CELEX: 62009CJ0517
Direktiivi 89/552/ETY
Televisiolähetyspalvelut
Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel
SEUT 267 artiklassa tarkoitetun kansallisen tuomioistuimen käsite
Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten
ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) 3.10.1989 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 89/552/ETY (EYVL L 298, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007
annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/65/EY (EUVL L 332, s. 27; jäljempänä direktiivi 89/552), 1
artiklan c alakohdan tulkintaa.
Pyynnön on esittänyt Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel de la Communauté française
de Belgique (Belgian ranskankielisen kieliyhteisön audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta; jäljempänä
audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta) asiassa, joka koskee RTL Belgium SA:ta (jäljempänä RTL Belgium),
jota epäillään kansallisen ostostelevisiota koskevan säännöstön rikkomisesta.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin oikeus
Direktiivin 89/552 1 artiklan c ja d alakohdan sisältämien seuraavien määritelmien mukaan direktiivissä tarkoitetaan
”c)      ’toimituksellisella vastuulla’ sekä ohjelmien valinnan että niiden organisoinnin tosiasiallista valvontaa televisiolähetysten
osalta aikataulun mukaisesti ja tilattavien audiovisuaalisten mediapalvelujen osalta ohjelmaluettelon mukaisesti. Toimituksellinen
vastuu ei välttämättä merkitse kansallisen lainsäädännön mukaista oikeudellista vastuuta tarjotusta sisällöstä tai palveluista;
d)      ’mediapalvelun tarjoajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on toimituksellinen vastuu audiovisuaalisen mediapalvelun
audiovisuaalisen sisällön valinnasta ja joka määrää siitä, millä tavalla sisältö organisoidaan”.
Mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa, 2 kohdan a alakohdassa ja 3 kohdan a ja b alakohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki sen lainkäyttövallan piiriin kuuluvien mediapalvelun tarjoajien lähettämät
audiovisuaaliset mediapalvelut ovat sen oikeusjärjestyksen sääntöjen mukaiset, jota sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa
yleisölle tarkoitettuihin audiovisuaalisiin mediapalveluihin.
2.      Tässä direktiivissä tarkoitetaan jäsenvaltion lainkäyttövallan piiriin kuuluvilla sellaisia mediapalvelun tarjoajia,
a)      jotka ovat sijoittautuneet kyseiseen jäsenvaltioon 3 kohdan mukaisesti, – –
– –
3.      Tässä direktiivissä katsotaan mediapalvelun tarjoajan olevan sijoittautunut jäsenvaltioon seuraavissa tapauksissa:
a)      mediapalvelun tarjoajan päätoimipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, ja asianomaista audiovisuaalista mediapalvelua koskevat
toimitukselliset päätökset tehdään samassa jäsenvaltiossa;
b)      jos mediapalvelujen tarjoajan päätoimipaikka on yhdessä jäsenvaltiossa, mutta audiovisuaalista mediapalvelua koskevat toimitukselliset
päätökset tehdään toisessa jäsenvaltiossa, lähetystoiminnan harjoittajan katsotaan olevan sijoittautunut siihen jäsenvaltioon,
jossa merkittävä osa audiovisuaalisen mediapalvelun tarjonnan harjoittamiseen osallistuvista työntekijöistä työskentelee.
Jos kummassakin jäsenvaltiossa työskentelee merkittävä osa audiovisuaalisen mediapalvelun tarjonnan harjoittamiseen osallistuvista
työntekijöistä, mediapalvelun tarjoajan katsotaan olevan sijoittautunut siihen jäsenvaltioon, jossa sen päätoimipaikka on.
Jos merkittävä osa audiovisuaalisen mediapalvelun tarjonnan harjoittamiseen osallistuvista työntekijöistä ei työskentele kummassakaan
jäsenvaltiossa, mediapalvelun tarjoajan katsotaan olevan sijoittautunut siihen jäsenvaltioon, jossa se aloitti toimintansa
kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, edellyttäen, että sillä on edelleen vakaa ja tosiasiallinen yhteys tämän jäsenvaltion
talouteen.”

Kansallinen oikeus
Audiovisuaalisista mediapalveluista annettu konsolidoitu asetus (décret coordonné sur les services de médias audiovisuels,
jäljempänä asetus) julkaistiin Moniteur belgessä (Belgian valtion virallinen lehti) 24.7.2009.
