CELEX: 61995TJ0099
Fællesforetagendet JET
Krav om status som midlertidig ansat

Dommens præmisser
Relevante retsregler
1 Faellesforetagendet Joint European Torus (JET), Joint Undertaking (herefter »JET« eller »faellesforetagendet«), blev med virkning fra den 1. juni 1978 oprettet for en tolvaarsperiode ved Raadets afgoerelse 78/471/Euratom af 30. maj 1978 (EFT L 151, s. 10), truffet i henhold til artikel 46, 47 og 49 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab (herefter »Euratom-traktaten«). Dets varighed blev foerst forlaenget af Raadet indtil den 31. december 1992 (Raadets afgoerelse 88/447/Euratom af 25.7.1988, EFT L 222, s. 4), herefter indtil den 31. december 1996 (Raadets afgoerelse 91/677/Euratom af 19.12.1991, EFT L 375, s. 9) og endelig indtil den 31. december 1999 (Raadets afgoerelse 96/305/Euratom af 7.5.1996, EFT L 117, s. 9). Faellesforetagendets formaal er at opfoere, drive og udnytte et stort torus-anlaeg af Tokamak-typen og de dertil hoerende hjaelpefaciliteter (herefter »projektet«).
2 Ifoelge artikel 1 i JET-vedtaegterne (herefter »vedtaegterne«) - der er knyttet som bilag til foernaevnte afgoerelse 78/471 - er JET hjemmehoerende i Culham, Det Forenede Kongerige, ved United Kingdom Atomic Energy Authority (herefter »UKAEA« eller »vaertsorganisationen«). Faellesforetagendets medlemmer er for tiden Euratom, vaertsorganisationen (UKAEA), hertil svarende virksomheder i andre medlemsstater i Euratom og Det Schweiziske Edsforbund.
3 Faellesforetagendets organer er JET-raadet og direktoeren for projektet (vedtaegternes artikel 3). JET-raadet, der er sammensat af repraesentanter for medlemmerne i faellesforetagendet, er ansvarligt for ledelsen af faellesforetagendet og traeffer de grundlaeggende beslutninger til ivaerksaettelse af projektet (artikel 4).
4 Vedtaegternes artikel 8 omhandler projektgruppen. Efter artikel 8.1 er den sammensat dels af medarbejdere, der kommer fra JET's medlemmer, som omhandlet i artikel 8.3 (som bestemmer, at medlemmerne af faellesforetagendet stiller kvalificerede medarbejdere til raadighed for det), dels af »andet personale«. Ansaettelsen af disse to medarbejdergrupper sker i overensstemmelse med reglerne i artikel 8.4 og 8.5:
- Det hedder i artikel 8.4, at »medarbejdere, som stilles til raadighed af vaertsorganisationen, forbliver i vaertsorganisationens ansaettelse paa denne organisations ansaettelsesvilkaar og stilles til raadighed for faellesforetagendet af denne«.
- Artikel 8.5 fastsaetter, at »medmindre andet er bestemt i saerlige tilfaelde ifoelge de regler for ansaettelse og ledelse af personale, som JET-raadet vedtager, ansaettes de medarbejdere, som medlemmerne af faellesforetagendet med undtagelse af vaertsorganisationen stiller til raadighed, samt andet personale, af Kommissionen i midlertidige stillinger i overensstemmelse med vilkaarene for de oevrige ansatte i De Europaeiske Faellesskaber og overflyttes til faellesforetagendet af Kommissionen«.
Ifoelge vedtaegternes artikel 8.8 »forpligter alle medlemmer sig til at genansaette det personale, de stillede til raadighed for projektet, og som blev rekrutteret af Kommissionen i midlertidige stillinger, saa snart dette personale har afsluttet sit arbejde ved projektet« (det saakaldte »returbillet«-system).
5 Disse bestemmelser er blevet suppleret af »tillaegsbestemmelser vedroerende ansaettelse og ledelse af personalet ved faellesforetagendet JET« (herefter »tillaegsbestemmelserne«), der blev fastsat af JET-raadet i medfoer af vedtaegternes artikel 8.5.
Faktiske omstaendigheder og retsforhandlinger
6 Sagsoegeren, der er britisk statsborger, er ansat af UKAEA og har gjort tjeneste ved JET siden den 2. april 1979. Han har fra 1981 vaeret leder af Eksperimentafdeling 1; hans placering blev forlaenget senest ved Raadets/JET-raadets afgoerelse af 17./18. juni 1992 (bilag A2.3 til staevningen).
7 Ved flere lejligheder soegte sagsoegeren at overgaa fra sin status som ansat ved UKAEA med tjeneste ved JET til status som midlertidigt ansat ved Faellesskabet. Han var bl.a. sagsoeger i de forenede sager 271/83, 15/84, 36/84, 113/84, 158/84, 203/84 og 13/85, Ainsworth m.fl. mod Kommissionen og Raadet, Sml. 1987, s. 167, herefter »Ainsworth-sagen«, i hvilke Domstolen afsagde dom den 15. januar 1987. Han var tillige blandt de 206 underskrivere af andragende nr. 188/90 af 22. februar 1990, som blev tilstillet Europa-Parlamentet. Tre gange (i 1986, 1989 og 1992) blev han optaget paa reservelister med henblik paa besaettelse af videnskabelige stillinger paa hoejt niveau ved Faellesskabet, og i 1989 blev han tilbudt en stilling som kontorchef ved det (termonukleare) »fusions«-program ved Generaldirektoratet for Videnskab, Forskning og Udvikling (GD XII), som han maatte afslaa af personlige grunde.
8 Ved skrivelse af 18. januar 1993 tilstillede sagsoegeren direktoeren for JET en ansoegning om at blive ansat som midlertidigt ansat ved Faellesskabet. Da ansoegningen ikke blev besvaret, indgav sagsoegeren den 12. august 1993 klage over det stiltiende afslag paa ansoegningen. Denne klage blev afvist ved Kommissionens afgoerelse af 14. januar 1994, som sagsoegeren herefter har anfaegtet ved et soegsmaal ved Retten (Rettens dom af dags dato, forenede sager T-177/94 og T-377/94, Altmann m.fl. mod Kommissionen og Casson m.fl. mod Kommissionen, trykt i naervaerende bind af Samling af Afgoerelser, s. 1471, herefter »Altmann-sagen«).
9 Ved skrivelse af 3. december 1993 (bilag A2.6 til staevningen) anmodede sagsoegeren direktoeren for JET om at traeffe de noedvendige foranstaltninger med henblik paa hans ansaettelse som midlertidigt ansat ved Kommissionen, hvilket skulle finde sted paa grundlag af en »returbillet«, der var blevet udstedt til ham af det svenske medlem af JET, Swedish Natural Science Research Council i form af et tilbud om genansaettelse fremsat den 7. oktober 1993 af professor J.R. Drake paa vegne af (Swedish) Royal Institute of Technology (herefter »RIT«) (bilag A2.4 til staevningen). I samme skrivelse paapegede sagsoegeren over for direktoeren for JET, at denne nogle maaneder tidligere havde henledt hans opmaerksomhed paa hans egnethed til at beklaede en stilling ved Euratom, saafremt han kunne opnaa en »returbillet« fra et af medlemmerne af JET.
10 Direktoeren for JET svarede sagsoegeren ved saalydende skrivelse af 11. januar 1994 (bilag A2.7 til staevningen):
»Jeg anerkender modtagelsen af Deres skrivelse af 3. december 1993 vedroerende Deres ansoegning om overfoersel til en stilling ved JET Euratom.
