CELEX: 62004CJ0391
Direktiiv 89/592/EMÜ
Siseringitehingud
Mõisted "siseteave" ja "siseteabe kasutamine"
Eelnevalt kokkulepitud börsitehingud, mis tehakse siseringi kuuluda võivate isikute rühmas
Võõrandatavate väärtpaberite hinna kunstlik suurendamine

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 13. novembri 1989. aasta direktiivi 89/592/EMÜ siseringitehinguid käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta (
EÜT L 334, lk 30
) artiklite 1–4 tõlgendamist.
Taotlus esitati Ypourgos Oikonomikon’i (rahandusministeerium) ja Proïstamenos DOY Amfissas’e (Ámfissa maksuamet) ning C. Georgakise vahelises kohtuvaidluses, mille esemeks on siseteabe kasutamine viimati nimetatu poolt, kuna ta osales koos teiste äriühingu põhiaktsionäride ja juhatuse liikmetega eelnevalt omavahel kokkulepitud börsitehingutes eesmärgiga suurendada kunstlikult selle äriühingu väärtpaberite hinda.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigusnormid
Direktiivi 89/592 artikkel 1 sätestab:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1)
siseteave: täpne avalikustamata teave, mis on seotud ühe või mitme vabalt kaubeldavate väärtpaberite emitendiga või ühe või mitme vabalt kaubeldava väärtpaberiga ning millel on avalikustamise korral tõenäoliselt märkimisväärne mõju selle väärtpaberi või nende väärtpaberite hinnale;
2)
vabalt kaubeldavad väärtpaberid:
a)
aktsiad ja võlakirjad ning aktsiate ja võlakirjadega võrdväärsed väärtpaberid;
[…]
kui need on lubatud kauplemiseks turul, mida reguleerivad ja mille järele valvavad riigiorganite poolt tunnustatud asutused ning mis toimib regulaarselt ja on üldsusele otse või vahendatult ligipääsetav.”
Direktiivi artikli 2 lõige 1 sätestab:
„Iga liikmesriik keelab isikutel, kes
—
emitendi haldus-, juhtimis- või järelevalveorgani liikmena,
—
osaluse tõttu emitendi kapitalis
või
—
oma töö, ametikoha või ülesannete tõttu sellisele teabele ligi pääsedes
valdavad siseteavet, kasutada seda teavet asjaoludest täielikult informeerituna selleks, et otsesel või kaudsel teel omandada või võõrandada enda või kolmandate isikute arvel sellise teabega seotud emitendi või emitentide vabalt kaubeldavaid väärtpabereid.”
Direktiivi 89/592 artikkel 3 sätestab:
„Iga liikmesriik keelab siseteavet valdavatel isikutel, kelle suhtes kehtib artiklis 2 sätestatud keeld,
a)
avalikustada siseteavet kolmandatele isikutele, välja arvatud juhul, kui seda tehakse nende töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus;
b)
soovitada kolmandatel isikutel siseteabe põhjal omandada või võõrandada artikli 1 lõike 2 viimases lõigus määratletud vabalt kaubeldavaid väärtpabereid või mõjutada neid seda tegema.”
Direktiivi artikkel 4 sätestab:
„Iga liikmesriik laiendab artiklis 2 sätestatud keeldu ka kõigile selles artiklis nimetamata isikutele, kes asjaoludest täielikult informeerituna valdavad siseteavet, mille otsene või kaudne allikas saab olla ainult artiklis 2 tähendatud isik.” [mitteametlik tõlge]
Siseriiklikud õigusnormid
Direktiiv 89/592 võeti Kreeka õigusse üle presidendi dekreediga nr 53/1992 siseteavet valdavate isikute toimingute kohta (edaspidi „dekreet”). Selle dekreedi eesmärk on viia väärtpaberibörse käsitlevad õigusaktid direktiiviga vastavusse.
Dekreedi artiklid 2, 3 ja 4 võtavad vastavalt üle direktiivi 89/592 artiklid 1, 2 ja 3.
