CELEX: 62008CJ0550
92/12/EGK irányelv
Jövedékiadó-köteles termékek
Nem jövedékiadó-köteles nyersdohány aktív feldolgozási eljárás keretében történő importja
Vágott dohánnyá alakítás
Tagállamok közötti szállítás
Kísérőokmány

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a jövedékiadó‑köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek
tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25‑i 92/12/EGK tanácsi irányelv (HL L 76., 1. o.; magyar
nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 179. o.; a továbbiakban: 92/12 irányelv) 5. cikke (2) bekezdése első albekezdése
első francia bekezdésének és 15. cikke (4) bekezdésének az alapeljárás tényállására alkalmazandó változatában való értelmezésére
irányul.
E kérelmet a British American Tobacco (Germany) GmbH (a továbbiakban: BAT) és Hauptzollamt Schweinfurt (schweinfurti fővámhivatal)
között amiatt folyamatban lévő peres eljárás keretében terjesztették elő, hogy a Hauptzollamt Schweinfurt két határozatban
a vágottdohány‑szállítmányok Németországból Franciaországba való szállítása után dohányt terhelő jövedéki adót vetett ki.

Jogi háttér

A 92/12 irányelv
A 92/12 irányelv tizedik és tizenötödik preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„mivel az egyik tagállam területéről a másikra való szállítás nem eredményezheti a Közösségen belüli szabad árumozgást akadályozó
ellenőrzések számának növekedését [helyesen: nem eredményezhet a Közösségen belüli árumozgást akadályozó ellenőrzést], mivel
az adó felszámíthatóságának szempontjából mindazonáltal szükség van a jövedéki termékek szállításának ismeretére; mivel ezért
rendelkezni kell az ilyen termékek kísérőokmányáról;
[…]
mivel nincs szükség kísérőokmány használatára, ha a jövedéki termékek szállítása a szabadforgalomba bocsátástól eltérő közösségi
vámeljárás alapján történik […]”
A 92/12 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv közösségi szinten a megfelelő irányelvek által meghatározott következő termékekre vonatkozik:
[…]
–        dohánygyártmányok.”
Ezen irányelv 4. cikkének c) pontja a következőképpen határozza meg az „adófelfüggesztés” fogalmát:
„
adófelfüggesztés
: olyan adózási rendszer, amelynek keretében a termékek előállítása, feldolgozása, birtokban tartása, átvétele vagy szállítása
a jövedéki adó felfüggesztése mellett történik”.
Az említett irányelv 5. cikke előírja:
„(1)      A 3. cikk (1) bekezdésében említett termékek jövedékiadó‑kötelesek a Közösség 2. cikk meghatározása szerinti területén történt
előállításukkor vagy az e területre történt importálásukkor.
»Jövedéki termék importálása«: a termék Közösség területére történő belépése […]
Ha azonban a terméket közösségi vámeljárás alá vonják a Közösség területére történő belépéskor, az importot akkor kell megtörténtnek
tekinteni, amikor az a közösségi vámeljárás alól kikerül.
(2)      A vámügyekre vonatkozó nemzeti és közösségi rendelkezések sérelme nélkül a jövedéki adót felfüggesztettnek kell tekinteni
mindazon jövedéki termékeknek tekintetében, amelyek:
–        harmadik országokból […] származnak vagy oda irányulnak, és amelyeket a [Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október
12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.; a továbbiakban:
Közösségi Vámkódex)] 84. cikk[e] (1) bekezdésének a) pontjában felsorolt vámfelfüggesztési eljárások egyike alá vontak […],
[…]”
A 92/12 irányelv 6. cikkének (1) bekezdése a következőképpen határozza meg a jövedéki adó felszámíthatóságának feltételeit:
„A jövedéki adó a szabadforgalomba bocsátáskor vethető ki vagy olyan hiány megállapítása esetén, amely a 14. cikk (3) bekezdése
értelmében jövedékiadó‑köteles.
Jövedéki termékek szabadforgalomba bocsátása a következőket jelenti:
a)      az adófelfüggesztési eljárásból való kilépés, ideértve a szabálytalan kilépést is;
b)      termékek adófelfüggesztési eljáráson kívül történő előállítása, ideértve a szabálytalan előállítást is;
c)      azon termékek bármilyen importálása, ideértve a szabálytalan importálást is, amelyek nem kerültek adófelfüggesztés alá.”
