CELEX: 62002CJ0087
Tagállami kötelezettségszegés
Környezet
85/337/EGK irányelv
Egyes köz- és magánprojektek környezeti hatásvizsgálata
»Lotto zero« projekt

A Bíróság Hivatalához 2002. március 13-án benyújtott keresetlevelével az Európai Közösségek Bizottsága az EK 226. cikk alapján
keresetet indított annak megállapítása iránt, hogy az Olasz Köztársaság, mivel az Abruzzo régió nem ellenőrizte, hogy Teramóban
(Olaszország) a városon kívüli elkerülő út építésének projektjéhez (a „Lotto zero – Variante, tra Teramo e Giulianova, alla
strada statale SS 80” néven ismert projekt a továbbiakban: Lotto zero projekt), amely az egyes köz- és magánprojektek környezetre
gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv (HL L 175., 40. o.; magyar nyelvű
különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 248. o.) II. mellékletében felsoroltak közé tartozik, ezen irányelv 5–10. cikkeinek megfelelően
környezeti hatásvizsgálat szükséges, nem teljesítette az említett irányelv 4. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

A jogi háttér

A közösségi szabályozás
A 85/337 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése alapján azoknak a köz- és magánprojekteknek a környezeti hatásvizsgálatára vonatkozik,
amelyek várhatóan jelentős hatást gyakorolnak a környezetre.
Ugyanezen cikk (2) bekezdésének megfelelően projekt:
–        „[az] épületek vagy egyéb létesítmények kivitelezése,
–        egyéb beavatkozások a természetes környezetbe és tájba, beleértve az ásványkincsek kiaknázását is”.
A 85/337 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A tagállamok meghoznak minden olyan intézkedést, amely ahhoz szükséges, hogy az engedély megadása előtt többek között a jellegüknél,
méretüknél vagy elhelyezkedésüknél fogva a környezetre várhatóan jelentős hatást gyakorló projektek esetében hatásvizsgálatot
végezzenek.
Ezeket a projekteket a 4. cikk határozza meg.”
A 85/337 irányelv 4. cikke így rendelkezik:
„(1)      A 2. cikk (3) bekezdése alapján az I. mellékletben felsorolt osztályokba tartozó projekteket vizsgálatnak vetik alá az 5–10.
cikkel összhangban.
(2)      A II. mellékletben felsorolt osztályokba tartozó projekteket vizsgálatnak vetik alá az 5–10. cikkel összhangban, amennyiben
a tagállamok úgy ítélik meg, hogy azok jellemzői ezt megkövetelik.
A tagállamok ebből a célból többek között megállapítják azoknak a projekteknek a jellegét, amelyek vizsgálatra kötelezettek,
vagy meghatározhatják, hogy a II. mellékletben felsorolt osztályokba tartozó projektek milyen kritériumok és/vagy küszöbértékek
alapján minősülnek vizsgálatra kötelezettnek az 5–10. cikkel összhangban.”
A 85/337 irányelvnek a 4. cikk (2) bekezdésének hatálya alá tartozó projektekről szóló II. mellékletének 10. pontja a d) alpontban
„Infrastrukturális projektek” címmel jelöli a következőket:
„Utak, kikötők, beleértve a halászkikötőket is, és repülőterek építése (kivéve, ha az I. mellékletben már szerepel)”.
Lényegében a 85/337 irányelv 5. cikke pontosítja azokat a minimális információkat, amelyeket a projektgazdának kell szolgáltatnia.
A 6. cikk kötelezi a tagállamokat, hogy hozzák meg a szükséges intézkedéseket az érintett hatóságok és a lakosság tájékoztatása,
valamint annak érdekében, hogy azok a projekt megkezdése előtt kifejthessék véleményüket. A 8. cikk kötelezi az eljárni jogosult
hatóságokat, hogy vegyék figyelembe az 5. és 6. cikk alapján kapott információkat. A 9. cikk értelmében kötelezi az eljárni
jogosult hatóságokat, hogy tájékoztassák a nyilvánosságot a meghozott döntésről és az ahhoz kapcsolódó esetleges feltételekről.
A 85/337 irányelv 12. cikke előírja, hogy a tagállamok hozzák meg azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy
az értesítéstől számított három éven belül megfeleljenek az irányelvnek. A tagállamokat 1985. július 3-án értesítették.
