lisaks leiab Feinchemie, et kohtujuristi ettepanek ongi konkurentsieeskirjadega vastuolus, kuna ettepanek soovitab kehtivate lubade omanike andmete kaitset käsitleva direktiivi 91/414 sätteid mitte kohaldada.
Teiseks ei võta kohtujurist oma ettepaneku punktis 95 üldse arvesse andmekaitse ja toimikuandmete konfidentsiaalsuse vahelisi erinevusi, mis on täiesti uus seisukoht, mille üle pooled samuti ei ole vaielnud.
Kolmandaks väidavad Feinchemie ja Bayer, et nimetatud ettepaneku punktist 97 tuleneb, et kohtujuristi ettepanek põhineb direktiivi 91/414 ilmselt valel tõlgendusel.
Ühelt poolt on oluline meelde tuletada, et Euroopa Kohus võib omal algatusel, kohtujuristi ettepanekul või poolte taotlusel kodukorra artikli 61 kohaselt määrusega suulise menetluse uuendada, kui ta leiab, et tal ei ole piisavalt informatsiooni või kui asja lahendamisel tuleks tugineda argumendile, mille üle pooled ei ole vaielnud (vt 4. veebruari 2000. aasta määrus kohtuasjas
C-17/98: Emesa Sugar, EKL 2000, lk I-665
, punkt 18; ja 14. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas
C-210/03: Swedish Match, EKL 2004, lk I-11893
, punkt 25, ja 14. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-138/05: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, EKL 2006, lk I-8339
, punkt 23).
Teiselt poolt on kohtujuristi ülesanne EÜ artikli 222 teise lõigu kohaselt teha avalikul kohtuistungil täiesti erapooletult ja sõltumatult põhjendatud ettepanekuid kohtuasjades, mis Euroopa Kohtu põhikirja kohaselt nõuavad tema osalust. Selle ülesande täitmisel on tal lubatud analüüsida eelotsusetaotlust vajadusel laiemas kontekstis kui see, mille määratles eelotsusetaotluse esitanud kohus või määratlesid pooled. Kuna kohtujuristi ettepanek ega selleni jõudmiseks läbitud arutluskäik ei ole Euroopa Kohtule siduvad, siis ei ole iga kord, kui kohtujurist tõstatab poolte poolt läbivaidlemata õigusküsimuse, suulise menetluse uuendamine vastavalt kodukorra artiklile 61 vajalik.
Kuna käesoleval juhul leiab Euroopa Kohus, et tema käsutuses on kogu vajalik teave, et teha otsus, ja kohtuasja ei ole vaja käsitleda nende argumentide alusel, mille üle pooled ei ole vaielnud, siis otsustab ta jätta suulise menetluse uuendamise taotluse rahuldamata.
Eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tahab oma küsimusega teada sisuliselt seda, kas direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et selle loa omanikul ei ole loa läbivaatamiseks II lisa kohast toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.
Euroopa Kohtule esitatud märkused
Feinchemie, Bayer, Madalmaade ja Belgia valitsus ning komisjon teevad ettepaneku vastata esitatud küsimusele eitavalt. Nad kinnitavad, et varem olemas olnud lubade omanikel peab alates toimeaine direktiivi 91/414 I lisasse kandmisest olema II lisa kohane toimik. Kuigi direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 1 ei näe seda sõnaselgelt ette, tuleneb liikmesriikide kohustus tunnistada etofumesaati sisaldavatele taimekaitsevahenditele väljastatud load enne 1. septembrit 2003 kehtetuks direktiivi 91/414 eesmärkidest, üldisest ülesehitusest ja normidest.
Komisjon leiab veel, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud tähtaeg on mõeldud II lisa kohase toimiku esitamiseks ning sama artikli lõikes 2 ette nähtud tähtaeg on mõeldud taimekaitsevahendi uuesti hindamiseks III lisa kohase toimiku alusel, sest viimati nimetatud toimiku koostamine võtab rohkem aega, kui esimese toimiku koostamine.
