CELEX: 62009CJ0002
Akcizai
Naudotų automobilių apmokestinimas
Importuotų naudotų automobilių apmokestinimas didesniu mokesčiu nei nacionalinėje teritorijoje jau esančių automobilų
Apmokestinimas pagal gamybos metus ir automobilio odometro rodomą ridą
"Panašių vietos gaminių" sąvoka

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl EB 25 straipsnio ir EB 90 straipsnio pirmos pastraipos bei 1992 m. vasario
25 d. Tarybos direktyvos 92/12/EEB dėl bendros tvarkos, susijusios su akcizais apmokestinamais produktais ir jų laikymu, judėjimu
ir kontrole (OL L 76, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 179), 3 straipsnio 3 dalies išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą tarp P. D. Kalinchev ir
Regionalna Mitnicheska Direktsia – Plovdiv
(Plovdivo regioninė muitinės direkcija) dėl šios atsisakymo sumažinti akcizo, kuriuo apmokestintas jo importuotas automobilis,
dydį.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisės aktai
Direktyvos 92/12 3 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatyta:
„1.      Ši direktyva Bendrijos lygiu taikoma toliau išvardytiems atitinkamose direktyvose apibrėžtiems produktams:
–        mineraliniam kurui,
–        alkoholiui ir alkoholiniams gėrimams,
–        apdorotam tabakui.
–        <...>
3.      Valstybės narės turi teisę įvesti arba toliau taikyti mokesčius kitiems nei nurodytieji 1 dalyje produktams, jeigu tokių mokesčių
taikymas nereikalauja prekybos tarp valstybių narių atveju atlikti formalumus kertant sieną.
Tomis pačiomis sąlygomis valstybės narės taip pat turi teisę taikyti mokesčius paslaugų, įskaitant susijusias su akcizais
apmokestinamais produktais, teikimui, jei jie nelaikytini apyvartos mokesčiais.“

Nacionalinės teisės aktai
Pagal
Zakon za aktsizite i danachnite skladove
(Akcizų ir akcizais apmokestinamų prekių sandėlių įstatymas, DV Nr. 91, 2005 m. lapkričio 15 d.), iš dalies pakeisto įstatymu
(DV Nr. 6, 2009 m. sausio 23 d.; toliau – ZADS), 2 straipsnį akcizu apmokestinami alkoholis ir alkoholiniai gėrimai, apdorotas
tabakas, energetikos produktai ir elektros energija bei automobiliai.
Remiantis ZADS 4 straipsnio 16 punktu:
„naujas automobilis“ – tai automobilis, kuris jo importo momentu, sutampančiu su 76 d straipsnyje numatytos deklaracijos pateikimo
muitinei momentu, atitinka vieną iš šių sąlygų:
a)      nuo pirmos jo registracijos (taip pat užsienyje) praėjo ne daugiau kaip 6 mėnesiai; arba
b)      jo nuvažiuotų kilometrų skaičius neviršija 6000 km.“
Pagal ZADS 18 straipsnį „automobiliai“ yra nauji ir naudoti „keleiviniai automobiliai“, „krovininiai-keleiviniai automobiliai“
ir „lenktyniniai automobiliai“, skirti vežti iki 9 asmenų, įskaitant vairuotoją, kurių variklio galia didesnė nei 120 kW pagal
DIN sistemą arba didesnė nei 126 kW pagal SAE sistemą, priskirti Kombinuotosios nomenklatūros 8703 pozicijai.
ZADS 19 straipsnyje numatyta:
„1.      2 straipsnyje nurodytos prekės apmokestinamos akcizu, išskyrus jeigu joms taikomas akcizų mokėjimo laikino atidėjimo režimas:
1.1.      gaminant jas šalies viduje;
1.2.      įvežant jas į nacionalinę teritoriją iš kitos valstybės narės teritorijos;
1.3.      importuojant jas į nacionalinę teritoriją.
2.      Akcizu apmokestinamų prekių importas yra akcizu apmokestinamų ne Bendrijos prekių įvežimas į nacionalinę teritoriją, taip
pat akcizu apmokestinamų Bendrijos prekių įvežimas iš Bendrijos muitų teritorijos dalimi esančios trečiosios šalies teritorijos.