Az irányelvet az 1997. március 3-i 97/11/EK tanácsi irányelv (HL L 73., 5.o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet,
151. o.) módosította, amelynek 3. cikkének (1) bekezdése értelmében az átültetést legkésőbb 1999. március 14-ig végre kell
hajtani. A 97/11 irányelv tehát a jelen ügy tényállásának időpontjában nem volt alkalmazandó.
A 85/337 irányelv 4. cikkének (2) és azt követő bekezdései, ahogy azt a 97/11 irányelv módosította, így rendelkeznek:
„A 2. cikk (3) bekezdésre is figyelemmel a II. mellékletben felsorolt projektekre, a tagállamok határozzák meg:
a)      esetenkénti vizsgálattal,
vagy
b)      a tagállamok által megállapított küszöbértékek vagy szempontrendszer alapján,
hogy a projektet alá kell-e vetni az 5–10. cikknek megfelelő vizsgálatnak.
A tagállamok dönthetnek úgy is, hogy az a) vagy a b) pontnak megfelelő mindkét eljárást alkalmazzák.
(3)      Amikor a (2) bekezdés alkalmazásában esetenkénti vizsgálatot végeznek, vagy küszöbértékeket, illetve szempontrendszert állapítanak
meg, figyelembe veszik a III. mellékletben előírt lényeges kiválasztási szempontokat.
(4)      A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság a (2) bekezdés alapján hozott döntését a nyilvánosság számára
hozzáférhetővé teszi.”

A nemzeti szabályozás
A köztársasági elnök 1996. április 12-i, „Atto di indirizzo e coordinamento per l’attuazione dell’art. 40, comma 1, della
L. 22 febbraio 1994, n. 146, concernente disposizioni in materia di valutazione di impatto ambientale” című rendelete (A környezeti
hatásvizsgálatok területén alkalmazandó rendelkezésekről szóló, 1994. február 22-i 146. sz. törvény 40. cikke (1) bekezdése
alkalmazásának  koordinációs és iránymutatási okmánya [1996. szeptember 7-i GURI 210. sz. 28. o., a továbbiakban: 1996. április
12-i rendelet]) 1. cikkében előírja:
„1. A Trento és Bolzano autonóm régiók és megyék ügyelnek arra, hogy a jelen okmányban előírt iránymutatásoknak megfelelően
az A. és B. mellékletekben megjelölt projektek esetén a 85/337/EGK irányelv rendelkezéseinek tiszteletben tartásával alkalmazzák
a környezeti hatásvizsgálati eljárást.
[…]
4. A környezeti hatásvizsgálati eljárás alá tartoznak a B. mellékletben említett projektek, amelyek – hacsak részben is, de
– az 1991. december 6-i 394. sz. törvény által meghatározott védett természeti területen belül találhatók.
[…]
6. A nem védett természeti területen található, B. mellékletben felsorolt projektek esetén a hatáskörrel rendelkező hatóság
a 10. cikkben előírt módnak megfelelően és a D. mellékletben megjelölt tényezők alapján megvizsgálja, hogy a projekt sajátosságai
szükségessé teszik-e környezeti hatásvizsgálati eljárás indítását.”
Az 1996. április 12-i rendelet 10. cikkének (1) és (2) bekezdései így rendelkeznek:
„1. Az 1. cikk (6) bekezdése szerinti projektek esetén a projektgazda vagy a projektet kezdeményező hatóság ugyanezen bekezdésben
előírt ellenőrzést kezdeményez. Azon információk, amelyeket a projektgazdának vagy a projektet kezdeményező hatóságnak kell
szolgáltatniuk, a projekt leírására és a projekt környezetre gyakorolt esetleges főbb hatásainak megismeréséhez és felbecsüléséhez
szükséges adatokra vonatkoznak.
2. A hatáskörrel rendelkező hatóság a D. mellékletben említett tényezők alapján hatvan napon belül nyilatkozik, meghatározza
az esetleges rendelkezéseket, amelyek lehetővé teszik a hatások enyhítését, illetve a munkálatok és/vagy létesítmények ellenőrzését.
