CELEX: 62002CJ0415
Nesplnění povinnosti státem
Nepřímé daně
Směrnice 69/335/EHS
Kapitálové vklady
Daň z burzovních operací
Daň z předání cenných papírů na doručitele

Návrhem na zahájení řízení došlým Kanceláři Soudního dvora dne 19. listopadu 2002, podala Komise Evropských společenství žalobu
na základě článku 226 ES směřující k určení, že Belgické království tím, že
–
uložilo daň z burzovních operací na v Belgii uskutečněné úpisy nových akcií vytvořených při založení společnosti nebo investičního
fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů, a tím, že
–
uložilo daň z předání cenných papírů na doručitele na fyzické předání cenných papírů na doručitele, týkající se belgických
nebo zahraničních veřejných fondů, pokud jde o nové cenné papíry vytvořené při založení společnosti nebo investičního fondu,
anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů,
–
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969, o nepřímých daních
z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25), ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (Úř. věst. L 156,
s. 23, dále jen „směrnice 69/335“).
Právní rámec
Právní úprava Společenství
Článek 11 směrnice 69/335 stanoví:
„Členské státy neuloží žádnou daň v jakékoli formě na
a)
vytvoření, vydání, přijetí akcií na burzu nebo uvedení do oběhu akcií, podílů na společnosti nebo jiných obdobných cenných
papírů anebo osvědčení nahrazujících tyto cenné papíry, jakož i obchodování s nimi, bez ohledu na osobu emitenta;
b)
půjčky, včetně úroků, uskutečněné formou vydání dluhopisů nebo jiných obchodovatelných cenných papírů, bez ohledu na osobu
emitenta, a na formality s tím spojené, jakož i na vytvoření, vydání, přijetí na burzu nebo do oběhu těchto dluhopisů nebo
obchodovatelných cenných papírů anebo obchodování s nimi.“
Článek 12 odst. 1 směrnice 69/335 stanoví:
“Odchylně od článků 10 a 11 mohou členské státy ukládat
a)
daně z převodů cenných papírů, paušální či nikoli;
[…].“
Odůvodnění návrhu směrnice Komise ze dne 14. prosince 1964 [COM(64) 526 konečné], který vedl k přijetí směrnice 69/335, zní
následovně:
„Mezi daněmi [nepřímými postihujícími pohyby kapitálu] je možno rozlišovat jednak daně z kapitálových vkladů a jednak daně
z obchodů s cennými papíry. Tento návrh směrnice se vztahuje na nepřímé daně z kapitálových vkladů, přičemž tato kategorie
daní zahrnuje daň z kapitálu společností, kolkovné z vnitrostátních cenných papírů, kolkovné při uvedení cenných papírů zahraničního
původu na vnitrostátní trh nebo při jejich vydání na vnitrostátním trhu, jakož i jiné nepřímé daně, mající obdobný charakter.
Pokud jde o nepřímé daně z obchodů s cennými papíry, jako jsou daně z burzovních operací, budou následně předmětem jiného
návrhu směrnice. Tento návrh se jich tedy nedotýká.“ (
neoficiální překlad
)
Podle čl. 2 odst. 1 návrhu směrnice Rady o nepřímých daních z obchodů s cennými papíry, předloženého Komisí dne 2. dubna 1976
(Úř. věst. C 133, s. 1, dále jen „návrh směrnice z roku 1976“), je zdanitelným obchodem „úplatný převod nebo nabytí cenných
papírů, pokud je uzavřen ve členském státě nebo ve třetí zemi osobou s bydlištěm v členském státě. Každý převod nebo nabytí
cenných papírů je samostatným zdanitelným obchodem.“ (
neoficiální překlad
)
Článek 4 odst. 1 návrhu směrnice z roku 1976 stanoví:
„Členské státy přijmou nezbytná opatření za účelem osvobození následujících transakcí od daně:
a)
vydání cenných papírů a první nabytí cenných papírů v rámci tohoto vydání,
[…].“ (
neoficiální překlad
)
V páté části přílohy směrnice z roku 1976 je upřesněno, že „ve smyslu této směrnice se rozumí vydáním cenných papírů převod
cenných papírů emitentem, včetně převodu, který je výsledkem kapitalizace rezerv.“ (
neoficiální překlad
)
Vnitrostátní právní úprava
Belgická ustanovení, která jsou relevantní v projednávaném případě, jsou obsažena v belgickém zákoníku o daních podobných
kolkovnému (dále jen „ZDPK“) a vycházejí ze zákona ze dne 14. dubna 1965, kterým se mění zákoník o registračních, hypotéčních
a rejstříkových poplatcích, zákoník o kolkovném a zákoník o daních podobných kolkovnému (
Moniteur belge
ze dne 24. dubna 1965, s. 4430).