Direktiivi artiklist 4 lähtuv dekreedi artikkel 5 sätestab:
„Käesoleva dekreedi artiklites 3 ja 4 sätestatud keeldusid kohaldatakse ka kõigile selles artiklis nimetamata isikutele, kes asjaoludest täielikult informeerituna valdavad siseteavet, mille otsene või kaudne allikas saab olla ainult artiklis 3 tähendatud isik.”
Dekreedi artikkel 11 sätestab:
„Käesoleva dekreedi artikli 3 lõigete 1 ja 2 ning artiklite 4 ja 5 rikkumise korral kohaldab kapitalituru komisjon lisaks seaduse nr 1806/1988 artikli 30 lõigetest 1 ja 3 tulenevatele sanktsioonidele rahatrahvi 10 miljoni kuni ühe miljardi Kreeka drahmi suuruses summas või siseteavet kasutanud isiku kapitalikasumi viiekordses summas.”
Seaduse nr 3632/1928 artikkel 34 sätestab:
„Vangistusega ja rahatrahviga kuni 50000 drahmi või ainult ühega nimetatud kahest karistusest karistatakse
a)
igaüht, kes teadlikult kasutab avalikkuse eksitamiseks spetsiaalseid vahendeid, et mõjutada börsihinda ja saada seeläbi ebaõiglaselt eelis […]”
Seaduse nr 1969/1991 artikli 72 lõige 1 sätestab:
„Igaüht, kes teadlikult levitab ajakirjanduses või mis tahes muul viisil vääri või ebatäpseid andmeid, mis võivad mõjutada ühe või mitme börsil kaubeldava väärtpaberi hinda, karistatakse vangistusega ja rahatrahviga kuni 100 miljoni drahmi suuruses summas.”
Nimetatud seaduse artikli 76 lõige 10 sätestab:
„Kui karistusõiguse üldsätetest ei tulene teisiti, on kapitalituru komisjonil õigus määrata ettevõtjatele, kes rikuvad kapitaliturgu käsitlevaid õigusakte või nimetatud komisjoni otsuseid, rahatrahv kuni 100 miljoni drahmi suuruses summas.”
Seaduse nr 1806/1988 artikkel 30 sätestab kriminaalkaristused siseteabe valdajatele, kes kasutavad seda õigusvastaselt.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Pärast börsikriisi 1996. aasta novembris kontrollis majandusministeeriumi kapitaliturgude ja väärtpaberibörside osakond tehinguid äriühingute Parnassos ja Atemke aktsiatega. Isikutel, kelle kohta oli kaalukaid tõendeid, et nad on rikkunud kapitaliturgu käsitlevaid õigusakte, paluti esitada selgitusi.
Ateena börsi andmetel olid augustis 1996 Parnassose põhiaktsionärid C. Georgakis ja tema pereliikmed (edaspidi „Georgakise rühm”). Samal ajal kuulus Parnassosele ja tema tütarühingule Syrios AVEE enamus Atemke aktsiatest. Kõigil neil juhtudel oli tegemist nimeliste aktsiatega. Nii C. Georgakis kui ka enamik kõnealuse rühma liikmetest olid juhatuse liikmed äriühingutes Parnassos ja Atemke, kus nad täitsid juhtimisülesandeid.
Georgakise rühma liikmed otsustasid oma finantsnõustajate soovituse põhjal toetada Parnassose aktsia hinda ajal, kui see näitas vähenemistendentsi. Seetõttu tegid nad Parnassose ja Atemke aktsiatega mitmeid müügi-, ostu- ja tagasiostutehinguid omavahel, Parnassose äriühinguga ja välismaise institutsionaalse investoriga.
Kapitalituru komisjon leidis, et C. Georgakis tegi väärtpaberitehinguid siseteavet kasutades ning määras talle 70000000 drahmi suuruse rahatrahvi. Trimeles Dioikiko Protodikeio Livadias (Livadia esimese astme halduskohus) jättis selle otsuse jõusse.