3.      Neatsižvelgiant į 2 dalį, jei į nacionalinę teritoriją įvežamoms prekėms taikoma muitinės procedūra, jų importas laikomas
atliktu išleidus jas į laisvą apyvartą.“
Vadovaujantis ZADS 30 straipsniu, automobiliams taikoma apmokestinimo bazė yra tokia:
„1)      naudotų automobilių atvejų – kilovatų skaičius pagal variklio galią;
2)      naujų automobilių atveju – kilovatų skaičius pagal variklio galią, viršijantis 120 kW pagal DIN sistemą arba 126 kW pagal
SAE sistemą.“
ZADS 40 straipsnyje nustatyta:
„1.      Naudotiems automobiliams taikomi akcizo tarifai:
1)      automobiliams, kurių variklio galia nuo 120 kW iki 150 kW pagal DIN sistemą – 35 levai už kilovatą;
2)      automobiliams, kurių variklio galia viršija 150 kW pagal DIN sistemą – 60 levų už kilovatą;
3)      automobiliams, kurių variklio galia nuo 126 kW iki 157,5 kW pagal SAE sistemą – 33,33 levo už kilovatą;
4)      automobiliams, kurių variklio galia viršija 157,5 kW pagal SAE sistemą – 57,14 levo už kilovatą.
2.      Naujiems automobiliams taikomi akcizo tarifai:
1)      700 levų bei 90 levų už kiekvieną 120 kW pagal DIN sistemą viršijantį kilovatą;
2)      700 levų bei 85,71 levo už kiekvieną 126 kW pagal SAE sistemą viršijantį kilovatą.“
Pagal ZADS 76d straipsnį:
„1.      Kiekvienas asmuo, į nacionalinę teritoriją iš kitos valstybės narės teritorijos įvežantis pagal 2 straipsnio 5 punktą akcizu
apmokestinamas prekes, privalo pateikti šio įstatymo įgyvendinimo taisyklėse nustatyto pavyzdžio deklaraciją.
2.      1 dalyje nurodyta deklaracija pateikiama asmens gyvenamosios ar buveinės vietos muitinės įstaigai per 14 dienų nuo prekių
įvežimo. Deklaraciją privaloma pateikti iki pirmosios automobilio registracijos Bulgarijos Respublikoje.
3.      Muitinės įstaiga turi teisę reikalauti kartu su 2 dalyje numatyta deklaracija pateikti prekes.
4.      Remdamasi pateikta deklaracija, kompetentinga muitinės įstaiga nustato mokėtino akcizo dydį ir praneša apie jį suinteresuotajam
asmeniui.“
Finansų ministro priimto Nutarimo dėl ZADS taikymo (DV Nr. 42, 2006 m. gegužės 23 d.) 72 a straipsnyje numatyta:
„1.      Įstatymo 76 d straipsnyje numatytu atveju per 14 dienų nuo prekių įvežimo į nacionalinę teritoriją reikia pateikti priede
Nr. 13 nurodyto pavyzdžio akcizo deklaraciją iki pirmos automobilio registracijos Bulgarijos Respublikoje.
2.      Remdamasi akcizo deklaracijoje nurodytais duomenimis ir pateiktais dokumentais, muitinės administracija apskaičiuoja ir nurodo
akcizą muitinės deklaracijoje. 1 dalyje nurodytos deklaracijos egzempliorius Nr. 2 yra informacija Įstatymo 44 straipsnio
1 dalies 5 punkto prasme.“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2007 m. vasario 13 d. pareiškėjas Prancūzijoje įsigijo 1999 m. sausio 6 d. pirmą kartą įregistruotą automobilį BMW 530D su
140 kW galios varikliu ir 160 000 km rida.
2007 m. vasario mėn. jis įvežė šį automobilį į Bulgarijos teritoriją ir 2007 m. vasario 21 d. kreipėsi į Bulgarijos automobilių
transporto kontrolės įstaigą dėl jo registravimo.
2007 m. birželio 19 d. pareiškėjas, remdamasis ZADS 76 d. straipsniu, pateikė deklaraciją, kuri yra privaloma iš kitos valstybės
narės teritorijos į nacionalinę teritoriją įvežant pagal ZADS 2 straipsnio 5 punktą akcizu apmokestinamas prekes. Šios deklaracijos
pateikimo momentu jis buvo apmokestintas 4 900 levų akcizu, apskaičiuotu remiantis ZADS 40 straipsnio 1 dalies 1 punktu.