Článek 120 ZDPK stanoví:
„Dani z burzovních operací podléhají následující operace uzavřené nebo provedené v Belgii, pokud se týkají belgických nebo
zahraničních veřejných fondů:
1º
každý prodej, nákup a obecněji každý úplatný převod nebo nabytí;
2º
každý převod na upisovatele, učiněný v důsledku vydání nebo nabídky formou veřejné výzvy nebo veřejným prodejem.“
Na základě čl. 120 bodu 2º a čl. 121 odst. 1 ZDPK podléhá dani z burzovních operací převod akcií a dluhopisů na upisovatele.
Sazba daně se pohybuje mezi 0,07 % a 1 %.
Článek 126-1 bod 1º ZDPK osvobozuje od daně z burzovních operací operace, do kterých není zapojen žádný profesionální zprostředkovatel
nebo je neuzavírá, ať už na účet jedné ze stran, nebo na svůj vlastní účet.
Článek 159 první a druhý pododstavec ZDPK zní takto:
„Dani z předání cenných papírů na doručitele podléhá každé předání cenných papírů na doručitele, pokud se týká belgických
nebo zahraničních veřejných fondů.
Předáním se rozumí každé fyzické předání cenného papíru, ke kterému došlo v návaznosti na:
1º
úpis;
2º
úplatné nabytí;
3º

přeměnu cenných papírů na jméno na cenné papíry na doručitele;
4º
stažení cenných papírů uložených do úschovy u úvěrové instituce, burzovní společnosti, společnosti pro správu majetku nebo
u Caisse interprofessionnelle de dépôts et de virements de titres (Mezioborová komise pro úschovu a převod cenných papírů).“
Článek 163 bod 1º ZDPK stanoví, že od daně z předání cenných papírů na doručitele jsou osvobozena předání cenných papírů učiněná
v návaznosti na úplatné nabytí, do kterého není zapojen nebo ho na účet jedné ze stran neuzavírá žádný profesionální zprostředkovatel.
Článek 120 body 1º a 2º, jakož i článek 159 ZDPK, které vymezují oblast působnosti daně z burzovních operací a daně z předání
cenných papírů na doručitele, nečiní rozdíl mezi prvním vydáním cenných papírů a pozdějšími obchody se stávajícími cennými
papíry.
Postup před zahájením soudního řízení
Domnívajíc se, že daň z burzovních operací a daň z předání cenných papírů na doručitele jsou v rozporu s článkem 11 směrnice
69/335, zaslala Komise Belgickému království dne 10. května 1999 upomínací dopis, v němž ho vyzvala, aby ve lhůtě dvou měsíců
předložilo své připomínky.
Dopisem ze dne 2. srpna 1999 sdělila belgická vláda Komisi svoje stanovisko, že dotčené daně spadají do oblasti působnosti
čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 69/335.
Komise se s touto odpovědí nespokojila a zaslala dne 26. ledna 2000 Belgickému království odůvodněné stanovisko, v němž Belgické
království vyzvala, aby přijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s tímto odůvodněným stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců
od jeho doručení.
Dopisem ze dne 29. března 2000 oznámila belgická vláda Komisi, že na svém názoru trvá, a požádala o svolání schůzky se zástupci
Komise. Tato schůzka se konala dne 14. prosince 2000, a jelikož nevedla k nalezení řešení, Komise se rozhodla podat tuto žalobu.
K žalobě
Komise tvrdí, že uložením daně z burzovních operací a daně z předání cenných papírů na doručitele na nové cenné papíry porušilo
Belgické království článek 11 směrnice 69/335, který zakazuje členským státům ukládat daně v jakékoli formě na vydání cenných
papírů.
