CELEX: 62008CJ0185
Direktyva 89/106/EEB
Statybos produktai
Direktyva 89/686/EEB
Asmeninės apsaugos priemonės
Sprendimas 93/465/EEB
CE ženklas
Inkaravimo įtaisai, naudojami apsaugoti asmenis nuo kritimo iš aukščio dirbant ant stogų
Standartas EN 795

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/106/EEB dėl valstybių narių
įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su statybos produktais, derinimo (OL L 40, p. 12; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
13 sk., 9 t., p. 296), iš dalies pakeistos 2003 m. rugsėjo 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003
(OL L 284, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 447, toliau – Direktyva 89/106), 1989 m. gruodžio
21 d. Tarybos direktyvos 89/686/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su asmeninėmis apsaugos priemonėmis, suderinimo
(OL L 399, p. 18; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 1 t., p. 98), iš dalies pakeistos Reglamentu Nr. 1882/2003
(toliau – Direktyva 89/686), ir 1993 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimo 93/465/EEB dėl modulių, taikomų įvairiuose atitikties
įvertinimo procedūrų etapuose, ir atitikties ženklo CE žymėjimo ir naudojimo taisyklių, skirtų naudoti techninio derinimo
direktyvose (OL L 220, p. 23; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 12 t., p. 195), aiškinimu.
Prašymas pateiktas nagrinėjant bylas tarp
Latchways plc
ir
Eurosafe Solutions BV
(toliau atitinkamai –
Latchways
ir
Eurosafe Solutions
) bei tarp
Kedge Safety Systems BV
ir
Consolidated Nederland BV
(toliau atitinkamai –
Kedge Safety Systems
ir
Consolidated Nederland
), kuriose nagrinėjamas klausimas dėl to, ar
Latchways
ir
Kedge Safety
gaminami inkaravimo įtaisai, naudojami apsaugoti asmenis nuo kritimo iš aukščio dirbant ant stogų, yra saugūs ir ar jie gali
arba turi būti ženklinami CE ženklu.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisė
Direktyva 89/106
Direktyvos 89/106 1 straipsnyje nustatoma:
„1.      Ši direktyva taikoma statybos produktams tiek, kiek jie susiję su esminiais reikalavimais statiniams pagal 3 straipsnio 1 dalį.
2.      Šioje direktyvoje naudojama sąvoka „statybos produktas“ – tai bet koks produktas, kuris yra pagamintas ir skirtas nuolat įmontuoti
statiniuose, tarp jų ir pastatuose ir inžineriniuose statiniuose.
<...>“
Šios direktyvos 2 straipsnyje nustatoma:
„1.      Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad 1 straipsnyje minimi produktai, kurie numatyti naudoti statiniuose,
galėtų būti teikiami rinkai tik su sąlyga, jeigu jie tinka numatytam tikslui, tai yra, jų charakteristikos yra tokios, kad
statiniai, į kuriuos jie bus įmontuojami, surenkami, pritvirtinami arba instaliuojami, gali, jeigu jie tinkamai suprojektuoti
ir pastatyti, tenkinti 3 straipsnyje išvardytus esminius reikalavimus, kai tiems statiniams tokius reikalavimus reglamentuoja
norminiai aktai.
2.      a)     Kai dėl kitų aspektų gaminiams yra taikomos kitos direktyvos, taip pat numatančios 4 straipsnio 2 dalyje nurodyto CE atitikties
ženklo naudojimą, pastarasis privalo nurodyti, kad tie gaminiai atitinka ir tų kitų direktyvų nuostatas.
<...>“
Šios direktyvos 3 straipsnyje numatoma:
„1.      Esminiai reikalavimai, taikomi statiniams, kurie gali turėti įtakos produkto techninėms charakteristikoms, yra išdėstyti I priede.
<...>
<...>
3.      Esminiams reikalavimams suteikiama konkretaus dokumento forma (aiškinamieji dokumentai) tam, kad būtų sukuriami būtini ryšiai
tarp esminių reikalavimų, nurodytų šio straipsnio 1 dalyje, ir standartizacijos leidimų, leidimų, reikalingų Europos techniniam
liudijimui gauti arba kitų techninių specifikacijų pripažinimų, kaip jie suprantami 4 ir 5 straipsniuose.“
Direktyvos 4 straipsnyje nustatoma:
„1.      Šioje direktyvoje standartai ir techniniai liudijimai yra vadinami „techninėmis specifikacijomis“.
Šioje direktyvoje „suderinti standartai“ – tai techninės specifikacijos, priimtos [Europos standartizacijos komiteto (ESK)],
[Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas (EESK)] arba abiejų, Komisijai suteikus įgaliojimą pagal [1983 m. kovo
28 d. Tarybos] Direktyvą 83/189/EEB [nustatančią informavimo procedūrą techninių normų ir taisyklių srityje (OL L 109, p. 8)],
remiantis Komiteto nuomone, nurodyta 19 straipsnyje, ir laikantis bendrųjų nuostatų, susijusių su Komisijos ir šių dviejų
įstaigų bendradarbiavimu, pasirašytu 1984 m. lapkričio 13 dieną.