A 92/12 irányelv 15. cikkének (4) bekezdése kimondja:
„[…] a feladó adóraktár engedélyese, valamint, amennyiben felelőssége fennáll, a fuvarozó csak azon esetben mentesül az adó
alól, ha elsődlegesen a 18. cikkben említett termékkísérő‑okmánnyal a 19. cikkben meghatározott feltételek mellett bizonyítja,
hogy a címzett átvette a részére szállított terméket.”
A 92/12 irányelv 18. cikke előírja:
„(1)      A számítógépes eljárások lehetséges alkalmazásától függetlenül a tagállamok közötti adófelfüggesztéssel szállított minden
jövedéki terméket […] egy, a feladó által kiállított okmány kísér. Ez vagy egy adminisztratív okmány, vagy pedig egy kereskedelmi
okmány. A 24. cikkben megállapított rendelkezések határozzák meg az okmány formáját és tartalmát, valamint azt az eljárást,
amelyet akkor kell követni, amikor az okmány használata nyilvánvalóan nem megfelelő.
[…]
(4)      Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni, ha a jövedéki terméket az 5. cikk (2) bekezdésében említett feltételek szerint szállítják.
[…]”
A 92/12 irányelv 19. cikke szerint:
„(1)      A 18. cikkben meghatározott okmánnyal vagy az okmányra való hivatkozással elküldött vagy átvett szállítmányok kereskedőinek
értesíteniük kell a tagállam adóhatóságait. Az okmányt négy példányban kell elkészíteni […]
[…]
A rendeltetés szerinti tagállamok kiköthetik, hogy a teljesítés elismerésére a feladónak visszaküldött példányt a nemzeti
hatóságoknak igazolniuk kell, vagy hátirattal kell ellátniuk. A rendelkezést alkalmazó tagállamok értesítik erről a Bizottságot,
amely tájékoztatja erről a többi tagállamot.
[…]
(2)      Amennyiben a jövedéki termék adófelfüggesztés keretében egy adóraktár engedélyeséhez, illetve egy bejegyzett vagy nem bejegyzett
kereskedőhöz kerül, a kísérő adminisztratív vagy kereskedelmi okmány egy példányát megfelelően kitöltve a címzett a teljesítés
elismerésére legkésőbb az átvétel hónapja utáni 15 napon belül visszaküldi a feladónak.
[…]
(3)      A 4. cikk c) pontja szerint meghatározott adófelfüggesztés úgy zárul le, hogy a jövedéki terméket az 5. cikk (2) bekezdésében
említett rendelkezések alá helyezik, és az ott említett feltételekre figyelemmel, miután a feladó átvette a visszaküldött
adminisztratív kísérőokmány vagy kereskedelmi okmány egy megfelelően kitöltött példányát, amelyben fel kell tüntetni, hogy
a termék az 5. cikk (2) bekezdésében említett eljárások alá került.
[…]”

A Közösségi Vámkódex
A Közösségi Vámkódex az 59. cikkének (1) bekezdésében előírja, hogy a vámeljárás alá vonásra szánt árukról az adott vámeljárásra
vonatkozó vámáru‑nyilatkozatot kell benyújtani.
Ugyanezen kódex 64. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az 5. cikkre is figyelemmel, vámáru‑nyilatkozatot bárki tehet, aki a szóban forgó árut az illetékes vámhatóság elé állítja
vagy állíttatja, az összes olyan irattal együtt, amelyek az adott vámeljárásra vonatkozó szabályok alkalmazásához szükségesek.”
A Közösségi Vámkódex 84. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A 85–90. cikkben:
a)      a »felfüggesztő eljárás« kifejezés nem közösségi áru esetében az alábbi intézkedéseket jelenti:
[…]
–        aktív feldolgozás felfüggesztő eljárás keretében,
[…]
b)      a »gazdasági vámeljárás« kifejezés az alábbi vámeljárásokat jelenti:
[…]
–        aktív feldolgozás,
[…]”
A Közösségi Vámkódex 85. cikke előírja, hogy bármilyen gazdasági vámeljárás alkalmazásához a vámhatóság által kiadott engedély
szükséges. Ugyanezen kódex 86. cikke így határozza meg azon feltételeket, amelyek esetén kiadható az engedély:
„A szóban forgó eljárásra vonatkozó egyéb külön feltételek sérelme nélkül, a 85. cikkben említett […] engedélyt kizárólag:
–        olyan személyek kaphatják meg, akik a műveletek megfelelő elvégzéséhez szükséges minden biztosítékot megadnak,
–        akkor lehet megadni, ha a vámhatóság az eljárást anélkül ellenőrizheti és felügyelheti, hogy az ezzel kapcsolatos gazdasági
igényekhez képest aránytalan adminisztratív intézkedéseket kelljen bevezetnie.”
