CELEX: 62007FJ0127
Offentlig tjänst
Tjänstemän
Allmänt uttagningsprov

Juana Maria Coto Moreno har, genom ansökan som inkom per fax till personaldomstolens kansli den 30 oktober 2007 (originalet
inkom den 6 november 2007), i huvudsak yrkat att personaldomstolen ska ogiltigförklara uttagningskommitténs beslut av den
12 februari 2007 avseende uttagningsprov EPSO/AD/28/05 att inte föra upp henne på förteckningen över godkända sökande, fastställa
att de behöriga myndigheterna ska föra upp henne på förteckningen över godkända sökande och förplikta Europeiska gemenskapernas
kommission att betala skadestånd för den skada som hon har lidit i sin karriär samt för ekonomisk och ideell skada.

Bakgrund till tvisten
Den 16 september 2004 tillsattes Coto Moreno som tjänsteman i lönegraden B*3 med anställning vid kommissionens delegation
i Botswana.
Coto Moreno anmälde sig därefter till uttagningsprov EPSO/AD/28/05, vilket syftade till att upprätta en förteckning över godkända
sökande med 100 personer för rekrytering av handläggare i lönegrad AD 5 inom området ”ekonomisk förvaltning”.
Som framgår av meddelandet om uttagningsprov EPSO/AD/28/05, vilket offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning
den 20 juli 2005 (EUT C 178 A, s. 3) (nedan kallat meddelandet om uttagningsprov), bestod uttagningsprovet av tre steg.
Uttagningsprovet inleddes med tre urvalsdelprov bestående av flervalsfrågor på det språk som provdeltagaren hade angett som
andraspråk. De provdeltagare som fick godkänt resultat på varje enskilt delprov och placerade sig bland de 300 bästa gick
vidare till det skriftliga provet.
I det skriftliga provet, som skrevs på provdeltagarens huvudspråk, fick provdeltagaren välja ett ämne inom området för uttagningsprovet.
Syftet med det skriftliga provet var att bedöma provdeltagarens kunskaper, förmåga att sätta sig in i frågor, analysförmåga
och sammanfattningsförmåga samt förmåga att uttrycka sig skriftligt. Provet poängsattes från 0 till 50 poäng och för godkänt
krävdes minst 25 poäng. De provdeltagare som fick godkänt resultat på det skriftliga provet och placerade sig bland de 150
bästa kallades till muntligt prov.
Vid det muntliga provet slutligen, som även det gjordes på provdeltagarens huvudspråk, bedömde uttagningskommittén provdeltagarens
lämplighet för en tjänst av det slag som uttagningsprovet var inriktat på. Provet avsåg specialkunskaperna inom området för
uttagningsprovet samt kunskaperna om Europeiska unionen och dess institutioner och politik. Även kunskaperna i andraspråket
bedömdes, samt förmågan att anpassa sig till ett arbete i den mångkulturella miljö som präglar EU:s institutioner. Provet
poängsattes från 0 till 50 poäng, och för godkänt krävdes minst 25 poäng.
Urvalsdelproven och det skriftliga provet genomfördes den 31 mars 2006. Coto Moreno klarade dem och inbjöds att delta i det
muntliga provet, som genomfördes den 10 januari 2007 i Bryssel.
Genom en skrivelse av den 12 februari 2007 underrättade Europeiska gemenskapernas byrå för uttagningsprov för rekrytering
av personal (EPSO) Coto Moreno om att uttagningskommittén inte hade fört upp henne på förteckningen över godkända sökande,
eftersom hennes resultat inte var bland de 100 bästa (nedan kallat det angripna beslutet). Den sista av de godkända provdeltagarna
hade fått 56,1 poäng, medan Coto Moreno endast hade fått sammanlagt 54 poäng, nämligen 25/50 i det skriftliga provet och 29/50
i det muntliga provet.
I ett e-postmeddelande till EPSO av den 22 februari 2007 uttryckte Coto Moreno sin förvåning över resultatet i det muntliga
provet, lämnade synpunkter på detta prov och begärde att uttagningskommittén på nytt skulle granska såväl det skriftliga som
det muntliga provet.