2.      Valstybės narės daro prielaidą, kad gaminiai yra tinkami naudoti, jeigu jie, būdami tinkamai suprojektuoti ir pagaminti, leidžia
atlikti darbus, kuriems jie yra skirti, ir kad jie atitinka esminius 3 straipsnyje nurodytus reikalavimus, kai jie yra paženklinti
CE ženklu, rodančiu, kad gaminiai atitinka visas šios direktyvos nuostatas, tarp jų ir V skyriuje nustatytas atitikties įvertinimo
procedūras, bei III skyriuje nustatytą procedūrą. EB ženkle turi būti nurodoma [CE ženklas reiškia]:
a)      kad jie atitinka svarbiausius nacionalinius standartus, perkeldami į nacionalinę teisę suderintus standartus, į kuriuos nuorodos
buvo paskelbtos
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
. Valstybės narės skelbia nuorodas į šiuos nacionalinius standartus;
b)      kad jie atitinka Europos techninį liudijimą, išduotą III skyriuje numatyta tvarka; arba
c)      kad jie atitinka nacionalines technines specifikacijas, minimas šio straipsnio 3 dalyje, jeigu suderintų specifikacijų nėra;
tokių nacionalinių techninių specifikacijų sąrašas rengiamas 5 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka.
<...>“
Direktyvos 89/106 7 straipsnyje numatoma:
„1.      Tam, kad būtų užtikrinta [statybos] produktams taikomų suderintų standartų kokybė, tuos standartus turi nustatyti Europos
standartų organizacijos pagal Komisijos suteiktus mandatus <...>.
2.      Šie standartai formuluojami kiek įmanoma pagal [statybos produktų] eksploatacines savybes, atsižvelgiant į aiškinamuosius
dokumentus.
3.      Europos standartų organizacijoms sustačius [nustačius] standartus, Komisija paskelbia nuorodą į tokius standartus
Europos Bendrijų oficialiojo leidinio
C serijoje.“
Šios direktyvos I priedo 4 punkto tekstas yra toks:
„4.      Sauga naudojimo metu
Statinys turi būti suprojektuotas ir pastatytas taip, kad, jį naudojant ir prižiūrint, būtų išvengta nelaimingų atsitikimų
rizikos juo naudojantis arba jį eksploatuojant, pavyzdžiui, paslydimo, kritimo, susidūrimo, nudegimo, nutrenkimo ar sužalojimo
elektros srove, sužeidimų dėl sprogimo.“
Direktyva 89/686
Direktyvos 89/686 1 straipsnyje numatoma:
„1.      Ši direktyva taikoma asmeninėms apsaugos priemonėms, kurios toliau vadinamos „AAP“.
Joje nustatomos sąlygos, reguliuojančios jų pateikimą rinkai bei laisvą judėjimą Bendrijoje ir pagrindinius saugos reikalavimus,
kuriuos AAP turi atitikti, kad būtų užtikrinta naudotojų sveikatos apsauga ir sauga.
2.      Šioje direktyvoje AAP – tai visokie prietaisai ar įrengimai, suprojektuoti tam, kad juos dėvintis ar turintis asmuo apsisaugotų
nuo vieno ar keleto jo sveikatai ir saugai gręsiančių pavojų.
AAP taip pat yra:
a)      aparatai, sudaryti iš kelių prietaisų ar įtaisų, gamintojo sujungtų į vieną aparatą, kad asmuo būtų apsaugotas nuo vieno ar
keleto pavojų, galinčių kilti tuo pačiu metu;
b)      apsaugos prietaisai ar įtaisai, įrengti atskirai arba sujungti su asmeniniais ne apsaugos įrenginiais, kuriuos asmuo dėvi
arba turi dirbdamas specifinį darbą;
c)      AAP tarpusavyje pakeičiamos dalys, nuo kurių priklauso tinkamas jų veikimas ir naudojamos tik tam įrenginiui.
3.      Kiekviena sistema, pateikta rinkai kartu su AAP, kad būtų pajungta prie kito išorinio papildomo įrenginio, bus laikoma sudedamąja
tokio įrenginio dalimi, net jei naudotojas neketina tos sistemos nuolat dėvėti ar nešioti visą pavojaus laiką.
<...>“
Šios direktyvos 3 straipsnyje teigiama:
„1 straipsnyje minimos AAP turi atitikti II priede nustatytus pagrindinius sveikatos apsaugos ir saugos darbe reikalavimus.“
Šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies tekstas yra toks:
„Valstybės narės negali uždrausti, riboti ar trukdyti pateikti į rinką AAP ar AAP sudedamąsias dalis, atitinkančias šios direktyvos
nuostatas ir turinčias CE ženklą, liudijantį apie jų atitiktį visoms šios direktyvos nuostatoms, įskaitant II skyriuje nurodytą
sertifikavimo tvarką.“
Direktyvos 89/686 II priedo 3.1.2.2 punkte numatoma:
„Apsauga nuo kritimo iš aukščio
AAP, saugančios nuo kritimo iš aukščio ar jo padarinių, privalo turėti standžiai įtvirtintus kūną apjuosiančius diržus ir
tvirtiklius. Jos turi būti suprojektuotas taip, kad numatytomis naudojimo sąlygomis naudotojo vertikalaus kritimo galimybė
būtų kuo mažiausia ir jis nesusidurtų su kliūtimis, o smūgio jėga nepasiektų tokio kritinio dydžio, kad naudotojas galėtų
susižeisti arba, plyšus ar trūkus kuriai nors AAP daliai, nukristi.
