CELEX: 62008CJ0018
Taxa pe autovehicule
Directiva 1999/62/CE
Aplicare a taxelor în cazul vehiculelor grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri
Articolul 6 alineatul (2) litera (b)
Decizie a Comisiei de aprobare a unei scutiri
Lipsa efectului direct

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 1999 de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri (
JO L 187, p. 42
, Ediție specială, 07/vol. 7,
p. 88
) și a Deciziei 2005/449/CE a Comisiei din privind o cerere de scutire de taxa pe autovehicule introdusă de Franța în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62 (
JO L 158, p. 23
).
Prezenta cerere a fost formulată în cadrul unei acțiuni introduse de Foselev Sud-Ouest SARL (denumită în continuare „Foselev”) cu scopul de a obține obligarea Administration des douanes et droits indirects (Administrația Vămilor și Administrația Fiscală pentru Impozite Indirecte) la plata către aceasta a sumei de 1973,74 euro, pe care Foselev pretinde că a plătit-o fără să fi fost datorată între 20 iunie 2005 și în temeiul taxei pe osie, taxa pe vehiculele cu motor de peste 12 t care nu sunt fabricate special pentru transportul de persoane, majorată cu dobânzi, cheltuieli de procedură și cheltuieli de judecată.
Cadrul juridic
Articolul 6 alineatul (2) din Directiva 1999/62 prevede:
„Statele membre pot aplica tarife reduse sau scutiri pentru:
[…]
(b)
vehiculele care circulă doar ocazional pe drumurile publice ale statului membru unde s-a făcut înmatricularea și care sunt utilizate de către persoane fizice sau juridice a căror ocupație principală nu este transportul de mărfuri, cu condiția ca activitățile de transport desfășurate de aceste vehicule să nu provoace denaturări ale regulilor concurenței și sub rezerva acordului Comisiei.”
Dispozitivul Deciziei 2005/449 are următorul cuprins:
„
Articolul 1
Conform articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62/CE, Comisia aprobă prin prezenta decizie scutirea, până la 31 decembrie 2009, de taxa pe vehiculele cu motor de 12 tone sau mai mult, utilizate exclusiv pentru transportul de echipamente instalate permanent și în cadrul unor lucrări publice și industriale în Franța:
[…]
Articolul 2
Republica Franceză este destinatara prezentei decizii.”
Autoritățile franceze au pus în aplicare Decizia 2005/449 prin Decretul nr. 2006-818 din 7 iulie 2006 de modificare a Decretului nr. 70-1285 din privind transferul bazei de impozitare și recuperarea de la Administrația Vămilor a taxei speciale aplicabile anumitor vehicule rutiere (JORF din , p. 10311).
Acțiunea principală și întrebarea preliminară
Din decizia de trimitere reiese că Foselev își desfășoară activitatea în următoarele domenii: ridicare, manipulare, transporturi, întreținere industrială, conducte metalice din instalațiile industriale, curățenie industrială și construcții modulare. Această societate consideră că taxa pe osie nu mai este datorată începând cu 20 iunie 2005, data adoptării Deciziei 2005/449, în ceea ce privește vehiculele avute în vedere de aceasta.
În schimb, Administration des douanes et droits indirects consideră că scutirea de care Foselev susține că ar beneficia nu a intrat în vigoare decât la data publicării în
Journal officiel de la République française
a Decretului nr. 2006-818, respectiv la 9 iulie 2006.
Întrucât tribunal d’instance de Bordeaux a considerat că, în cadrul litigiului cu care a fost sesizat, se ridică problema dacă Decizia 2005/449, prin care se autorizează scutirea de taxa pe osie de către Republica Franceză a anumitor vehicule determinate, prevede o obligație a respectivului stat membru de a opera scutirea aprobată și dacă, prin urmare, această decizie are efect direct în relațiile dintre autoritățile fiscale franceze și Foselev, în consecință, instanța menționată a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 6 [alineatul] (2) [litera] (b) din Directiva 1999/62 […] prevede posibilitatea unui stat membru de a scuti [de taxele avute în vedere prin directivă] anumite categorii de vehicule. În acest cadru, autorizarea acordată [Republicii Franceze] de către Comisie, prin Decizia [2005/449], în sensul scutirii [de taxa pe osie] a anumitor categorii de vehicule este aplicabilă direct particularului sau, întrucât este vorba despre o decizie de autorizare adresată [Republicii Franceze], aceasta necesită o măsură națională de transpunere?”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă Decizia 2005/449, prin care, în aplicarea articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62, se aprobă scutirea de taxa pe osie preconizată de Republica Franceză, poate fi invocată de un particular în raporturile cu acest stat membru în scopul de a beneficia de această scutire începând de la momentul notificării sau al publicării acestei decizii.