Asetuksen 1 §:n 16, 46 ja 57 kohdassa on seuraavat määritelmät:
”16)      ’palvelujen julkaisijalla’ [tarkoitetaan] luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on toimituksellinen vastuu audiovisuaalisen
mediapalvelun sisällön valinnasta ja joka määrää siitä, millä tavalla sisältö organisoidaan
– –
46)      ’toimituksellisella vastuulla’ [tarkoitetaan] sekä ohjelmien valinnan että niiden organisoinnin tosiasiallista valvontaa lineaaristen
palvelujen osalta aikataulun mukaisesti ja muiden kuin lineaaristen palvelujen osalta ohjelmaluettelon mukaisesti
– –
57)      ’ostostelevisiolla’ [tarkoitetaan] suoria tarjouksia sisältäviä, yleisölle suunnattuja lähetyksiä ohjelmien tai televisiomainosten
muodossa tavaroiden tai palvelujen, mukaan luettuina kiinteä omaisuus, oikeudet ja sitoumukset, toimittamiseksi maksua vastaan”.
Asetuksen 2 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”Ranskankielisen kieliyhteisön toimivaltaan kuuluvat kaikki palvelujen julkaisijat
1)      jotka ovat sijoittautuneet ranskankieliselle kielialueelle
2)      jotka ovat sijoittautuneet Brysselin pääkaupunkiseudun kaksikieliselle kielialueelle ja joiden toiminta on liitettävä yksinomaan
ranskankieliseen kieliyhteisöön.”
Asetuksen 31 §:n 6 momentissa säädetään seuraavaa:
”– – hallitus vahvistaa ostostelevisiolähetyksen keston, joka voi uudelleenlähetykset mukaan luettuina olla enintään kolme
tuntia päivässä.”
Asetuksen 133 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Perustetaan Belgian ranskankielisen kieliyhteisön audiovisuaalisen alan neuvosto, joka on riippumaton hallintoviranomainen
ja oikeushenkilö ja joka vastaa audiovisuaalialan sääntelystä ranskankielisessä kieliyhteisössä – –.”
Asetuksen 134 §:ssä säädetään, että audiovisuaalisen alan neuvosto muodostuu kahdesta lautakunnasta eli lausuntolautakunnasta
(Collège d’avis) ja edellä mainitusta lupa- ja valvontalautakunnasta, sihteeristöstä (bureau) ja tutkintasihteeristöstä (secrétariat
d’instruction).
Asetuksen 136 §:n 1 momentin mukaan audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnalla on muun muassa seuraavat
tehtävät:
”1)      hyväksyä palvelujen julkaisijoiden ilmoitukset ja antaa toimilupa tietyille palvelujen julkaisijoille paikallistelevisioita
ja [Radio-Télévision belge de la Communauté française de Belgiquea] lukuun ottamatta
2)      antaa luvat radiotaajuuksien käyttämiseen
– –
12)      todeta kaikki audiovisuaalisen alan lakien ja asetusten rikkomiset ja ranskankielisen kieliyhteisön ja palvelujen julkaisijan
tai jakelijan väliseen sopimukseen, [Radio-Télévision belge de la Communauté française de Belgiquen] hallinnointisopimukseen
tai hallituksen ja kunkin paikallistelevision väliseen sopimukseen sekä tässä asetuksessa tarkoitettuihin tarjouspyyntöihin
vastattaessa annettuihin sitoumuksiin perustuvien velvoitteiden noudattamatta jättäminen”.
Asetuksen 139 §:n 1 momentissa täsmennetään audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnan kokoonpano. Mainitun
pykälän sanamuoto on seuraava:
”Jäljempänä 142 §:n 1 momentissa tarkoitetun [neljän] sihteeristön jäsenen lisäksi lupa- ja valvontalautakuntaan kuuluu kuusi
jäsentä. Heidän toimikautensa on neljä vuotta, ja heidät voidaan nimittää uudelleen. – –
Mainitut kymmenen jäsentä nimitetään ideologisten ja filosofisten suuntausten suojaamisesta 16.7.1973 annetun lain (loi du
16 juillet 1973 garantissant la protection des tendances idéologiques et philosophiques) 9 §:n mukaisesti, jollei 142 §:n
1 momentista muuta johdu. Kuudesta edellisessä momentissa tarkoitetusta jäsenestä kolme nimittää ranskankielisen kieliyhteisön
parlamentti. Hallitus täydentää lautakuntaa sen jälkeen, kun ranskankielisen kieliyhteisön parlamentti on nimittänyt kyseiset
kolme ensimmäistä jäsentä.