Genom en skrivelse av den 22 mars 2007 svarade uttagningskommitténs ordförande att uttagningskommittén efter att på nytt ha
granskat det skriftliga och det muntliga provet hade bekräftat Coto Morenos resultat, och denne bifogade en kopia av det skriftliga
provet och av uttagningskommitténs blankett för utvärdering av detta prov.
Av blanketten för utvärdering av det skriftliga provet framgår att uttagningskommittén ansåg att Coto Morenos svar på den
första frågan var ”tillräckligt men inte så detaljerat” med avseende på kunskaper och ”bra” med avseende på analysförmåga,
sammanfattningsförmåga och förmåga att uttrycka sig skriftligt. När det gäller svaret på fråga nr 3, vilken avsåg ett ämne
som Coto Moreno hade valt bland frågorna nr 2, 3 och 4, konstaterade uttagningskommittén att ”vissa begrepp saknades”, men
betecknade ändå svaret som ”tillräckligt” med avseende på kunskaper och som ”bra” med avseende på analysförmåga, sammanfattningsförmåga
och förmåga att uttrycka sig skriftligt.
Den 29 mars 2007 sände Coto Moreno ett nytt e-postmeddelande till EPSO, i vilket hon hävdade att hon inte hade fått ett tillfredsställande
svar på sina anmärkningar beträffande det muntliga provet och framförde sin åsikt att uttagningskommitténs kommentarer var
väldigt kortfattade. Hon begärde även att få veta vad kommentarerna ”tillräckligt” och ”bra” motsvarar i poäng. Slutligen
invände hon mot bedömningen av sitt svar på fråga nr 3 i det skriftliga provet.
Genom en skrivelse av den 2 maj 2007 svarade uttagningskommitténs ordförande ännu en gång på Coto Morenos frågor. Han förklarade
särskilt uttagningskommitténs bedömning av det skriftliga provet. Han angav att de fyra bedömningskriterierna för detta prov
inte hade samma värde, utan att kunskaperna inom det område som provet rörde ansågs viktigare än förmågan att sätta sig in
i frågor, analysförmågan och förmågan att uttrycka sig skriftligt. Uttagningskommitténs ordförande angav att beträffande fråga
nr 1 uppvägdes bristerna i uppsatsens innehåll av kvaliteten på förmågan till analys, sammanfattning och skriftlig utformning,
vilket gjorde att Coto Moreno kunde få poängtalet 25/50.
När det gäller bedömningen av svaret på fråga nr 3 gav uttagningskommitténs ordförande följande förklaringar i sin skrivelse
av den 2 maj 2007:
”Beträffande din begäran om ytterligare upplysningar särskilt när det gäller svaret på fråga nr 3, anser uttagningskommittén
att ditt svar innehöll ett stort antal svagheter. För det första har du varken förklarat eller motiverat urvalskriterierna.
Vilka syften har de föreslagna taken? Varför måste omsättningen vara tio gånger upphandlingens värde? Varför måste 50 % av
omsättningen komma från kontraktsområdet? Varför måste 50 % av personalen arbeta med kontraktsområdet? Och så vidare.
När det gäller tilldelningskriterierna har du inte nämnt utrustningens prestanda och kvalitet. Kriterier som till exempel
avskrivningstakten och förhållandet mellan inköpskostnad och underhållskostnad nämns inte heller. Kriterierna personalens
och bolagets erfarenhet utgör naturligtvis urvalskriterier och inte tilldelningskriterier. Den enkla men avgörande uppgiften
om leveransdatum nämns inte heller.
Vidare är de kontraktsbestämmelser som du har hänvisat till (till exempel säkerhet vid förfinansiering) inte alltid relevanta
för den aktuella upphandlingen, medan andra viktigare bestämmelser som kunde ha tagits med saknas, till exempel en bestämmelse
om påföljder vid försening eller funktionsavbrott, kontraktsrättsligt ansvar för skador som uppkommer vid fel och skyldighet
att teckna en yrkesansvarsförsäkring. Inte heller nämns bestämmelser om uppsägning av kontraktet i fall av fel i yrkesutövningen.”
(Fri översättning.)
(”As you specifically requested more detail as regards your answer to question 3, the opinion of the Board is that your answer
contained many weaknesses. First, the selection criteria were not explained or justified. What were the purposes of the proposed
ceilings? Why would the turnover have to be 10 times the value of the market? Why did 50 % of the turnover have to come from
the tender domain? Why would 50 % of the personnel have to be dedicated to the tender domain? etc.