Da vi droeftede Deres eventuelle egnethed til at beklaede en Euratom-stilling ved JET for et stykke tid siden, oplyste jeg over for Dem, at en af betingelserne var, at De var i besiddelse af en gyldig 'returbillet' udstedt af en anden sammenslutning end AEA. Skrivelsen af 7. oktober 1993 fra Drake til Dem (som De har tilstillet mig i kopi) er ikke en garanti for genbeskaeftigelse.«
11 Ved skrivelse af 16. maj 1994 (bilag A2.9 til staevningen) tilstillede sagsoegeren direktoeren for JET en ny skrivelse fra RIT, dateret den 2. maj 1994 (bilag A2.8 til staevningen), hvori han haevdede, at der hermed forelaa den garanti for genbeskaeftigelse, som kraevedes ved den ovennaevnte skrivelse af 11. januar 1994, idet skrivelsen var affattet i vendinger svarende til dem, der var blevet anvendt i forbindelse med talrige andre »returbilletter«, som JET tidligere havde accepteret. Ved samme lejlighed fremsatte han paa ny anmodning om, at der blev truffet foranstaltninger med henblik paa hans ansaettelse som midlertidigt ansat, hvorved han praeciserede, at hans hensigt var at opsige den stilling, han havde ved UKAEA, efter modtagelse af et tilfredsstillende tilbud fra Kommissionen, men foer sin tiltraeden af tjenesten ved denne.
12 Ved skrivelse af 13. juni 1994 (bilag A2.10 til staevningen) svarede direktoeren for JET sagsoegeren ved saalydende skrivelse:
»Da Kommissionen for naervaerende, som foelge dels af de budgetmaessige problemer, dels af JET's ophoer den 31. december 1996, minutioest gennemgaar spoergsmaalet om ansaettelse af midlertidigt ansatte, der skal placeres i stillinger ved JET, beklager jeg at maatte meddele Dem, at jeg paa indevaerende tidspunkt ikke er i stand til at imoedekomme Deres ansoegning.«
13 Ved skrivelse af 7. september 1994 til Kommissionens generalsekretaer (bilag A2.11 til staevningen) indgav sagsoegeren efter artikel 90 i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter »tjenestemandsvedtaegten«) og artikel 73 i ansaettelsesvilkaarene for de oevrige ansatte ved Faellesskaberne (herefter »AOEA«) en klage, registreret den 13. september 1994 under nr. R-654/94 (bilag A2.1 til staevningen); klagens genstand var den afgoerelse om at afslaa ansaettelse, der fremgik af skrivelsen af 13. juni 1994 fra JET's direktoer.
14 I klagen gjorde sagsoegeren bl.a. gaeldende (jf. bilag A2.13-A2.19 til staevningen), at begrundelsen for at afslaa hans ansoegning var vag og upraecis, navnlig henset til, at man i mindst et aar havde diskuteret aabent, at JET kunne forlaenges til 1999, at forlaengelsen var blevet godkendt af JET-raadet, og at en ny forlaengelse til efter 1999 var staerkt sandsynlig. Klageren fremfoerte ogsaa, at afslaget paa hans ansoegning stred mod vedtaegterne og tillaegsbestemmelserne hertil samt mod forskellige udtalelser fra Kommissionen og UKAEA. Foelgelig anmodede sagsoegeren ansaettelsesmyndigheden om at ansaette ham som midlertidigt ansat ved Faellesskabet som stipuleret i vedtaegternes artikel 8.5 paa de samme vilkaar som de oevrige ansatte blandt det JET-personale, der var ansat paa grundlag af naevnte artikel 8.5, hurtigt at foretage ansaettelsen og yde ham erstatning for den lidte skade.
15 Kommissionen afviste klagen ved afgoerelse af 21. december 1994, der blev meddelt sagsoegeren ved skrivelse dateret den 28. december 1994 og underskrevet af ham til bekraeftelse af modtagelsen den 11. januar 1995 (bilag 3 til staevningen). Om sagens indhold gjorde Kommissionen bl.a. foelgende gaeldende:
- Begrundelsen for at afslaa sagsoegerens ansoegning fremlagt af direktoeren for JET i skrivelsen af 13. juni 1994, var klar, utvetydig og praecis.
- Kommissionen havde i forbindelse med sin afgoerelse om ikke at skride til ansaettelse af midlertidigt ansatte i den aktuelle sammenhaeng, af de grunde, der blev angivet i JET-direktoerens skrivelse, ikke overskredet graenserne for sit frie skoen, havde handlet i tjenestens interesse og havde hverken begaaet skoensfejl eller magtfordrejning, idet klageren i oevrigt ikke havde fremlagt noget indicium for, at direktoeren i den konkrete sag havde handlet ulovligt ved udoevelsen af sit frie skoen.
16 I den samme afgoerelse foejede Kommissionen desuden en ny begrundelse til dem, direktoeren for JET havde paaberaabt sig til stoette for sin afgoerelse af 13. juni 1994, idet Kommissionen nu gjorde gaeldende, at Stott's ansoegning og klage var ensbetydende med at anmode JET om at udoeve sit frie skoen paa ansaettelsesomraadet saaledes, at der blev oprettet en ledig stilling svarende til stillingsprofilen for en leder af Eksperimentafdeling 1 eller tilsvarende, herefter at offentliggoere denne ledige stilling for personalet ifoelge tillaegsbestemmelsernes artikel 5.2 og endelig at udelukke samtlige andre ansoegere til den paagaeldende stilling med henblik paa, at Stott »udnaevnes« efter sin opsigelse ved UKAEA. Kommissionen finder en saadan procedure klart stridende mod tjenestens interesse, og den antog proceduren for behaeftet med baade formelle og indholdsmaessige mangler.
17 Under disse omstaendigheder har sagsoegeren ved staevning registreret paa Rettens Justitskontor den 7. april 1995 anlagt naervaerende sag.
18 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Anden Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling og har ved skrivelse af 12. december 1995 stillet sagsoegte en raekke spoergsmaal, som denne har besvaret ved skrivelse registreret paa Justitskontoret den 15. februar 1996. Retten har i oevrigt anmodet om sagsoegerens personlige fremmoede.
19 I offentligt retsmoede den 28. marts 1996 har parterne afgivet indlaeg og besvaret mundtlige spoergsmaal fra Retten.
Parternes paastande
20 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
1) Kommissionens afgoerelse af 28. december 1994 vedroerende sagsoegeren annulleres.
2) Kommissionen tilpligtes at paalaegge direktoeren for faellesforetagendet JET at traeffe de foranstaltninger, der er fornoedne, for at sagsoegeren kan opnaa status som midlertidigt ansat ved Kommissionen i overensstemmelse med artikel 8.5 i faellesforetagendet JET's vedtaegter, uden at det kraeves, at han forinden fratraeder sin nuvaerende stilling ved JET, eller at han skal ansoege om en anden stilling ved JET.
3) Kommissionen tilpligtes at yde sagsoegeren erstatning for den forskel i ansaettelsesbetingelser og -vilkaar, der er opstaaet som foelge af, at direktoeren for JET har undladt at reagere paa sagsoegerens skrivelse til ham af 16. maj 1994.
4) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
21 Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande:
- Sagsoegte frifindes i det hele.
- Der traeffes afgoerelse om sagens omkostninger efter gaeldende regler.
Formaliteten
22 Da betingelserne for realitetsbehandling af et soegsmaal udgoer ufravigelige procesforudsaetninger, kan Retten undersoege dem ex officio, og Rettens kontrol er ikke begraenset til at omfatte parternes afvisningspaastande (Domstolen dom af 23.4.1986, sag 294/83, Les Verts mod Parlamentet, Sml. s. 1339, paa s. 1364; Rettens dom af 6.12.1990, sag T-130/89, B. mod Kommissionen, Sml. II, s. 761, praemis 13 og 14).
