CELEX: 62004TJ0110
Tisztviselők
Megsemmisítés iránti kereset
Indokolás
Kártérítési kereset

1.
Tisztviselők – Értékelés – Értékelő jelentés – Elkészítés – Késedelem
(Személyzeti szabályzat, 43. cikk)
2.
Tisztviselők – Értékelés – Értékelő jelentés – Az értékelési módszer megváltoztatása
(Személyzeti szabályzat, 43. cikk)
3.
Tisztviselők – Értékelés – Szakmai előmeneteli jelentés
(Személyzeti szabályzat, 43. cikk)
4.
Tisztviselők – Jogok és kötelezettségek – A szükséges gondolkodásbeli önállóság és a közszolgálat hierarchikus felépítése
közötti összhang megteremtésének kötelezettsége
5.
Tisztviselők – Elvek – Az adminisztráció gondoskodási kötelezettsége – A gondos ügyintézés elve
1.
Az értékelő jelentést csak kivételes körülmények között lehet önmagában amiatt megsemmisíteni, hogy késedelmesen készítették
el. Jóllehet az értékelő jelentés elkészítése során felmerült késedelem adott esetben kártérítéshez való jogot keletkeztethet
az érintett tisztviselő javára, ez a késedelem nem érintheti az értékelő jelentés érvényességét, következésképpen pedig a
megsemmisítését sem indokolhatja..
(lásd a 39. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑278/01. sz., Eric den Hamer kontra Bizottság ügyben 2003. május 7‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003.,
I‑6139. o. és II‑665. o.) 32. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
2.
Ha az intézménynek az a célja, hogy az egyik értékelési módszernek valamely másik módszerrel való felváltása útján a tisztviselők
értékelése során a rájuk vonatkozó analitikai értékeléseket jobban megkülönböztesse és tovább árnyalja, az ilyen módszerváltás
szükségszerűen azzal jár, hogy a régi és az új értékelési módszert nem lehet egy állandó korrelációs mechanizmus révén összehasonlítani.
Az értékelés kritériumainak megváltoztatása tehát különösen nehézzé teszi a tisztviselőre vonatkozó korábbi és új értékelés
összehasonlítását.
(lásd a 104. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑40/89. sz., Turner kontra Bizottság ügyben 1990. február 22‑én hozott ítéletének (EBHT 1990.,
II‑55. o., rövid közzététel) 23. pontja; T‑165/04. sz., Vounakis kontra Bizottság ügyben 2006. július 13‑án hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 2006., I‑A‑2‑155. o. és II‑A‑2‑7355. o.) 141. pontja.
3.
Az adminisztráció köteles kellően és részletesen indokolni az értékelő jelentéseket. Az analitikus értékelésekhez fűzött általános
jellegű megjegyzéseknek lehetővé kell tenniük az értékelt számára az ügy teljes ismeretében az értékelések helytállóságának
megítélését, és adott esetben a közösségi bíróságnak a bírósági felülvizsgálat elvégzését; ennek érdekében fontos, hogy az
analitikus értékelések és az azok indokolását szolgáló megjegyzések koherensek legyenek.
Ebben a vonatkozásban a Bizottság által létrehozott értékelési rendszer keretében nem az értékelő, az ellenjegyző, az értékelési
vegyes bizottság és a fellebbviteli értékelő által az eljárás minden egyes szakaszában egymást követően megfogalmazott egyes
megjegyzések vagy értékelések, hanem a szakmai előmeneteli jelentésre vonatkozó végleges értékelések okozhatnak a tisztviselők
számára sérelmet, amely végleges értékeléseket ennélfogva indokolni kell.
Másrészt, az ugyan nem követelhető meg a hivatali felettesektől, hogy az értekezletekről szóló beszámolókban, a jegyzőkönyvekben,
a szolgálati feljegyzésekben és egyéb iratokban a tisztviselő minden kifogásolható vagy bírálható magatartásáról beszámoljanak,
azonban az értékelt tisztviselő magatartására vonatkozó kifogást vagy kritikát alátámasztó bármilyen konkrét bizonyíték hiányában
sem a tisztviselőnek nincs lehetősége a számára felrótt magatartások valós voltának vagy az abból levont megállapítások helytállóságának
értékelésére, sem a Törvényszéknek a felülvizsgálata elvégzésére, ezért ezen bizonyíték hiánya az indokolási kötelezettség
megsértésének minősül.
(lásd a 108., 110. és 117. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑23/91. sz., Maurissen kontra Számvevőszék ügyben 1992. október 21‑én hozott ítéletének (EBHT 1992.,
II‑2377. o.) 41. pontja; T‑187/01. sz., Mellone kontra Bizottság ügyben 2002. június 12‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002.,
I‑A‑81. o. és II‑389. o.) 27. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; a fent hivatkozott Vounakis kontra Bizottság
ügyben hozott ítélet 84. pontja.
4.
A gondolkodásbeli önállóság, amelyet a tisztviselőnek bizonyos feladatok ellátása során tanúsítania kell, nem kerülhet ellentétbe
azzal a körülménnyel, hogy a tisztviselő hierarchikus felépítésű csapat tagja, és tisztviselői minőségében – a személyzeti
szabályzatban előírt kivételekkel – köteles követni a felettesei utasításait.
(lásd a 154. pontot)
5.
Az adminisztrációnak az alkalmazottaival szemben fennálló gondoskodási kötelezettségéből – amely a személyzeti szabályzat
által a hatóság és a közszolgálat alkalmazottai közötti viszonyokban létrehozott kölcsönös jogok és kötelezettségek közötti
egyensúlyt tükrözi – és a gondos ügyintézés elvéből eredő együttes követelmény, hogy a felettes hatóságnak valamely tisztviselő
helyzetéről való határozathozatal során nem csak a szolgálat érdekét, hanem az érintett tisztviselő érdekét is figyelembe
kell vennie.
(lásd a 184. és 185. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑207/95. sz., Ibarra Gil kontra Bizottság ügyben 1997. február 5‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1997.,
I‑A‑13. o. és II‑31. o.) 75. pontja; T‑93/96. sz., Presle kontra Cedefop ügyben 1998. július 16‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998.,
I‑A‑387. o. és II‑1111. o.) 83. pontja; T‑11/03. sz., Afari kontra EKB ügyben 2004. március 16‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2004.,
I‑A‑65. o. és II‑267. o.) 42. és 217. pontja.