As regards the award criteria there was no mention of performance and quality of the equipment. Criteria such as the rate
of becoming obsolete and the purchase cost versus maintenance, for example, were not mentioned. The criteria on the experience
of the personnel and the company are clearly selection criteria and not award criteria; the simple but crucial date of delivery
was also not mentioned.
Further the contractual clauses given were not always pertinent (e.g. Pre-financing guarantee) for such a market, but other
more important possible clauses were missing such as a clause for the sanctions in case of delay or non-function, the contractual
responsibility for damages resulting from faults, the obligation to subscribe a professional insurance. Clauses for cancelling
the contract in case of professional misconduct were also not mentioned.”)
Den 3 maj 2007 anförde Coto Moreno klagomål mot det angripna beslutet. Genom beslut av den 31 juli 2007 avslog tillsättningsmyndigheten
klagomålet.

Parternas yrkanden
Coto Moreno har yrkat att personaldomstolen ska
–        ogiltigförklara det angripna beslutet,
–        förplikta kommissionen att betala henne ett skadestånd om 25 000 euro för ideell skada,
–        förplikta kommissionen att betala henne ersättning för advokatkostnader om 8 000 euro,
–        fastställa, i första hand, att de behöriga myndigheterna ska föra upp henne på förteckningen över godkända sökande eller,
i andra hand, för det fall hon inte kan föras upp på förteckningen över godkända sökande, betala henne ett skadestånd om 384 000 euro
för materiell skada,
–        förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen har yrkat att personaldomstolen ska
–        ogilla talan,
–        förplikta Coto Moreno att ersätta rättegångskostnaderna.

Yrkandena om ogiltigförklaring
Till stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring har Coto Moreno anfört följande fyra grunder:
–        Den första grunden avser en uppenbart oriktig bedömning av uttagningskommittén vid bedömningen av Coto Morenos svar på det
skriftliga och det muntliga provet.
–        Den andra grunden avser åsidosättande av meddelandet om uttagningsprov, likabehandlingsprincipen och skälighetsprincipen.
–        Den tredje grunden avser åsidosättande av motiveringsskyldigheten.
–        Den fjärde grunden avser en uppenbart oriktig bedömning med anledning av att poängtalet för det skriftliga provet inte överensstämmer
med uttagningskommitténs skriftliga bedömning.

Den första och den fjärde grunden: Uppenbart oriktiga bedömningar från uttagningskommitténs sida
Parternas argument
–       Den första grunden: Uppenbart oriktig bedömning av uttagningskommittén vid bedömningen av Coto Morenos svar på det skriftliga
och det muntliga provet
Coto Moreno har för det första gjort gällande att uttagningskommittén gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den ansåg
att hennes svar på fråga nr 3 i det skriftliga provet innehöll ”ett stort antal svagheter”. Coto Moreno kan inte kritiseras
för att inte ha förklarat och motiverat urvalskriterierna avseende de anbudsgivande företagens ekonomiska och tekniska kapacitet,
eftersom det endast begärdes att provdeltagarna skulle ange urvalskriterier, men inte att de skulle motivera valet av dem.
De urvalskriterier som Coto Moreno angav är dessutom så självklara att det var överflödigt att motivera eller rättfärdiga
valet av dem. Vidare är de urvalskriterier som Coto Moreno angav relevanta och används ofta i praktiken, eftersom de nämns
i kommissionens praktiska handledning för förfaranden för kontraktstilldelning för EG:s externa åtgärder (
Guide pratique des procédures contractuelles dans le cadre des actions extérieures
). Eftersom Coto Moreno angav de kriterier som nämns i kommissionens handledning, kan uttagningskommittén inte anse att hennes
svar innehåller ”ett stort antal svagheter”.
För det andra gjorde uttagningskommittén även en uppenbart oriktig bedömning när den ansåg att det var fel av Coto Moreno
att ange personalens och företagets erfarenhet som kriterier för kontraktstilldelning, trots att dessa ska vara urvalskriterier.