K výtce týkající se daně z burzovních operací
Tvrzení účastníků řízení
Podle Komise je daň z burzovních operací v rozporu s článkem 11 směrnice 69/335, jelikož je uložena na úpis nových cenných
papírů vytvořených při založení společnosti nebo investičního fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při  emisi
dluhopisů.
Komise má za to, že v rozporu s tím, co tvrdí belgická vláda, se na předmětnou daň nevztahuje výjimka stanovená v čl. 12 odst.
1 písm. a) směrnice 69/335, který je jako výjimku z pravidla zákazu zdanění nutno vykládat restriktivně a nepoužije se na
cenné papíry nově vytvořené. Toto ustanovení zajisté umožňuje členským státům ukládat daně z převodu cenných papírů, ale výraz
„převod“ předpokládá, že dotčené cenné papíry patřily jinému majiteli před provedením převodu. Tento výklad je potvrzen jednak
odůvodněním návrhu směrnice ze dne 14. prosince 1964 a jednak judikaturou Soudního dvora (viz rozsudky ze dne 2. února 1988,
Dansk Sparinvest, 36/86, Recueil, s. 409, a ze dne 25. května 1989, Maxi Di, 15/88, Recueil, s. 1391), z nichž vyplývá, že
členský stát není oprávněn uložit kapitálovým společnostem, pokud jde o operace vymezené článkem 11 směrnice 69/335, jinou
daň a poplatky, než uvádí článek 12 této směrnice.
Co se týče pojmu „vydání cenných papírů“, Komise uplatňuje, že tento pojem nemůže být vykládán jako zahrnující první převod
těchto cenných papírů, protože takový výklad by zbavil smyslu zákaz stanovený v článku 11 směrnice 69/335. Vydání cenných
papírů nemůže být odděleno od jejich nabytí upisovateli a zákaz zdanění vydání se uplatní, analogicky podle rozhodnutí Soudního
dvora v rozsudku ze dne 27. října 1998, FECSA a ACESA (C-31/97 a C-32/97, Recueil. s. I-6491, body 18 a 19), na celkovou operaci,
která zahrnuje nabytí cenných papírů upisovatelem.
Komise zpochybňuje výklad čl. 4 odst. 1 návrhu směrnice z roku 1976, provedený belgickými úřady. Ve skutečnosti na rozdíl
od toho, co uplatňuje belgická vláda, pokud toto ustanovení stanoví zákaz zdanění vydání cenných papírů a jejich prvního nabytí,
nemůže být takový zákaz vykládán jako znak toho, že tyto operace jsou rozdílné, nebo že se článek 11 směrnice 69/335 týká
pouze vydání. Naopak, zopakování zákazu obsaženého v tomto ustanovení v jiném návrhu směrnice bylo odůvodněno snahou o jasné
vyjádření. Zmínka „první nabytí cenných papírů v rámci vydání“ tak tedy pouze upřesňuje obsah zákazu stanoveného v uvedeném
článku 11.
Co se týče možnosti uložit daň z burzovních operací, Komise uplatňuje, že okolnost, že některé operace této dani nepodléhají,
nemůže odůvodnit porušení článku 11 směrnice 69/335. Dodává, že v rozporu s tím, co tvrdí belgická vláda, se předmět daně
z burzovních operací neomezuje na uskutečnění obchodu s cennými papíry provedením burzovního příkazu. V každém případě při
posouzení slučitelnosti této daně s výše uvedeným ustanovením nelze brát v úvahu ani účast profesionálního zprostředkovatele na
operacích, kterých se tato daň týká, ani totožnost dlužníka této daně.
Belgická vláda má za to, že čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice 69/335 nebrání zdanění prvního převodu cenných papírů, který
následuje po jejich vydání.
Podle této vlády použití výrazu „obchodování“ v článku 11 směrnice 69/335 nutně znamená, že musí existovat řada pozdějších
převodů. Zákaz veškerého zdanění těchto operací by měl obrovský dosah, který by nicméně měl být omezen výjimkou obsaženou
v čl. 12 odst. 1 písm. a) dané směrnice, která povoluje zdanění převodů cenných papírů.