Priemonė taip pat turėtų užtikrinti, kad po stabdymo naudotojas išliktų tinkamoje padėtyje ir reikalui esant galėtų laukti
pagalbos.
Gamintojo instrukcijoje privalo būti visa svarbi informacija apie:
–        tvirtinimo vietos charakteristikas ir mažiausią atstumą, koks gali būti tarp naudotojo ir atitinkamo paviršiaus,
–        teisingą diržų užsegimo ant kūno būdą ir standų įtvirtinimą.“
Sprendimas 93/465
Sprendimo 93/465 I skyriaus B dalyje numatoma:
„Pagrindinės CE ženklo pritvirtinimo ir jo naudojimo rekomendacijos yra šios:
a)      CE ženklas rodo, kad yra laikomasi visų įpareigojimų, nustatytų gamintojų produktui Bendrijos direktyvomis, numatančiomis,
kad turi būti pritvirtintas ženklinimas.
<...>
b)      Prie pramonės gaminių pritvirtintas CE ženklas rodo, kad pirmiau minėtą ženklinimą pritvirtinęs arba už jo pritvirtinimą atsakingas
fizinis arba juridinis asmuo patvirtina, jog gaminys atitinka jam taikomus visos Bendrijos visų suderintų nuostatų reikalavimus
ir jog gaminiui buvo taikyta atitinkama atitikties įvertinimo procedūra.
<...>
e)      Kiekvienas pramonės gaminys, kuriam taikomos bendro metodo principais pagrįstos techninio derinimo direktyvos, turi turėti
CE ženklą, išskyrus tą atvejį, kai konkrečios direktyvos numato kitaip; šios išimtys – tai ne ženklinimo reikalavimų, o atitikties
įvertinimo, kuris tam tikrais atvejais gali būti pernelyg sunkus ir nepatogus, administracinės tvarkos išlygos. Dėl to turi
būti nurodytas atitinkamas pagrindas taikyti bet kokią išimtį ženklinimo reikalavimams arba leisti nukrypti nuo jų.
CE ženklas – tai vienintelis ženklas, patvirtinantis, kad pramonės gaminiai atitinka bendro metodo principais pagrįstų direktyvų
reikalavimus.
Valstybės narės turi atsisakyti savo nacionaliniuose norminiuose aktuose daryti nuorodą į kokį nors kitą, o ne CE ženklą,
jeigu tai susiję su visų CE ženklinimo direktyvose numatytų nuostatų laikymusi.
<...>
i)      Draudžiama pritvirtinti kokį nors kitą ženklinimą, galintį trečiąsias šalis suklaidinti dėl CE ženklo reikšmės ir formos.
<...>
l)      Valstybės narės turi priimti visas nacionalinių įstatymų nuostatas, būtinas užkirsti kelią bet kokiai galimybei supainioti
CE ženklą ir piktnaudžiauti juo.
Jeigu valstybė narė, nepažeisdama atitinkamos direktyvos nuostatų, susijusių su apsaugos sąlygos taikymu, nustato, kad CE ženklas
pritvirtintas netinkamai, gamintojas, jo atstovas arba, išskirtiniais atvejais, jeigu tą numato konkrečios direktyvos, už
atitinkamo gaminio pateikimą į [Sąjungos] rinką atsakingas asmuo, yra įpareigoti pasirūpinti, kad gaminys atitiktų reikalavimus,
ir valstybės narės nustatytomis sąlygomis nutraukti pažeidinėjimus. Jeigu gaminių neatitiktis nepašalinama, valstybė narė
turi imtis visų atitinkamų priemonių apriboti arba uždrausti atitinkamo gaminio pateikimą į rinką arba užtikrinti, kad apsaugos
sąlygose nustatyta tvarka tas gaminys būtų pašalintas iš rinkos.“

Standartas EN 795 ir nuorodų į jį skelbimas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
Europos standartas EN 795 (toliau – standartas EN 795), kuris vadinasi „Apsauga nuo kritimo iš aukščio. Inkaravimo įtaisai.
Reikalavimai ir bandymai“, buvo parengtas Komisijai ir Europos laisvos prekybos asociacijai suteikus mandatą ESK. Šios normos
4.2 ir 4.3.1.1 punktuose nurodomi techniniai reikalavimai, kuriuos turi atitikti A1 klasės inkaravimo įtaisai ir kurie turi
papildyti Direktyvos 89/686 II priedo 3.1.2.2 punkte išdėstytus reikalavimus.
Standarto EN 795 3.13 punkto tekstas yra toks:
„3.13 klasės
3.13.1 Klasė A
3.13.1.1 Klasė A1
A1 klasė apima konstrukcinius inkarus, skirtus [montuoti ant] vertikalių, horizontalių ir nuožulnių paviršių, pavyzdžiui,
sien[ų], stulp[ų], sąram[ų].