23 Da sagsoegeren i oevrigt var sagsoeger i Altmann-sagen, paahviler det nu Retten ex officio at undersoege, om antagelsen til realitetsbehandling af denne sag hindres af litispendens-virkningen (Domstolens dom af 26.5.1971, forenede sager 45/70 og 49/70, Bode mod Kommissionen, Sml. 1971, s. 123, org. ref.: Rec. s. 465, af 17.5.1973, forenede sager 58/72 og 75/72, Perinciolo mod Raadet, Sml. s. 511, og af 19.9.1985, forenede sager 172/83 og 226/83, Hoogovens Groep mod Kommissionen, Sml. s. 2831). Det paahviler desuden Retten at undersoege ex officio, om det er en foelge af annullationen, jf. dom afsagt dags dato i naevnte sag, af Kommissionens afgoerelse af 14. januar 1994 om ikke at ansaette sagsoegeren i en midlertidig EF-stilling, at naervaerende sag er blevet uden genstand, saaledes at det er ufornoedent at traeffe afgoerelse.
24 Med hensyn til litispendens-virkningen skal Retten udtale, at naervaerende sags genstand er annullation af Kommissionens afgoerelse af 28. december 1994 om ikke at ansaette sagsoegeren i en midlertidig EF-stilling paa grundlag af en »returbillet« udstedt af det svenske medlem af JET-raadet, mens genstanden for Altmann-sagen var annullation af Kommissionens afgoerelse af 14. januar 1994 om ikke at ansaette sagsoegerne i midlertidige EF-stillinger som »andet personale« ifoelge vedtaegternes artikel 8.5. I oevrigt fremgaar det af parternes indlaeg i de to sager, at de af dem paaberaabte anbringender til stoette for deres respektive soegsmaal er forskellige. Da der saaledes er tale om to sager med paastand om annullation af forskellige retsakter, der er vedtaget paa grundlag af forskellige hjemler, og som har forskellige soegsmaalsgrunde, finder Retten ikke at kunne tage indsigelsen om litispendens-virkning til foelge (jf. a contrario Domstolens dom af 22.9.1988, forenede sager 358/85 og 51/86, Frankrig mod Parlamentet, Sml. s. 4821, praemis 12).
25 Denne loesning afkraeftes ikke af, at de af sagsoegeren i Altmann-sagen fremfoerte anbringender og argumenter i det mindste i et vist omfang modsiger dem, der fremfoeres til stoette for denne sag, da han i naevnte sag subsidiaert paaberaabte sig ulovligheden af vedtaegternes artikel 8.4 og 8.5, mens han i sagen her til sin fordel paaberaaber sig samme artikel 8.5 for at faa kendt den anfaegtede afgoerelse ulovlig.
26 Som netop fastslaaet af Retten fremsaetter sagsoegeren i denne sag krav om at blive ansat af Kommissionen i en midlertidig EF-stilling, ikke med status som »andet personale« efter betydningen i vedtaegternes artikel 8.5, men som medarbejder, »som medlemmerne af faellesforetagendet med undtagelse af vaertsorganisationen stiller til raadighed«, efter forstaaelsen i den naevnte bestemmelse. Desuden paaberaaber sagsoegeren sig paa ingen maade, at vedtaegterne er ulovlige, men goer derimod gaeldende, at deres korrekte anvendelse maatte foranledige sagsoegte til at imoedekomme hans ansoegning. Herved maa det praeciseres, at den dom om uanvendeligheden af vedtaegternes artikel 8.4 og 8.5, Retten har afsagt i Altmann-sagen som reaktion paa sagsoegernes paastande, i det omfang, der er angivet i dommens praemis 131 og 141, ikke kan afskaere Stott fra at rejse et soegsmaal om annullation af en senere individuel afgoerelse, uden at der herved skal fremsaettes en ny ulovlighedsindsigelse paa grundlag af Euratom-traktatens artikel 156.
27 Under disse omstaendigheder skal sagen antages til realitetsbehandling.
Annullationspaastanden
Annullationspaastandens genstand
28 Saaledes som sagsoegerens paastand er formuleret, tages der alene sigte paa annullation af Kommissionens afgoerelse af 28. december 1994 om afvisning af klage nr. R-654/94, og ikke paa annullation af den afgoerelse, direktoeren for JET traf den 13. juni 1994, som er klagens genstand.
29 Det fremgaar imidlertid af fast praksis, at et soegsmaal, selv om det formelt er rettet mod afvisningen af en forudgaaende administrativ klage, bevirker, at Retten maa proeve den bebyrdende akt, som har vaeret genstand for klagen (Domstolens dom af 17.1.1989, sag 293/87, Vainker mod Parlamentet, Sml. s. 23, af 26.1.1989, sag 224/87, Koutchoumoff mod Kommissionen, Sml. s. 99, og af 14.2.1989, sag 346/87, Bossi mod Kommissionen, Sml. s. 303; Rettens dom af 10.12.1992, sag T-33/91, Williams mod Revisionsretten, Sml. II, s. 2499).
30 I den konkrete sag maa soegsmaalet saaledes anses for rettet ogsaa mod JET-direktoerens afgoerelse af 13. juni 1994.
Realiteten
31 Til stoette for annullationspaastanden har sagsoegeren hovedsagelig paaberaabt sig fire anbringender om a) kraenkelse af omsorgspligten, b) et aabenbart urigtigt skoen, c) magtmisbrug eller magtfordrejning, og d) kraenkelse af vedtaegternes artikel 8 og af tillaegsbestemmelserne.
32 Det bemaerkes, at sagsoegerens tre foerste anbringender om annullation alene kan faa virkning, saafremt ogsaa det fjerde anbringende tages til foelge. Saafremt vedtaegterne og tillaegsbestemmelserne vedroerende deres gennemfoerelse forbyder den aendring af den stillingsmaessige status, som sagsoegeren kraever - hvilket sagsoegte haevder - raadede administrationen ikke over nogen skoensmargen og var pligtig at handle som gjort. I det tilfaelde vil sagsoegeren ingen legitim interesse have i at opnaa annullation af den anfaegtede afgoerelse, da denne kun kan medfoere, at der traeffes en ny afgoerelse, som materielt er identisk med den annullerede (Domstolens dom af 6.7.1983, sag 117/81, Geist mod Kommissionen, Sml. s. 2191, praemis 7; Rettens dom af 9.10.1992, sag T-50/91, De Persio mod Kommissionen, Sml. II, s. 2365, praemis 10 og 24, og af 18.12.1992, sag T-43/90, Díaz García mod Parlamentet, Sml. II, s. 2619, praemis 54).
33 Under disse omstaendigheder finder Retten det hensigtsmaessigt foerst at behandle det fjerde anbringende.
Det fjerde anbringende om kraenkelse af vedtaegterne og af tillaegsbestemmelserne
Parternes argumenter
34 Sagsoegeren har henvist til parternes droeftelser i Altmann-sagen vedroerende reglen om »forudgaaende opsigelse«, og han har herved foretaget en gennemgang af reglernes oprindelse, oprindelige betydning og senere udtryksformer efter indfoerelsen af dem i maj 1987 og indtil dens nyfortolkning af JET-raadet i juni 1994 efter udvekslingen af den »Note of Understanding«, der fandt sted mellem Kommissionen og Parlamentet (jf. praemis 49 ff. nedenfor). Ifoelge sagsoegeren savner reglen baade legitim og fornuftig begrundelse, og det gaelder baade retligt og faktisk. Dens gennemfoerelse havde alene til formaal at hindre personer i en situation som hans i at skifte arbejdsgiver, dvs. overgaa fra en tilknytning til UKAEA til en tilknytning til Faellesskabet, idet de paagaeldende paatvinges arbejdsloeshed, foer de indgiver ansoegning til en midlertidig EF-stilling ved JET. Der er herved tale om en helt bevidst politik, som efter 1987 blev ivaerksat af JET-direktoeren og JET-raadet. I saa henseende kan sagsoegerens klagepunkter i naervaerende sag ikke frakobles dem, sagsoegerne fremsatte i Altmann-sagen, og de naevnte sagsoegere henviste i oevrigt specifikt til hans tilfaelde for at bevise deres paastande.