2007 m. birželio 29 d. raštu pareiškėjas ginčijo taip apskaičiuoto akcizo dydį, nurodydamas, kad ši suma turi būti sumažinta
2 400 levų, nes, jo nuomone, minėtas dydis yra diskriminacinis ir pažeidžia EB 90 straipsnį.
Plovdivo muitinės viršininko sprendimu, kurį patvirtino
Regionalna Mitnicheska Direktsia – Plovdiv
direktorius, buvo atsisakyta pareiškėjui sumažinti akcizo už jo automobilį dydį. Jam buvo pranešta, kad akcizas yra 4 900 levų
dydžio, kuris apskaičiuotas remiantis ZADS 40 straipsnio 1 dalies 1 punkto nuostatomis.
Muitinės įstaigos administracinis aktas buvo apskųstas
Administrativen sad – Plovdiv
(Plovdivo administracinis teismas), kuris nusprendė jį panaikinti tiek, kiek jis susijęs su skirtumu tarp 2 500 levų ir bendros
4 900 levų sumos, patenkindamas savo sprendime pareiškėjo prieštaravimą, kad 2 400 levų suma yra diskriminacinė.

Administrativen sad – Plovdiv
manymu, už naudoto keleivinio automobilio importą į Bulgarijos teritoriją pagal ZADS 40 straipsnio 1 dalies 1 punktą nustatytas
akcizas yra diskriminacinis ir pažeidžia EB 90 straipsnio pirmą pastraipą. Šio teismo teigimu, diskriminacinė akcizo dalis
atitinką sumą, viršijančią akcizo sumą, kuri apskaičiuojama į Bulgarijos teritoriją importuojant naują 140 kW galios automobilį
ir kuri tokiu atveju yra ne didesnė kaip 2 500 levų.

Regionalna Mitnicheska Direktsia – Plovdiv
pateikė kasacinį skundą dėl šio sprendimo
Varhoven administrativen sad
, kuris yra paskutinė instancija.
Tokiomis aplinkybėmis
Varhoven administrativen sad
nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1. Ar <...> direktyvos 92/12 <...> 3 straipsnio 3 dalis leidžia valstybėms narėms nustatyti į valstybės narės teritoriją
importuojamų naudotų automobilių apmokestinimo akcizu tvarką, jei šio mokesčio tiesiogiai nereikia mokėti antrą kartą perparduodant
valstybės narės teritorijoje jau esančius automobilius, už kuriuos jau buvo sumokėtas akcizas pirmą kartą importuojant juos
į šios valstybės narės teritoriją?
2. Kaip, atsižvelgiant į EB 90 straipsnio pirmos pastraipos nuostatas, reikia aiškinti sąvoką „panašūs vidaus gaminiai“:
a)      ar tai yra iš konkrečius vidaus mokesčius nustačiusios valstybės narės kilę gaminiai; ar
b)      šios valstybės narės teritorijoje jau esantys gaminiai, nepaisant jų kilmės?
3.      Atsižvelgiant į atsakymus į pirmuosius du klausimus, ar EB 25 straipsnis ir EB 90 straipsnio pirma pastraipa turi būti aiškinami
kaip draudžiantys nustatyti skirtingą automobilių apmokestinimo akcizu tvarką, kurią pagal automobilio gamybos metus ir nuvažiuotų
kilometrų skaičių Bulgarijos Respublika įtvirtino ZADS 30 ir 40 straipsniuose?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Direktyvos 92/12 3 straipsnio
3 dalis draudžia tokias nacionalines nuostatas, kokios įtvirtintos ZADS 30 ir 40 straipsniuose, kuriose numatyta į valstybės
narės teritoriją importuojamų naudotų automobilų apmokestinimo bazė ir akcizo tarifas, nors akcizo nereikia mokėti perparduodant
šios valstybės teritorijoje jau esančius automobilius, už kuriuos toks akcizas buvo sumokėtas pirmą kartą juos įvežant į šią
teritoriją.