Belgická vláda tvrdí, že výklad pojmu „vydání“ zastávaný Komisí a tvrzení, že převod předpokládá existenci předchozího majitele,
nemohou být přijaty. Pojem „vydání cenných papírů“ nezahrnuje první nabytí cenných papírů jejich upisovatelem, ale omezuje
se na činnost společnosti, která je emitentem.
Z návrhu směrnice z roku 1976 vyplývá, že „vydání cenných papírů“ je nutno chápat jako zahrnující jejich první převod a nezahrnující
jejich první nabytí. Jelikož tento návrh nebyl nikdy přijat, je členským státům dovoleno zdanit první nabytí cenných papírů.
Krom toho z rozsudku ze dne 17. prosince 1998, Codan (C-236/97, Recueil, s. I-8679) vyplývá, že pojem „převod“ obsažený v
čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 69/335 musí být vykládán široce a že všechny převody cenných papírů, včetně převodů provedených
na burze, musejí podléhat stejnému režimu a vztahuje se na ně výjimka stanovená uvedeným ustanovením.
Belgická vláda uplatňuje, že čl. 4 odst. 1 návrhu směrnice z roku 1976 zajisté odporuje obecnému zákazu článku 11 směrnice
69/335, ale že z rozlišení mezi vydáním cenných papírů a jejich nabytím v čl. 4 odst. 1 návrhu směrnice z roku 1976 vyplývá,
že pouze vydání nesmí být zdaněno. Druhá operace, na kterou se vztahuje čl. 12 odst.1 písm. a) téže směrnice, tomuto zákazu
nepodléhá.
V tomto ohledu belgická vláda dodává, že z výše uvedených rozsudků Dansk Sparinvest a Maxi Di vyplývá, že zákaz zdanění, obsažený
v článku 11 směrnice 69/335, se dotýká pouze kapitálových společností, tedy emitentů, a že uložení daně investorům nebo prvním
nabyvatelům není v rozporu s tímto ustanovením. Jelikož je tedy daň z burzovních operací uložena pouze investorům, osvobozují
od ní belgické právní předpisy vydání cenných papírů jakožto celkovou operaci.
Závěry Soudního dvora
Za účelem rozhodnutí o této první výtce Komise je třeba připomenout, že čl. 11 písm. a) směrnice 69/335 zakazuje uložit daň
jakékoli formy na vytvoření, vydání, přijetí akcií na burzu nebo uvedení do oběhu akcií, podílů na společnosti nebo jiných
obdobných cenných papírů anebo osvědčení nahrazujících tyto cenné papíry, jakož i obchodování s nimi, bez ohledu na osobu
emitenta.
Je-li pravda, jak tvrdí belgická vláda, že dané ustanovení výslovně nezmiňuje první nabytí akcií, podílů společnosti nebo
jiných obdobných cenných papírů, zůstává pravdou, jak také uvedl generální advokát v bodě 14 svého stanoviska, že povolit
zdanění prvního nabytí nově vydaného cenného papíru by ve skutečnosti znamenalo zdanit samotné vydání tohoto cenného papíru,
jelikož je nedílnou součástí celkové operace vzhledem ke kapitálovému vkladu. Ve skutečnosti nestačí vydání cenných papírů
samo o sobě, ale má smysl až od okamžiku, kdy tyto cenné papíry naleznou své nabyvatele.
Z důvodu užitečného účinku čl. 11 písm. a) směrnice 69/335 musí „vydání“ ve smyslu tohoto ustanovení zahrnovat první nabytí
cenných papírů, které se uskutečňuje v rámci jejich vydání.
Toto zjištění není zpochybněno tvrzeními, kterých se dovolává Belgické království.
Zaprvé co se týče tvrzení, že jelikož čl. 11 písm. a) směrnice 69/335 se výslovně nedotýká prvního nabytí cenných papírů v návaznosti
na jejich vydání, nevztahuje se na tuto operaci zákaz stanovený tímto ustanovením, je třeba uvést, že jednak zahrnutí prvního
nabytí cenných papírů „do rámce vydání“ ve čl. 4 odst. 1 písm. a) návrhu směrnice z roku 1976 naznačuje, že první nabytí cenných
papírů je nedílnou součástí obecnější operace, kterou představuje vydání cenných papírů, a je od ní neodlučitelné. Jednak
okolnost, že Komise, vědoma si případné existence rozdílů ve výkladu nebo použití uvedeného čl. 11 písm. a), chtěla zajistit
jednotné použití směrnic týkajících se stejných operací poskytnutím přesnější definice „vydání cenných papírů“, nemůže mít
vliv na zjištění, že z hospodářského hlediska musí být první nabytí cenných papírů v rámci jejich vydání považováno za součást
tohoto vydání.