A fenti határidő elmúltával, a hatáskörrel rendelkező hatóság hallgatása esetén a projektet az eljárás alól mentesítettnek
kell tekinteni. A Trento és Bolzano autonóm régiók és megyék meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz,
hogy nyilvánosságra hozzák az ellenőrizni kívánt projektek listáját és a vonatkozó eredményeket.”
Az e rendelet 1. cikkének (4) bekezdése szerinti projektípusokról szóló, 1996. április 12-i rendelet B. melléklete 7. pontjának
g) és h) alpontjában a következőket nevezi meg:
„g) városon kívüli másodrendű utak,
h) a városi térségekben mentesítő utak építése vagy a városi térségben az 1500 méternél hosszabb négy- vagy többsávos már
meglevő utak megerősítése”.
Az 1996. április 12-i rendelet D. melléklete meghatározza azokat az információkat, amelyeket a hatáskörrel rendelkező hatóságnak
figyelembe kell vennie a projekt sajátosságainak és elhelyezésének vizsgálatakor ugyanezen rendelet 1. cikkének hatodik bekezdésében
előírt ellenőrzés keretében.
Az 1996. április 12-i rendeletet az Abruzzo régió az 1997. szeptember 23-i, 112. sz., „Norme urgenti per il recepimento del
decreto del Presidente della Repubblica 12 aprile 1996” (Az 1996. április 12-i köztársasági elnöki rendelet átültetésére vonatkozó
sürgős rendelkezések) című regionális törvénnyel ültette át.

A pert megelőző eljárás
A Bizottság által benyújtott keresetlevélből következik, hogy 1998. május 11-én a Bizottság felhívta az olasz hatóságokat,
hogy a Lotto zero projektről részére információkat szolgáltassanak. A Bizottság akkor rendelkezésére álló információi szerint
e tervet környezeti hatásvizsgálati eljárásnak való alávetés nélkül, valamint a környezeti hatásvizsgálat szükségességének
meghatározására vonatkozó előzetes ellenőrzés nélkül engedélyezték volna.
Az Európai Parlament egyik képviselője által feltett kérdés keretében a Bizottságot úgy tájékoztatták, hogy a projekt tárgya
egy – négy viaduktot és négy alagutat is magában foglaló – 10,50 méter széles, gyorsforgalmi mentesítő út felépítése volt.
Az út az Abbruzzóban (Olaszország) lévő Teramo község történelmi központjától néhány méterre található lakóövezet közelében
haladt volna át, érintette volna a Tordino folyó völgyét, amely a „Fiume Tordino medio corso” elnevezésű, a Közösség által
finanszírozott és a környezet állapotának javítására irányuló projekt tárgya. Ezt az övezetet az Olasz Köztársaság a természetes
élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv (HL L 206.,
7. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.) értelmében a „Natura 2000” elnevezésű európai ökológiai hálózat
felállítására vonatkozó eljárásban közösségi jelentőségű területnek javasolta.
Az Olasz Köztársaság 1998. július 23-i levelével megerősítette a Bizottság felé, hogy a projekt egy kétsávos, 10,50 m széles
és nem meghatározott hosszúságú út építéséről szólt, amelynek a Teramo községet átszelő szakasza érintené a Tordino jobboldali
vízgyűjtő medencéjét, és 5540 méter hosszú lenne, amelyből 2260 méter viadukt és 930 méter alagút.
A Bizottság, az olasz környezetvédelmi minisztérium és az állandó képviselet levélváltásából kitűnik, hogy 1999. március 12-én
az Abruzzo régió engedélyezte az építési terv kivitelezését, és az e terv végrehajtására kinevezett különbiztos úgy döntött,
hogy e műveletet sem környezeti hatásvizsgálatnak, sem előzetes ellenőrzésnek nem veti alá.
Az említett minisztérium 1999. május 21-i levelével figyelmeztetett az 1996. április 12-i rendelet által felállított követelményekre,
és felhívta a terv kivitelezéséért felelős különbiztost, valamint az Abruzzo régiót, hogy indokolják a határozatot, miszerint
a projektet sem környezeti hatásvizsgálatnak, sem előzetes ellenőrzésnek nem vetették alá. A különbiztos felhívta az Abruzzo
régiót, hogy az 1996. április 12-i rendeletnek megfelelően kezdeményezzen regionális eljárást a környezeti összeegyeztethetőség
ellenőrzésére.