Pirmiausia reikia nurodyti, kad Direktyvos 92/12 taikymo sritis apibrėžta 3 straipsnio 1 dalyje, darant nuorodą į tris išsamiai
išvardytas produktų grupes, kurios, kaip matyti iš šios direktyvos trečios konstatuojamosios dalies, apima tik tokias prekes,
kurios „visose valstybėse narėse“ traktuojamoms kaip akcizu apmokestinami produktai. Šiame sąraše nėra automobilių, taigi
ši direktyva jiems netaikoma (2007 m. balandžio 26 d. Sprendimo
Alevizos
, C‑392/05, Rink. p. I‑3505, 36 punktas).
Dėl kitų nei nurodyti Direktyvos 92/12 3 straipsnio 1 dalyje produktų reikia pažymėti, kad pagal šio straipsnio 3 dalies pirmą
pastraipą valstybės narės turi teisę įvesti arba toliau taikyti mokesčius šiems produktams, jeigu tokių mokesčių taikymas
nereikalauja prekybos tarp valstybių narių atveju atlikti formalumų kertant sieną (2007 m. liepos 5 d. Sprendimo
Fendt Italiana
, C‑145/06 ir C‑146/06, Rink. p. I‑5869, 44 punktas).
Kaip rašytinėse pastabose nurodė Bulgarijos vyriausybė, vienintelis su apmokestinimu susijęs formalumas, kurį reikia atlikti
iš kitos valstybės narės į Bulgarijos teritoriją įvežant automobilius, yra numatytas ZADS 76 d straipsnyje, t. y. kiekvieno
asmens, į nacionalinę teritoriją iš kitos valstybės narės įvežančio akcizu apmokestinamas prekes, pareiga pateikti aptariamame
įstatyme nustatyto pavyzdžio deklaraciją.
Šiuo klausimu reikia pabrėžti, kad Direktyvos 92/12 3 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa šiuo atveju galėtų būti taikoma,
tik jeigu pareiga pateikti deklaraciją būtų laikoma akcizo taikymą lemiančiu „formalumu kertant sieną“ (2007 m. sausio 18 d.
Sprendimo
Brzeziński
, C‑313/05, Rink. p. I‑513, 45 punktas).
Bulgarijos vyriausybė mano, kad šis formalumas susijęs ne su sienos kirtimu, bet su vėlesniu akcizo dydžio nustatymu, kai
kyla pareiga jį sumokėti.
Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamų
teisės aktų visuma gali būti aiškinama Bulgarijos vyriausybės nurodytu būdu. Iš tikrųjų, jei deklaracija turėtų būti pateikta
dėl automobilio įsigijimo Bendrijos viduje, taigi – dėl sienos kirtimo, šis formalumas vis dėlto būtų susijęs ne su sienos
„kirtimu“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 92/12 3 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą, bet su pareiga mokėti akcizą.
Kadangi tokiu atveju deklaracijos tikslas yra užtikrinti akcizo skolos sumokėjimą, toks formalumas yra susijęs su šio mokesčio
taikymą sukeliančiu įvykiu (minėto Sprendimo
Brzeziński
47 ir 48 punktai).
Iš to, kas pasakyta, išplaukia, kad į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: Direktyvos 92/12 3 straipsnio 3 dalies pirma
pastraipa netaikoma tokioje byloje, kokia yra pagrindinė byla, taip pat ji nedraudžia valstybei narei nustatyti į jos teritoriją
importuojamų naudotų automobilių apmokestinimo akcizu tvarkos, jeigu šio mokesčio tiesiogiai nereikia mokėti antrą kartą perparduodant
valstybės narės teritorijoje jau esančius automobilius, už kuriuos jau buvo sumokėtas akcizas pirmą kartą importuojant juos
į šios valstybės narės teritoriją, jeigu pagal tokią tvarką prekybos tarp valstybių narių atveju nereikia atlikti formalumų
kertant sieną.

Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar SESV 110 straipsnio
pirma pastraipa turi būti aiškinama taip, kad į Bulgariją importuojami naudoti automobiliai turi būti laikomi gaminiais, panašiais
į naudotus automobilius, kurie buvo importuoti į šią valstybę kaip nauji automobiliai, nesvarbu, kokios kilmės, nes minėtoje
valstybėje automobiliai negaminami.
