CELEX: 62007CJ0426
Notranji davki
Davki na motorna vozila
Trošarina
Rabljena vozila
Uvoz

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 33(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero (
UL L 145, str. 1
), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/680/EGS z dne 16. decembra 1991 (
UL L 376, str. 1
, v nadaljevanju: Šesta direktiva), in člena 90, prvi odstavek, ES.
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med D. Krawczyńskim in Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (direktor carinske zbornice v Białystoku) zaradi trošarine, ki je bila prvemu naložena v zvezi s prodajo rabljenih motornih vozil pred njihovo prvo registracijo na Poljskem.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
Člen 33(1) Šeste direktive je določal:
„Brez vpliva na druge določbe Skupnosti, zlasti tiste iz veljavnih predpisov Skupnosti glede splošne ureditve razpolaganja, pretoka in spremljanja trošarinskih izdelkov, ta direktiva ne preprečuje, da država članica ohrani ali uvede davke na zavarovalne pogodbe, davke na stave in igre na srečo, trošarine, kolke in, bolj splošno, vse davke, dajatve ali bremenitve, ki jih ni mogoče označiti kot prometne davke, vendar s pogojem, da ti davki, dajatve in bremenitve v trgovini med državami članicami ne zahtevajo formalnosti pri prehodu meja.“
Nacionalna ureditev
V členu 2 zakona o trošarinah (ustawa o podatku akcyzowym) z dne 23. januarja 2004 (Dz. U št. 29, točka 257), v različici, ki jo je treba uporabiti v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: zakon iz leta 2004), je določeno:
„V smislu tega zakona pomeni
[…]
11.
‚pridobitev znotraj Skupnosti‘: prenos izdelkov, ki so predmet trošarine, z ozemlja druge države članice na nacionalno ozemlje;
[…]“
V členu 10(1) navedenega zakona je določeno:
„Davčna osnova, izražena v odstotkih osnove, je:
1.
znesek, dolgovan iz naslova prodaje izdelkov na nacionalnem ozemlju, ki so predmet trošarine, zmanjšan za znesek davka na blago in storitve ali za znesek trošarine, dolgovane iz naslova tega blaga;
2.
znesek, ki ga je kupec dolžan plačati za blago, ki je predmet trošarine, v primeru pridobitve znotraj Skupnosti;
3.
znesek, dolgovan na podlagi dobave izdelkov, ki so predmet trošarine na ozemlju države članice, v primeru dobave v Skupnosti;
4.
carinska vrednost izdelkov, ki so predmet trošarine, povečana za dolgovano carino pri uvozu, upoštevajoč točke od 6 do 9.“
V členu 75(1) in (3) zakona iz leta 2004 je določeno:
„1.   Davčna stopnja za proizvode, ki so predmet neusklajene trošarine, razen stopnje za električno energijo, znaša 65 % osnove iz člena 10.
[…]
3.   Pristojni minister za javne finance lahko z odlokom zniža stopnje trošarine iz točk 1 in 2 ter jih spremeni glede na vrsto izdelka in celo določi pogoje za njihovo uporabo.“
Člen 79 tega zakona določa:
„Davčni zavezanec lahko od zneska trošarine odšteje trošarino, ki jo je na obdavčljivo prodajo ali uvoz plačal ob nakupu izdelka, ki je predmet neusklajene trošarine.“
Člen 80, od (1) do (4), zakona iz leta 2004 določa:
„1.   Predmet trošarine so osebna vozila, ki niso registrirana na nacionalnem ozemlju v skladu s cestnoprometnimi predpisi.
2.   Za trošarino so zavezane:
(1)
osebe, ki prodajo osebno vozilo pred prvo registracijo na nacionalnem ozemlju;
(2)
uvozniki in osebe, ki pridobijo osebno vozilo v Skupnosti.
3.   Obveznost trošarine za osebna vozila nastane:
(1)
pri prodaji ob izdaji računa oziroma najpozneje v sedmih dneh od dneva dobave blaga;
(2)
pri uvozu na dan, ko je nastal carinski dolg v smislu carinskih določb;
(3)
pri pridobitvi v Skupnosti ob pridobitvi pravice do uporabe osebnega vozila kot lastnik oziroma najpozneje ob registraciji na nacionalnem ozemlju v skladu s cestnoprometnimi predpisi.