<...>“
Komisijos komunikate 2000/C 40/05, parengtame įgyvendinant Direktyvą 89/686, iš dalies pakeistą direktyvomis 93/68/EEB, 93/95/EEB
ir 96/58/EB (OL C 40, 2000, p. 7) standarto EN 795 pavadinimai ir nuorodiniai žymenys buvo paskelbti
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
, nurodžius įspėjimą, kad „ši publikacija netaikoma įrangai, kuri aprašyta A (konstrukciniai inkarai) <...> [klasėse] <...>,
kurios atžvilgiu nedaroma prielaida, kad ji atitinka Direktyvos 89/686/EEB nuostatas“.

Nacionalinė teisė
Direktyva 89/106 buvo perkelta į Nyderlandų teisę 1991 m. gruodžio 16 d. Statybų reglamentu (
Bouwbesluit, Staatsblad,
1991, Nr. 680), kuris 2003 m. sausio 1 d. pakeistas vėliau keletą kartų pataisytu 2003 m. Statybų reglamentu (
Bouwbesluit 2003, Staatsblad,
2002, Nr. 410).
Direktyva 89/686 į Nyderlandų teisę buvo perkelta Nyderlandų Produktų kontrolės įstatymo, reglamentuojančio, be kita ko, produktų
kokybę ir saugą, pagrindu priimtu dekretu dėl asmeninių apsaugos priemonių (
Warenwetbesluit persoonlijke beschermingsmiddelen, Staatsblad 1992
, Nr. 396).
Standartas EN 795 buvo perkeltas į Nyderlandų teisę standartu NEN 795.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

Kedge Safety Systems
konkurentė
Latchways
gamina ir parduoda inkaravimo įtaisą „Mansafe“, montuojamą ant stogo prisukant sraigtus prie po stogo danga esančios konstrukcijos.
Šiuos įtaisus ji ženklina CE ženklu pagal standartą EN 795.

Kedge Safety Systems
savo ruožtu gamina ir parduoda inkaravimo įtaisą
Kedge Safety
, montuojamą ant stogo, jo sudedamąją dalį rozetę priklijuojant prie bituminės stogo dangos. Ji tvirtina, kad jis atitinka
standartą EN 795.
Du kartus 2004 ir 2005 m. vienas iš
Kedge Safety Systems
pirkėjų
Consolidated Nederland
kreipėsi į akredituotą įstaigą, įgaliotą išduoti AAP atitikties darniesiems standartams sertifikatus, kad testuotų šiuos įtaisus.
Abiem atvejais įstaiga konstatavo, kad
Kedge Safety
tam tikrais aspektais atitinka EN 795 A1 klasės įtaisams taikomą standartą, tačiau aiškiai nurodė, kad remiantis bandymų
rezultatais jo negalima ženklinti CE ženklu ar išduoti atitikties Direktyvai 89/686 deklaraciją.
2005 m.
Latchways
paprašė kitų dviejų akredituotų įstaigų atlikti
Kedge Safety
bandymus. Abi padarė išvadą, kad
Kedge Safety
neįvykdo dalies standartu EN 795 numatyto testo, nes prie tam tikros temperatūros įtaisą paveikus statine 5,68 kN jėga, jis
atsiklijuoja, nors standarto EN 795 4.3.1.1 punkte nurodyta, kad atsparumas turi siekti ne mažiau kaip 10 kN.
Per laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūrą
Latchways
ir
Mansafe
platintojas Nyderlanduose
Eurosafe Solutions
pasiekė, kad
Rechtbank Doordrecht
uždraustų
Kedge Safety Systems
nurodyti, kad jo inkaravimo įtaisas atitinka standartą EN 795, išskyrus, kai jis yra naudojamas ant naujų stogų ir nesaulėtomis
dienomis; teismas taip pat nurodė
Kedge Safety Systems
apie tai informuoti savo klientus.
Pagrindinėje byloje
Latchways
ir
Eurosafe Solutions
reikalauja uždrausti prekiauti
Kedge Safety
be CE ženklo, nes šis produktas patenka į Direktyvos 89/686 taikymo sritį. Nepatenkinus šio reikalavimo, jos prašo uždrausti
Kedge Safety Systems
ir
Consolidated Nederland
parduoti šį produktą, skirtą naudoti ant bet kokių stogų, tvirtinti, kad jis atitinka standartą EN 795 ir nurodyti, kad jis
yra saugus.

Kedge Safety Systems
ir
Consolidated Nederland
pateikė priešieškinį reikalaudamos uždrausti
Latchways
ir
Eurosafe Solutions
ženklinti
Mansafe
CE ženklu, nurodyti į standartą EN 795 ir toliau parduoti šį produktą. Grįsdamos savo reikalavimus,
Kedge Safety Systems
ir
Consolidated Nederland
tvirtina, kad standarto EN 795 A, C ir D klasės patenka į Direktyvos 89/106 taikymo sritį ir todėl
Latchways
ir
Eurosafe Solutions
negali remtis
Mansafe
atitikties deklaracija pagal Direktyvą 89/686.