Šiuo atžvilgiu iš nusistovėjusios teismo praktikos išplaukia, kad, pirma, atsižvelgiant į SESV 110 straipsnio formuluotę,
jis draudžia apmokestinti kitų valstybių narių gaminius vidaus mokesčiais, didesniais už tuos, kuriais apmokestinami panašūs
vietos gaminiai, arba apmokestinti taip, kad tokie vidaus mokesčiai suteiktų netiesioginę apsaugą kitiems gaminiams (1990 m.
gruodžio 11 d. Sprendimo
Komisija prieš Daniją
, C‑47/88, Rink. p. I‑4509, 8 punktas).
Antra, importuotų naudotų automobilių apmokestinimo srityje SESV 110 straipsniu siekiama užtikrinti visišką vidaus mokesčių
neutralumą konkurencijos tarp jau esančių nacionalinėje rinkoje gaminių ir importuotų gaminių atžvilgiu (žr. 2008 m. liepos
17 d. Sprendimo
Krawczyński
, C‑426/07, Rink. p. I‑6021, 31 punktą).
Trečia, reikia priminti, jog nacionalinė automobilių gamyba Bulgarijoje nėra sąlyga tam, kad būtų galima pripažinti, jog šioje
valstybėje narėje egzistuoja naudotų automobilių rinka. Iš tiesų gaminys tampa vietos gaminiu, kai jis importuojamas ir pateikiamas
į rinką. Importuoti naudoti automobiliai ir tie, kurie įsigijami vietoje, yra panašūs arba konkuruojantys gaminiai. Taigi
SESV 110 straipsnio nuostatos taikomos importuojant naudotus automobilius mokėtinam registravimo mokesčiui (žr. minėto Sprendimo
Komisija prieš Daniją
17 punktą).
Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad SESV 110 straipsnio pirma pastraipa turi būti aiškinama taip: į Bulgariją importuojami
naudoti automobiliai turi būti laikomi gaminiais, kurie yra panašūs į šios valstybės teritorijoje jau įregistruotus naudotus
automobilius, kurie buvo importuoti į minėtą valstybę kaip nauji automobiliai, nesvarbu, kokios kilmės.

Dėl trečiojo klausimo
Reikia pažymėti, kad pagrindinėje byloje ZADS 30 ir 40 straipsniuose numatyta tokia pati akcizo apskaičiavimo bazė naujiems
ir naudotiems automobiliams bei toks pats minėto akcizo tarifas pagal tokių automobilių variklio galią. Remiantis ZADS 4 straipsnio
16 punktu, kriterijus, pagal kurį atskiriami nauji ir naudoti automobiliai, yra nuo jų pirmos registracijos (įskaitant užsienyje)
praėjęs laikas ir nuvažiuotų kilometrų skaičius. Naujais laikomi automobiliai, kurių importo į Bulgarijos teritoriją momentu
nuo pirmos jų registracijos, nesvarbu, kur ji atlikta, dienos praėjo ne daugiau kaip 6 mėnesiai, arba jų nuvažiuotų kilometrų
skaičius neviršija 6 000 km.
Todėl iš esmės prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą reikia suprasti taip, kad juo siekiama sužinoti,
ar SESV 30 straipsnis ir 110 straipsnio pirma pastraipa draudžia, kad valstybė narė taikytų skirtingą automobilių apmokestinimo
akcizu tvarką, jeigu pagal tokią tvarką skirtingai apmokestinami iš kitų valstybių narių importuoti naudoti automobiliai ir
šios valstybės teritorijoje jau registruoti naudoti automobiliai, kurie į jos teritoriją buvo importuoti kaip nauji automobiliai.
Pirmiausia reikia pabrėžti, kad toks akcizas, kurį įtvirtina pagrindinėje byloje nagrinėjami nacionalinės teisės aktai, priklauso
bendrajai prekėms taikomų vidaus mokesčių sistemai ir todėl turi būti nagrinėjamas tik atsižvelgiant į SESV 110 straipsnį
(minėto Sprendimo
Krawczyński
29 punktas).