4.   Minister za javne finance lahko z odlokom določi podatke o osebnih vozilih, skupaj z dopustno obremenitvijo, za namene obračunavanja trošarine, pri čemer upošteva posebne davčne določbe in potrebo po zagotovitvi pravilnega obračunavanja trošarine.“
Člen 81(1) zakona iz leta 2004 določa:
„Osebe, ki v Skupnosti pridobijo osebna vozila, ki niso registrirana na nacionalnem ozemlju v skladu s cestnoprometnimi predpisi, morajo:
1.
ob uvozu na nacionalno ozemlje pristojnemu carinskemu uradu predložiti poenostavljeno deklaracijo v petih dneh od dneva pridobitve v Skupnosti;
2.
plačati trošarino najpozneje na dan registracije v državi.“
Na podlagi člena 82(3) zakona iz leta 2004 je v primeru pridobitve osebnega vozila znotraj Skupnosti davčna osnova znesek, ki ga mora pridobitelj plačati prodajalcu.
V členu 7 odloka ministra za finance o zmanjšanju stopnje trošarine (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) z dne 22. aprila 2004 (Dz. U št. 87, točka 825), v različici, ki jo je treba uporabiti v postopku v glavni stvari (v nadaljevanju: odlok iz leta 2004), ter prilogah 1 in 2 k temu odloku je navedeno, da je odstotek trošarine za nova ali največ dve leti stara vozila 3,1 % ali 13,6 %, odvisno od prostornine motorja, za vozila, starejša od dveh let, pa je ta odstotek določen s formulo iz člena 7(2) odloka iz leta 2004 in se spreminja glede na starost vozila, pri čemer lahko doseže 65 % obdavčljive osnove.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Naczelnik Urzędu Celnego w Białymstoku (vodja carinskega urada v Białystoku) je z odločbo z dne 7. novembra 2005 D. Krawczyńskemu, ki je na Poljskem prodal pet motornih vozil pred prvo registracijo na poljskem ozemlju, naložil plačilo 11.066 PLN iz naslova trošarine, ki bi jo ta davčni zavezanec moral prijaviti in plačati, vendar tega ni storil.
D. Krawczyński je zoper navedeno odločbo vložil pritožbo, v kateri je predlagal, naj se dolgovana trošarina določi v znesku 4599 PLN, saj je v bistvu menil, da ima na podlagi člena 79 zakona iz leta 2004 pravico, da od dolgovanega zneska odšteje trošarino, ki jo je na obdavčljivo prodajo oziroma uvoz plačal ob nakupu izdelkov, ki so predmet neusklajene trošarine, ne glede na to, da ni predložil za to določene deklaracije.
Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku je to pritožbo zavrnil z odločbo z dne 19. januarja 2006. V njej je poudaril, da je trošarino dolžan plačati vsak, ki na Poljskem prodaja motorna vozila pred njihovo prvo registracijo na poljskem ozemlju, in da mora davčni zavezanec, če želi izkoristiti navedeno pravico do odbitka, pristojnemu davčnemu uradu predložiti deklaracijo o tej trošarini, izračunati dolgovano dajatev in jo plačati v predpisanem roku.
D. Krawczyński je zoper to odločbo vložil tožbo pri Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku (upravno sodišče białystoškega vojvodstva). Opozarja zlasti, da je prodaja rabljenih motornih vozil, ki so že registrirana na Poljskem, oproščena trošarine ne glede na starost vozil, medtem ko enaka oprostitev ne velja za prodajo rabljenih motornih vozil, ki so uvožena iz drugih držav članic. Prodaja teh vozil pred njihovo registracijo na Poljskem je predmet trošarine, katere višina je odvisna od starosti vozila. D. Krawczyński na podlagi tega sklepa, da Republika Poljska nalaga višjo trošarino na rabljena motorna vozila, ki so uvožena iz drugih držav članic, kot na podobne nacionalne izdelke.
Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku nasprotno meni, da Republika Poljska ne izvaja diskriminatornega razlikovanja med motornimi vozili glede na njihovo poreklo, saj je odločilno merilo za obveznost plačila trošarine na ta vozila to, da niso registrirana na poljskem ozemlju, in ne da izhajajo iz drugih držav članic.
Glede na to je Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je mogoče trošarino, ki jo določi država članica, na primer trošarino, določeno [z zakonom iz leta 2004], ki velja za vse osebne avtomobile pred njihovo prvo registracijo na nacionalnem ozemlju, opredeliti kot nezakonit davek, ki ima lastnost prometnega davka v smislu člena 33(1) Šeste direktive […]?
V primeru nikalnega odgovora na prvo vprašanje:
2.