A projektet olyan eljárás alá vonták, amelynek célja annak ellenőrzése, hogy szükséges-e környezeti hatásvizsgálat. Az Abruzzo
régió, többek között mivel úgy ítélte meg, hogy az érintett övezet nem tartozik a 394/91. sz. törvény és a 38/96. sz. regionális
törvény értelmében a védett övezetekhez, az 1999. november 15-i prot. 3624. sz., 25/99 regionális rendelettel jóváhagyta a
környezeti összeegyeztethetőség ellenőrzését, és mentesítette a projektet a környezeti hatásvizsgálati eljárás alól.
2000. május 30-i levelével, amelyet az Állandó Képviselet 2000. június 16-án továbbított a Bizottságnak, az olasz környezetvédelmi
minisztérium pontosította, hogy a 25/99 regionális rendeletet a Comitato di Coordinamento Regionale sulla Valutazione di Impatto
Ambientale (a környezeti hatásvizsgálatok regionális koordinációs bizottsága, a továbbiakban: koordinációs bizottság) 1999.
október 22-i 3/76. sz. kedvező véleménye alapján fogadták el, amely egy olyan építőmérnöki véleményre utalt, amelyet a 25/99
regionális rendeletben meg sem említenek. A rendelet semmilyen magyarázatot nem adott erre a mulasztásra, és semmilyen érvvel
nem támasztotta alá a regionális igazgatás által meghozott határozatot.
2000. október 24-én a Bizottság felszólító levelet küldött az Olasz Köztársaságnak, amelyben kifejtette, hogy a rendelkezésére
álló információk szerint az Abruzzo régió a 85/337 irányelv II. melléklete alá tartozó, szóban forgó projektet nem vetette
alá olyan ellenőrzésnek, amelynek célja annak megállapítása, hogy jellemzői szükségessé teszik-e az ezen irányelv 5–10. cikkeinek
megfelelő vizsgálatot.
Az olasz hatóságok e felszólító levélre adott különböző válaszait a Bizottság nem találta kielégítőnek, így 2001. július 18-án
indokolással ellátott véleményt küldött az Olasz Köztársaságnak, amelyben két hónapos határidőt adott arra, hogy az meghozza
a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy eleget tegyen a véleményben foglaltaknak.

A Bíróság előtti eljárás
A Bíróság különböző kérdéseket tett fel az Olasz Köztársaságnak és a Bizottságnak, és felhívta őket több irat benyújtására.
Többek között felhívta az Olasz Köztársaságot, hogy nyújtsa be a pert megelőző eljárás keretében ismertetett építőmérnöki
véleményt. A válaszok és az iratok vizsgálata után – az eljárási szabályzat 44a. cikke alkalmazásával – úgy döntött, hogy
tárgyalás tartása nélkül határoz.

Az ügy érdeméről

A felek érvei
A Bizottság emlékeztet arra, hogy a 85/337 irányelv 4. cikke (2) bekezdésének első albekezdése alapján a II. mellékletben
felsorolt osztályokba tartozó projekteket ugyanezen irányelv 5–10. cikkeinek megfelelően vizsgálatnak kell alávetni, amennyiben
a tagállamok úgy ítélik meg, hogy azok jellemzői ezt megkövetelik. A 85/337 irányelv 4. cikke (2) bekezdése második albekezdése
többek között felhatalmazza a tagállamokat, hogy meghatározzák, hogy ugyanezen irányelv 5–10. cikkeivel összhangban a II.
mellékletben felsorolt osztályokba tartozó projektek milyen kritériumok vagy küszöbértékek alapján minősülnek vizsgálatra
kötelezettnek.
A Bíróság pontosítja, hogy a C-435/97. sz., WWF és társai ügyben 1999. szeptember 16-án hozott ítéletből (EBHT 1999., I-5613. o.)
következik, hogy jogszabály hiányában – amely előzetesen és teljes körűen meghatározná azokat a projekteket, amelyeket környezeti
hatásvizsgálati eljárás alá kell vetni –, a tagállamoknak csak a projekt olyan egyedi vizsgálatát követően van hatáskörük
mentesíteni az eljárás alól egy adott projektet, amely teljes körű ellenőrzés alapján világosan megjelöli azokat az okokat,
amiért az nem lehet hatással a környezetre.