I kommissionens praktiska handledning för förfaranden för kontraktstilldelning för EG:s externa åtgärder nämns de föreslagna
experternas meritförteckningar bland kriterierna för tilldelning av tjänstekontrakt. Uttagningskommittén har således inte
beaktat de regler som kommissionen själv har fastställt och följaktligen åsidosatt principen att den som har stiftat en lag
måste själv följa den (
patere legem quam ipse fecisti
).
För det tredje var det fel av uttagningskommittén att anse att de kontraktsbestämmelser som Coto Moreno hade föreslagit för
att garantera produkternas och tjänsternas kvalitet och begränsa de ekonomiska riskerna inte alltid var relevanta. Säkerheten
vid förfinansiering, som uttagningskommittén nämnde som exempel i sin skrivelse av den 2 maj 2007, är emellertid inte endast
relevant utan till och med obligatorisk i Europeiska utvecklingsfondens (EUF) kontrakt.
Slutligen anser Coto Moreno, när det gäller den fråga som ställdes vid det muntliga provet, nämligen hur man kan minska risken
för ekonomiska förluster till följd av växelkursförändringar inom ramen för ett kontrakt som ingåtts mellan parter i två länder
med olika valutor, att hon gav ett svar som överensstämde med praxis vid EUF, det vill säga betala priset genom att använda
de båda valutorna och infoga kontraktsbestämmelser som gör det möjligt att revidera priserna. Det var således fel av uttagningskommittén
att anse att svaret var otillräckligt.
Kommissionen har erinrat om personaldomstolens begränsade prövningsrätt när det gäller uttagningskommitténs bedömningar.
När det gäller det skriftliga provet anser kommissionen att de olika hänvisningar till den praktiska handledningen för förfaranden
för kontraktstilldelning för EG:s externa åtgärder som Coto Moreno gjort i sin ansökan för att visa att hennes svar var välgrundade
visar på ett felaktigt perspektiv. I handledningen avses tjänstekontrakt som ingås av EUF, men i frågorna i det skriftliga
provet nämndes inte EUF och de avsåg dessutom varukontrakt.
–       Den fjärde grunden: Uppenbar brist på överensstämmelse mellan poängtalet för det skriftliga provet och uttagningskommitténs
skriftliga bedömning
Coto Moreno har gjort gällande att uttagningskommittén gjorde en uppenbart felaktig bedömning när den omvandlade sin bedömning
av det skriftliga provet till ett poängtal. Eftersom uttagningskommittén hade bedömt Coto Morenos svar som ”tillräckliga”
med avseende på kunskaper och ”bra” med avseende på förmåga att sätta sig in i frågor, analysförmåga, sammanfattningsförmåga
och förmåga att uttrycka sig skriftligt, är det uppenbart att uttagningskommittén misstog sig när den gav Coto Moreno resultatet
25/50, det vill säga det lägsta godkända resultatet för att få delta i det muntliga provet.
Genom att ge Coto Moreno resultatet 25/50 åsidosatte uttagningskommittén dessutom likabehandlingsprincipen. Uttagningskommittén
behandlade Coto Moreno på samma sätt som provdeltagare som två gånger hade fått bedömningen ”tillräckligt” för kunskaper och
två gånger fått bedömningen ”tillräckligt” för analysförmåga, sammanfattningsförmåga, förmåga att sätta sig in i frågor och
förmåga att uttrycka sig skriftligt. Coto Moreno anser att hennes resultat borde spegla att hon fått bedömningen ”bra” för
alla de kriterier som inte avsåg kunskaper.
Coto Morenos resultat på det skriftliga provet står under inga omständigheter i proportion till bedömningen på utvärderingsblanketten.
Kommissionen har genmält att det inte föreligger någon bristande överensstämmelse mellan poängtalet 25/50 och kommentarerna.
Som uttagningskommitténs ordförande förklarade i sin skrivelse av den 2 maj 2007 lade man vid utvärderingen av provdeltagarna
övervägande vikt vid deras kunskaper inom området för uttagningsprovet. Om det skulle föreligga bristande överensstämmelse
mellan poängtalet och kommentarerna, så är den i så fall fullkomligt försumbar och under inga omständigheter uppenbar.