Ali je trošarina, kakršna se obravnava v tej zadevi, ki poteka pred Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku, in ki velja za vse osebne avtomobile pred prvo registracijo na nacionalnem ozemlju, v nasprotju s členom 90 ES, ki izrecno prepoveduje kakršnokoli razlikovanje ali kakršnokoli protekcionistično uporabo nacionalnega davčnega sistema v korist enakovrstnim domačim proizvodom, pri čemer velja, da je nakup rabljenih avtomobilov, ki so že registrirani na poljskem ozemlju, oproščen te trošarine?“
Vprašanji za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Najprej je treba opozoriti, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso za presojo tega, ali je mogoče davek, dajatev ali bremenitev označiti kot prometni davek v smislu člena 33(1) Šeste direktive, ugotoviti zlasti, ali njegov učinek ogroža delovanje skupnega sistema davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV), s tem da bremeni pretok blaga in storitev ter da obdavčuje gospodarske transakcije na način, primerljiv z DDV (sodba z dne 11. oktobra 2007 v združenih zadevah KÖGÁZ in drugi,
C-283/06 in C-312/06, ZOdl., str. I-8463
, točka 34 in navedena sodna praksa).
Sodišče je v zvezi s tem ugotovilo, da je treba davke, dajatve in bremenitve, ki imajo bistvene značilnosti DDV, čeprav v vseh točkah niso enaki DDV, v vsakem primeru šteti, kot da bremenijo pretok blaga in storitev podobno kot DDV (zgoraj navedena sodba KÖGÁZ in drugi, točka 35 in navedena sodna praksa).
Nasprotno člen 33(1) Šeste direktive ne nasprotuje temu, da bi se ohranil ali uvedel davek, ki ne bi imel ene od bistvenih značilnosti DDV (zgoraj navedena sodba KÖGÁZ in drugi, točka 36 in navedena sodna praksa).
Sodišče je natančneje določilo, katere so bistvene značilnosti DDV. Iz njegove sodne prakse izhaja, da so navedene značilnosti štiri, in sicer: DDV se na splošno uporabi za blagovne ali storitvene transakcije; znesek je določen sorazmerno s ceno, ki jo davčni zavezanec zaračuna v zameno za dobavljeno blago in opravljene storitve; ta davek se pobira v vseh fazah proizvodnega in distribucijskega procesa, vključno v fazi maloprodaje, ne glede na število prej opravljenih transakcij; davčni zavezanec od dolgovanega DDV odbije zneske, plačane v fazah proizvodnega in distribucijskega procesa, tako da se ta davek v dani fazi nanaša le na v njej dodano vrednost in da je končna obremenitev navedenega davka na koncu prenesena na potrošnika (zgoraj navedena sodba KÖGÁZ in drugi, točka 37 in navedena sodna praksa).
Pri tem je treba v zvezi s prvo od teh značilnosti, in sicer splošno uporabo DDV za blagovne ali storitvene transakcije, poudariti – na kar so opozorili tudi Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku, poljska vlada in Komisija Evropskih skupnosti – da je z zadevno trošarino v postopku v glavni stvari na podlagi člena 80(2), točka 1, zakona iz leta 2004 obremenjena le prodaja motornih vozil pred njihovo prvo registracijo na poljskem ozemlju.
Glede na to navedene trošarine ni mogoče obravnavati, kot da se na splošno uporablja za blagovne ali storitvene transakcije.
Zadevna trošarina v postopku v glavni stvari tako ne ustreza prvi od značilnosti iz točke 22 te sodbe, zato ni treba preverjati, ali združuje preostale tri bistvene značilnosti DDV.
Zato je mogoče sklepati, da se davek, ki ima take značilnosti kot zadevna trošarina v postopku v glavni stvari, od DDV razlikuje tako, da ga ni mogoče opredeliti kot nezakonit davek, ki ima lastnost prometnega davka v smislu člena 33(1) Šeste direktive.
Glede na navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 33(1) Šeste direktive razlagati tako, da ne nasprotuje trošarini, kakršna je bila na Poljskem uvedena z zakonom iz leta 2004 in s katero je obremenjena vsa prodaja motornih vozil pred njihovo prvo registracijo na nacionalnem ozemlju.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali trošarina, s katero je obremenjena vsaka prodaja motornih vozil pred prvo registracijo na nacionalnem ozemlju, nasprotuje členu 90 ES, če je te dajatve oproščena prodaja rabljenih vozil, ki so že registrirana na poljskem ozemlju.
Preveriti je treba torej, ali taka ureditev ne vodi do tega, da so rabljena motorna vozila, ki se uvozijo iz druge države članice in zato niso registrirana na poljskem ozemlju, bolj obdavčena od rabljenih motornih vozil, ki so že na nacionalnem trgu in registrirana na Poljskem.