Az Olasz Köztársaság az 1996. április 12-i rendelettel elmulasztotta – a 85/337 irányelv 4. cikke (2) bekezdése második albekezdésének
megfelelően – előzetesen és teljes körűen meghatározni, hogy mely projekteket kell környezeti hatásvizsgálatnak alávetni.
Az Olasz Köztársaság azon projektek meghatározására szorítkozott, amelyek olyan ellenőrzés tárgyát képezhetik, amelynek célja
meghatározni a környezeti hatásvizsgálat végrehajtásának szükségességét. Ez a helyzet az 1996. április 12-i rendelet B. mellékletében,
különösen annak 7. pontja g) alpontjában (városon kívüli másodrendű utak) vagy h) alpontjában (a városi térségben mentesítő
utak építése vagy a városi térségben az 1500 méternél hosszabb négy- vagy többsávos már meglevő utak megerősítése) említett
projektek esetén, amelyek megfelelnek a 85/337 irányelv II. mellékletében – különösen annak 10. pontja d) és e) alpontjában
– felsorolt projekteknek (utak, kikötők, beleértve a halászkikötőket is, és repülőterek építése).
Mivel a Lotto zero projekt megfelel ezen rendelkezésekben előírt projekteknek, ellenőrzés alá kellett volna vonni, és világosan
és pontosan meg kellett volna indokolni azt a döntést, hogy a 85/337 irányelv 5–10. cikkeinek megfelelő vizsgálatot nem végzik
el. Az a határozat, mely szerint a projektet nem kell megvizsgálni, nem említ semmilyen előzetesen meghatározott feltételt,
és azt sem magyarázza meg, hogy az 1996. április 12-i rendelet 1. cikkének hatodik bekezdésében előírt ellenőrzést elvégezték-e,
és ha igen, hogyan. A 25/99 regionális rendeletet indokolásának módja valószínűsíti, hogy az Abruzzo régió nem ellenőrizte,
hogy szükséges-e a projektet a 85/337 irányelv 5–10. cikkeinek megfelelő vizsgálat alá vonni. Válaszában a Bizottság pontosítja,
hogy a 25/99 rendeletben említett koordinációs bizottság véleményét vele soha nem közölték.
A Bizottság kiemeli, hogy jóllehet, a 85/337 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése szerinti ellenőrzés tartalmát és mechanizmusát
csak a 85/337 irányelvet módosító, jelen esetben azonban nem alkalmazható 97/11 irányelv dolgozta ki, nem lehet elfogadni,
hogy ezeket teljesen figyelmen kívül hagyják és a határozatot ne indokolják.
Másfelől megalapozatlan és ellentétes a Bíróság ítélkezési gyakorlatával az az érv, amely szerint a környezetvédő egyesületek
által benyújtott kereset nemzeti bíróságok általi elutasítása megakadályozná a Bizottságot abban, hogy ellenőrizze, hogy egy
tagállam teljesítette-e az irányelvből eredő kötelezettségeit. A fent hivatkozott WWF és társai ügyben hozott ítéletből ténylegesen
következik, hogy a nemzeti bíróság feladata annak ellenőrzése, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok helyesen mérték-e fel
a projekt környezetre gyakorolt hatásainak jelentőségét. Mindazonáltal, ez nem zárja ki, hogy a Bíróság véleményt nyilváníthasson
a tagállamoknak a 85/337 irányelv 4. cikke (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeiről, és hogy ennek megfelelően az EK 226.
cikk által ráruházott hatáskörök alapján a Bizottság feladata közbelépni egy közösségi jogi rendelkezés megsértésének leleplezése
érdekében.
Végül a Bizottság hangsúlyozza, hogy egy tagállamnak nemcsak a központi kormányzat mulasztásaiért kell felelnie, hanem a helyi
és decentralizált hatóságok mulasztásaiért is.
Az Olasz Köztársaság emlékeztet az 1999. november 15-i 25/99 regionális rendelet Abruzzo régió általi elfogadásának körülményeire.