35 Navnlig goer sagsoegeren gaeldende, at Kommissionens standpunkt, saaledes som det fremgaar af den nye begrundelse, der blev fremlagt i afgoerelsen af 28. december 1994 for at afslaa hans ansoegning, som eneste praktiske resultat har at opretholde virkningen af reglen om »forudgaaende opsigelse«, og dette uanset at reglen officielt er forladt. Hvis den opfattelse var korrekt, ville den faktisk betyde, at en ansat ved UKAEA, som goer tjeneste ved JET, ikke kan skifte arbejdsgiver, uden at hans egen stilling goeres til genstand for en udvaelgelsesproeve, og derfor ikke uden risiko for at miste sit nuvaerende arbejde. Han paapeger, at »regler« af denne type er blevet indfoert ved forskellige lejligheder med forskellige begrundelser efter dommen i sagen Ainsworth m.fl. mod Kommissionen og Raadet, der er naevnt ovenfor. Han fremhaever tillige, at disse »regler« er blevet aendret, eller omfortolket, paa Kommissionens egen anmodning, efter at de af Kommissionen var blevet praesenteret saaledes, at de kraevedes ifoelge vedtaegterne. Sagsoegeren finder, at de nye principper, der fastsaettes i den anfaegtede afgoerelse, er besnaerende og kun erstattede reglen om »forudgaaende opsigelse« for at skabe en ny forhindring paa det tidspunkt, hvor han nu opfyldte reglen om »returbillet«.
36 Ifoelge sagsoegeren er sagsoegtes henvisning til artikel 5.2 i tillaegsbestemmelserne som begrundelse for sit standpunkt knyttet til den tanke, at aendringen af arbejdsgiver er umulig uden oprettelse af en ledig stilling ved JET. Det er sagsoegerens opfattelse, at dette ikke ville vaere tilfaeldet, saafremt han var forpligtet til at sige op ved JET foer en ansoegning om aendring af arbejdsgiver, saaledes som det faktisk var tilfaeldet, da den tidligere regel om »forudgaaende opsigelse« var gaeldende. Da denne regel ikke laengere finder anvendelse, udleder sagsoegeren heraf, at en person i hans situation kan ansoege om at aendre arbejdsgiver, uden at der herved oprettes en ledig stilling, saaledes at artikel 5.2 i tillaegsbestemmelserne ikke laengere finder anvendelse.
37 Sagsoegeren fremhaever desuden, at proceduren til ansaettelse i en stilling ved JET forloeber i to faser: foerst udnaevnelsen i den paagaeldende stilling, der sker efter en almindelig udvaelgelsesproeve, herefter ansaettelse enten af Kommissionen som midlertidigt ansat eller af UKAEA. Kommissionens fortolkning indebaerer, at Stott, hvis resultater fra arbejdet som leder af Eksperimentafdeling 1 ifoelge Kommissionen er fuldt tilfredsstillende, skal gaa foerste fase om og deltage i en almindelig udvaelgelsesproeve, som han allerede havde deltaget i med succes i 1981, alene af den grund, at han oensker at goere procedurens anden fase om. Ifoelge sagsoegeren er en saadan fortolkning ikke begrundet ved nogen bestemmelse i vedtaegterne eller i tillaegsbestemmelserne.
38 I svarskriftet udtaler sagsoegte, at man ikke vil kommentere sagsoegerens almindelige paastande om det angiveligt bestaaende forhold, at JET's ansaettelsespolitik fra 1987 bevidst tog sigte paa at hindre personalet i at faa fordel af dommen i sagen Ainsworth m.fl. mod Kommissionen og Raadet, og at visse regler blev vedtaget for at hindre personalet i at forlade UKAEA for at opnaa ansaettelse som midlertidigt ansat ved Kommissionen. Ifoelge sagsoegte er de naevnte paastande og den eventuelle forskelsbehandling, han finder sig ramt af, irrelevante i sagen, som kun angaar annullationen af afgoerelsen af 28. december 1994 og dens virkninger.
39 I den konkrete sag bemaerker sagsoegte, at vedtaegternes artikel 8 vel ikke udtrykkeligt og utvetydigt er til hinder for den af sagsoegeren oenskede aendrede status, men det er ogsaa korrekt, at vedtaegterne intet indeholder om en saadan aendring. Sagsoegte goer derfor gaeldende, at vedtaegternes almindelige opbygning og selve reglernes formulering foerer til den konklusion, at en saadan aendret status ikke kan opnaas paa anden maade end den, der er beskrevet i den anfaegtede afgoerelse.
40 Sagsoegte goer saaledes gaeldende, at vedtaegternes artikel 8 alene indeholder to muligheder, nemlig at personalet stilles til raadighed for JET af UKAEA (og fortsat beskaeftiges af UKAEA under og efter projektet), eller at det stilles til raadighed af et andet medlem (i hvilket tilfaelde det paagaeldende personale bliver midlertidigt ansatte ved Euratom under projektet, hvorefter det gaar tilbage til medlemmet efter projektets ophoer). I den forbindelse bemaerker sagsoegte, at sagsoegeren konkret har en arbejdskontrakt med UKAEA, der har stillet ham til raadighed, for at han kunne arbejde ved JET-projektet. Sagsoegte laegger ogsaa saerlig vaegt paa, at han fortsat beskaeftiges af UKAEA, og herved henvises der til artikel 4.5, 5.5, 5.10, 7.2, 8.7, 8.10, 11.5, 12.1 og 13.5 i tillaegsbestemmelserne.
41 Sagsoegte henviser i oevrigt til artikel 9.1 i tillaegsbestemmelserne, hvorefter »status som ansat ved faellesforetagendet ophoerer for en ansat [...] ii) hvis tjenesteperiode, der er aftalt mellem direktoeren, arbejdsgiveren og eventuelt moderorganisationen, er udloebet, iii) hvis tjeneste ophoerer foer den aftalte dato efter anmodning fra direktoeren, hovedorganisationen eller den ansatte selv, iv) hvis ansaettelse ophoerer af enhver anden grund fastsat i arbejdsgiverens ansaettelsesvilkaar«. Sagsoegte praeciserer, at saafremt en ansat blandt det personale, som er stillet til raadighed af UKAEA, oensker at bringe sin arbejdskontrakt til ophoer med denne organisation, reguleres opsigelsen af reglerne i tillaegsbestemmelsernes artikel 9, ligesom den betyder, at den paagaeldendes stilling ved JET bliver ledig.
42 Sagsoegte har i oevrigt anfoert, at saafremt en person indgiver ansoegning til en stilling ved JET og herved goer gaeldende at vaere stillet til raadighed af et andet medlem end UKAEA med »returbillet« fra det paagaeldende medlem, skal den paagaeldende ansoeger laegge billet ind paa den ledige stilling og kan foerst udnaevnes efter at have gennemgaaet den udvaelgelsesprocedure, der er fastsat i tillaegsbestemmelsernes artikel 5.