Najprej je treba poudariti, da trošarina, kot je bila uvedena v zadevni nacionalni zakonodaji v postopku v glavni stvari, izhaja iz splošnega sistema notranjih dajatev na blago in jo je treba torej preizkusiti glede na člen 90 ES (glej v tem smislu sodbo z dne 18. januarja 2007 v zadevi Brzeziński,
C-313/05, ZOdl., str. I-513
, točka 24).
Zato je treba opozoriti, da je Sodišče presodilo, da člen 90 ES v sistemu Pogodbe ES pomeni dopolnilno določbo glede odprave carine in dajatev z enakim učinkom. Namen te določbe je zagotoviti prost pretok blaga med državami članicami v normalnih pogojih konkurence, tako da se odpravijo vse oblike zaščite, ki bi lahko izhajale iz uporabe notranjih diskriminatornih davkov na izdelke, ki izvirajo iz drugih držav članic (zgoraj navedena sodba Brzeziński, točka 27 in navedena sodna praksa).
Na področju obdavčitve uvoženih rabljenih motornih vozil je namen člena 90 ES zagotoviti popolno nevtralnost notranjih davkov z vidika konkurence med izdelki, ki so že na nacionalnem trgu, in uvoženimi izdelki (sodba z dne 20. septembra 2007 v zadevi Komisija proti Grčiji,
C-74/06, ZOdl., str. I-7585
, točka 24 in navedena sodna praksa).
Poleg tega je lahko sistem obdavčitve skladen s členom 90 ES, le če je ugotovljeno, da je urejen tako, da izključuje vsako možnost, da bi bili uvoženi izdelki bolj obdavčeni od nacionalnih izdelkov, in tako v nobenem primeru nima diskriminatornih učinkov (zgoraj navedena sodba Brzeziński, točka 40 in navedena sodna praksa).
Glede na te ugotovitve je treba preveriti, ali sta prodaja uvoženih rabljenih motornih vozil in prodaja rabljenih motornih vozil, ki so registrirana na Poljskem, pri čemer je treba ti skupini vozil opredeliti kot enakovrstne izdelke v smislu člena 90, prvi odstavek, ES, enako obremenjeni z zadevno trošarino v postopku v glavni stvari.
V okviru te primerjave je treba razlikovati med dvema skupinama vozil, in sicer tistimi, ki so prodana kot rabljena v dveh koledarskih letih od datuma njihove izdelave, pri čemer se leto izdelave šteje za prvo koledarsko leto, in tistimi, ki so prodana kot rabljena vozila po tem dveletnem obdobju (zgoraj navedena sodba Brzeziński, točka 34).
Glede osebnih vozil, ki so prodana kot nova ali rabljena v omenjenem roku dveh let, iz odloka iz leta 2004 izhaja, da so predmet trošarine, ki je izračunana po isti stopnji (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Brzeziński, točka 35).
Za rabljena vozila, mlajša od dveh let, mora nacionalno sodišče natančneje preučiti, med drugim z vidika odloka iz leta 2004, ali so na podlagi trošarine enako obremenjena, zato ker je preostali znesek tega davka, ki je vračunan v prodajno vrednost rabljenih vozil, registriranih na Poljskem, enak znesku istega davka, ki bremeni podobna rabljena vozila, ki izvirajo iz druge države članice (zgoraj navedena sodba Brzeziński, točka 36).
Nasprotno se stopnja trošarine za rabljena vozila, prodana več kot dve leti po izdelavi, izračuna na podlagi formule, določene v členu 7 odloka iz leta 2004. Z uporabo te formule se stopnja zvišuje s starostjo vozila (glej v tem smislu sodbo Brzeziński, točka 37).
Zato mora predložitveno sodišče preučiti, ali ta rastoča stopnja zajema le rabljena vozila, ki izvirajo iz drugih držav članic, in ali, nasprotno, za rabljena vozila, ki so bila kot nova registrirana na Poljskem, stopnja preostale trošarine, vračunana v vrednost takega vozila, ostaja nespremenjena (zgoraj navedena sodba Brzeziński, točka 38).
Glede na zgornje ugotovitve je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 90, prvi odstavek, ES razlagati tako, da nasprotuje trošarini, kot je zadevna trošarina v postopku v glavni stvari, če znesek davka na prodajo rabljenih vozil, uvoženih iz druge države članice, ki se opravi pred prvo registracijo, presega preostali znesek istega davka, ki je vračunan v prodajno vrednost enakovrstnih vozil, ki so bila prej registrirana v državi članici, ki je uvedla davek. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali ima ureditev v postopku v glavni stvari, zlasti uporaba člena 7 odloka iz leta 2004, tak učinek.