În această privință, articolul 249 al patrulea paragraf CE prevede că o decizie este obligatorie în toate elementele sale pentru destinatarii pe care îi indică. În speță, trebuie constatat că destinatarul Deciziei 2005/449 este Republica Franceză.
Pe de altă parte, trebuie amintit că s-a decis de către Curte, în primul rând, că ar fi incompatibil cu efectul obligatoriu recunoscut deciziei prin articolul 189 din Tratatul CEE (devenit articolul 189 din Tratatul CE, devenit, la rândul său, articolul 249 CE) să se excludă în principiu faptul că obligația pe care aceasta o prevede poate fi invocată de persoane vizate prin acea decizie și, în al doilea rând, că o prevedere a unei decizii adresate unui stat membru poate fi invocată în raporturile cu acest stat membru atunci când dispoziția în cauză impune destinatarului său o obligație necondiționată și suficient de clară și de precisă (Hotărârea din 10 noiembrie 1992, Hansa Fleisch Ernst Mundt,
C-156/91, Rec., p. I-5567
, punctele 12 și 13, precum și jurisprudența citată).
Prin urmare, trebuie verificat dacă Decizia 2005/449 impune Republicii Franceze o obligație necondiționată și suficient de clară și de precisă.
În această privință, trebuie arătat că această decizie are drept temei juridic articolul 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62, care prevede posibilitatea unui stat membru de a scuti de taxele pe vehiculele cu motor anumite vehicule sau de a le aplica o taxă redusă.
În plus, în conformitate cu aceeași dispoziție, utilizarea acestei posibilități de un stat membru este subordonată aprobării de către Comisie a unui proiect de punere în aplicare.
Prin urmare, este suficient să se constate că, în pofida intervenției Comisiei, statele membre dispun de o largă putere de apreciere atât în ceea ce privește decizia de a utiliza această posibilitate, cât și în ceea ce privește cuprinsul măsurii avute în vedere, fără ca, din aprobarea acestei măsuri de către Comisie, să poată decurge vreo obligație de a utiliza respectiva posibilitate.
Astfel, Decizia 2005/449 are ca obiect și ca efect nu constrângerea Republicii Franceze de a acorda scutirea avută în vedere în cadrul cererii sale de autorizare, ci autorizarea Republicii Franceze de a pune în aplicare scutirea menționată, dacă dorește aceasta.
Pe de altă parte, faptul că Decizia 2005/449 nu stabilește data intrării sale în vigoare și se limitează la stabilirea scadenței scutirii aprobate pentru data de 31 decembrie 2009 nu poate avea vreo incidență asupra aplicabilității și a efectelor acestei decizii.
Astfel, potrivit articolului 254 alineatul (3) CE, Decizia 2005/449 a intrat în vigoare de la notificarea acesteia către destinatar, în speță Republica Franceză. Nu este mai puțin adevărat că un astfel de efect constă în a face posibilă o scutire, încă inexistentă în speță și care necesită un act național pentru punerea sa în aplicare, iar nu în a impune o astfel de scutire.
Având în vedere toate cele de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată în sensul că Decizia 2005/449 nu poate fi invocată de un particular în raporturile cu Republica Franceză, destinatară a acestei decizii, în scopul de a beneficia de scutirea autorizată prin decizia menționată începând de la momentul notificării sau al publicării acesteia.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a doua) declară:

Decizia 2005/449/CE a Comisiei din 20 iunie 2005 privind o cerere de scutire de taxa pe vehiculele cu motor introdusă de Franța în temeiul articolului 6 alineatul (2) litera (b) din Directiva 1999/62/CE a Parlamentului European și a Consiliului de aplicare a taxelor la vehiculele grele de marfă pentru utilizarea anumitor infrastructuri nu poate fi invocată de un particular în raporturile cu Republica Franceză, destinatară a acestei decizii, în scopul de a beneficia de scutirea autorizată prin decizia menționată începând de la momentul notificării sau al publicării acesteia.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: franceza.