Tehingud, mida C. Georgakisele ette heideti, olid eelkõige 92000 Parnassose aktsia ja 11100 Atemke aktsia võõrandamine ning osalemine ostjana ühes 26 vaidlusalusest tehingust Parnassose aktsiatega ja osalemine müüjana tehingus, kus üks rühma liige ostis 112500 Atemke aktsiat teatavatelt teistelt rühma liikmetelt. Nende tehingute ajal ei lastud ühtegi aktsiat vabale turule ning kõik aktsiad müüdi ja osteti peamiselt Georgakise rühma liikmete vahel. Need tehingud olid eelnevalt kokku lepitud, kuna kõnealused liikmed tegid müügi- ja ostutehingud pärast oma otsust toetada Parnassose aktsiaid. Nende tehingute eesmärk oli kunstlikult suurendada Parnassose aktsiaga kauplemise mahtu, et tekitada väär ettekujutus nimetatud aktsia väärtusest, millel ei olnud seost aktsia sellise väärtusega, mis tal oleks olnud ilma kõnealuste näilike tehinguteta.
C. Georgakis esitas esimese astme kohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse Dioikitiko Efeteio Peiraios’ele (Peiraiose apellatsiooniastme halduskohus), kes selle rahuldas.
Ypourgos Oikonomikon ja Proïstamenos DOY Amfissas esitasid kõnealuse otsuse peale kassatsioonkaebuse Symvoulio tis Epikrateias’ele.
Neil asjaoludel otsustas Symvoulio tis Epikrateias menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kui eelnevalt kokkulepitud börsitehingud, mis toovad kaasa võõrandatavate väärtpaberite kunstliku hinnatõusu, sõlmitakse isikute või isikurühmade vahel, kellel on üks nõukogu direktiivi 89/592 […] artikli 2 lõikes 1 loetletud omadustest, siis kas selliste tehingute pooli tuleb lugeda isikuteks, kes valdavad direktiivi artiklite 1 ja 2 mõttes siseteavet, nii et nende tegevuse suhtes kehtib direktiivi artiklites 2, 3 ja 4 sätestatud keeld siseteavet kasutada?”
Eelotsuse küsimus
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 89/592 artikleid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus äriühingu põhiaktsionärid ja juhatuse liikmed otsustavad kokkuleppel teha selle äriühingu väärtpaberitega omavahelisi börsitehinguid, et nende väärtpaberite hinda toetada, valdavad nad siseteavet, mida nad asjaoludest täielikult informeerituna kasutavad kõnealuste tehingute tegemisel.
Selleks et teha kindlaks, kas sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tegutseb isikute rühm siseteabe alusel, mida selle rühma liikmed valdavad, tuleb kõigepealt uurida, kas otsus teha börsitehinguid võeti vastu andmete alusel, mida otseselt või kaudselt edastas direktiivi 89/592 artiklis 2 nimetatud kategooriasse kuuluv ja direktiivi artikli 1 lõike 1 mõttes „siseteavet” valdav isik.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et Georgakise rühma liikmete otsus tegutseda kooskõlastatult väärtpaberite järelturul, et toetada äriühingu Parnassos – mille põhiaktsionärid ja juhatuse liikmed nad olid – aktsia hinda, võeti vastu nende finantsnõustajate soovitusi järgides.
Direktiivi 89/592 artikli 1 lõike 1 sõnastusest tuleneb, et „siseteabena” määratlemiseks peab teave vastama mitmele tingimusele: teave ei tohi olla avalikustatud, peab olema täpne, puudutama väärtpaberite emitenti või väärtpabereid ning selle avalikustamise korral peab sellel tõenäoliselt olema märkimisväärne mõju kõnealuste väärtpaberite hinnale.
Teatavate meetmete võtmisele suunatud pelka soovitust, mis on antud vaid sellealase ekspertanalüüsi põhjal, ei saa järelikult pidada niisugustele tingimustele vastavaks.
Direktiivi 89/592 artikli 2 lõige 1 keelab isikutel, kes eelkõige haldusorgani liikmena või oma töö, ametikoha või ülesannete tõttu pääsevad ligi üht või mitut väärtpaberit puudutavale siseteabele, kasutada seda teavet kõnealuste väärtpaberite omandamiseks või võõrandamiseks (vt 22. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-384/02: Grøngaard ja Bang, EKL 2005, lk I-9939
, punkt 23).