Tačiau primintina, jog Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad SESV 110 straipsnis papildo nuostatas, susijusias su muitų
ir jiems lygiaverčio poveikio mokėjimų panaikinimu. Šios nuostatos tikslas – užtikrinti laisvą prekių judėjimą tarp valstybių
narių įprastomis konkurencijos sąlygomis, panaikinant bet kokią protekcijos formą, galinčią atsirasti kitų valstybių narių
prekes apmokestinus diskriminaciniais vidaus mokesčiais (minėto Sprendimo
Brzeziński
27 punktas ir minėto Sprendimo
Krawczyński
30 punktas).
Be to, mokesčių sistema gali būti laikoma suderinama su SESV 110 straipsniu, tik jeigu nustatyta, kad ji sutvarkyta taip,
jog importuoti gaminiai bet kuriuo atveju nebus apmokestinami daugiau nei vietos gaminiai ir jos poveikis niekada nėra diskriminuojantis
(minėto Sprendimo
Brzeziński
40 punktas; 2007 m. gruodžio 10 d. Nutarties
Kawala
, C‑134/07, Rink. p. I‑10703, 29 punktas ir minėto Sprendimo
Krawczyński
32 punktas).
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką SESV 110 straipsnio pirma pastraipa pažeidžiama tada, kai importuotiems gaminiams
ir panašiems vietos gaminiams taikomi mokesčiai apskaičiuojami skirtingu būdu pagal skirtingas taisykles ir tai, nors ir retais
atvejais, lemia didesnio mokesčio taikymą importuotam gaminiui (2010 m. vasario 22 d. Sprendimo
Gomes Valente
, C‑393/98, Rink. p. I‑1327, 21 punktas; 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo
Weigel
, C‑387/01, Rink. p. I‑4981, 67 punktas; minėto Sprendimo
Brzeziński
29 punktas ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo
Komisija prieš Graikiją
, C‑74/06, Rink. p. I‑7585, 25 punktas). Tokiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad taikant SESV 110 straipsnį reikia atsižvelgti
ne tik į tiesiogiai ar netiesiogiai apmokestinamų nacionalinių ir importuotų gaminių vidaus mokesčio tarifą, bet ir į šio
mokesčio pagrindą (žr. 1977 m. kovo 22 d. Sprendimo
Iannelli & Volpi
, 74/76, Rink. p. 557, 21 punktą ir minėto Sprendimo
Komisija prieš Daniją
18 punktą).
Todėl reikia patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamas akcizas vienodai taikomas tiek į Bulgariją importuotiems naudotiems
automobiliems, tiek šioje valstybėje jau registruotiems tokio pačio tipo, turinčių vienodas savybes ir tiek pat naudotiems
automobiliams, importuotiems kaip nauji, nes šioms dviem kategorijoms priklausantys automobiliai yra „panašūs gaminiai“ SESV
110 straipsnio pirmos pastraipos prasme.
Taip lyginant reikia pažymėti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas akcizas už kiekvieną automobilį, kuris turi būti registruojamas
Bulgarijoje, yra mokamas tik vieną kartą tiek už naujus, tiek už naudotus automobilius.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas pripažino, kad, siekiant išvengti bet kokios diskriminacijos, būtina įstatymuose ar kituose
teisės aktuose įtvirtinti fiksuotus tarifus, apskaičiuotus atsižvelgiant į tokius kriterijus, kaip antai automobilio amžius,
rida, bendra būklė, variklio tipas, markė arba modelis, kurie leistų pasiekti numatytą tikslą, t. y. kad importuoti naudoti
automobiliai niekada nebūtų apmokestinti didesniais mokesčiais nei įskaičiuoto į panašių nacionalinėje teritorijoje jau įregistruotų
naudotų automobilių vertę likučio dydis (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Weigel
75 punktą). Tokia apskaičiavimo tvarka būtina tam, kad būtų užtikrintas aptariamo mokesčio fiskalinis neutralumas importuotų
naudotų automobilių atžvilgiu.
Konstatuotina, kad toks pagal variklio galią fiksuotas tarifas, koks nagrinėjamas pagrindinėje byloje, neleidžia neutraliai
apskaičiuoti akcizo už importuotus naudotus automobilius.