43 Ifoelge sagsoegte kan de ovennaevnte procedurer af og til overlappe hinanden, f.eks. i foelgende situation: Saafremt en meddelelse om ledig stilling er offentliggjort ved JET, kan en ansat blandt det personale, der er stillet til raadighed for JET af UKAEA, ansoege om at blive valgt paa grundlag af en »returbillet« og foere forhandlinger om opsigelse af kontrakten med UKAEA, som ophoer af vedkommendes udstationering ved JET fra UKAEA og som starttidspunktet for hans nye placering af et andet medlem end UKAEA (samt om hans ansaettelse som midlertidigt ansat ved Faellesskabet), saaledes at kontrakten med UKAEA udloeber paa det tidspunkt, hvor vedkommendes nye status faar virkning. En saadan procedure kraever imidlertid to forskellige stillinger: JET-stillingen, i hvilken han var stillet til raadighed af UKAEA, og JET-stillingen, i hvilken han vil blive stillet til raadighed af et andet medlem, som har udstedt en »returbillet«.
44 Derimod gaelder det ifoelge sagsoegte, at saafremt en ansat ved UKAEA, der er stillet til raadighed for JET, ansoeger om at blive placeret af et andet medlem i den stilling, som han allerede beklaeder, dvs. saafremt han oensker at fortsaette det samme arbejde i samme stilling, men efter skift af arbejdsgiver, skal den stilling, han beklaeder som ansat ved UKAEA, foerst erklaeres ledig, for at den kan offentliggoeres som ledig stilling og besaettes efter udvaelgelse blandt de forskellige ansoegere, herunder den paagaeldende ansatte.
45 Sagsoegte finder, at denne procedure er den eneste anvendelige efter vedtaegterne og tillaegsbestemmelserne i det tilfaelde, hvor en ved UKAEA ansat person oensker at skifte status samtidig med, at vedkommende bevarer samme stilling, hvilket netop er sagsoegerens situation. Sagsoegte tilfoejer, at denne fortolkning ligger i direkte forlaengelse af Domstolens raesonnement i praemis 34-38 i dommen i sagen Ainsworth m.fl. mod Kommissionen og Raadet, hvorefter de saerlige regler, som gaelder for de ansatte ved UKAEA, der adskiller sig fra dem, som gaelder for ansatte uden for UKAEA, var objektivt begrundet under hensyn til den ganske saerlige situation, UKAEA indtager som vaertsorganisation for JET.
Rettens bemaerkninger
46 Det er reelt sagsoegerens opfattelse, at naar en ansat er stillet til raadighed for JET af UKAEA og bliver i stand til at skaffe sig en »returbillet« hos et andet JET-medlem end UKAEA, opfylder vedkommende samtlige betingelser for at kunne kraeve at blive ansat af Kommissionen i en midlertidig EF-stilling som medarbejder, »som medlemmerne af faellesforetagendet med undtagelse af vaertsorganisationen stiller til raadighed«, i henhold til vedtaegternes artikel 8.5, for saa vidt som den paagaeldende samtidig siger op ved UKAEA.
47 Sagsoegte har hverken bestridt eller erkendt i sine indlaeg, at skrivelsen fra RIT af 2. maj 1994 udgoer en gyldig »returbillet« i forhold til reglerne i vedtaegternes artikel 8.8, og dette spoergsmaal, som den anfaegtede retsakt ikke har udtalt sig om, er ikke genstand for sagen. Det er imidlertid sagsoegtes opfattelse, at udstedelsen af en »returbillet« fra et andet JET-medlem end UKAEA kan goere det muligt at opfylde betingelserne for, hvorledes det paagaeldende medlem stiller en ansat til raadighed. I sagsoegtes svar paa Rettens skriftlige spoergsmaal i Altmann-sagen gjorde sagsoegte i oevrigt udtrykkeligt gaeldende, at bestemmelserne i vedtaegternes artikel 8 ikke kraever, at det personale, der »er stillet til raadighed« af et medlem, allerede er beskaeftiget af medlemmet, men alene, at medlemmet paatager sig pligten til »genansaettelse« i artikel 8.8. Det er tillige ubestridt, at adskillige ansatte i JET-gruppen betragtes som »stillet til raadighed« af et medlem af JET, skoent de ikke har nogen aktuel beskaeftigelsesmaessig tilknytning til dette, men et simpelt loefte om fremtidig beskaeftigelse (jf. Altmann-dommens praemis 83).
48 Sagsoegte goer imidlertid gaeldende, at det under alle omstaendigheder er umuligt at efterkomme sagsoegerens specifikke krav uden at tilsidesaette vedtaegterne og tillaegsbestemmelserne hertil. Sagsoegtes argumentation, saaledes som den er blevet klargjort under droeftelserne ved Retten, saavel i naervaerende sag som i Altmann-sagen, lader forstaa, at Kommissionen fortolker vedtaegternes artikel 8.4 helt generelt saaledes, at den paalaegger de UKAEA-ansatte, som er stillet til raadighed for JET, at forblive i UKAEA's tjeneste under hele deres placering ved JET, da de i modsat fald vil miste den stilling, de har ved JET, hvilket endda gaelder, hvis de finder en anden medlemsorganisation, der er parat til selv at stille dem til raadighed for JET og med henblik herpaa at udstede dem en »returbillet«.
49 I den forbindelse gaar sagsoegtes opfattelse, der hovedsagelig stoettes paa vedtaegternes artikel 8 og tillaegsbestemmelsernes artikel 9.1, ud paa, at et arbejdsgiverskift af den art, som sagsoegeren oensker, kun er muligt, saafremt han forinden siger op ved UKAEA, hvilket ipso facto ifoelge sagsoegte indebaerer, at den stilling bliver ledig, som sagsoegeren indtil da beklaedte ved JET. Parallellen til denne opfattelse er, at det ikke er muligt at skifte arbejdsgiver samtidig med, at man beholder den samme stilling ved JET: Denne bliver noedvendigvis ledig, naar kontraktbaandet med den tidligere arbejdsgiver brydes. Sagsoegeren maa derfor, saafremt han oensker ansaettelse som midlertidigt ansat ved Faellesskabet, paa ny indgive ansoegning til den saaledes ledigblevne stilling eller til en anden ledig stilling, eventuelt i konkurrence med andre ansoegere.
50 Denne opfattelse findes for foerste gang i punkt 17.4 i »AArlig Beretning om Personaleforhold 1986/87« (bilag A8.6 til staevningen), som blev udarbejdet med henblik paa JET's Forretningsudvalgs moede den 14. og 15. maj 1987 (fire maaneder efter dommen i sagen Ainsworth m.fl. mod Kommissionen og Raadet):
»De ansatte i JET-gruppen, der oensker at skifte arbejdsgiver efter betydningen i tillaegsbestemmelsernes artikel 1.1, skal foerst sige op og forlade projektet i henhold til JET-vedtaegterne. Herefter kan de paa ny indgive ansoegning om stillinger ved projektet og tages i betragtning ved udvaelgelsen paa normal vis.«
51 Opfattelsen forklares naermere i et udkast til arbejdsdokument, som blev udarbejdet med henblik paa JET-raadets moede den 6. og 7. juli 1994, og som er fremlagt i bilag 9 til staevningen. Skoent sagsoegte har gjort gaeldende, at sagsoegeren med urette henviste til et forslag, der ifoelge sagsoegte aldrig blev til et endeligt dokument eller foerte til en endelig beslutning, har sagsoegte ikke bestridt, at dokumentet er autentisk, eller har anfaegtet dets indhold, ligesom det ikke er bestridt, at dokumentet hidroerer fra JET-direktionen. Foelgende kan laeses i dokumentet:
»Reglen om forudgaaende opsigelse:
3. Denne regel er blevet indfoert af direktoeren for JET som foelge af, at EF-Domstolen i sin dom fra 1987 henviste til Kommissionens beslutning om at ophoere med den diskriminerende praksis, ifoelge hvilken de britiske statsborgere, der var udvalgt til at beklaede stillinger i JET-gruppen, var tvunget til foerst at lade sig ansaette af UKAEA. Naevnte praksis blev herefter aendret, saaledes at de britiske statsborgere paa det tidspunkt, hvor de ansoegte om en stilling ved JET-gruppen, kunne oplyse, hvilket medlem der stillede dem til raadighed for projektet.