Lupa- ja valvontalautakunnan jäsenet valitaan sellaisten henkilöiden keskuudesta, jotka tunnetaan pätevyydestään oikeudellisella,
audiovisuaalisella tai viestinnän alalla.
– –”
Asetuksen 140 §:n 1 momentin mukaan audiovisuaalisen alan neuvoston sihteeristö, jonka muodostavat mainitun neuvoston puheenjohtaja
sekä ensimmäinen, toinen ja kolmas varapuheenjohtaja, edustaa kyseistä neuvostoa tuomioistuimissa ja suhteessa kolmansiin.
Saman pykälän 3 momentin mukaan sihteeristö palkkaa audiovisuaalisen alan neuvoston henkilökunnan. Se palkkaa muun muassa
tutkintasihteeristön neuvonantajat ja avustajat tutkintasihteeristön lausunnon perusteella.
Asetuksen 142 §:n 1 momentin mukaan hallitus nimittää sihteeristön neljä jäsentä.
Asetuksen 143 §:n mukaan tutkintasihteeristö ottaa vastaan audiovisuaalisen alan neuvostolle osoitetut kantelut ja tutkii
asiat. Se voi myös aloittaa tutkinnan omasta aloitteestaan. Mainitussa pykälässä todetaan lisäksi, että tutkintasihteeristöä
johtaa tutkintasihteeri sihteeristön alaisuudessa.
Asetuksen 161 §:ssä todetaan menettelysäännöt, joita sihteeristön ja audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnan
on sovellettava kanteluihin tai sellaisiin tekoihin, jotka saattavat olla audiovisuaalisen alan lakien ja asetusten määräysten
vastaisia. Sen 1 momentissa säädetään erityisesti seuraavaa:
”– – tutkintasihteeristö aloittaa käsittelyn ja ratkaisee, otetaanko asia tutkittavaksi.
Jos asia voidaan ottaa tutkittavaksi, tutkintasihteeristö tutkii sen. Tutkintasihteeristö voi päättää asian käsittelyn ja
todeta, ettei se anna aihetta toimenpiteisiin.
– –
Lupa- ja valvontalautakunta voi ottaa käsiteltäväkseen tutkintasihteeristön tutkimattajättämispäätökset sekä päätökset, joissa
todetaan, ettei toimenpiteisiin ole aihetta.
Tutkintakertomus annetaan lupa- ja valvontalautakunnalle. – –”
Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta antaa 161 §:n 2–4 momentin mukaan tiedoksi moitteensa ja tutkintakertomuksen
rikkomuksesta epäillylle, jolla on kuukausi aikaa tutustua asiakirjoihin ja esittää kirjalliset huomautuksensa. Rikkomuksesta
epäilty kutsutaan kuultavaksi. Mainittu lautakunta voi kuulla ketä hyvänsä, jolla voi olla sille hyödyllisiä tietoja. Se antaa
perustellun ratkaisunsa 60 päivän kuluessa kuulemisten päättymisestä.

Pääasian tosiseikat ja ennakkoratkaisukysymys
Televisionkatsoja teki tutkintasihteeristölle 8.10.2009 kantelun, jossa hän ilmoitti, että RTL Belgium -palvelu oli muutamaa
päivää aikaisemmin lähettänyt ostostelevisio-ohjelmaa seitsemän tunnin ajan saman päivän aikana, vaikka laissa asetettu yläraja
oli kolme tuntia.
Tarkastettuaan, että sallittu raja oli ylitetty, tutkintasihteeristö lähetti Belgiaan sijoittautuneelle RTL Belgiumille kirjeen
saadakseen sen mahdolliset huomautukset.