A Közösségi Vámkódex 87. cikke kimondja:
„(1)      Az adott eljárás alkalmazásához szükséges feltételeket az engedélyben meg kell határozni.
(2)      Az engedélyes értesíti a vámhatóságot minden, az engedély megadása után felmerülő olyan tényezőről, amely hatással lehet annak
fenntartására vagy tartalmára.”
A Közösségi Vámkódex 88. cikke előírja:
„A vámhatóság az árunak felfüggesztő eljárás alá vonásához feltételként szabhatja a biztosíték nyújtását annak érdekében,
hogy az ezzel az áruval kapcsolatban felmerülő minden vámtartozás megfizetésre kerüljön.
[…]”
Az említett kódex 114. cikke értelmében:
„(1)      A 115. cikk sérelme nélkül az aktív feldolgozási eljárás lehetővé teszi, hogy az alábbi árukat a Közösség vámterületén egy
vagy több feldolgozási műveletnek vessék alá:
a)      a Közösség vámterületéről végtermékként újrakivitelre szánt nem közösségi áru, anélkül hogy az ilyen áru behozatalivám‑köteles
vagy kereskedelempolitikai intézkedések hatálya alá tartozó lenne;
[…]
(2)      Az alábbi kifejezések jelentése a következő:
a)      felfüggesztő eljárás: az (1) bekezdés a) pontjában foglalt szabályok szerinti aktív feldolgozás;
[…]
c)      feldolgozási műveletek:
[…]
–        az áru feldolgozása,
[…]
d)      végtermék: a feldolgozási műveletekből származó minden termék;
[…]”

A nemzeti jog
A dohányadóról szóló törvény (
Tabaksteuergesetz
, Bundesgesetzblatt, 1992., I. rész, 2150. o.) 18. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy ha a dohánytermékeket Közösségen belüli
szállításra vonatkozó adóügyi eljárás keretében az adóterületen lévő valamely adóraktárból másik tagállambeli adóraktárba,
arra jogosult címzettnek vagy a kiléptető vámhivatalhoz szállítják, és a feladó a feladás napjától számított négy hónapos
határidőn belül nem igazolja, hogy az említett termékek megérkeztek a rendeltetési helyre, úgy azok az adóterületen az adófelfüggesztési
eljárás alól kivontnak minősülnek.
E törvény 21. cikke első bekezdésének 1. pontja úgy rendelkezik, hogy a vámeljárás alatt álló dohánytermékek esetében az adó
keletkezésére és megszűnésére a vámokra vonatkozó rendelkezések értelemszerűen irányadók.
Az említett törvény végrehajtási rendelete (Verordnung zur Durchführung des Tabaksteuergesetzes,
Bundesgesetzblatt
1993., I. rész, 1738. o.) 23. cikkének (2) bekezdése kimondja, hogy a fent említett 21. cikk nem vonatkozik az adófelfüggesztés
melletti, dohánytermékek előállítására irányuló aktív feldolgozási eljárásra.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A BAT felfüggesztő eljárás keretében aktív feldolgozási eljárásban harmadik országokból származó nyersdohányt importál Németországba,
amelyet vágott dohánnyá alakít.
E nyersdohányra, amely nem jövedékiadó‑köteles termék, 2002. július 1‑jétől a BAT az Egyesült Királyság vámhatóságai által
kiállított, minden tagállamban érvényes, felfüggesztő eljárás keretében történő aktív feldolgozási eljárásra vonatkozó egységes
engedéllyel rendelkezett. Ezen engedély lehetővé teszi számára, hogy a Németországból más tagállamokba irányuló vágottdohány‑szállítmányok
esetében a szállítóleveleit („IPR‑Delivery Document”) használja a 92/12 irányelv 18. cikkének (1) bekezdése alkalmazásában
főszabály szerint megkövetelt kísérőokmány helyett a jövedékiadó‑köteles termékeknek a tagállamok közötti, adófelfüggesztés
mellett történő szállítása keretében.
2003 januárjában és áprilisában a BAT a németországi gyártóüzeméből vágottdohány‑szállítmányt küldött egy franciaországi társaság
adóraktárába. E társaság a fent említett szállítóleveleken igazolta az átvételt, amelyeken szerepelt az a megjegyzés, hogy
a szállítólevelek egyben kísérőokmányok is.