4. Man befrygtede, at denne aendring kunne goere det muligt for de ansatte ved AEA, der allerede havde stillinger i gruppen, at opnaa returbilletter fra andre medlemmer end UKAEA og anvende dem til at ansoege om ledige stillinger ved gruppen i haab om, at de, saafremt de blev udvalgt, ville overgaa til Euratom-status. Direktoeren for JET troede faktisk, sandsynligvis med rette, at man kunne forestille sig situationer, i hvilke noget saadant ville ske.
5. Derfor indfoerte direktoeren for JET en regel, som skulle hindre dette, og han lod reglen indfoeje i det dokument fra JET-raadet, der baerer journalnummer 90/JC 42/7.2 og har foelgende overskrift: 'Ledelsespolitik vedroerende Personalets Ansaettelse og Mobilitet'. JET-raadet tog dette dokument til efterretning. De relevante regler er foelgende:
1.2.1 JET-gruppens ansatte kan indgive ansoegning til andre ledige stillinger i gruppen. De udvalgte overgaar som hovedregel til arbejde i deres nye stilling inden udloebet af tre maaneder efter udvaelgelsen, medmindre andet er aftalt med projektet.
1.2.2 En ansat ved gruppen forbliver i sin arbejdsgivers tjeneste, saa laenge han goer tjeneste ved JET. Denne regel finder anvendelse uanset aendrede arbejdsopgaver for den ansatte af gruppen under tjenesten, der f.eks. foelger af hans overfoersel til en anden stilling ved gruppen. Saafremt den paagaeldende forlader tjenesten hos sin arbejdsgiver, ophoerer hans tjeneste ved JET straks.
6. Den praktiske gennemfoerelse af regel 1.2.2 betoed, at en AEA-ansat ved JET-gruppen, der oenskede at ansoege om en Euratom-stilling ved JET under paaberaabelse af en returbillet udstedt af et andet medlem end AEA, skulle sige op ved projektet og ved AEA, foer der blev indgivet ansoegning. Denne regel blev anfaegtet af AEA's juridiske raadgiver, men den blev godkendt af Kommissionens Juridiske Tjeneste. Den Juridiske Tjeneste kom til det resultat, at naevnte krav fulgte af JET-vedtaegterne og hvilede paa det princip, at en ansat i gruppen ikke samtidig kan vaere stillet til raadighed af to arbejdsgivere. Denne regel blev accepteret af JET-raadet.«
52 Efter udvekslingen den 4. maj 1994 af en Note of Understanding mellem Kommissionen og Parlamentet (jf. praemis 22 i den dags dato afsagte dom i Altmann-sagen) vedtog man en ny affattelse af reglen om »forudgaaende opsigelse«, hvorefter en ansat, der er stillet til JET's raadighed af UKAEA, af et andet JET-medlem kan placeres i en ledig stilling og saaledes ansaettes som midlertidigt ansat ved Faellesskabet i henhold til vedtaegternes artikel 8.5, saafremt vedkommende, paa datoen for udnaevnelsen af ansaettelsesmyndigheden ved Kommissionen, ikke laengere er stillet til raadighed af UKAEA og har opnaaet en returbillet fra det andet JET-medlem, som stiller ham til raadighed (jf. notater fra O'Hara, personaledirektoeren for JET, af hhv. 17.11. og 6.12.1994, bilag 10 til staevningen).
53 Gennemfoerelsen af den saaledes aendrede regel kraever imidlertid, at der foreligger to indbyrdes uafhaengige stillinger: den stilling, som den ansatte oprindelig var stillet til raadighed for af UKAEA, og den stilling, for hvilken han herefter vil blive stillet til raadighed af det andet medlem, der skaffer ham en »returbillet«. I en saadan eventualitet ville reglen i den tidligere affattelse betyde, at den ansatte siger op ved UKAEA foer sin ansoegning til en anden ledig stilling, saafremt han vil placeres dér af en anden JET-medlemsorganisation. For fremtiden har han under disse omstaendigheder mulighed for foerst at ansoege om den paagaeldende stilling og ikke sige op ved UKAEA, foer han er blevet valgt.
54 Imidlertid betyder den aendrede regel intet for situationen for den ansatte, der er stillet til raadighed for JET af UKAEA, og som oensker at blive ansat som midlertidigt ansat ved Faellesskabet af en anden medlemsorganisation samtidig med, at han bevarer sin stilling ved JET. Ifoelge Kommissionen skal han eller hun foerst sige op ved UKAEA. Derefter skal den paagaeldende paa ny ansoege om den ledigblevne stilling, som vedkommende tidligere beklaedte, eventuelt i konkurrence med andre ansoegere, hvorved der er risiko for ikke at blive genudnaevnt.
55 Retten fastslaar, at reglen om »forudgaaende opsigelse« efter beskrivelsen ovenfor ikke er blevet »afskaffet« i modsaetning til, hvad der kan laeses ud af Note of Understanding af 4. maj 1994.
56 Med henblik paa bedoemmelsen af naevnte regels berettigelse maa det fremhaeves, at sagsoegte navnlig soeger stoette i tillaegsbestemmelsernes artikel 9.1, litra iv), hvorefter »status som ansat ved faellesforetagendet ophoerer for en ansat [...] hvis ansaettelse ophoerer af enhver anden grund fastsat i arbejdsgiverens ansaettelsesvilkaar«. Heraf foelger der noedvendigvis ifoelge Kommissionen, at en ansat, der er stillet til raadighed for JET af UKAEA, ikke kan goere tjeneste ved en anden medlemsorganisation uden at miste den stilling, han har ved JET, eftersom denne overfoersel indebaerer en aendring af arbejdsgiveren, nemlig fra UKAEA til Faellesskabet. Derimod gaelder det, saaledes som O'Hara har forklaret i retsmoedet i besvarelse af et spoergsmaal fra Retten, at en ansat, der er stillet til raadighed for JET af et andet medlem end UKAEA og saaledes ansat af Kommissionen i en midlertidig EF-stilling, frit kan skifte moderorganisation (»parent organisation«, hvorved forstaas den, der stiller den ansatte til raadighed) under tjenesten, uden at miste sin stilling, eftersom han bevarer sin arbejdsgiver, nemlig Faellesskabet. Der naevnes eksemplet med to ansatte, der er stillet til raadighed for JET, den ene af det franske medlem, den anden af UKAEA, som begge er interesserede i et af det belgiske medlem fremsat stillingstilbud og med bevarelse af deres placering ved JET for den periode, der oprindeligt var aftalt: Den foerste kan frit indgaa aftale og samtidig bevare sin stilling ved JET, hvilket sker ved en simpel korrespondance, der oplyser, at »aendringen« har fundet sted via den moderorganisation, som stiller ham til raadighed, mens den anden ikke kan tage imod tilbuddet uden at miste sin stilling ved JET.