Kyseinen yhtiö vastasi, ettei tutkintasihteeristöllä sen mukaan ollut toimivaltaa tutkia kyseistä yhtiötä, koska RTL Belgium
-palvelun tarjoaja ei ollut kyseinen yhtiö vaan sen emoyhtiö CLT-UFA, joka on sijoittautunut Luxemburgiin.
Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta pohtii, mitkä Belgian tai Luxemburgin viranomaiset ovat toimivaltaisia
valvomaan RTL Belgium ‑palvelua. Jos – kuten tutkintasihteeristö väittää – RTL Belgium -palvelun tarjoaja on RTL Belgium,
mainittu lautakunta pitää itseänsä toimivaltaisena, koska kyseisellä yhtiöllä on kotipaikka Belgiassa ja koska toimitukselliset
päätökset tehdään mainitun tutkintasihteeristön mukaan Belgiassa.
Ennakkoratkaisupyyntöön sisältyvät muun muassa seuraavat RTL Belgiumia ja sen emoyhtiötä CLT-UFA:ta koskevat tiedot.
RTL Belgium sai Belgian viranomaisilta useita peräkkäisiä lupia televisiolähetyspalvelujen tarjoamiseen julkaisijana ja erityisesti
RTL Belgium ‑palvelun tarjoamiseen vuodesta 1987 lukien. Viimeisin tälle palvelulle myönnetty lupa päättyi 31.12.2005. RTL
Belgium ei pyytänyt sen uusimista siksi, että CLT-UFA tarjosi kyseistä palvelua vastedes Luxemburgista.
CLT-UFA, jolla on nykyään 66 prosentin omistukseen perustuva määräysvalta RTL Belgiumissa, sai toimiluvan Luxemburgin viranomaisilta
tätä samaa palvelua varten vuodesta 1995 lukien.
Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta päätti 29.11.2006 tekemällään päätöksellä, että RTL Belgium lähetti
ilman lupaa Belgian lähetystoimintaa koskevan säännöstön vastaisesti palveluja, joiden julkaisija se oli, erityisesti RTL
Belgium ‑palvelua, ja määräsi sille 500 000 euron sakon. RTL Belgium nosti kyseisestä päätöksestä kumoamiskanteen Conseil
d’État’ssa (Belgia), joka hyväksyi kanteen ja kumosi mainitun päätöksen 15.1.2009 antamallaan tuomiolla.
Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta tuo esiin, että mainitussa tuomiossa Conseil d’État katsoi, että
vuoteen 2005 saakka kestänyt kaksinkertaisen toimiluvan tilanne oli vastoin sääntöä, jonka mukaan vain yksi jäsenvaltio on
toimivaltainen lähetystoiminnan harjoittajan osalta, ja saattoi estää palvelujen vapaata liikkuvuutta Euroopan unionissa.
Conseil d’État ei tässä tilanteessa pitänyt merkityksellisenä sitä, kumpi yhtiö, CLT-UFA vai RTL Belgium, oli asetuksen terminologian
mukaisesti palvelun julkaisija tai direktiivin 89/552 terminologian mukaisesti palvelun tarjoaja.
Kuitenkin audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnan mukaan tällä kysymyksellä on merkitystä pääasiassa,
kun otetaan huomioon Belgiassa vuodesta 2009 lukien sovellettavat uudet oikeussäännöt, joita ovat yhtäältä asetus ja toisaalta
Belgian kuningaskunnan ja Luxemburgin suurherttuakunnan yhteistyöpöytäkirja.
Asetus tuli voimaan 28.3.2009. Siinä säädetään muun muassa uudesta ”toimituksellisen vastuun” käsitteen määritelmästä.
Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta katsoo olevansa SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin ja
siis oikeutettu esittämään unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön. Sen lisäksi, että se on oikeudelliselta luokittelultaan
riippumaton hallintoviranomainen, se täyttää unionin tuomioistuimen asettamat edellytykset, joiden mukaan kyseisessä artiklassa
tarkoitettu tuomioistuin määritellään.