Direktiivi 89/592 artikkel 3 keelab samadel isikutel avalikustada sellist teavet kolmandatele isikutele ning soovitada kolmandatel isikutel otse või kaudselt omandada või võõrandada väärtpabereid selle siseteabe põhjal, samas kui direktiivi artikkel 4 keelab kõigil teistel isikutel kasutada siseteavet, mida on edastanud direktiivi artikli 2 lõikes 1 nimetatud kategooriasse kuuluv isik.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et Georgakise rühma finantsnõustajad ei olnud üheski artikli 2 lõikes 1 mainitud olukordadest ning nende soovitus toetada äriühingu Parnassos aktsiat ajal, kui oli märgata suundumust selle väärtuse vähenemisele, ei põhinenud siseteabel, mille oleks neile edastanud kõnealuses olukorras olev isik.
Seega kui Georgakise rühma liikmed järgisid oma finantsnõustajate soovitusi, ei mõjutatud neid tegema põhikohtuasjas kõne all olevaid tehinguid teabe põhjal, mis vastaks direktiivi 89/592 artikli 1 lõikes 1 sätestatud tingimustele. Samuti ei tegutsenud nad andmete või andmekogumi põhjal, mis oleks saadud direktiivi artiklis 2 loetletud kategooriasse kuuluvalt isikult otse või kaudselt kolmandate isikute vahendusel.
Seejärel tuleb uurida, kas kõnealuse rühma liikmed valdasid direktiivi 89/592 artikli 1 lõike 1 mõttes siseteavet asjaolu tõttu, et nad osalesid eespool kirjeldatud tingimustel sellise otsuse vastuvõtmisel, nagu on kõne all põhikohtuasjas.
Ilmneb, et Parnassose aktsia toetamist käsitleva Georgakise rühma liikmete otsusega kinnitati rühma ühine seisukoht, milliseid tehinguid tuleks rühma liikmete vahel teha, et tõsta kunstlikult äriühingu Parnassos väärtpaberite hinda. Sellise otsuse olemasolu ja sisu teadmine kujutab endast otsuse vastuvõtmisel osalenud isikute puhul siseteavet direktiivi 89/592 artikli 1 lõike 1 mõttes.
Tegemist on teabega, mida ei ole avalikustatud, mis on täpne, puudutab väärtpabereid ja millel võib avalikustamise korral olla märkimisväärne mõju Parnassose aktsia hinnale, isegi sel määral, et see võib kaasa tuua selle järsu languse börsil.
Sellest tuleneb, et selliste isikute suhtes nagu Georgakise rühma liikmed kehtib direktiivi 89/592 artiklis 2 sätestatud keeld kasutada siseteavet asjaoludest täielikult informeerituna, kuna nad olid sellise siseteabe allikaks ja valdasid seda äriühingu Parnassos põhiaktsionäriks või juhatuse liikmeks olemise tõttu.
Viimaseks tuleb uurida, kas Georgakise rühma liikmed kasutasid siseteavet, mida nad valdasid direktiivi 89/592 artikli 2 mõttes, kui nad täitsid Georgakise rühmas vastuvõetud otsus, st tegid kokkulepitud börsitehinguid. Nimetatud sättest ja direktiivi 12. põhjendusest nähtub, et siseringitehing eeldab mitte ainult siseteabe valdamist, vaid ka selle kasutamist.
Direktiivi 89/592 teisest ja viiendast põhjendusest nähtub, et selle direktiivi eesmärk on tagada väärtpaberite järelturu nõuetekohane toimimine ja säilitada investorite usaldus, mis põhineb eelkõige asjaolul, et neid koheldakse võrdväärsena ja kaitstakse siseteabe õigusvastase kasutamise eest (eespool viidatud kohtuotsus Grøngaard ja Bang, punkt 33).
Seega on direktiivi 89/592 artiklis 2 sätestatud keelu eesmärk tagada lepingupoolte võrdsus börsitehingutes, vältides seda, et siseteavet valdav ja seetõttu teiste investoritega võrreldes eelisseisundis olev lepingupool saaks sellest kasu teisi lepingupooli kahjustades, kes seda teavet ei valda.
