CELEX: 62004TJ0261
Длъжностни лица
Повишение

1.
Длъжностни лица —Жалба — Увреждащ акт
(членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица)
2.
Длъжностни лица — Повишение — Съпоставяне на заслугите
(член 45, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица)
3.
Длъжностни лица — Повишение — Съпоставяне на заслугите
(член 5, член 7 и член 45, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица)
4.
Длъжностни лица — Решение, засягащо административния статут на длъжностно лице
(членове 26 и 45 от Правилника за длъжностните лица)
5.
Длъжностни лица — Повишение — Съпоставяне на заслугите
(член 45, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица)
1.
Предвид че с жалбата едновременно се иска отмяна на решението за предоставяне на точки за предимство на жалбоподателя и на
решението името на последния да не бъде вписано в списъка на повишените длъжностни лица, тези две искания са недопустими,
тъй като в рамките на установената от Комисията система за повишение решението за предоставяне на точки за предимство представлява
предварителен акт, който е предхождащ и необходим за окончателното решение името на жалбоподателя да не бъде вписано в списъка
на повишените длъжностни лица и за съдържащото се в него отделно и самостоятелно решение, а именно определянето на общия брой
точки. При все това, доколкото законосъобразността на подготвителен акт може да се оспори в рамките на жалба срещу окончателното
решение, проверката на основателността на искането за отмяна на решението името на жалбоподателя да не бъде вписано в списъка
на повишените длъжностни лица трябва да обхване и доводите на жалбоподателя, с които той цели да докаже незаконосъобразността
на решението за предоставяне на точки за предимство.
(вж. точки 39 и 41—44)
Позоваване на: Първоинстанционен съд — 9 април 2003 г., Tejada Fernández/Комисия, T‑134/02, Recueil FP, стр. I‑A‑125 и II‑609,
точка 18; 19 октомври 2006 г., Buendía Sierra/Комисия, T‑311/04, Recueil, стр. II‑4137,I‑A‑2‑221 и II‑A‑2‑1135, точки 97 и 98
2.
При оценката на заслугите, които следва да се вземат предвид в рамките на решение за повишение на основание член 45 от Правилника,
а следователно и в рамките на решение за предоставяне на точки за предимство, в система за повишение, при която има количествено
изразяване на тази оценка, администрацията разполага с широко право на преценка и контролът на общностния съд трябва да се
ограничи до проверката дали с оглед на различните съображения и правни основания, които биха могли да доведат до оценката
на администрацията, последната е действала в границите на допустимото и не е използвала правомощията си по явно погрешен начин.
(вж. точки 58 и 93)
Позоваване на: Съд — 21 април 1983 г., Ragusa/Комисия, 282/81, Recueil, стр. 1245, точка 9; 4 февруари 1987 г. Bouteiller/Комисия,
324/85, Recueil, стр. 529, точка 6; Първоинстанционен съд — 11 декември 2003 г., Breton/Съд, T‑323/02, Recueil FP, стр. I‑A‑325
и II‑1587, точка 98; Buendía Sierra/Комисия, посочено по-горе, точки 291 и 320
3.
В рамките на система за повишение, установена от вътрешни правила на Комисията, основани на количествената оценка на заслугите,
за която е характерно годишно предоставяне на различни видове точка на длъжностните лица, обстоятелството, че съгласно членове
5 и 7 от Правилника длъжностните лица от една и съща степен следва да изпълняват функции с равностойно ниво на отговорност,
с нищо не предполага, че заслугите им следва да се считат за равни за целите на предоставянето на точките на предимство, с
които разполага всяка генерална дирекция, тъй като тези точки са запазени за длъжностните лица с изключителни заслуги.
(вж. точка 65)
Позоваване на: Първоинстанционен съд — 12 юли 2001 г., Schochaert/Съвет, T‑131/00, Recueil FP, стр. I‑A‑141 и II‑743, точка 38;
Buendía Sierra/Комисия, посочено по-горе, точка 290
4.
Целта на членове 26 и 45 от Правилника е да осигурят зачитане на правото на защита на длъжностното лице, като не допускат
решенията на органа по назначаване, които засягат административния статут и кариерата на длъжностното лице, да се основават
на факти, свързани с професионалните умения, ефикасността и поведението на последното, които не са отбелязани в служебното
му досие. От това следва, че решение, което се основава на такива фактически обстоятелства, противоречи на гаранциите на Правилника
и трябва да се отмени, поради това че е прието в рамките на незаконосъобразна процедура.
Случаят не е такъв по отношение на решение за предоставяне на точки за повишение, основано на важното стратегическо значение
на функциите, изпълнявани от длъжностното лице, тъй като това обстоятелство по принцип може да се изведе от елементите, включени
в неговото лично досие, и по-специално от доклада за развитие на кариерата.
(вж. точки 77 и 78)
Позоваване на: Първоинстанционен съд — 9 февруари 1994 г., Lacruz Bassols/Съд, T‑109/92, Recueil FP, стр. I‑A‑31 и II‑105,
точка 68; 27 септември 2006 г., Lantzoni/Съд, T‑156/05, Recueil FP, стр. I‑A‑2‑189 и II‑A‑2‑969, точка 67
5.
Обстоятелството, че всяко длъжностно лице, което може да бъда повишено, има право да очаква органът по назначаването да съпостави
заслугите му с тези на другите подлежащи на повишение в съответната степен длъжностни лица, не предполага че в установената
от Комисията система за повишение такава по-широка оценка на заслугите трябва да предхожда предоставянето на точки за заслуги
на нивото на генералните дирекции. Напротив, предварителната оценка на заслугите в рамките на всяка генерална дирекция, вследствие
на която се предоставят точки, съответства на принципа на добра администрация, като по-конкретно позволява на органа по назначаването
да извърши сравнителна оценка на заслугите на всички подлежащи на повишение в съответна степен длъжностни лица на обективна
основа.
(вж. точки 82 и 85)
Позоваване на: Първоинстанционен съд — 13 юли 1995 г., Rasmussen/Комисия, T‑557/93, Recueil FP, стр. I‑A‑195 и II‑603, точка 21;
16 септември 1998 г., Rasmussen/Комисия, T‑234/97, Recueil FP, стр. I‑A‑507 и II‑1533, точка 24 ; 3 октомври 2000 г., Cubero
Vermurie/Комисия, T‑187/98, Recueil FP, стр. I‑A‑195 и II‑885, точка  61; 19 март 2003 г., Tsarnavas/Комисия, T‑188/01—T‑190/01,
Recueil FP, стр. I‑A‑95 и II‑495, точка 121; 21 януари 2004 г., Mavridis/Комисия, T‑97/02, Recueil FP стр. I‑A‑9 и II‑45,
точка 77