Turėdamas abejonių dėl to, kokias direktyvas reikia taikyti šiems įtaisams, dėl CE ženklo naudojimo tvarkos bei dėl standarto
EN 795 pobūdžio, 2007 m. liepos 18 d. tarpiniu sprendimu
Rechtbank ’s-Gravenhage
pasiūlė šalims pagrindinėje byloje pareikšti savo nuomonę dėl šio teismo Teisingumo Teismui ketinamų pateikti prejudicinių
klausimų.
Susipažinęs su šalių pagrindinėje byloje pastabomis,
Rechtbank ’s-Gravenhage
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Europos standarto EN 795 A1 klasei priklausantys inkaravimo įtaisai, (skirti ilgalaikiam naudojimui kaip stacionarūs įtaisai)
patenka tik į Direktyvos 89/106 <...> taikymo sritį?
2.      Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų neigiamas, ar šie inkaravimo įtaisai patenka į Direktyvos 89/686 <...> taikymo sritį,
pavyzdžiui, kaip asmens apsaugos priemonių dalys?
3.      Jei atsakymas į pirmąjį ir antrąjį klausimus būtų neigiamas, ar atsižvelgiant, be kita ko, į Direktyvos 89/686 <...> II 3.1.2.2. punktą,
turi būti tikrinama, ar [AAP], kuri patenka į šios direktyvos taikymo sritį, kaip tokia atitinka esminius tos direktyvos reikalavimus,
ar vis dėlto reikia vertinti ir tai, ar inkaravimo įtaisas, su kuriuo ši [AAP] susijusi, yra saugus remiantis numatomomis
naudojimo sąlygomis II priedo prasme?
4.      Ar Bendrijos teisė ir ypač [Sprendimas] 93/465 <...> leidžia ant pirmajame klausime nurodyto inkaravimo įtaiso kaip jo atitikties
Direktyvai 89/686 <...> ir (arba) Direktyvai 89/106 <...> įrodymą papildomai dėti „CE“ ženklą?
5.      Jei atsakymas į ketvirtąjį klausimą būtų teigiamas arba iš dalies teigiamas, pagal kokią procedūrą ar procedūras turi būti
nustatoma atitiktis Direktyvai 89/686 <...> ir (arba) Direktyvai 89/106 <...>?
6.      Ar Europos standartą EN 795 pirmajame klausime nurodytų inkaravimo įtaisų atžvilgiu galima laikyti Bendrijos teise, kurią
turi aiškinti <...> Teisingumo Teismas?
7.      Jei atsakymas į šeštąjį klausimą būtų teigiamas, ar Europos standartą EN 795 reikia aiškinti taip, kad pirmajame klausime
nurodytą inkaravimo įtaisą turi testuoti (notifikuotoji įstaiga), atsižvelgdama į numatomas naudojimo sąlygas (pavyzdžiui,
išorės temperatūrą, oro sąlygas, paties inkaravimo įtaiso ir (arba) medžiagos, prie kurios jis yra tvirtinamas dėvėjimąsi,
stogo konstrukciją)?
8)      Jei atsakymas į septintąjį klausimą būtų teigiamas, ar testai turi būti atliekami atsižvelgiant į (naudojimo instrukcijoje
nurodytus) naudojimo apribojimus?“

Dėl prejudicinių klausimų
Visų pirma reikia konstatuoti, kad pirmasis, antrasis ir trečiasis klausimai susiję su Direktyvos 89/106 ir Direktyvos 89/686
taikymu standarte EN 795 apibrėžtiems A1 klasės inkaravimo įtaisams. Atsakęs į šiuos klausimus, Teisingumo Teismas neišvengiamai
turės aiškinti šį standartą, apie kurio teisinį pobūdį ir aiškinimą klausiama šeštajame, septintajame ir aštuntajame klausimuose.
Todėl pirmiausiai reikia atsakyti į pastaruosius klausimus.

Dėl šeštojo, septintojo ir aštuntojo klausimų, susijusių su standarto EN 795 teisiniu pobūdžiu
Šeštuoju, septintuoju ir aštuntuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar
su A1 klasės inkaravimo įtaisais susijusios standarto EN 795 nuostatos yra Sąjungos teisės nuostatos ir todėl jas gali aiškinti
Teisingumo Teismas, o atsakius į juos teigiamai, – prašo jas išaiškinti.
Šiuo atveju reikia priminti, kad derinant valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, susijusius su produktais, o būtent
to siekiama direktyvomis 89/106 ir 89/686, Sąjungos institucijos priima direktyvas, kuriomis nustatomi esminiai reikalavimai,
kuriuos turi atitikti asmeninės apsaugos priemonės, patenkančios į direktyvų taikymo sritį. Pagal Direktyvoje 83/189 numatytą
procedūrą Komisija suteikia mandatą Europos standartų organizacijoms parengti technines specifikacijas, kuriuose nurodomi
šiose direktyvose suformuluoti esminiai reikalavimai. Šioms organizacijoms nustačius standartus, Komisija
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, skelbia nuorodas į juos. Paskelbimas reiškia, kad yra preziumuojama, jog techninio suderinimo direktyvoje nurodyti produktai,
kurie atitinka su šiais produktais susijusiuose darniuosiuose standartuose apibrėžtus techninius reikalavimus, atitinka toje
direktyvoje nurodytus esminius reikalavimus.