57 Saafremt denne fortolkning skulle laegges til grund, kunne det foranledige Retten til at konkludere, at tillaegsbestemmelsernes artikel 9.1 aabenbart strider mod den almindelige grundsaetning om ligebehandling og derfor ikke kan finde anvendelse. Med en saadan fortolkning ville mobiliteten for de ansatte, der er stillet til raadighed af UKAEA, blive hindret i forhold til mobiliteten hos andre europaeiske forskere ved JET, uden at hindringen paa nogen maade kunne begrundes objektivt ved karakteren af og egenskaberne ved faellesforetagendet, ligesom hindringen heller ikke kunne begrundes med vaertsorganisationens ganske saerlige stilling. Det maa tvaertimod bemaerkes, at naar samtlige ansoegere til en JET-stilling, saaledes som det foelger af praemis 25, 26 og 27 i dommen i sagen Ainsworth m.fl. mod Kommissionen og Raadet, kan henvende sig til en moderorganisation efter frit valg med henblik paa deres foerste, oprindelige ansaettelse, maa de tilkendes ret til ganske tilsvarende under tjenesten at skifte moderorganisation, og da en saadan frihed er indroemmet de ansatte, der er stillet til raadighed for faellesforetagendet af en anden medlemsorganisation end UKAEA, boer den omhandlede frihed ogsaa gaelde for ansatte, der er stillet til raadighed af denne organisation.
58 Det maa desuden antages, jf. Rettens udtalelser i praemis 92-117 til den dags dato afsagte dom i Altmann-sagen, at forskelsbehandlingen mellem personale, der er stillet til raadighed for JET af UKAEA, og personale, som er stillet til raadighed af andre medlemmer af faellesforetagendet - en forskelsbehandling indfoert ved vedtaegternes artikel 8.4 og 8.5 - ikke laengere er objektivt begrundet. I det omfang, hvori den af sagsoegte foreslaaede fortolkning af tillaegsbestemmelsernes artikel 9.1 bidrager til at opretholde denne forskelsbehandling, maa den tillige forkastes.
59 Retten finder ikke desto mindre, at en saadan fortolkning slet ikke kan udledes af vedtaegterne, som ikke forbyder, at en ansat i JET-gruppen, der er stillet til raadighed af UKAEA, i loebet af sin karriere kan stilles til raadighed af et andet medlem. Herved maa det fremhaeves, at den paagaeldende, naar han eller hun overgaar fra UKAEA's tjeneste til Kommissionens, kun mister en arbejdsgiver for straks at finde en anden uden at vaere arbejdsloes i det rent teoretiske interval, som adskiller de to ansaettelser. Retten skal i oevrigt bemaerke, at en saadan fortolkning ikke anvendes, hverken ved forlaengelse eller fornyelse af den kontrakt, der knytter en ansat til sin moderorganisation, eller i tilfaelde af forlaengelse eller fornyelse af en ansats tjenesteperiode, som er aftalt at skulle gaelde for begraenset varighed, og som er indgaaet mellem JET og moderorganisationen (jf. tilfaeldet med Stott selv, hvis udstationering ved JET er blevet fornyet flere gange), skoent saadanne begivenheder ifoelge Kommissionen dog maatte medfoere, at den paagaeldende ansatte mistede sit arbejde ved JET ved en bogstavelig anvendelse af tillaegsbestemmelserne, henholdsvis disses artikel 9.1, litra ii) og iv), for de UKAEA-ansattes vedkommende, og artikel 9.2 for de ansatte fra andre medlemmer. Ved at reservere en saadan fortolkning til alene at gaelde en situation som sagsoegerens, udvider sagsoegte kunstigt anvendelsesomraadet for indholdet af tillaegsbestemmelsernes artikel 9 til et tilfaelde, som de klart ikke er affattet til.
60 Herved ser sagsoegte desuden bort fra ansaettelsens praktiske karakter, og saaledes fra den beskaeftigelsesmaessige tilknytning, i forhold til udvaelgelsesproceduren vedroerende en stilling i JET. I den konkrete sag har sagsoegeren allerede gennemloebet den udvaelgelsesprocedure, der er fastsat i tillaegsbestemmelsernes artikel 5, enten ved sin foerste ansaettelse eller i forbindelse med sin ansoegning til sin nuvaerende stilling. Det er for oevrigt ubestridt mellem parterne, at naevnte udvaelgelsesprocedure er helt adskilt fra opfyldelsen af de ansaettelsesformaliteter, som gaelder ved Kommissionen eller eventuelt ved UKAEA, som tillader at besaette den paagaeldende stilling paa betingelserne efter vedtaegternes artikel 8.4 eller 8.5: Vedtaegternes artikel 4.2.2, litra d), indeholder udtrykkelig hjemmel hertil for saa vidt angaar direktoeren og overordnede medarbejdere ved projektet, mens tillaegsbestemmelsernes artikel 5 foreskriver tilsvarende vedroerende de oevrige ansatte. Det fremgaar af sagen, at en person i talrige tilfaelde foerst udvaelges med henblik paa at beklaede en stilling ved JET, hvorefter vedkommende blot ansaettes af et medlem med det ene formaal at opfylde kravene i vedtaegternes artikel 8.1, 8.4 og 8.5, uden at man nogensinde anvender kategorien »andet personale«.
61 Det er under disse omstaendigheder Rettens opfattelse, at begivenheder saasom aendring af »sponsoring member« eller overgang fra UKAEA's tjeneste til tjenesten ved en anden medlemsorganisation, ikke kan have nogen indvirkning paa spoergsmaalet om at beholde den paagaeldende i den stilling, han beklaeder ved JET.
62 Heraf foelger, at sagsoegte ved at afvise sagsoegerens klage af den selvstaendige grund, som angives i praemis 15 ovenfor, saaledes som begrundelsen er blevet udviklet i svarskriftet og praeciseret under den mundtlige forhandling, ved en fortolkningsfejl har foretaget en ukorrekt anvendelse af de relevante regler i vedtaegterne og tillaegsbestemmelserne og saaledes har kraenket de paagaeldende regler.
63 Da afgoerelserne om at afslaa sagsoegerens ansoegning og at afvise hans klage retligt set ikke berettiges ved naevnte begrundelse, maa det undersoeges, om de anfaegtede retsakter i retlig henseende kan vaere begrundet i de andre forhold, som paaberaabes, nemlig ansaettelsesmyndighedens vide skoen i forbindelse med ansaettelser, set paa baggrund af de davaerende budgetvanskeligheder, og udsigten til, at JET ville ophoere i 1996.
64 Herved skal der henvises til, at »projektgruppens personale rekrutteres i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 8.4 og 8.5«, og at det efter vedtaegternes artikel 8.5 gaelder, at »de medarbejdere, som medlemmerne af faellesforetagendet med undtagelse af vaertsorganisationen stiller til raadighed, samt andet personale, af Kommissionen [ansaettes] i midlertidige stillinger [...] og overflyttes til faellesforetagendet af Kommissionen«. Tilsvarende gaelder det ifoelge tillaegsbestemmelsernes artikel 5.10, at naar der i medfoer af de naevnte tillaegsbestemmelsers artikel 5.9 er truffet endelig afgoerelse om at udvaelge en ansat ved JET, »ansaetter direktoeren [...] den udvalgte ansatte som midlertidigt ansat ved De Europaeiske Faellesskaber« i henhold til den kompetence, der er delegeret til ham af Kommissionen efter tillaegsbestemmelsernes artikel 5.11.