Ami e határozat indokolását illeti, Olaszország fenntartja, hogy a 85/337 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése minden esetben
lehetővé teszi annak ellenőrzését, hogy a projektet meg kell-e vizsgálni. Az említett irányelv a projekt vizsgálatát megelőző,
kifejezett intézkedés elfogadását írja elő. Következésképpen igazolható, hogy – amennyiben a vizsgálat nem szükséges – a hatáskörrel
rendelkező hatóságok számára lehetővé teszik a hallgatást, és nem követelik meg tőlük, hogy formális intézkedéseket fogadjanak
el, amennyiben a projektet környezeti hatásvizsgálatnak kell alávetni.
Ez lenne az 1996. április 12-i rendelet 10. cikkének (2) bekezdése által előírt eljárás, amely szerint – ha úgy ítéli meg,
hogy a vizsgálat elvégzése nem szükséges – a hatáskörrel rendelkező hatóság hallgathat, ami megfelel az ellenőrzési eljárás
lezárását elrendelő határozatnak.
Az Olasz Köztársaság mindenesetre vitatja a feltételezett kötelezettségszegést, mivel a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság
kifejezett intézkedést (25/99 rendelet) fogadott el, a koordinációs bizottság véleménye alapján.
Az Olasz Köztársaság emlékeztet arra, hogy a fent hivatkozott WWF és társai ügyben hozott ítéletből kitűnik, hogy a nemzeti
bíróságnak kell ellenőrizni, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok helyesen mérték-e fel a projekt környezetre gyakorolt
hatásainak jelentőségét. Jelen esetben a Lotto zero projektet az Associazione Italiana Nostra-Onlus és az Associazione Italiana
per il World Wildlife Fund által benyújtott keresetet követően a Tribunale amministrativo regionale del Lazio ellenőrizte.
Ez a bíróság 2000. június 21-i végzésével elutasította az e projektre vonatkozó megtámadott határozatok végrehajtásának felfüggesztésére
irányuló kérelmet.

A Bíróság álláspontja
Bevezetésképpen emlékeztetni kell arra, hogy az a körülmény, hogy egy tagállam az irányelvek végrehajtásának feladatát régióira
bízta, nincs hatással az EK 226. cikk alkalmazására. Az állandó ítélkezési gyakorlatból következik ugyanis, hogy tagállam
nem hivatkozhat a saját jogrendjében fennálló jogi helyzetekre azért, hogy a közösségi irányelvekből eredő kötelezettségek
és határidők be nem tartását igazolja. Még ha minden egyes tagállam szándéka szerint, szabadon oszthatja is meg a belső jogalkotói
hatásköröket, az EK 226. cikk alapján a közösségi jogból eredő kötelezettségek betartásáért továbbra is maga a tagállam tartozik
kizárólagos felelősséggel a Közösség felé (a C-33/90. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1991. december 13-án hozott
ítélet [EBHT 1991., I-5987. o.,] 24. pontja és ugyanebben az értelemben a C-180/97. sz., Regione Toscana kontra Bizottság
ügyben 1997. október 1-jén hozott végzés [EBHT 1997., I-5245. o.,] 7. pontja). Következésképpen: a jelen esetben nincs jelentősége
annak, hogy a kötelezettségszegés az Abruzzo régió határozatából következik.
A nemzeti bíróság előtt a kötelezettségszegés megállapítása iránti keresettel érintett tagállami hatóság határozata ellen
benyújtott kereset, valamint a nemzeti bíróság határozata – mely szerint az említett határozat végrehajtását nem kell felfüggeszteni
– nincs hatással a Bizottság által indított tagállami kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset elfogadhatóságára.
A nemzeti bíróságok előtt rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségek ugyanis nem érintik az EK 226. cikk alapján indított
eljárást, mivel a két eljárásnak különböző céljai és hatásai vannak (lásd a Bíróság 31/69. sz., Bizottság kontra Olaszország
ügyben 1970. február 17-én hozott ítéletének [EHBT 1970., 25. o.] 9. pontját és a 85/85. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben
1986. március 18-án hozott ítéletének [EHBT 1986., 1149. o.] 24. pontját).