Zadruhé co se týče tvrzení, že daň z burzovních operací nespadá do oblasti působnosti směrnice 69/335, protože jejími poplatníky
nejsou kapitálové společnosti, jichž se týká směrnice, ale investoři, stačí konstatovat, že zákaz jiných daní než je daň z
kapitálu společností, jakož i poplatky a daně uvedené v článku 12, se vztahuje pouze na kapitálové operace výslovně vyjmenované,
aniž by bylo zapotřebí, pro jejich vymezení, upřesnit osobu dlužníka daně.
Zatřetí co se týče tvrzení, že daň z burzovních operací je daní z převodu cenných papírů ve smyslu čl. 12 odst. 1 písm. a)
směrnice 69/335, na kterou se tedy musí vztahovat výjimka stanovená tímto ustanovením, je třeba uvést, že tuto výjimku je,
jako každou výjimku, nutno vykládat restriktivně a jejím důsledkem nemůže být, aby  zásada, od které se odchyluje, byla zbavena
veškerého užitečného účinku.
Vykládat výraz „převod“ obsažený v čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 69/335 tak, jak to navrhuje belgická vláda, by znamenalo
zbavit čl. 11 písm. a) této směrnice užitečného účinku, takže operace vydání, která nesmí podle tohoto ustanovení podléhat
žádnému jinému zdanění než dani z kapitálu, by mohla být nicméně zdaněna v důsledku skutečnosti, že nově vydané cenné papíry
jsou v rámci svého vydání nezbytně „převáděny“ svým nabyvatelům.
První nabytí cenných papírů v rámci jejich vydání nemůže být tedy považováno za „převod“ ve smyslu čl. 12 odst. 1 písm. a)
směrnice 69/335, a v návaznosti na to se na toto první nabytí nemůže vztahovat výjimka obsažená v tomto ustanovení.
S ohledem na tyto úvahy je namístě konstatovat, že jelikož je daň z burzovních operací uložena na nové cenné papíry, vytvořené
buď při založení společnosti, nebo investičního fondu, nebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů, představuje
zdanění ve smyslu čl. 11 písm. a) směrnice 69/335, jehož zavedení je tímto ustanovením zakázáno.
Z toho vyplývá, že první výtka Komise je opodstatněná.
K výtce týkající se daně z předání cenných papírů na doručitele
Tvrzení účastníků řízení
Co se týče této daně, Komise tvrdí, že tvrzení, kterých se dovolávala ve věci daně z burzovních operací, platí obdobně pro
daň z předání cenných papírů na doručitele. Upřesňuje však, že tato daň je v rozporu s článkem 11 směrnice 69/335 pouze v
rozsahu, v němž postihuje převod cenných papírů při jejich vydání.
Belgická vláda nejprve uplatňuje, že Komise dostatečně neodůvodnila své tvrzení, pokud jde o neslučitelnost daně z předání
cenných papírů na doručitele s článkem 11 směrnice 69/335. Pouhý odkaz na tvrzení předložená ve věci daně z burzovních operací
je nedostatečný, protože povaha těchto dvou daní je velmi rozdílná.
Belgická vláda dále tvrdí, že daň z předání cenných papírů na doručitele, jejímž cílem je odradit od předání listinných cenných
papírů a zvýhodnit investice do cenných papírů uložených do úschovy, respektuje zákaz stanovený v článku 11 směrnice 69/335,
protože zdaněno je pouze fyzické předání cenných papírů. Tato operace je samostatná a nezávislá na vydání cenných papírů.
Okolnost, že vydané cenné papíry jsou na jméno, zaknihované nebo uložené do úschovy u úvěrové instituce, nevede ve skutečnosti
ke zdanění. Krom toho předání cenných papírů na doručitele nemůže být posouzeno jako „přijetí do oběhu“ těchto cenných papírů
nebo „obchodování“ s nimi ve smyslu článku 11 směrnice 69/335.