2003. május 27‑i és augusztus 20‑i határozataival a német hatóság felszólította a BAT‑t az e dohányszállítmányok utáni jövedéki
adó megfizetésére, összesen 144 500 euró összegben, azon indokkal, hogy mivel e társaság nem nyújtott be a francia vámhatóságok
által kiállított kísérőokmányt, nem bizonyította, hogy az említett szállítmányok megérkeztek a franciaországi adóraktárba.
Miután e panaszokat elutasították, a BAT a Finanzgericht Münchenhez (müncheni adóbíróság) nyújtott be keresetet e határozatokkal
szemben.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint az elé terjesztett jogvita megoldása mindenekelőtt annak vizsgálatát igényli, hogy
a szóban forgó termékeket a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése szerinti feltételek
mellett szállítják‑e, mivel ebben az esetben ezen irányelv 18. cikkének (4) bekezdése kivételesen lehetővé teszi a tagállamok
közötti, kísérőokmány nélkül való szállítást. A kérdést előterjesztő bíróságban különösen az a kérdés merült fel, hogy az
alapeljárásban szereplőkhöz hasonló jövedékiadó‑köteles termékek, amelyeket aktív feldolgozási eljárás keretében valamely
tagállamban gyártottak olyan termékekből, amelyek a Közösségbe való, említett vámeljárás keretében történt importjukkor nem
voltak jövedékiadó‑kötelesek, a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése értelmében
véve harmadik országokból származó jövedékiadó‑köteles termékeknek minősülnek‑e.
A kérdést előterjesztő bíróság arra is keresi a választ, hogy amennyiben a Bíróság szerint a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése
első albekezdésének első francia bekezdésében említett feltételek nem teljesülnek, ezen irányelv 15. cikkének (4) bekezdését
úgy kell‑e értelmezni, hogy lehetővé teszi a jövedékiadó‑köteles termékek címzett általi átvételének a kísérőokmánytól eltérő
módon való bizonyítását.
Ilyen körülmények között a Finanzgericht München felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő
kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)      Úgy kell‑e értelmezni a [92/12 irányelv] 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdését, hogy az olyan
jövedékiadó‑köteles, nem közösségi termékeket, amelyek a [Közösségi Vámkódex] 84. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti
aktív feldolgozás alatt állnak, akkor is adófelfüggesztés alatt állónak kell tekinteni, ha azokat csak a nem jövedékiadó‑köteles
termékek importját követően állítják elő aktív feldolgozási eljárással ez utóbbiakból, így a [92/12] irányelv tizenötödik
preambulumbekezdése alapján a szóban forgó termékek szállításakor nem kell a [92/12] irányelv 18. cikkének (1) bekezdése szerinti
kísérőokmányt használni?
2)      Amennyiben az első kérdésre nemleges válasz adandó: úgy kell‑e értelmezni a [92/12] irányelv 15. cikkének (4) bekezdését,
hogy a [92/12] irányelv 18. cikkében megnevezett kísérőokmánytól eltérő módon is bizonyítható az, hogy a címzett a jövedékiadó‑köteles
termékeket átvette?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság első kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése
első albekezdésének első francia bekezdése úgy értelmezendő‑e, hogy azon jövedékiadó‑köteles termékek (például a dohánygyártmányok),
amelyeket a Közösségbe aktív feldolgozási eljárás keretében importált nem jövedékiadó‑köteles termékekből (például nyersdohányból)
gyártanak, e rendelkezés értelmében jövedékiadó‑felfüggesztés hatálya alatt állónak tekintendők, így a tagállamok között anélkül
lehet őket szállítani, hogy a hatóságok megkövetelhetnék a 92/12 irányelv 18. cikkének (1) bekezdésében előírt adminisztratív
vagy kereskedelmi okmányt, jóllehet csak a Közösség területén való feldolgozásuk következtében váltak jövedékiadó‑köteles
termékekké.
Emlékeztetni kell arra, hogy a 92/12 irányelv 18. cikkének (1) bekezdése szerint minden, a tagállamok között adófelfüggesztéssel
szállított jövedéki terméket kísérőokmánnyal kell ellátni.
E cikk (4) bekezdése felmentést ad e kötelezettség alól, amennyiben a jövedéki terméket az ugyanezen irányelv 5. cikke (2) bekezdése
első albekezdésének első francia bekezdésében említett feltételek szerint szállítják.