Kuigi direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 3 punkt d põhimõtteliselt keelab liikmesriikidel kasutada toimeaine selle direktiivi I lisasse kandmise taotluses esitatud teavet — ehk direktiivi II lisas osutatud teavet — teiste taotlejate huvides viie aasta jooksul alates sellest, kui on jõustunud otsus kanda kõnealune toimeaine I lisasse, peavad liikmesriigid tagama, et ka kehtivate lubade omanikel oleks II lisa kohane toimik või juurdepääs niisugusele toimikule.
Selles osas lubab direktiivi 91/414 artikli 13 lõige 6 liikmesriikidel jätkata niisuguste siseriiklike normide kohaldamist, mis reguleerivad teabele esitatavaid nõudeid juhul, kui kõnealused toimeained ei ole nimetatud direktiivi I lisasse kantud. Sellest tuleneb, et alates ajast, kui toimeaine on sellesse lisasse kantud, lõpeb nimetatud direktiivi üleminekusätete kohaldumine kõnealuse toimeaine ja seda sisaldavate taimekaitsevahendite suhtes ning nende suhtes kohaldatakse sama artikli lõikes 1 ette nähtud menetlust. Täpsemalt tuleb taimekaitsevahendi kasutamise taotlusele lisada II lisa kohane toimik ja III lisa kohane toimik.
Feinchemie, Bayer ja komisjon kinnitavad, et nende tõlgendust direktiividele 91/414 ja 2002/37 toetavad ka hilisemate direktiivide, mis käsitlevad toimeainete lisamist direktiivi 91/414 I lisasse, sõnastused — näiteks komisjoni 16. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/53/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ, arvates toimeainete hulka klorotaloniili, klorotolurooni, tsüpermetriini, daminosiidi ja metüültiofanaadi (
ELT L 241, lk 51
), mille põhjendus 11 sätestab:
„Määruse (EMÜ) nr 3600/92 raames hinnatud toimeainete direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmisel saadud kogemused on näidanud, et olemasolevate kasutuslubade valdajate kohustused seoses andmetele juurdepääsuga võivad tekitada tõlgendamisraskusi. Et raskusi edaspidi vältida, on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loa valdaja võimaldab juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele. […]”
Agrichem aga soovitab vastata esitatud küsimusele jaatavalt. Tema arvates tuleneb direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikest 1, mis on selgelt sõnastatud, et etofumesaati sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimise load peavad läbivaatamise etapis vastama vaid selle toimeaine kohta direktiivi 91/414 I lisas sätestatud tingimustele. Direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 2 ette nähtud pikem tähtaeg on põhjendatud ajaga, mis on vajalik III lisa kohase toimiku koostamiseks. Seega ei saa direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikes 1 sätestatud tähtaega pidada piisavaks, et koostada II või III lisa kohane toimik. Agrichem väidab veel, et kui niisugune toimik tuleks esitada juba selles etapis, kui toimub toimeainena „etofumesaati” sisaldavate taimekaitsevahendite turuleviimiseks antud lubade läbivaatamine direktiivi 91/414 I lisa arvestades, siis ei erineks direktiivi 2002/37 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud kahte tüüpi hindamised teineteisest. Pealegi ei sea seda artikli 4 lõikele 1 antud tõlgendust kahtluse alla ka direktiivi 91/414 sätted, kuna direktiiv 2002/37 on selle direktiivi suhtes
lex specialis
.
Euroopa Kohtu vastus
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et direktiivi 91/414 artikli 6 kohaselt on see komisjon — keda abistab alaline toiduahela ja loomatervishoiu komitee — kes omab pädevust kanda toimeaine nimetatud direktiivi I lisasse. Komisjon teeb otsuse vastava direktiivi vormis, nagu direktiiv 2002/37, mille artikliga 1 kanti nimetatud I lisasse toimeaine „etofumesaat”.