Omejitev časovnega učinka te sodbe
Poljska vlada je v pisnih stališčih, ki jih je predložila Sodišču, temu predlagala, naj, če bo ugotovilo, da nacionalna ureditev, kot se obravnava v postopku v glavni stvari, ni v skladu s členom 90, prvi odstavek, ES, omeji časovni učinek sodbe, ki jo bo izreklo.
V utemeljitev svojega predloga se navedena vlada sklicuje na to, da je ob sprejemanju nacionalne zakonodaje, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, upoštevala sodbe Sodišča, tudi če se niso nanašale na podobne pravne in dejanske položaje, kot je položaj v tej zadevi, ter na to, da se morebitna ugotovitev Komisije in Sodišča, da nekatere določbe odloka iz leta 2004 niso v skladu s členom 90, prvi odstavek, ES, ker določajo povečanje stopnje trošarine glede na starost vozila, ne nanaša na druge določbe navedenega odloka. Sodišče bi lahko glede na te določbe omejilo časovni učinek te sodbe.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da sme Sodišče ob uporabi splošnega načela pravne varnosti, ki je sestavni del pravnega reda Skupnosti, osebam, ki jih posamezna določba zadeva, zgolj izjemoma omejiti možnost sklicevanja na določbo, v zvezi s katero je Sodišče podalo razlago, s katero bi izpodbijale pravna razmerja, nastala v dobri veri (sodba z dne 6. marca 2007 v zadevi Meilicke in drugi,
C-292/04, ZOdl., str. I-1835
, točka 35 in navedena sodna praksa).
Taka omejitev se lahko v skladu s sodno prakso Sodišča dovoli le v isti sodbi, s katero se odloči o zahtevani razlagi (zgoraj navedena sodba Meilicke in drugi, točka 36 in navedena sodna praksa).
Trenutek določitve časovnih učinkov zahtevane razlage, ki jo da Sodišče o določbi prava Skupnosti, mora namreč veljati enotno. Zato načelo, da se omejitev lahko dovoli le v isti sodbi, s katero se odloči o zahtevani razlagi, zagotavlja enakost obravnavanja držav članic in posameznikov ter izpolnjuje zahteve, ki izhajajo iz načela pravne varnosti (zgoraj navedena sodba Meilicke in drugi, točka 37).
Ta predlog za sprejetje predhodne odločbe se v bistvu nanaša na vprašanje skladnosti trošarine, s katero je obremenjena prodaja motornih vozil pred njihovo prvo registracijo na nacionalnem ozemlju, s členom 90, prvi odstavek, ES. V zvezi s tem iz točke 41 zgoraj navedene sodbe Brzeziński izhaja, da je treba člen 90, prvi odstavek, ES razlagati tako, da nasprotuje trošarini, če znesek davka na prodajo rabljenih vozil, starejših od dveh let, ki niso bila pridobljena v državi članici, ki je uvedla ta davek, presega preostali znesek istega davka, ki je vračunan v prodajno vrednost enakovrstnih vozil, ki so bila prej registrirana v državi, ki je uvedla davek. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali ima ureditev v postopku v glavni stvari, zlasti uporaba člena 7 odloka iz leta 2004, tak učinek.
Iz točke 62 zgoraj navedene sodbe Brzeziński tako izhaja, da Sodišče ni časovno omejilo učinka navedene sodbe.
Zato ni treba časovno omejiti učinka te sodbe.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:

1.
Člen 33(1) Šeste direktive Sveta 77/388/EGS z dne 17. maja 1977 o usklajevanju zakonodaje držav članic o prometnih davkih – Skupni sistem davka na dodano vrednost: enotna osnova za odmero, kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 91/680/EGS z dne 16. decembra 1991, je treba razlagati tako, da ne nasprotuje trošarini, kakršna je bila na Poljskem uvedena z zakonom o trošarinah (ustawa o podatku akcyzowym) z dne 23. januarja 2004 in s katero je obremenjena vsa prodaja motornih vozil pred njihovo prvo registracijo na nacionalnem ozemlju.

2.
Člen 90, prvi odstavek, ES je treba razlagati tako, da nasprotuje trošarini, kot je zadevna trošarina v postopku v glavni stvari, če znesek davka na prodajo rabljenih vozil, uvoženih iz druge države članice, ki se opravi pred prvo registracijo, presega preostali znesek istega davka, ki je vračunan v prodajno vrednost enakovrstnih vozil, ki so bila prej registrirana v državi članici, ki je uvedla ta davek. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali ima ureditev v postopku v glavni stvari, zlasti uporaba člena 7 odloka ministra za finance o zmanjšanju stopnje trošarin (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) z dne 22. aprila 2004, tak učinek.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: poljščina.