A 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése többek között azon esetet érinti, amikor
a jövedékiadó‑köteles termékek harmadik országokból származnak, vagy oda irányulnak, és amelyeket a Közösségi Vámkódex 84. cikke
(1) bekezdésének a) pontjában felsorolt vámfelfüggesztési eljárások egyike alá vontak. Ebben az esetben az említett 5. cikk
(2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése úgy rendelkezik, hogy a jövedéki adót felfüggesztettnek kell tekinteni.
Az alapeljárásban nem vitatott egyrészt, hogy az alapügyben érintett termékek a 92/12 irányelv 3. cikkének alkalmazásában
jövedékiadó‑köteles dohánygyártmányok, másrészt pedig hogy azokat a Közösségi Vámkódex 84. cikke (1) bekezdése a) pontjának
harmadik francia bekezdésében érintett felfüggesztő eljárás keretében történő aktív feldolgozási eljárás alapján szállítják.
Ugyanakkor a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett első kérdés magában foglalja annak vizsgálatát, hogy az alapeljárásban
szereplőkhöz hasonló termékek a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése értelmében
vett, harmadik országból származó vagy oda irányuló jövedékiadó‑köteles termékeknek minősülnek‑e, jóllehet csak a valamely
tagállamban történt feldolgozásuk miatt váltak jövedékiadó‑köteles termékké.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint valamely közösségi jogi rendelkezés értelmezéséhez
nemcsak annak szövegét, hanem annak összefüggéseit, és annak a szabályozásnak a célkitűzéseit is figyelembe kell venni, amelynek
az részét képezi (lásd különösen a C‑19/08. sz., Petrosian és társai ügyben 2009. január 29‑én hozott ítélet [EBHT 2009.,
I‑495. o.] 34. pontját).
A jelen esetben 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdése első francia bekezdésének szövege nem ad hasznos útmutatót
az előterjesztett kérdés megválaszolásához, így e rendelkezést összefüggéseire és ezen irányelv – különösen a kísérőokmányt
érintő kötelezettség alól az említett 5. cikk (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdésében előírt feltételek
teljesülése esetén felmentést adó 18. cikke (4) bekezdése – célkitűzéseire tekintettel kell értelmezni.
E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy a 92/12 irányelv tizedik preambulumbekezdése kimondja, hogy bár az irányelv célja az,
hogy az egyik tagállam területéről a másikra való szállítás ne eredményezzen a Közösségen belüli árumozgást akadályozó ellenőrzést,
a jövedéki adó felszámíthatóságának szempontjából mindazonáltal szükség van a jövedéki termékek szállításának ismeretére,
és igazolt az ilyen termékek kísérőokmányának megkövetelése. A tizenötödik preambulumbekezdés szerint ugyanakkor e kötelezettség
már nem igazolható, ha e termékek szállítása olyan közösségi vámeljárás alapján történik, mint a felfüggesztő eljárás keretében
történő aktív feldolgozás.
A 92/12 irányelv tehát csak az olyan esetekre kívánja korlátozni a kísérőokmányra vonatkozó követelményt, amikor e formaság
valóban szükséges a jövedékiadó‑köteles termékek szállításának, és a jövedék felszámíthatóságára vonatkozó szabályok tiszteletben
tartásának ellenőrzéséhez.
Következésképpen a 92/12 irányelv – a 18. cikke (4) bekezdésében az 5. cikke (2) bekezdése első albekezdése első francia bekezdésének
rendelkezéseire való hivatkozás útján – abban az esetben mentesíti a feladót a kísérőokmányra vonatkozó kötelezettség alól,
ha a jövedékiadó‑köteles termékeket valamely közösségi vámeljárás alá vonták, mivel az ilyen eljárás a saját szabályai szerint
lehetővé teszi a szóban forgó termékek szállítása ellenőrzésének biztosítását, amely egyenértékű azon ellenőrzéssel, amelyet
a kísérőokmány tesz lehetővé, ily módon biztosítva a jövedéki adó beszedésére vonatkozó szabályok tiszteletben tartását.