Šiuo atveju iš standarto EN 795 matyti, kad jis buvo parengtas Komisijai, remiantis Direktyvos 89/686 II priedo 3.1.2.2 punktu,
suteikus mandatą ESK. Paskui nuorodos į šį standartą buvo paskelbtos
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
pranešime 2000/C 40/05. Tačiau jame aiškiai nurodyta, kad ši publikacija netaikoma įrangai, kuri aprašyta, pavyzdžiui, standarto
EN 795 A1 klasėje ir kurios atžvilgiu nedaroma prielaida, kad ji atitinka Direktyvos 89/686 nuostatas.
Todėl, kaip išvados 123 punkte pažymėjo generalinė advokatė, su A1 klasės inkaravimo įtaisais susijusios standarto EN 795
nuostatos negali būti laikomos suderinta technine specifikacija. Taigi, kadangi standartas EN 795 susijęs su A1 klasės inkaravimo
įtaisais, jis turi būti laikomas su Direktyva 89/686 visiškai nesusijusiu privačios standartų organizacijos parengtu techninio
pobūdžio standartu.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Teisingumo Teismo kompetencija priimant prejudicinį sprendimą apsiriboja tik Sąjungos
teisės nagrinėjimu (šiuo klausimu žr. 2008 sausio 16 d. Nutarties
Polier
, C‑361/07, 9 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Kadangi šio sprendimo 32 ir 33 punktuose nuspręsta, kad šios nuostatos nėra Sąjungos teisės nuostatos, nesant reikalo nagrinėti,
koks yra suderintų standartų teisinis pobūdis, darytina išvada, kad Teisingumo Teismas negali aiškinti su A1 klasės inkaravimo
įtaisais susijusių standarto EN 795 nuostatų.
Todėl į šeštąjį klausimą reikia atsakyti, kad su A1 klasės inkaravimo įtaisais susijusios standarto EN 795 nuostatos nepatenka
į Direktyvos 89/686 taikymo sritį, jos nėra Sąjungos teisės nuostatos, ir todėl Teisingumo Teismas neturi kompetencijos jų
aiškinti.
Atsižvelgiant į atsakymą į šeštąjį klausimą, į septintąjį ir aštuntąjį klausimus atsakyti nereikia.

Dėl pirmojo, antrojo ir trečiojo klausimų, susijusių su direktyvų 89/106 ir 89/686 taikymu pagrindinėje byloje nagrinėjamiems
įtaisams
Pirmuoju, antruoju ir trečiuoju klausimais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar standarte
EN 795 apibrėžti A1 klasės inkaravimo įtaisai patenka į Direktyvos 89/106, ar Direktyvos 89/686 taikymo sritį.
Kadangi Teisingumo Teismas neturi kompetencijos aiškinti su šiais įtaisais susijusių standarto EN 795 nuostatų ir normų, reikia
nagrinėti pagrindinėje byloje nagrinėjamus inkaravimo įtaisus
Mansafe
ir
Kedge Safety
.
Šie įtaisai – tai ant statinio stogo montuojama konstrukcinio inkaravimo sistema, prie kurios prikabinama AAP. Kaip matyti
iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, šie inkaravimo įtaisai po to, kai jie yra įrengti, lieka visam laikui įmontuoti
į konstrukciją ir, kaip per posėdį patvirtino suinteresuotosios šalys, gali būti naudojami pakartotinai.
Visų pirma, kalbant apie Direktyvos 89/686 taikymą šiems įtaisams, pažymėtina, kad jos 1 straipsnyje direktyvos taikymo sritis
nustatoma šio straipsnio 2 ir 3 dalyse apibrėžiant AAP sąvoką.
Sistemiškai aiškinant šias dalis matyti, kad AAP reiškia, jog tokį produktą naudotojas dėvi ar nešioja arba gali tai daryti
tuo metu, kai jam gresia pavojus. Tai turi būti mobilus produktas. Akivaizdu, kad inkaravimo įtaisai, kaip antai nagrinėjami
pagrindinėje byloje, yra naudojami juos įmontuojant į statinį. Todėl jie nėra skirti būti naudotojo dėvimi ar nešiojami, kaip
numatyta Direktyvoje 89/686.
Reikia taip pat konstatuoti, kad šių įtaisų funkcija neleidžia jų kvalifikuoti kaip „sistemos“ Direktyvos 89/686 1 straipsnio
3 dalies prasme ir laikyti sudedamąja AAP dalimi. Tokių įtaisų funkcija tikrai nėra prijungti AAP prie „išorinio įrenginio“,
kaip numatyta šiame straipsnyje, arba „standžiai ją įtvirtinti“, kaip numatyta šios direktyvos II priedo 3.1.2.2 punkte. Atvirkščiai,
jie yra „išorinis įrenginys“, prie kurio tvirtinama AAP.
Todėl atsižvelgiant į jų pobūdį ir funkciją darytina išvada, kad inkaravimo įtaisai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje,
nepatenka į Direktyvos 89/686 taikymo sritį.
Šios išvados negalima paneigti Direktyvos 89/686 II priedo 3.1.2.2 punkte nustatytu reikalavimu, kad AAP gamintojas instrukcijoje
nurodytų visą naudingą informaciją apie inkarinio tvirtinimo taško, prie kurio tvirtinama AAP, charakteristikas.