Toimeaine direktiivi 91/414 I lisasse kandmist arvestades kohustab direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 1 liikmesriike esiteks vaatama läbi igale etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud load eesmärgiga tagada, et direktiivi 91/414 I lisas etofumesaadi suhtes kehtestatud tingimused on täidetud, ja teiseks muutma või vajadusel tühistama need load vastavalt nimetatud direktiivile enne 1. septembrit 2003. Direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 2 seevastu näeb ette, et kõikide kasutusluba omavate taimekaitsevahendite puhul, mis sisaldavad ainsa toimeainena etofumesaati või selle kõrval veel muid 1. märtsiks 2003 direktiivi 91/414 I lisasse kantud toimeaineid, viivad liikmesriigid III lisa kohase toimiku alusel läbi uue hindamise kooskõlas nimetatud direktiivi VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega.
Seega ei tulene direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 sõnastusest sugugi see, et kehtivate lubade omanikel peab nende lubade läbivaatamiseks olema II lisa kohane toimik või juurdepääs niisugusele toimikule.
See tõlgendus on kooskõlas direktiivi 2002/37 põhjendusega 8. Nimetatud põhjenduse kohaselt on pärast etofumesaadi direktiivi 91/414 I lisasse lisamist vajalik ette näha sobilik ajavahemik seda toimeainet sisaldavaid taimekaitsevahendeid puudutavate direktiivi 91/414 sätete rakendamise võimaldamiseks ning eelkõige kehtivate lubade läbivaatamiseks kooskõlas selle direktiivi sätetega, eesmärgiga tagada, et direktiivi I lisas etofumesaadi suhtes sätestatud tingimused on täidetud. Nimetatud põhjendusest selgub veel, et pikem ajavahemik tuleb nimetatud lubade omanikele ette näha iga taimekaitsevahendi II lisa kohase toimiku ja III lisa kohase toimiku esitamiseks ning taimekaitsevahendi uueks hindamiseks kooskõlas direktiivi 91/414 VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega.
Seega ei ilmne, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tuleks tõlgendada nii, nagu see kohustaks liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et loa omanikul ei ole II lisa kohast toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.
Vastamaks Feinchemie’, Bayeri, Madalmaade ja Belgia valitsuse ning komisjoni esitatud argumendile, mille kohaselt on niisugune sõnasõnaline tõlgendus vastuolus direktiivis 91/414 andmekaitset reguleerivate sätetega, sh artikli 13 lõikega 3, mistõttu tuleb direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tõlgendada direktiivi 91/414 arvestades, tuleb kõigepealt täpsustada, et direktiivil 2002/37 on kolm peamist eesmärki: esiteks kanda etofumesaat direktiivi 91/414 I lisasse, teiseks tagada, et liikmesriigid kontrolliksid, kas kehtivad etofumesaati sisaldavatele taimekaitsevahenditele väljastatud kasutusload vastavad nimetatud lisas etofumesaadi suhtes kehtestatud tingimustele, ja muudaksid või vajadusel tunnistaksid need load enne 1. septembrit 2003 kehtetuks, ning kolmandaks tagada, et liikmesriigid viiksid nimetatud taimekaitsevahendite suhtes III lisa kohase toimiku alusel läbi uue hindamise kooskõlas direktiivi 91/414 VI lisas sätestatud ühtsete põhimõtetega.
Veel tuleb meelde tuletada, et kui tekib vajadus tõlgendada rakendusdirektiivi, siis tuleb seda võimaluste piires tõlgendada alusdirektiivist lähtudes (vt analoogia alusel 24. juuni 1993. aasta otsus kohtuasjas
C-90/92: Dr Tretter, EKL 1993, lk I-3569
, punkt 11). Lisaks tuleb normi võimaluste piires tõlgendada viisil, mis ei sea selle kehtivust kahtluse alla (4. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas
C-403/99: Itaalia
vs.
komisjon, EKL 2001, lk I-6883
, punktid 28 ja 37).