Ami a jelen eljárást illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a 85/337 irányelv 4. cikke (2) bekezdése első albekezdésének megfelelően
a II. mellékletben felsorolt osztályokba tartozó projekteket vizsgálatnak vetik alá, amennyiben a tagállamok úgy ítélik meg,
hogy azok jellemzői ezt megkövetelik. Ugyanezen irányelv 4. cikke (2) bekezdésének második albekezdése így rendelkezik: „A
tagállamok ebből a célból többek között megállapítják azoknak a projekteknek a jellegét, amelyek vizsgálatra kötelezettek,
vagy meghatározhatják, hogy a II. mellékletben felsorolt osztályokba tartozó projektek milyen kritériumok és/vagy küszöbértékek
alapján minősülnek vizsgálatra kötelezettnek az 5–10. cikkel összhangban”.
A Bíróság úgy ítélte meg, hogy a 85/337 irányelv 4. cikke (2) bekezdésének második albekezdése tájékoztatásul megemlíti azokat
a módszereket, amelyeket a tagállamok alkalmazhatnak annak érdekében, hogy megállapítsák, melyek azok a II. melléklet szerinti
projektek, amelyeknél a 85/337 irányelv szerinti vizsgálat szükséges (a fent hivatkozott WWF és társai ügyben hozott ítélet
42. pontja).
Következésképpen: a 85/337 irányelv e tekintetben mérlegelési jogot biztosít a tagállamoknak, tehát nem akadályozza őket abban,
hogy más módszereket alkalmazzanak annak megállapítására, hogy az irányelvnek megfelelően mely projekteknél szükséges a környezeti
hatásvizsgálat. Az irányelv tehát egyáltalán nem zárja ki azokat a módszereket, amelyek – valamennyi érintett projekt egyéni
vizsgálata vagy tagállami jogszabály alapján – arra szolgálnak, hogy kijelöljék azt az irányelv II. melléklete szerinti projektet,
amely nem tartozik környezeti hatásvizsgálati eljárás alá (a fent hivatkozott WWF és társai ügyben hozott ítélet 43. pontja).
Mindazonáltal az a tény, hogy a tagállam rendelkezik az előző pontban emlékeztetett mérlegelési joggal, önmagában nem elegendő
ahhoz, hogy egy meghatározott projektet mentesítsen az irányelv szerinti vizsgálati eljárás kötelezettsége alól. Ellenkező
esetben a 85/337 irányelv 4. cikkének (2) bekezdése által a tagállamoknak biztosított mérlegelési jogkört ez utóbbiak arra
használhatnák, hogy egy projektet kivegyenek a vizsgálati kötelezettség alól, jóllehet az említett projekt természeténél,
nagyságánál vagy helyzeténél fogva jelentős hatást gyakorolhat a környezetre (a fent hivatkozott WWF és társai ügyben hozott
ítélet 44. pontja).
Következésképpen: bármi legyen is a tagállam által alkalmazott módszer, amellyel meghatározza, hogy egy projektnél szükséges-e
a vizsgálat – azaz jogszabály vagy egyéni vizsgálatot követően meghatározott projekt –, e módszer nem veszélyeztetheti az
irányelv célját, mely szerint nem vonható ki a hatásvizsgálat alól egyetlen olyan projekt sem, amely az irányelv értelmében
jelentős hatást gyakorolhat a környezetre, kivéve, ha a mentesített projektet – teljes körű felmérés alapján – úgy lehet tekinteni,
mint amely nem alkalmas ilyen hatások kiváltására (a fent hivatkozott WWF és társai ügyben hozott ítélet 45. pontja).
Jelen esetben a kötelezettségszegés egy útépítési tervre vonatkozik, amelyet a 85/337 irányelvet átültető olasz szabályozás,
valamint ezen irányelv értelmében a hatásvizsgálat szükségességének megállapítására vonatkozó előzetes ellenőrzésnek kellett
volna alávetni. A Bizottság felrója az Olasz Köztársaságnak, hogy az Abruzzo régió elmulasztotta indokolni azon határozatát,
mely szerint a környezeti hatásvizsgálatot nem kell elvégezni, ami arra enged következtetni, hogy az előzetes ellenőrzést
nem végezték el.