Kui sellises asjas nagu põhikohtuasi valdavad kõik lepingupooled sama teavet, on nad võrdses olukorras ning rühmasiseselt vastuvõetud otsuse täitmise raames lakkab teave olemast nende jaoks siseteave. Kuna keegi neist ei ole olukorras, kus ta saaks teiste ees eelise, ei kujuta neis tingimustes kõnealuse teabe põhjal rühma liikmete vahel sõlmitavad tehingud endast asjaoludest täielikult informeerituna siseteabe kasutamist direktiivi 89/592 artikli 2 mõttes.
Kreeka ja Itaalia valitsus leiavad siiski, et sellise otsuse täitmist, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei saa direktiivi 89/592 kohaldamisalast välja arvata. Nad on arvamusel, et juhul, kui tehingu tegemist käsitleva eelneva otsusega kaasneb katse eksitada investeerimisavalikkust ja see ohustab väärtpaberituru toimimist ning selle põhjuseks on soov saada kindlat tulu, on selle otsusega seotud teabel otsustav tähendus ning selle kasutamine võib anda turu läbipaistvusele „tõsise hoobi”.
Kuigi käesolevas asjas on tõsi, et sellise praktika rakendamine, mille eesmärk on kokkulepitud tehingutega tõsta kunstlikult teatavate väärtpaberite hinda, võib viia selleni, et investorid kaotavad usalduse finantsturgude terviklikkuse vastu, on siiski selge, et direktiivi 89/592 – mis on ainus põhikohtuasja asjaolude suhtes kohaldatav ühenduse õigusakt – kohaldamisala piirdub siseteabe kasutamisega siseringi kuuluvate isikute poolt või teabe edastamisega selliste isikute poolt kolmandatele isikutele. Järelikult ei ole selle direktiivi sätted kohaldatavad tehingutele, mille eesmärk on kokkulepitud viisil kunstlikult kindlaks määrata teatavate väärtpaberite hind.
Sellist tõlgendust toetab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/6/EÜ siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta (
ELT L 96, lk 16
; ELT eriväljaanne 06/04, lk 367) 11. põhjendus, milles kinnitatakse, et direktiivi vastuvõtmise ajal oli turu terviklikkust kaitsev ühenduse õigusraamistik ebatäielik, kuna mõningates liikmesriikides puudusid hinnamanipulatsiooni ja eksitava teabe levitamist käsitlevad õigusaktid täielikult. Tõlgendust toetab ka direktiivi eesmärk, milleks on ära hoida turu kuritarvitamist ja karistada selle toimepanemise eest nii juhul, kui see seisneb siseringitehingute tegemises, kui ka juhul, kui see seisneb turuga manipuleerimises, mille määratlus on antud kõnealuse direktiivi artikli 1 punktis 2.
Viimaseks tuleb märkida, et direktiivis 89/592 ei mainita vajadust tagada emiteerivate asutuste juures juhtimisülesandeid täitvate isikute ning asjakohasel juhul nendega tihedalt seotud isikute tehtavate tehingute läbipaistvus, samas kui direktiivi 2003/6 preambuli 15., 26. ja 27. põhjendusest nähtub, et turu kuritarvitamise ärahoidmise vahendina on läbipaistvuse mõiste inkorporeeritud finantsinstrumentide turgude kaitsmist käsitlevasse ühenduse raamistikku, võttes 2003. aastal vastu viimati nimetatud direktiivi, mis jõustumisel tunnistas kehtetuks direktiivi 89/592.
Seega tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 89/592 artikleid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus äriühingu põhiaktsionärid ja juhatuse liikmed otsustavad kokkuleppel teha selle äriühingu väärtpaberitega omavahelisi börsitehinguid, et nende väärtpaberite hinda kunstlikult toetada, valdavad nad siseteavet, mida nad ei kasuta asjaoludest täielikult informeerituna, kui nad teevad kõnealuseid tehinguid.
Kohtukulud
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

Nõukogu 13. novembri 1989. aasta direktiivi 89/592/EMÜ siseringitehinguid käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta artikleid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus äriühingu põhiaktsionärid ja juhatuse liikmed otsustavad kokkuleppel teha selle äriühingu väärtpaberitega omavahelisi börsitehinguid, et nende väärtpaberite hinda kunstlikult toetada, valdavad nad siseteavet, mida nad ei kasuta asjaoludest täielikult informeerituna, kui nad teevad kõnealuseid tehinguid.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: kreeka.