Iš Direktyvos 89/686 3 straipsnio matyti, kad, bendrai paėmus, šios direktyvos II priedu ir konkrečiai šio priedo 3.1.2.2 punktu
siekiama tik apibrėžti AAP taikomus esminius sveikatos ir saugos reikalavimus. Todėl gamintojui nustatyta pareiga nurodyti
būtinas inkarinio tvirtinimo taško, prie kurio tvirtinama AAP, charakteristikas negali šios direktyvos taikymo srities padaryti
platesnės nei ji apibrėžta jos 1 straipsnyje.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad inkaravimo įtaisai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje
byloje, kurie nėra skirti naudotojui dėvėti ar nešioti, nepatenka į Direktyvos 89/686 taikymo sritį nei atskirai paėmus, nei
dėl to, kad jie yra skirti prijungti prie AAP.
Atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį klausimą, į trečiąjį klausimą atsakyti nereikia.
Antra, kalbant apie Direktyvos 89/106 taikymą inkaravimo įtaisams, kaip antai
Mansafe
ir
Kedge Safety
, pažymėtina, kad remiantis šios direktyvos 1 straipsnio 1 dalimi darytina išvada, jog ji taikoma statybos produktams tiek,
kiek jie susiję su šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje minimais esminiais reikalavimais statiniams. Nustatant statiniams
taikomus esminius reikalavimus, kurie gali turėti įtakos statybos produkto techninėms charakteristikoms, šiame straipsnyje
daroma nuoroda į Direktyvos 89/106 I priedą, kuriame, be kita ko, kalbama apie statinių naudojimo saugą.
Taigi Direktyva 89/106 taikoma produktui, jei yra tenkinamos dvi sąlygos, iš kurių viena susijusi su produkto pobūdžiu, o
kita – su jo funkcija.
Pirma, kiek tai susiję su produktų, kuriems taikoma Direktyva 89/106, pobūdžiu, jos 1 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad „statybos
produktas“ – tai bet koks produktas, kuris yra pagamintas ir skirtas nuolat įmontuoti statiniuose.
Iš karto reikėtų pasakyti, kad Direktyva 89/106 neapibrėžia žodžių „skirtas nuolat įmontuoti“. Todėl atsižvelgiant į įprastą
šių žodžių reikšmę bei į šios direktyvos tikslą užtikrinti, kad statiniai atitiktų joje nurodytus esminius reikalavimus, reikia
pažymėti, kad statinio dalimi esantys produktai, kurių išmontavimas sumažina jo patvarumą ir kurių išmontavimas arba pakeitimas
yra statybos operacija, yra statybos produktai.
Atsižvelgiant į šio sprendimo 40 punkte nurodytas pagrindinėje byloje nagrinėjamų inkaravimo įtaisų charakteristikas, reikia
konstatuoti, kad šie įtaisai montuojami ant stogo ir todėl, remiantis statybos produkto apibrėžtimi, jie yra statinio dalis
Direktyvos 89/106 1 straipsnio 2 dalies prasme.
Antra, kiek tai susiję su į Direktyvos 89/106 taikymo sritį patenkančių produktų funkcija, šios direktyvos I priedo 4 punkte
teigiama, kad statybos produktai turi leisti pastatyti tokius statinius, kuriuos būtų galima saugiai naudoti, todėl reikalaujama
statinius projektuoti ir pastatyti taip, kad būtų išvengta nelaimingų atsitikimų rizikos jais naudojantis arba juos eksploatuojant,
pavyzdžiui, paslydimo, kritimo, susidūrimo, nudegimo, nutrenkimo ar sužalojimo elektros srove, sužeidimų dėl sprogimo.
Šiuo atveju akivaizdu, kad inkaravimo įtaisais, kaip antai nagrinėjamais pagrindinėje byloje, siekiama užtikrinti ant stogo
dirbančių asmenų saugumą užkertant kelią kritimui iš aukščio, kai stogas naudojamas arba eksploatuojamas, pavyzdžiui, statinį
valant arba taisant.
Todėl darytina išvada, kad tokie įtaisai užtikrina statinių stogo naudojimo ar eksploatavimo saugumą Direktyvos 89/106 I priedo
4 punkto prasme.
Šios išvados negali paneigti tai, kad šios direktyvos I priedo 4 punkto versijoje olandų kalba nekalbama apie statinio išorėje,
t. y. ir ant stogų, atliekamus darbus. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką Sąjungos teisės aktus būtina aiškinti vienodai,
todėl, kilus abejonei, negalima nuostatos teksto vertinti izoliuotai; atvirkščiai, jį aiškinti ir taikyti reikia atsižvelgiant
į jo versijas kitomis oficialiosiomis kalbomis (šiuo klausimu žr. 2008 m. lapkričio 20 d. Sprendimo
Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading
, C‑375/07, Rink. p. I‑8691, 46 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Kitose kalbinėse versijoje, pavyzdžiui, vokiečių, anglų
ir prancūzų kalbomis, nedaromas joks skirtumas tarp statinio viduje ir išorėje atliekamų darbų.