Näin ollen audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta on päättänyt esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan
ennakkoratkaisukysymyksen:
”Voidaanko [direktiivin 89/552] 1 artiklan c alakohdan käsitettä ’sekä ohjelmien valinnan että niiden organisoinnin tosiasiallinen
valvonta’ tulkita siten, että sen perusteella voidaan katsoa, että jäsenvaltioon sijoittautuneella yhtiöllä, joka on saanut
kyseisen jäsenvaltion hallitukselta luvan tarjota tiettyä audiovisuaalista mediapalvelua, on todellakin tällainen valvontavalta
silloin, kun se delegoi toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle kolmannelle yhtiölle kaikkien kyseessä olevaan palveluun kuuluvien
ohjelmien toteutuksen ja tuotannon, ohjelmistoa koskevan ulkoisen viestinnän sekä rahoitukselliset, oikeudelliset ja henkilöstöä
koskevat palvelut, infrastruktuurin hoidon ja muut henkilöstöön liittyvät palvelut, jotka on mahdollista vielä delegoida edelleen,
ja maksaa vastineeksi korvauksen, jonka tarkkaa suuruutta ei ole määritetty ja joka vastaa kyseessä olevan palvelun lähettämisen
koko mainosliikevaihtoa, ja kun vaikuttaa siltä, että ohjelmiston kokoamisesta ja mahdollisista ohjelmistomuutoksista sekä
ajankohtaisiin tapahtumiin liittyvistä äkillisistä ohjelmistoaikataulun muutoksista päätetään ja ne toteutetaan kyseessä olevan
kolmannen yhtiön kotipaikassa?”

Unionin tuomioistuimen toimivalta
Aluksi on tarkastettava se, onko audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta SEUT 267 artiklassa tarkoitettu
tuomioistuin ja onko unionin tuomioistuin näin ollen toimivaltainen lausumaan sille esitetystä kysymyksestä.

Unionin tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
Belgian kuningaskunnan ja Euroopan komission mielestä audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta täyttää
kaikki unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tuomioistuimelle asetetut edellytykset.
RTL Belgiumin, CLT‑UFA:n ja Luxemburgin hallituksen mielestä sitä vastoin riippumattomuutta koskeva edellytys ei täyty.
RTL Belgium ja CLT‑UFA väittävät ensinnäkin, ettei audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta ole riittävän
riippumaton toimeenpanovallasta, koska Belgian hallituksella on hallitseva osa sen jäseniä nimitettäessä. Lisäksi jäsenet
nimitetään huomioimalla ideologiset ja filosofiset suuntaukset, mikä estää heitä olemasta täysin riippumattomia. Tutkinnan
ja päätöksenteon välillä ei myöskään ole toiminnallista erottelua. Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta
ei myöskään ole kolmas taho mahdolliseen kantelijaan nähden, jota sen ei tarvitse kuulla, eikä sihteeristön alaisuudessa toimivaan
tutkintasihteeristöön nähden.
Luxemburgin hallitus vetoaa siihen, että audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta on riidan osapuoli eikä
sillä ole vaadittua riippumattomuutta, minkä osoittaa sekin tosiseikka, että se on edustettuna, kun sen päätöksiin haetaan
muutosta Conseil d’État’lta.

Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko ennakkoratkaisua pyytävä toimielin SEUT 267 artiklassa tarkoitettu
tuomioistuin, mikä on pelkästään unionin oikeuden perusteella ratkaistava kysymys, unionin tuomioistuin ottaa huomioon useita
seikkoja, joita ovat muun muassa toimielimen lakisääteisyys, pysyvyys, sen tuomiovallan pakottavuus, menettelyn kontradiktorisuus,
toimiminen oikeussääntöjen soveltajana ja riippumattomuus (ks. mm. asia C‑54/96, Dorsch Consult, tuomio 17.9.1997, Kok., s.
I‑4961, 23 kohta; asia C-53/03, Syfait ym., tuomio 31.5.2005, Kok., s. I-4609, 29 kohta; asia C-246/05, Häupl, tuomio 14.6.2007,
Kok., s. I-4673, 16 kohta ja asia C-109/07, Pilato, määräys 14.5.2008, Kok., s. I-3503, 22 kohta).
Audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnan riippumattomuutta koskeva edellytys on tutkittava ensin.