Konkrečiai kalbant, taikant tokią tvarką, apskaičiuojant akcizą už iš kitų valstybių narių importuojamus naudotus automobilius,
neatsižvelgiama nei į gamybos metus, nei į šių automobilių ridą jų importo į Bulgarijos teritoriją momentu. Remiantis šia
tvarka, nuo automobilio pirmos registracijos (įskaitant užsienyje) praėjęs laikas ir nuvažiuotų kilometrų skaičius yra tik
kriterijai, pagal kuriuos nauji automobiliai atskiriami nuo naudotų.
Tokioje byloje, kokia yra pagrindinė, apmokestinimo bazė ir akcizo tarifas apskaičiuojami tik pagal variklio galią, kuri yra
viena iš nekintančių automobilio charakteristikų, nepriklausančių nuo jo nusidėvėjimo laipsnio, nors naudoti automobiliai
apmokestinimi pagal skirtingas taisykles nei nauji.
Atsižvelgiant į tai, kad importuota prekė akcizu apmokestinama tik vieną kartą, pagal šią tvarką akcizas už naujus automobilius
visada apskaičiuojamas palankiau nei už naudotus automobilius. Kadangi naudoti automobiliai jau yra Bulgarijos teritorijoje,
tai reiškia, kad automobiliai, kurie buvo importuoti kaip nauji, jų įvežimo į Bulgarijos teritoriją momentu apmokestinami
kaip nauji automobiliai, todėl yra santykiniai brangiau iš kitos valstybės narės importuoti naudotą automobilį, nei Bulgarijoje
įsigyti automobilį, kuris yra tokio pat tipo, vienodos variklio galios ir tokios pačios ridos, t. y. tokio paties nusidėvėjimo,
o tai gali padaryti įtaką vartotojų pasirinkimui.
Todėl į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad SESV 110 straipsnio pirma pastraipa valstybei narei draudžiama taikyti skirtingą
automobilių apmokestinimo akcizu tvarką tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, jeigu pagal šią tvarką skirtingai
apmokestinami iš kitų valstybių narių importuoti naudoti automobiliai ir šios valstybės teritorijoje jau registruoti naudoti
automobiliai, kurie į jos teritoriją buvo importuoti kaip nauji.

Dėl Teisingumo Teismo atsakymo pasekmių galiojimo apribojimo laiko atžvilgiu
Pateiktose rašytinėse pastabose Bulgarijos vyriausybė Teisingumo Teismo prašė, kad tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nustatytų,
jog pagrindinėje byloje nagrinėjami nacionalinės teisės aktai nėra suderinami su SESV 110 straipsnio pirma pastraipa, jis
apribotų priimsimo sprendimo pasekmių galiojimą laiko atžvilgiu.
Savo prašymui pagrįsti ji nurodė tai, kad neaišku, kokio dydžio sumas reikėtų grąžinti, bei sudėtingą Bulgarijos Respublikos
finansinę padėtį. Atsižvelgdamas į šią padėtį Teisingumo Teismas galėtų apriboti šio sprendimo pasekmių galiojimą laiko atžvilgiu.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Teisingumo Teismas tik išimtiniais atvejais gali, taikydamas bendrąjį teisinio saugumo
principą, kuris yra Bendrijos teisės sistemos dalis, apriboti visų suinteresuotųjų asmenų galimybę pasinaudoti jo išaiškinta
norma ginčijant sąžiningai nustatytus teisinius santykius. Kad būtų galima nuspręsti taikyti tokį apribojimą, turi būti tenkinami
du esminiai kriterijai, t. y. suinteresuotųjų asmenų sąžiningumas ir rizika, kad kils didelių sunkumų (be kita ko, žr. 2006 m.
sausio 10 d. Sprendimo
Skov ir Bilka
, C‑402/03, Rink. p. I‑199, 51 punktą bei minėto Sprendimo
Brzeziński
56 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Tokį sprendimo būdą Teisingumo Teismas taikė tik esant ypatingoms aplinkybėms, be kita ko, kai egzistavo sunkių ekonominių
pasekmių atsiradimo rizika, būtent dėl didelio sąžiningai sukurtų teisinių santykių, atsiradusių remiantis teisės aktu, laikytu
teisėtai galiojančiu, skaičiaus, ir paaiškėjus, jog asmenys ir nacionalinės valdžios institucijos buvo skatinamos elgtis Bendrijos
teisės neatitinkančiu būdu dėl objektyvaus ir reikšmingo Bendrijos nuostatų reikšmės neapibrėžtumo, prie kurio galėjo prisidėti
ir kitų valstybių narių ar Komisijos elgesys (be kita ko žr. 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo
Richards
, C‑423/04, Rink. p. I‑3585, 42 punktą ir minėto Sprendimo
Brzeziński
57 punktą).