Kuigi on tõsi, et selle tõttu, et liikmesriikidele ei ole sõnaselgelt ette nähtud kohustust kontrollida, kas kehtivate lubade omanikel on juurdepääs II lisa kohasele toimikule, on direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikel 1 direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 3 punktis d sätestatud andmekaitse kestust vähendav mõju, tuleneb niisugune olukord otseselt esimesena nimetatud sätte sõnastusest. Kuna direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 sõnastus on selge ja üheselt mõistetav, siis on õiguskindluse põhimõttega — mis eeldab, et ühenduse õigusnormid võimaldavad huvitatud isikutel teada saada, milline on nende normidega neile kehtestatud kohustuste täpne ulatus (vt 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-161/06: Skoma-Lux, EKL 2007, lk I-10841
, punktid 36 ja 37) — kooskõlas vaid niisugune tõlgendus, mille kohaselt kehtiva loa omanik ei ole selle normi alusel kohustatud läbivaatamise etapis II lisa kohast toimikut esitama.
Veel tuleb rõhutada, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõige 2 näeb ette, et liikmesriigid kontrollivad III lisa kohase toimiku põhjal eelkõige seda, kas etofumesaati sisaldavad taimekaitsevahendid vastavad direktiivi 91/414 artikli 4 lõike 1 punktides b–e sätestatud tingimustele, ja vajadusel muudavad või tunnistavad igale asjaomasele taimekaitsevahendile varem väljastatud loa. Nii võimaldab see säte säilitada tasakaalu direktiivi 91/414 artikli 13 lõikes 3 sätestatud andmekaitse ja nende õiguste vahel, mille direktiivi 2002/37 selgelt sõnastatud artikli 4 lõige 1 annab kehtivate lubade omanikele.
Seega ei sea direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 tõlgendust kahtluse alla niisugune direktiivi 91/414 tõlgendus, mille kohaselt selles sättes ette nähtud läbivaatamise tingimused on raskendatud.
Mis puutub Feinchemie, Bayeri ja komisjoni argumenti, mis põhineb direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 tõlgendamisel, arvestades hilisemaid direktiive, mis käsitlevad erinevate toimeainete lisamist direktiivi 91/414 I lisasse ja mille hulgas on ka direktiiv 2005/53, siis tuleb esiteks märkida, et direktiivi 2002/37 tõlgendus ei saa sõltuda hilisemate analoogsete meetmete vastuvõtmisest, ja teiseks tõdeda, et direktiivi 2005/53 põhjenduse 11 teine lause sätestab konkreetselt, et see direktiiv ei too liikmesriikidele ega lubade omanikele kaasa uusi kohustusi võrreldes direktiivi 91/414 I lisa muutmiseks seni vastu võetud direktiividega.
Igal juhul tuleb märkida, et direktiivi 2005/53 põhjendus 11 sätestab ka seda, et „kogemused on näidanud, et olemasolevate kasutuslubade valdajate kohustused seoses andmetele juurdepääsuga võivad tekitada tõlgendamisraskusi. Et raskusi edaspidi vältida, on vaja täpsustada liikmesriikide kohustusi, eelkõige kohustust kontrollida, et loa valdaja võimaldab juurdepääsu toimikule, mis vastab kõnealuse direktiivi II lisa nõuetele”. See täpsustus kinnitab seda, et direktiiv 2005/53 kehtib tuleviku suhtes ning ei kujuta endast sugugi imperatiivset õigusakti, mis võiks mõjutada direktiivi 2002/37 tõlgendamist.
Nendel tingimustel tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2002/37 artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et selle loa omanikul ei ole II lisa kohast toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

Komisjoni 3. mai 2002. aasta direktiivi 2002/37/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine etofumesaadi lisamisega, artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et selle loa omanikul ei ole nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta II lisa nõuetele vastavat toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.