Oikeuskäytännön mukaan riippumattomuuden käsite, joka kuuluu erottamattomasti tuomioistuinten tehtävään, merkitsee ennen kaikkea,
että kyseinen toimielin on ulkopuolinen siihen viranomaiseen nähden, joka on tehnyt päätöksen, johon on haettu muutosta (asia
C-24/92, Corbiau, tuomio 30.3.1993, Kok., s. I-1277, Kok. Ep. XIV, s. I-117, 15 kohta ja asia C-506/04, Wilson, tuomio 19.9.2006,
Kok., s. I-8613, 49 kohta).
Tähän liittyy kaksi osatekijää. Ensimmäinen, ulkoinen osatekijä edellyttää, että elin on suojattu sellaisilta ulkoisilta toimenpiteiltä
tai painostuksilta, jotka voivat vaarantaa sen jäsenten päätöksenteon riippumattomuuden heidän ratkaistavakseen saatettujen
asioiden osalta (em. asia Wilson, tuomion 50 ja 51 kohta).
Toinen, sisäinen osatekijä liittyy puolueettomuuden käsitteeseen ja merkitsee sitä, että elin ylläpitää yhtäläistä etäisyyttä
oikeusriidan asianosaisiin ja siihen, mitkä ovat heidän intressinsä oikeusriidan kohteeseen (em. asia Wilson, tuomion 52 kohta).
On todettava, ettei audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta täytä tätä riippumattomuutta koskevaa edellytystä.
Audiovisuaalisen alan neuvoston rakenteellisen organisaation, niiden toimielinten, joista se muodostuu, ja niille annettujen
tehtävien perusteella ei nimittäin ole mahdollista pitää mainittua lautakuntaa puolueettomana ulkopuolisena mahdolliseen rikkomukseen
syyllistyneeseen ja audiovisuaalisen alan valvonnasta vastaavaan hallintoviranomaiseen nähden.
Audiovisuaalisen alan neuvoston rakenteellisesta organisaatiosta on todettava yhtäältä, että mainitun neuvoston sihteeristö
muodostuu neljästä jäsenestä eli neuvoston puheenjohtajasta ja sen ensimmäisestä, toisesta ja kolmannesta varapuheenjohtajasta.
Jälkimmäiset ovat myös audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnan jäseniä ja muodostavat siitä huomattavan
osan eli neljä sen kymmenestä jäsenestä.
Asetuksesta ilmenee audiovisuaalisen alan neuvoston eri toimielimille annetuista tehtävistä, että kyseisen hallintoviranomaisen
sisällä audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnan tehtävänä on valvoa, että kyseessä olevat mediapalveluiden
julkaisijat noudattavat audiovisuaalisen alan sääntöjä, ja määrätä seuraamuksia mahdollisista rikkomuksista. Tässä työssä
se tukeutuu tutkintasihteerin sihteeristön alaisuudessa johtaman tutkintasihteeristön työhön.
On todettava, että audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunnalla on päätöksentekoelimenä sihteeristön välityksellä
toiminnallinen yhteys mainittuun neuvostoon kokonaisuudessaan sekä tutkintasihteeristöön, jonka ehdotuksesta se tekee päätöksiä.
Näin ollen tehdessään päätöksen audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta ei eroa hallinnollisesta valvontaviranomaisesta,
joka voidaan rinnastaa audiovisuaalista alaa koskevan oikeudenkäynnin asianosaiseen (ks. analogisesti em. asia Syfait ym.,
tuomion 33 kohta).
Tätä toteamusta tukee lisäksi se, että sihteeristö edustaa audiovisuaalisen alan neuvostoa tuomioistuimissa ja kolmansiin
nähden.
Näin ollen tehdessään riidanalaisen päätöksen audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta ei ole ulkopuolinen
nyt käsiteltäviin intresseihin nähden ja näin ollen se ei ole edellytetyllä tavalla puolueeton mahdolliseen rikkomuksesta
epäiltyyn – käsiteltävässä asiassa RTL Belgiumiin – nähden ollakseen SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin.
Näin ollen ei ole syytä tutkia, täyttääkö audiovisuaalisen alan neuvoston lupa- ja valvontalautakunta muut edellytykset, joiden
perusteella on mahdollista arvioida, onko ennakkoratkaisua pyytänyt toimielin SEUT 267 artiklassa tarkoitettu tuomioistuin.
Näin ollen unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan esitettyyn kysymykseen.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuelin
3.12.2009 tekemässä päätöksessä esittämään kysymykseen.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.