65 Ved stedse at anvende praesens indikativ (»ansaettes«, »overflyttes«, »ansaetter«) angiver disse bestemmelser, at Kommissionen, naar den i tillaegsbestemmelsernes artikel 5 beskrevne udvaelgelse af personalet er overstaaet, praktisk talt ikke laengere har noget skoen vedroerende ansaettelser ved JET. Det vide skoen, institutionerne har paa omraadet, skal saaledes udoeves paa stadiet for udvaelgelse af det kvalificerede personale, der er stillet til raadighed af medlemmerne af faellesforetagendet ifoelge den procedure, som angives i tillaegsbestemmelsernes artikel 5 (jf. tillige vedtaegternes artikel 8.2, hvor der er tale om at »give direktoeren for projektet stoerst mulige befoejelser vedroerende udvaelgelsen af medarbejdere«), og Kommissionens senere intervention med henblik paa ansaettelse af det saaledes udvalgte personale som midlertidigt ansatte ved Faellesskabet antager foelgelig karakter af en simpel administrativ formalitet, som skal gennemfoere de naevnte regler i vedtaegternes artikel 8.1 og 8.5.
66 Naar der saaledes henses til to forhold, nemlig at sagsoegeren kunne godtgoere at vaere blevet stillet lovligt til raadighed af det svenske medlem af JET samt at beklaede en stilling, som figurerede paa JET's personaleoversigt, var sagsoegte pligtig at ansaette Stott som midlertidigt EF-ansat, uanset om der var budgetproblemer, og uanset om JET muligvis snart skulle ophoere.
67 Da JET-direktoeren og efter ham Kommissionen betingede ansaettelsen af Stott som midlertidigt ansat ved Faellesskabet af ikke paa anden maade specificerede budgethensyn samtidig med, at de undlod at klarlaegge, om Stott faktisk opfyldte de to betingelser i praemis 66 ovenfor, tillagde de foelgelig sig selv en kompetence til at skoenne, som ikke tilkom dem under de konkrete omstaendigheder, og tilsidesatte ved samme lejlighed indholdet af vedtaegternes artikel 8.1 og 8.5 samt artikel 5.10 i tillaegsbestemmelserne.
68 Det foelger af de ovenstaaende betragtninger, at sagsoegte ved at traeffe de anfaegtede afgoerelser ikke havde en lovlig begrundelse for sine afgoerelser og tilsidesatte saavel vedtaegternes artikel 8.1 og artikel 8.5 som tillaegsbestemmelsernes artikel 5 og 9. Sagsoegerens fjerde anbringende skal saaledes tages til foelge, uden at det er noedvendigt at gennemgaa de oevrige anbringender, som han har paaberaabt sig til stoette for annullationssoegsmaalet.
Paastanden om meddelelse af paabud
69 I overensstemmelse med fast retspraksis vil paastanden om meddelelse af paabud vaere at afvise fra realitetsbehandling. Faellesskabets retsinstanser kan ikke rette paabud til institutionerne i forbindelse med den legalitetskontrol, de foretager, og det paahviler det paagaeldende forvaltningsorgan at traeffe de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af en dom i et annullationssoegsmaal (Domstolens dom af 13.12.1989, sag C-100/88, Oyowe og Traore mod Kommissionen, Sml. s. 4285, praemis 19; endvidere henvises til Rettens dom af 13.12.1995, sag T-109/94, Windpark Groothusen mod Kommissionen, Sml. II, s. 3007).
Erstatningspaastanden
70 Erstatningskravet blev allerede rejst i sagsoegerens klage efter tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk. 2, som var rettet mod en bebyrdende akt, nemlig den udtrykkelige afgoerelse om at afslaa den ansoegning, han forskriftsmaessigt havde indgivet den 16. maj 1994 med henblik paa at blive ansat som midlertidigt ansat ved Faellesskabet, hvilken afgoerelse blev meddelt ham ved JET-direktoerens skrivelse af 13. juni 1994. Under disse omstaendigheder maa erstatningskravet antages at vaere rejst inden for rammerne af Euratom-traktatens artikel 152 (EF-traktatens artikel 179) samt af tjenestemandsvedtaegtens artikel 90 og 91, hvis forskrifter er blevet overholdt. Foelgelig vil dette krav, som er begraenset til erstatning for den skade, som staar i direkte forbindelse med de paagaeldende bebyrdende akter, i princippet kunne paakendes i realiteten.
71 Hvad angaar realiteten bemaerkes, at sagsoegerens paastand tager sigte paa erstatning for den skade, han haevder at have lidt som foelge af, at sagsoegte afslog hans ansoegning om ansaettelse af 16. maj 1994.
72 I den forbindelse maa det fremhaeves, at ifoelge fast retspraksis (Domstolens domme af 27.1.1982, forenede sager 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 og 5/81, Birra Wuehrer m.fl. mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 85, praemis 9, og sag 51/81, De Franceschi mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 117, praemis 9; Rettens dom af 18.5.1995, sag T-478/93, Wafer Zoo mod Kommissionen, Sml. II, s. 1479, praemis 49) skal den skade, som kraeves erstattet, vaere faktisk og reel. Om den skade, sagsoegeren paaberaaber sig, faktisk foreligger i den konkrete sag, afhaenger af, om det forudgaaende antages, at han har krav paa at blive ansat af sagsoegte i en midlertidig EF-stilling ifoelge ansoegningen af 16. maj 1994, hvilken ret imidlertid kun kan antages at foreligge, saafremt det efter en undersoegelse heraf viser sig, at ansoegningen dels opfyldte de almindelige betingelser i AOEA paa omraadet for ansaettelse af ansatte ved De Europaeiske Faellesskaber, navnlig betingelserne i artikel 12, og dels opfyldte betingelserne for at kunne stilles til raadighed for JET af et andet medlem end UKAEA efter betydningen i vedtaegternes artikel 8.5 og 8.8. En saadan undersoegelse er endnu ikke blevet foretaget, men skal foretages inden for rammerne af de foranstaltninger, som opfyldelsen af Rettens dom kraever, og som det paahviler Kommissionen at vedtage i medfoer af Euratom-traktatens artikel 149 (EF-traktatens artikel 176). Selv om ulovligheden af de anfaegtede afgoerelser, der medfoerer annullation af dem, principielt vil kunne paadrage Faellesskabet ansvar, vil dette ansvar foelgelig kun faktisk vaere paadraget, saafremt det godtgoeres, at sagsoegeren, saafremt man ikke ulovligt havde fremfoert grunde til at afslaa hans ansoegning, var blevet ansat i en midlertidig EF-stilling som foelge af, at han opfyldte samtlige betingelser for en saadan ansaettelse inden for rammerne af JET.
73 I betragtning af det ovenfor anfoerte finder Retten ikke for naervaerende at kunne paadoemme sagsoegerens erstatningspaastand, og paastanden kan derfor ikke tages til foelge, da den er for tidligt fremsat.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
74 Ifoelge procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Ifoelge procesreglementets artikel 87, stk. 3, kan Retten fordele sagens omkostninger eller bestemme, at hver part skal baere sine egne omkostninger, hvis hver af parterne henholdsvis taber eller vinder paa ét eller flere punkter, eller hvor der foreligger saerlige grunde. Ifoelge samme reglements artikel 88 baerer institutionerne selv deres egne omkostninger i tvister mellem Faellesskaberne og deres ansatte.
75 Da sagsoegte i det vaesentlige har tabt sagen, finder Retten, at en retfaerdig anvendelse af disse principper maa foere til at paalaegge sagsoegte at betale sagsoegerens omkostninger ud over sine egne omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Anden Afdeling)
1) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskabers afgoerelse om ikke at ansaette sagsoegeren i en midlertidig EF-stilling i medfoer af JET-vedtaegternes artikel 8.5, der blev meddelt ham ved JET-direktoerens skrivelse af 13. juni 1994, og Kommissionens afgoerelse af 28. december 1994 om at afvise sagsoegerens klage over denne afgoerelse annulleres.
2) I oevrigt frifindes Kommissionen.
3) Kommissionen betaler sagsoegerens omkostninger og sine egne omkostninger.