Personaldomstolens bedömning
Coto Moreno har gjort gällande att uttagningskommittén har gjort två uppenbart oriktiga bedömningar dels vid bedömningen av
provdeltagarnas prestationer, dels när det gäller överensstämmelsen mellan poängtalet för det skriftliga provet och uttagningskommitténs
skriftliga bedömningar.
Det ska inledningsvis erinras om gränserna för personaldomstolens prövningsrätt när det gäller en uttagningskommittés beslut
att inte föra upp en provdeltagare på förteckningen över godkända sökande.
När personaldomstolen anmodas avgöra om ett sådant beslut är rättsenligt ska den pröva huruvida tillämpliga rättsregler har
följts, det vill säga bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna och meddelandet om uttagningsprov, särskilt de som avser förfarandena,
samt bestämmelserna om uttagningskommitténs arbete, särskilt kravet att förhålla sig opartisk och iaktta principen om likabehandling
av provdeltagarna (förstainstansrättens dom av den 5 mars 2003 i mål T-24/01, Staelen mot parlamentet, REGP 2003, s. I‑A‑79
och s. II‑423, punkterna 47–52, av den 25 juni 2003 i mål T‑72/01, Pyres mot kommissionen, REGP 2003, s. I‑A‑169 och s. II‑861,
punkterna 32–42, och av den 10 november 2004 i mål T‑165/03, Vonier mot kommissionen, REGP 2004, s. I‑A‑343 och s. II‑1575,
punkt 39), och inte göra sig skyldig till maktmissbruk (domstolens dom av den 9 oktober 1974 i de förenade målen 112/73, 144/73
och 145/73, Campogrande m.fl. mot kommissionen, REG 1974, s. 957, punkterna 34–53, och förstainstansrättens dom av den 11 februari 1999
i mål T‑200/97, Jiménez mot harmoniseringsbyrån, REGP 1999, s. I‑A‑19 och s. II‑73, punkterna 43–57). I vissa situationer,
där uttagningskommittén inte har något utrymme för egen bedömning, kan personaldomstolen pröva huruvida de faktiska omständigheter
på vilka uttagningskommittén har grundat sitt beslut är korrekta (förstainstansrättens dom av den 12 mars 2008 i mål T‑100/04,
Giannini mot kommissionen, REG 2008, s. II-0000, punkterna 277 och 278).
Personaldomstolens prövningsrätt omfattar däremot inte bedömningar som en uttagningskommitté gör vid utvärderingen av provdeltagarnas
kunskaper och lämplighet (domen i det ovannämnda målet Campogrande m.fl. mot kommissionen, punkt 53, och förstainstansrättens
dom av den 26 januari 2005 i mål T‑267/03, Roccato mot kommissionen, REGP 2005, s. I‑A‑1 och s. II‑1, punkt 42).
Detta gäller emellertid inte överensstämmelsen mellan poängtalet och uttagningskommitténs skriftliga bedömning. Denna överensstämmelse,
som garanterar likabehandling av provdeltagarna, omfattas av bestämmelserna om uttagningskommitténs arbete, vars efterlevnad
det enligt ovannämnda rättspraxis ankommer på personaldomstolen att pröva. Överensstämmelsen mellan poängtalet och den skriftliga
bedömningen kan dessutom prövas av personaldomstolen oberoende av en prövning av uttagningskommitténs bedömning av provdeltagarnas
prestationer, vilken personaldomstolen inte har rätt att göra, förutsatt att prövningen av överensstämmelsen begränsas till
att fastställa att det inte föreligger en uppenbar brist på överensstämmelse. I dom av den 13 december 2007 i mål F‑73/06,
Van Neyghem mot kommissionen (REG 2007, s. I-A-I-0000), punkt 87, prövade personaldomstolen således, med beaktande av den
skriftliga bedömningen på utvärderingsblanketten avseende ett skriftligt prov, huruvida uttagningskommittén hade gjort en
uppenbart oriktig bedömning när den fastställde resultatet på provet.
Av den rättspraxis som anges ovan i punkt 33 följer att Coto Moreno inte vid personaldomstolen med framgång kan åberopa den
uppenbart oriktiga bedömning som hon anser att uttagningskommittén har gjort vid bedömningen av provdeltagarnas prestationer
och att talan således inte kan vinna bifall såvitt avser den första grunden.