Be to, jokia Direktyvos 89/106 nuostata neleidžia daryti išvados, kad jos taikymo sritį reikėtų aiškinti siaurai, kad į ją
nepatektų įtaisai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje. Priešingai, atsižvelgiant į direktyvos tikslus, ypač užtikrinant
ant stogo dirbančių asmenų saugumą, yra svarbu, kad naudojant stogą jie gali pasitikėti ant statinio visam laikui įmontuotais
inkaravimo įtaisais, kurie, juos įmontavus, tampa statinio dalis ir todėl yra statybos produktas Direktyvos 89/106 prasme.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad inkaravimo įtaisai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje
byloje, kurie yra statinio, į kurį jie įmontuojami siekiant užtikrinti, kad statinio stogas būtų saugiai naudojamas ar eksploatuojamas,
dalis, patenka į Direktyvos 89/106 taikymo sritį.

Dėl ketvirtojo ir penktojo klausimų, susijusių su Sprendimo 93/465 aiškinimu
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimas 93/465
leidžia produktą, nepatenkantį į direktyvos, pagal kurią ženklinama CE ženklu, taikymo sritį, tačiau atitinkantį joje nustatytus
techninius reikalavimus, papildomai ženklinti CE ženklu, ir, jei taip, kokios procedūros ar procedūrų reikėtų laikytis šiuo
tikslu.
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad kartu aiškinant Sprendimo 93/465 I skyriaus B dalies a, b ir e punktus darytina išvada, kad
CE ženklas yra vienintelė priemonė, kuri patvirtina, pirma, kad jis atitinka jam taikomus techninio suderinimo direktyvoje
ar direktyvose nustatytus esminius reikalavimus, ir, antra, kad jam taikoma atitinkama atitikties šioms direktyvoms įvertinimo
procedūra.
Be to, šio priedo I skyriaus B dalies i ir l punktuose aiškiai teigiama, kad reikia vengti bet kokio klaidinimo ir piktnaudžiavimo
naudojant CE ženklą, pavyzdžiui, valstybėms narėms nustatant pareigą uždrausti dėti šį ženklą be pagrindo.
Tokiomis aplinkybėmis CE ženklu gali būti ženklinami tik tie produktai, kurių atžvilgiu tai konkrečiai numatyta atitinkamuose
Sąjungos suderinimo teisės aktuose, ir negali būti ženklinami jokie kiti produktai. Bet koks kitoks sprendimas galėtų sukelti
painiavą dėl šio ženklo reikšmės. Kaip tik siekiant pašalinti tokios painiavos galimybę nuo 2010 m. sausio 1 d. galiojančio
2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 765/2008, nustatančio su gaminių prekyba susijusius
akreditavimo ir rinkos priežiūros reikalavimus ir panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 339/93 (OL L 218, p. 30), 30 straipsnio
2 dalyje teigiama, kad CE ženklu žymimi tik tie gaminiai, kuriuos numatyta žymėti šiuo ženklu pagal specialius derinamuosius
Bendrijos teisės aktus, ir jokie kiti gaminiai šiuo ženklu nežymimi.
Todėl į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti, kad Sprendimas 93/465 draudžia CE ženklu papildomai ženklinti produktą, kuris
nepatenka į direktyvos, pagal kurią ženklinama CE ženklu, taikymo sritį, net jeigu atitinka joje nustatytus techninius reikalavimus.
Atsižvelgiant į atsakymą į ketvirtąjį klausimą, penktojo klausimo nagrinėti nereikia.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
Su A1 klasės inkaravimo įtaisais susijusios Europos standarto EN 795 nuostatos nepatenka į 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos
direktyvos 89/686/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su asmeninėmis apsaugos priemonėmis, suderinimo, iš dalies pakeistos
Reglamentu Nr. 1882/2003, taikymo sritį, jos nėra Sąjungos teisės nuostatos, ir todėl Teisingumo Teismas neturi kompetencijos
jų aiškinti.
2.
Inkaravimo įtaisai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kurie nėra skirti naudotojui dėvėti ar nešioti, nepatenka
į Direktyvos 89/686, iš dalies pakeistos Reglamentu Nr. 1882/2003, taikymo sritį nei atskirai paėmus, nei dėl to, kad jie
yra skirti prijungti prie asmeninės apsaugos priemonės.
3.
Inkaravimo įtaisai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kurie yra statinio, į kurį jie įmontuojami siekiant užtikrinti,
kad statinio stogas būtų saugiai naudojamas ar eksploatuojamas, dalis, patenka į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos
89/106/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su statybos produktais, derinimo, iš dalies pakeistos
Reglamentu Nr. 1882/2003, taikymo sritį.
4.
1993 m. liepos 22 d. Tarybos sprendimas 93/465/EEB dėl modulių, taikomų įvairiuose atitikties įvertinimo procedūrų etapuose,
ir atitikties ženklo CE žymėjimo ir naudojimo taisyklių, skirtų naudoti techninio derinimo direktyvose, draudžia CE ženklu
papildomai ženklinti produktą, kuris nepatenka į direktyvos, pagal kurią ženklinama CE ženklu, taikymo sritį, net jeigu atitinka
joje nustatytus techninius reikalavimus.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.