A benyújtott iratok vizsgálatából kitűnik, hogy a 25/99 rendeletet, amellyel az Abruzzo régió kedvező véleményt ad az előzetes
ellenőrzés eljárás kimenetelével kapcsolatban, és mentesíti a projektet a vizsgálat alól, csak rövidített indokolással látták
el, és a rendelet pusztán a koordinációs bizottság kedvező véleményére utal. Ez utóbbi – e bizottság 1999. október 22-i ülésének
kézzel írt jegyzőkönyvéből származó – vélemény egyik mondata tartalmazza a kedvező véleményt, és megállapítja, hogy a vélemény
elfogadásánál a bizottság rendelkezett a 8634. sz., 1999. július 6-i építőmérnöki véleménnyel.
Ahogy arra a főtanácsnok úr indítványának 33. pontjában is utal, ez a teramói építőmérnöki vélemény, amelyet a Bíróságnak
kérelmére nyújtottak be, nem a projekt környezeti hatásairól szól, hanem csak egy olyan, „kizárólag hidraulikai szempontból”
kiadott engedély, amely a Tordino folyó áthidalására és egyes munkák kivitelezésére vonatkozik. Az Olasz Köztársaság ellenkérelméhez
csatolt – a Bíróság kérésére benyújtott – irat, amelynek fedőlapja megadja a szükséges pontosításokat az irat természetéről,
nem olyan iratnak tűnik, mint amelyet a törvény az előzetes ellenőrzési eljárásban előír. A Bíróság egyébként nem rendelkezik
azokkal az információkkal, amelyekből azt a következtetést lehetne levonni, hogy ezt a véleményt a hatáskörrel rendelkező
hatóság használta fel határozata megalapozása végett.
E tényekből következik, hogy a Lotto zero projekt környezeti tanulmánynak való alávetésének szükségességére vonatkozó előzetes
ellenőrzést nem végezték el, és a Bizottság kereseti kérelmében megállapított kötelezettségszegés megalapozott.
Mindazonáltal meg kell jegyezni, hogy ha a Bíróság kérésére ezt az építőmérnöki véleményt nem nyújtották volna be, lehetetlen
lett volna ellenőrizni, hogy az előzetes ellenőrzést elvégezték-e, vagy sem. E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy a határozatnak,
amelyben a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság megállapítja, hogy a projekt jellegzetességei nem teszik szükségessé a környezeti
hatásvizsgálatot, tartalmaznia kell minden olyan információt – illetőleg ezeket csatolni kell hozzá –, amely lehetővé teszi
annak ellenőrzését, hogy a határozat a 85/337 irányelv követelményeinek megfelelően elvégzett, megfelelő előzetes vizsgálaton
alapul.
Végezetül meg kell állapítani, hogy az Olasz Köztársaság, mivel az Abruzzo régió nem ellenőrizte, hogy a Teramóban (Olaszország)
a városon kívüli elkerülő út építésének projektjéhez (a „Lotto zero – Variante, tra Teramo e Giulianova, alla strada statale
SS 80” néven ismert projekt), amely a 85/337/EGK tanácsi irányelv II. mellékletében felsoroltak közé tartozik, ezen irányelv
5–10. cikkének megfelelően szükség volt-e környezeti hatásvizsgálatra, nem teljesítette az említett irányelv 4. cikkének (2)
bekezdéséből eredő kötelezettségeit.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezik a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. Mivel a Bizottság ezt kérte, és az Olasz Köztársaság pervesztes lett, ez utóbbit kell kötelezni a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján
A BÍRÓSÁG (első tanács)
a következőképpen határozott:
1)
Az Olasz Köztársaság, mivel az Abruzzo régió nem ellenőrizte, hogy Teramóban (Olaszország) a városon kívüli elkerülő út építésének
projektjénél (a „Lotto zero – Variante, tra Teramo e Giulianova, alla strada statale SS 80” néven ismert projekt), amely az
egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv
II. mellékletében felsoroltak közé tartozik, ezen irányelv 5–10. cikkeinek megfelelően szükség volt-e környezeti hatásvizsgálatra,
nem teljesítette az említett irányelv 4. cikkének (2) bekezdéséből eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Jann
Rosas
La Pergola
Silva de Lapuerta

Lenaerts
Kihirdetve Luxembourgban, a 2004. június 10-i nyilvános ülésen.
R. Grass

P. Jann
hivatalvezető

az első tanács elnöke
*
Az eljárás nyelve: olasz.