Av punkt 34 ovan framgår att det däremot ankommer på personaldomstolen att pröva huruvida uttagningskommittén har tilldelat
Coto Moreno ett resultat som uppenbart inte överensstämmer med de skriftliga bedömningarna på blanketten för utvärdering av
det skriftliga provet.
Coto Moreno har i huvudsak gjort gällande att uttagningskommittén gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den tilldelade
henne resultatet 25/50 på det skriftliga provet, det vill säga det lägsta godkända resultatet för att kunna gå vidare till
det muntliga provet, trots att den hade bedömt hennes svar på de båda frågorna i det skriftliga provet som ”tillräckliga”
med avseende på kunskaper och ”bra” med avseende på analysförmåga, sammanfattningsförmåga och förmåga att uttrycka sig skriftligt.
Det bör erinras om att bedömningen av provdeltagarnas prestationer inom ramen för ett uttagningsprov är relativ och att det
inte finns något som hindrar att endast de provdeltagare som bedöms ligga på nivån ”bra” får delta i det muntliga provet.
Coto Moreno kan således inte av det resultat som hon fick på det skriftliga provet (25/50), vilket var nätt och jämnt tillräckligt
för att hon skulle få delta i det muntliga provet, dra slutsatsen att uttagningskommittén inte ansåg att hennes skriftliga
prov var tillfredsställande. Den omständigheten att Coto Moreno erhöll det lägsta godkända resultatet för att kunna gå vidare
till det muntliga provet, trots att hennes sammantagna skriftliga svar hade bedömts vara mer än tillräckliga, innebär således
inte att det finns en uppenbar brist på överensstämmelse mellan resultatet och den skriftliga bedömningen. Man kan i förevarande
fall således inte, på grundval av en jämförelse av det resultat som Coto Moreno tilldelades på det skriftliga provet och uttagningskommitténs
skriftliga bedömning av provet, dra slutsatsen att det föreligger en uppenbart oriktig bedömning.
Talan kan således inte vinna bifall såvitt avser den fjärde grunden.

Den andra grunden: Åsidosättande av meddelandet om uttagningsprov, likabehandlingsprincipen och skälighetsprincipen
Parternas argument
Enligt Coto Moreno bedömde uttagningskommittén endast hennes kunskaper, trots att det i meddelandet om uttagningsprov angavs
att syftet med det skriftliga provet var att granska ”dina kunskaper, din förmåga att sätta dig in i frågor, analysförmåga
och sammanfattningsförmåga [samt] din förmåga att uttrycka dig skriftligt”. Kriteriet kunskaper har i varje fall getts företräde
framför de övriga kriterierna.
Syftet med att meddelandet om uttagningsprov ska iakttas är att säkerställa likabehandling av Coto Moreno, och eftersom meddelandet
om uttagningsprov inte har iakttagits har likabehandling inte säkerställts.
Det resultat som Coto Moreno fick på det skriftliga provet, och som nätt och jämnt räckte för att hon skulle få delta i det
muntliga provet, speglar endast uttagningskommitténs bedömning att hennes kunskaper är ”tillräckliga”, men inte den positiva
bedömningen av det skriftliga provet med avseende på analysförmåga, sammanfattningsförmåga och förmåga att uttrycka sig skriftligt.
Den bristande överensstämmelsen mellan resultatet och den skriftliga bedömningen visar således att alltför stor vikt lagts
vid detta kriterium, eller till och med att det är det enda kriterium som beaktats. Uttagningskommittén har således åsidosatt
skälighetsprincipen.
Kommissionen har gjort gällande att det skriftliga provet bedömdes med beaktande av samtliga fastställda kriterier och anser
att det, eftersom det rör sig om ett uttagningsprov som anordnats för rekrytering av tjänstemän med särskild kompetens inom
området ekonomisk förvaltning, var skäligt att fästa övervägande vikt vid provdeltagarnas kunskaper inom detta område.
Personaldomstolens bedömning
Coto Moreno har anfört två argument till stöd för grunden avseende åsidosättande av meddelandet om uttagningsprov, likabehandlingsprincipen
och skälighetsprincipen.