Ilyen körülmények között annak meghatározásához, hogy az alapeljárásban szereplőkhöz hasonló termékek a 92/12 irányelv 5. cikke
(2) bekezdése első albekezdése első francia bekezdésének hatálya alá tartoznak‑e, és ennélfogva a jövedékiadó‑köteles termékekhez
kapcsolódó kísérőokmány nélkül szállíthatók‑e, meg kell vizsgálni, hogy a nem közösségi eredetű, nem jövedékiadó‑köteles,
a Közösségbe adófelfüggesztés melletti aktív feldolgozási eljárás keretében importált termékekre alkalmazandó jogi szabályozás
a termékek szállítását illetően a kísérőokmányra vonatkozó követelményből eredő ellenőrzéssel egyenértékű ellenőrzést biztosít‑e
abban az esetben, ha a termékeket a Közösség területén rajtuk végzett feldolgozási művelet jövedékiadó‑köteles termékké alakította.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az adófelfüggesztés melletti aktív feldolgozási eljárásban fennálló kötelezettségek,
amelyek az ilyen vámeljárás alá vont termékek ellenőrzésének biztosítására szolgálnak, attól függetlenül alkalmazandók, hogy
az érintett termékek az ezen eljárás alapján a Közösségbe való importjuk során már jövedékiadó‑kötelesek voltak‑e, vagy ezen
adó hatálya alá csak azt követően kerültek, hogy a Közösségben nem jövedékiadó‑köteles, az Európai Unióba az említett eljárás
alapján importált termékekből előállították őket.
Ez különösen érvényes a Közösségi Vámkódex 59. és 64. cikkében említett kötelezettségekre, amelyek az áruk vámeljárás alá
helyezése érdekében vámáru‑nyilatkozatot követelnek meg, amely nyilatkozat elfogadásával megkezdődik a vámfelügyelet.
Ugyanez igaz az e kódex 85–88. cikkében említett kötelezettségekre, amelyek a gazdasági vámeljárás alkalmazásához engedélyt
követelnek meg, és lehetővé teszik az illetékes hatóságoknak, hogy ezen engedélyekben meghatározzák az összes, a szóban forgó
eljárás helyes végrehajtása – többek között a „műveletek megfelelő elvégzése” – érdekében releváns feltételt, az említett
eljárás felügyeletét és ellenőrzését, valamint biztosítékok szolgáltatását.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése
nem csak a harmadik országból eredő jövedékiadó‑köteles termékekre alkalmazandó, hanem az alapeljárásban szereplőkhöz hasonlóakra
is, amelyeket nem közösségi eredetű, nem jövedékiadó‑köteles, és a Közösségbe adófelfüggesztés melletti aktív feldolgozási
eljárás keretében importált termékekből gyártották.
Ilyen körülmények között nem kell megállapítani, hogy az ilyen termékeket is a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése első
albekezdésének első francia bekezdése értelmében vett, harmadik országokba irányuló termékeknek kell‑e tekinteni.
Mindezekre tekintettel az első előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 92/12 irányelv 5. cikke (2) bekezdése
első albekezdésének első francia bekezdése úgy értelmezendő, hogy azon jövedékiadó‑köteles termékek (például a dohánygyártmányok),
amelyeket a Közösségbe aktív feldolgozási eljárás keretében importált nem jövedékiadó‑köteles termékekből (például nyersdohányból)
gyártanak, e rendelkezés értelmében jövedékiadó‑felfüggesztés hatálya alatt állónak tekintendők, így a tagállamok között anélkül
lehet őket szállítani, hogy a hatóságok megkövetelhetnék az ezen irányelv 18. cikkének (1) bekezdésében előírt adminisztratív
vagy kereskedelmi okmányt, jóllehet csak a Közösség területén való átalakításuk következtében váltak jövedéki termékekké.
A második kérdésről
Az első kérdésre adott válaszra tekintettel az előterjesztett második kérdésre nem kell válaszolni.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
A jövedékiadó‑köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről
szóló, 1992. február 25‑i 92/12/EGK tanácsi irányelv 5. cikke (2) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése úgy
értelmezendő, hogy azon jövedékiadó‑köteles termékek (például a dohánygyártmányok), amelyeket a Közösségbe aktív feldolgozási
eljárás keretében importált nem jövedékiadó‑köteles termékekből (például nyersdohányból) gyártanak, e rendelkezés értelmében
jövedékiadó‑felfüggesztés hatálya alatt állónak tekintendők, így a tagállamok között anélkül lehet őket szállítani, hogy a
hatóságok megkövetelhetnék az ezen irányelv 18. cikkének (1) bekezdésében előírt adminisztratív vagy kereskedelmi okmányt,
jóllehet csak a Közösség területén való átalakításuk következtében váltak jövedéki termékekké.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.