Iš nusistovėjusios teismo praktikos taip pat matyti, kad vien finansinių pasekmių, valstybei narei galinčių kilti dėl prejudicine
tvarka priimto sprendimo, savaime nepakanka pateisinti šio sprendimo pasekmių galiojimo laiko atžvilgiu apribojimo (2001 m.
rugsėjo 20 d. Sprendimo
Grzelczyk
, C‑184/99, Rink. p. I‑6193, 52 punktas; 2005 m. kovo 15 d. Sprendimo
Bidar
, C‑209/03, Rink. p. I‑2119, 68 punktas ir minėto Sprendimo
Brzeziński
58 punktas).
Šiame prašyme priimti prejudicinį sprendimą keliamas klausimas, ar akcizas, kuriuo apmokestinami į Bulgariją importuojami
naudoti automobiliai, suderinamas su SESV 110 straipsnio pirma pastraipa.
Per posėdį Bulgarijos vyriausybė pateikė duomenis, kurie atspindi preziumuojamą sumą, mokėtiną tuo atveju, jeigu Teisingumo
Teismas priimtų jos atžvilgiu neigiamą sprendimą. Tačiau Teisingumo Teismui nebuvo pateikta duomenų apie tai, kurią šios bendros
sumos dalį gali tekti grąžinti. Reikia pridurti, kad grąžintos turi būti tik tos akcizo sumos, kurios viršija šio mokesčio,
įeinančio į atitinkamos valstybės narės kilmės panašaus naudoto automobilio vertę, likutį (minėto Sprendimo
Brzeziński
59 punktas).
Todėl reikia konstatuoti, kad nebuvo nustatyta sunkių ekonominių pasekmių rizika šio sprendimo 50–52 punktuose nurodytos teismo
praktikos prasme, kurios pateisintų šio sprendimo pasekmių galiojimo apribojimą laiko atžvilgiu.
Tokiomis aplinkybėmis nebūtina tikrinti, ar tenkinamas suinteresuotųjų asmenų sąžiningumo kriterijus.
Iš anksčiau išdėstytų argumentų darytina išvada, kad nereikia riboti šio sprendimo pasekmių galiojimo laiko atžvilgiu.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyvos 92/12/EEB dėl bendros tvarkos, susijusios su akcizais apmokestinamais produktais
ir jų laikymu, judėjimu ir kontrole, 3 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa netaikoma tokioje byloje, kokia yra pagrindinė
byla, taip pat ji nedraudžia valstybei narei nustatyti į jos teritoriją importuojamų naudotų automobilių apmokestinimo akcizu
tvarkos, jeigu šio mokesčio tiesiogiai nereikia mokėti antrą kartą perparduodant valstybės narės teritorijoje jau esančius
automobilius, už kuriuos jau buvo sumokėtas akcizas pirmą kartą importuojant juos į šios valstybės narės teritoriją, jeigu
pagal tokią tvarką prekybos tarp valstybių narių atveju nereikia atlikti formalumų kertant sieną.
2.
SESV 110 straipsnio pirma pastraipa turi būti aiškinama taip: į Bulgariją importuojami naudoti automobiliai turi būti laikomi
gaminiais, kurie yra panašūs į šios valstybės teritorijoje jau įregistruotus naudotus automobilius, kurie buvo importuoti
į minėtą valstybę kaip nauji automobiliai, nesvarbu, kokios kilmės.
3.
SESV 110 straipsnio pirma pastraipa valstybei narei draudžiama taikyti skirtingą automobilių apmokestinimo akcizu tvarką tokiomis
aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, jeigu pagal šią tvarką skirtingai apmokestinami iš kitų valstybių narių importuoti
naudoti automobiliai ir šios valstybės teritorijoje jau registruoti naudoti automobiliai, kurie į jos teritoriją buvo importuoti
kaip nauji.
Parašai.
*
Proceso kalba: bulgarų.