Coto Moreno har för det första gjort gällande att uttagningskommittén endast beaktade provdeltagarnas kunskaper inom området
för uttagningsprovet, det vill säga ekonomisk förvaltning, och inte de övriga bedömningskriterier för det skriftliga provet
som angetts i meddelandet om uttagningsprov. Detta påstående motsägs tydligt av uttagningskommitténs skriftliga bedömning
på utvärderingsblanketten avseende Coto Morenos skriftliga prov. Den skriftliga bedömningen omfattar både Coto Morenos kunskaper,
vilka bedömts som ”tillräckliga”, och hennes analysförmåga, sammanfattningsförmåga och förmåga att uttrycka sig skriftligt,
vilka betecknats som ”bra”.
Coto Moreno anser för det andra, vilket inte är helt förenligt med föregående argument, att uttagningskommittén, bland de
urvalskriterier som anges i meddelandet om uttagningsprov, felaktigt har lagt övervägande vikt vid kriteriet kunskaper inom
området för uttagningsprovet. Det har inte bestritts att uttagningskommittén faktiskt ansåg att detta kriterium var det viktigaste.
Att uttagningskommittén rangordnade kriterierna är emellertid inte oförenligt med meddelandet om uttagningsprov, eftersom
det i meddelandet inte angetts att de uppräknade kriterierna hade samma vikt vid bedömningen av provdeltagarna.
En rangordning av kriterierna är inte heller i sig oförenlig med principen om likabehandling av provdeltagarna. Coto Moreno
har heller inte gjort gällande att uttagningskommittén tillämpade kriterierna annorlunda avseende de övriga provdeltagarna.
Coto Moreno stöder sig uteslutande på den enligt henne uppenbara bristen på överensstämmelsen mellan det resultat som hon
fick på det skriftliga provet och uttagningskommitténs skriftliga bedömning av detta prov för att göra gällande att uttagningskommittén
fäste en uppenbart oproportionerlig vikt vid kriteriet kunskaper. Som det anges ovan i punkt 38 kan det emellertid inte, tvärtemot
vad Coto Moreno har hävdat, påvisas någon uppenbar brist på överensstämmelse mellan det resultat som Coto Moreno fick på det
skriftliga provet och uttagningskommitténs skriftliga bedömning.
Av det ovanstående följer att talan inte kan vinna bifall såvitt avser den andra grunden.

Den tredje grunden: Åsidosättande av motiveringsskyldigheten
Parternas argument
Enligt Coto Moreno angav uttagningskommitténs ordförande i sin skrivelse av den 2 maj 2007 att hennes svar på fråga nr 3 i
det skriftliga provet innehöll ”ett stort antal svagheter”, medan uttagningskommittén på utvärderingsblanketten har angett
att vissa begrepp saknades i svaret, men att det var tillräckligt. Med beaktande av dessa motsägelser kan uttagningskommitténs
bedömning inte anses ha motiverats.
Inte i något av svaren på de meddelanden som Coto Moreno sände till uttagningskommittén har denna motiverat på vilket sätt
hennes muntliga svar på frågan rörande ekonomiska risker till följd av växelkursförändringar var otillfredsställande. Uttagningskommittén
har således åsidosatt sin motiveringsskyldighet.
Kommissionen har påpekat att domstolen i sin dom av den 4 juli 1996 i mål C‑254/95 P, parlamentet mot Innamorati, (REG 1996,
s. I‑3423), punkt 31, har slagit fast att en underrättelse om de provresultat som har erhållits i olika delprov utgör en tillräcklig
motivering av uttagningskommitténs beslut. Kommissionen har av detta dragit slutsatsen att en motivering inte kan anses saknas
enbart på grundval av ett påstående om bristande överensstämmelse mellan två handlingar som upprättats efter det att resultatet
tilldelades. Coto Moreno erhöll dessutom alla nödvändiga förklaringar i samband med omprövningsförfarandet och det administrativa
förfarandet. Kommissionen har påpekat att Coto Moreno erhållit inte endast en kopia av det skriftliga provet, utan också en
kopia av utvärderingsblanketten för detta prov.
När det gäller den fråga som ställdes till Coto Moreno vid det muntliga provet, om hur man kan skydda sig mot ekonomiska risker
till följd av växelkursförändringar, har uttagningskommittén redan förklarat för Coto Moreno att hennes svar inte var fullständigt
felaktigt, men att det fanns lämpligare svar med bättre argument än hennes.