Belgická vláda konečně uplatňuje, že na zdanění předání cenných papírů na doručitele se vztahuje výjimka stanovená v čl. 12
odst. 1 písm. a) směrnice 69/335, protože výraz „převod“, jak ho Soudní dvůr vyložil ve svém výše uvedeném rozsudku Codan,
zahrnuje jak právní nabytí cenných papírů, tak jejich fyzické předání.
Závěry Soudního dvora
Je třeba uvést, že výtka Komise se omezuje na zdanění předání cenných papírů na doručitele, které postihuje fyzické předání
těchto cenných papírů, ke kterému došlo v rámci jejich vydání.
Je sice pravda, jak tvrdí belgická vláda, že vydání cenných papírů na doručitele jako takové nevede k uložení předmětné daně,
což však nemění nic na tom, že fyzické předání tohoto druhu cenných papírů jejich prvním nabyvatelům je nutno považovat z
důvodů, které jsou uvedeny v bodě 35 tohoto rozsudku, za nedílnou součást vydání ve smyslu čl. 11 písm. a) směrnice 69/335.
Je nutné dodat, že na fyzické předání cenných papírů na doručitele prvním nabyvatelům se nevztahuje výjimka stanovená v čl.
12 odst. 1 písm. a) směrnice 69/335, protože, jak vyplývá z bodu 37 tohoto rozsudku, výraz „převod“ je nutno vykládat restriktivně
a nemůže zahrnovat, ze stejných důvodů jako jsou důvody uvedené v bodě 38 tohoto rozsudku, první fyzické předání nově vydaných
cenných papírů.
V rozporu s tím, co tvrdí belgická vláda, toto zjištění neodporuje výkladu čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 69/335, který
podal Soudní dvůr ve svém výše uvedeném rozsudku Codan.
Jak zdůraznil generální advokát v bodě 38 svého stanoviska, v uvedeném rozsudku Soudní dvůr nepřijal extenzivní výklad pojmu
„převod cenných papírů“, ale omezil se na podání jednotného výkladu různých jazykových znění směrnice 69/335 pro případ rozporů
mezi nimi, a rozhodl, že čl. 12 odst. 1 písm. a) této směrnice nemůže být vykládán tak, že omezuje možnost členských států
ukládat daně pouze na burzovní operace, jak to stanoví německé a dánské znění této směrnice.
Vzhledem k těmto úvahám je namístě konstatovat, že jelikož daň z předání cenných papírů na doručitele postihuje první fyzické
předání nově vydaných cenných papírů na doručitele, představuje zdanění zakázané na základě čl. 11 písm. a) směrnice 69/335.
Z toho vyplývá, že druhá výtka Komise je rovněž opodstatněná.
V důsledku toho je třeba určit, že Belgické království tím, že:
–
uložilo daň z burzovních operací na v Belgii uskutečněné úpisy nových akcií, vytvořených při založení společnosti nebo investičního
fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů, a tím, že
–
uložilo daň z předání cenných papírů na doručitele na fyzické předání cenných papírů na doručitele, týkající se belgických
nebo zahraničních veřejných fondů, pokud jde o nové cenné papíry vytvořené při založení společnosti nebo investičního fondu,
anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů,
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 směrnice Rady 69/335.
K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud
účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu
nákladů řízení ve svém návrhu a Belgické království bylo ve sporu neúspěšné, je namístě mu uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát)
rozhodl takto:
1)	Belgické království tím, že
–
uložilo daň z burzovních operací na v Belgii uskutečněné úpisy nových akcií vytvořených při založení společnosti nebo investičního
fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů, a tím, že
–
uložilo daň z předání cenných papírů na doručitele na fyzické předání cenných papírů na doručitele, týkající se belgických
nebo zahraničních veřejných fondů, pokud jde o nové cenné papíry vytvořené při založení společnosti nebo investičního fondu,
anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů,
nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969, o nepřímých daních
z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985.
2)	Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
Timmermans
Gulmann
Schintgen
Macken
Colneric
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 15. července 2004.
Vedoucí soudní kanceláře
Předseda druhého senátu
R. Grass
C. W. A. Timmermans
–
Jednací jazyk: francouzština.