Personaldomstolens bedömning
En uttagningskommittés skyldighet att motivera ett beslut måste vägas mot det sekretesskrav som omgärdar kommitténs arbete.
Denna sekretess hindrar spridning såväl av uttagningskommitténs medlemmars individuella ställningstaganden som av alla uppgifter
som rör bedömningar som är personliga eller jämförande avseende provdeltagarna (se domen i det ovannämnda målet parlamentet
mot Innamorati, punkt 24).
Vidare är det viktigt att motiveringsskyldigheten inte på ett orimligt sätt betungar uttagningskommitténs förfaranden och
personaladministrationens arbete (domstolens dom av den 28 februari 1980 i mål 89/79, Bonu mot rådet, REG 1980, s. 553, punkt 6,
och
a contrario
av den 28 februari 2008 i mål C‑17/07 P, Neirinck mot kommissionen, REG 2008, s. I-0000, punkt 58). Vid ett uttagningsprov
med ett stort antal deltagare utgör därför en underrättelse om de provresultat som har erhållits i olika delprov en tillräcklig
motivering av uttagningskommitténs beslut (domen i det ovannämnda målet parlamentet mot Innamorati, punkt 31).
I det aktuella uttagningsprovet tilläts 300 provdeltagare göra det skriftliga provet efter urvalsdelproven, och därefter upprättades
en förteckning över godkända sökande med 100 namn. Det uttagningsprov som Coto Moreno deltog i var således ett uttagningsprov
med ett stort antal deltagare. Under dessa omständigheter utgjorde, såsom det anges i föregående punkt, underrättelsen om
de provresultat som hade erhållits i de olika delproven en tillräcklig motivering av uttagningskommitténs beslut avseende
respektive provdeltagare. Det framgår att Coto Moreno har underrättats om sina provresultat. Coto Moreno har dessutom erhållit
ytterligare information med närmare uppgifter om skälen till att hon inte godkändes i uttagningsprovet, till exempel en kopia
av det skriftliga provet, en utvärderingsblankett avseende detta prov och en skrivelse med förklaringar av den 2 maj 2007
från uttagningskommitténs ordförande. Av det ovanstående följer att talan inte kan vinna bifall såvitt avser den tredje grunden
om bristande motivering av det angripna beslutet.
Yrkandena om ogiltigförklaring av det ovannämnda beslutet ska följaktligen ogillas.

Yrkandena om skadestånd
Coto Moreno har begärt skadestånd för den ekonomiska och ideella skada som hon har orsakats genom det angripna beslutet. Eftersom
yrkandena mot beslutet har ogillats, ska även yrkandena om ersättning ogillas.
Av det ovan anförda följer att talan ska ogillas.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 122 i rättegångsreglerna ska bestämmelserna i kapitel 8 i avdelning II i nämnda rättegångsregler om rättegångskostnader
och domstolskostnader endast tillämpas på mål som väckts vid personaldomstolen från och med ikraftträdandet av dessa rättegångsregler,
det vill säga den 1 november 2007. För mål som var anhängiga vid personaldomstolen före detta datum ska bestämmelserna i förstainstansrättens
rättegångsregler fortsätta att gälla i tillämpliga delar.
Enligt artikel 87.2 i förstainstansrättens rättegångsregler ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna,
om detta har yrkats. Enligt artikel 88 i rättegångsreglerna ska institutionerna bära sina kostnader i tvister mellan gemenskaperna
och deras anställda. Eftersom Coto Moreno har tappat målet ska vardera parten bära sin kostnad.
Mot denna bakgrund beslutar
PERSONALDOMSTOLEN (tredje avdelningen)
följande:
1)
Juana Maria Coto Morenos talan ogillas.
2)
Vardera parten ska bära sin rättegångskostnad.
Mahoney
Kanninen
Gervasoni
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 11 september 2008.
W. Hakenberg

P. Mahoney
Justitiesekreterare

Ordförande
Detta avgörande och däri angivna avgöranden från gemenskapsdomstolarna som ännu inte har publicerats i rättsfallssamlingen
finns tillgängliga på domstolens webbplats www.curia.europa.eu
*
Rättegångsspråk: franska.