CELEX: 62006CJ0074
Nesplnění povinnosti státem
Článek 90 ES
Registrační daň na dovážená ojetá vozidla
Určení zdanitelné hodnoty
Amortizace ojetých vozidel založená pouze na stáří
Zveřejnění kritérií výpočtu
Možnost zpochybnění použití paušálního způsobu výpočtu

1       Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Řecká republika tím, že používá pouze jediné
kritérium pro účely určení zdanitelné hodnoty ojetých vozidel dovážených na řecké území z jiného členského státu, a sice amortizaci
založenou na stáří vozidla, a tím, že uplatňuje snížení hodnoty o 7 % pro vozidla stará šest až dvanáct měsíců nebo o 14 %
pro vozidla starší jednoho roku, což nezaručuje, že dlužná daň nepřekročí, byť jen v některých případech, částku zbytkové
daně začleněnou do hodnoty podobných ojetých vozidel, která již byla zaregistrována na území tohoto státu, zatímco základ
pro výpočet amortizace nebyl sdělen veřejnosti a přezkum vozidel prováděný znalci podléhá uhrazení poplatku ve výši 300 eur,
nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 ES.

Vnitrostátní právní rámec
2       Článek 126 odst. 1 písm. a) zákona 2960/2001 o národním celním kodexu (FEK A’ 265), ve znění zákona 3156/2003 (FEK A’ 157,
dále jen „zákon 2960/2001“) určuje zdanitelnou hodnotu pro registrační daň dovážených ojetých vozidel následovně:
„[…]
U osobních ojetých vozidel se přihlíží k […] velkoobchodní prodejní ceně odpovídajícího vozidla platné v době uvedení do provozu
na mezinárodním trhu, přičemž se tato cena z důvodu opotřebení v důsledku obvyklého používání anebo jakékoli jiné příčiny
snižuje na základě následujících procentních poměrů amortizace:
Mezi 6 a 12 měsíci ode dne prvního uvedení vozidla do provozu a za podmínky, že vozidlo má najeto více než 6 000 kilometrů,
amortizace 7 %.
Od 1 roku do 2 let včetně          14 %Od 2 do 3 let včetně                    21 %Od 3 do 4 let včetně                   28 %Od 4 do 5 let včetně                   34 %Od 5 do 6 let včetně                   40 %Od 6 do 7 let včetně                   46 %Od 7 do 8 let včetně                   52 %Od 8 do 9 let včetně                   57 %Od 9 do 10 let včetně                   62 %Od 10 do 11 let včetně          67 %Od 11 do 12 let včetně          70 %Od 12 do 13 let včetně          73 %Od 13 do 14 let včetně          76 %Od 14 do 15 let včetně          79 %Od 15 do 16 let včetně          80 %.“
3       Článek 126 odst. 5 zákona 2960/2001 stanoví, že zpochybní-li vlastník osobního vozidla částku registrační daně vypočtenou
na základě amortizační stupnice stanovené v odst. 1 písm. a) tohoto článku, je zdanitelná hodnota určena výborem znalců, jednajícího
jakožto komise pro stížnosti, tak aby registrační daň byla rovna částce této zbytkové daně začleněné do hodnoty vozidla téže
značky, téhož modelu a téhož pohonného systému nebo, v případě, že takové určení možné není, vozidla podobného nebo rovnocenného,
které bylo uvedeno do provozu v Řecku v průběhu téhož roku, jako byl rok prvního uvedení do provozu dotyčného vozidla v jiném
členském státě Evropské unie. Komise pro stížnosti, které zkoumají skutečný stav vozidel, jsou zřizovány v sídlech celních
okrsků a skládají se z jednoho zástupce celního okrsku, jednoho zástupce ministerstva dopravy a spojů, jakož i vlastníka vozidla
nebo jeho zmocněnce. Aby mohla komise pro stížnosti znalecký posudek určitého vozidla vyhotovit, musí vlastník tohoto vozidla
uhradit poplatek stanovený ve výši 300 eur.
4       Vyhláška F.112/50 státního tajemníka pro hospodářské záležitosti a finance ze dne 27. ledna 2004 (FEK B’ 207) určuje skutečnosti
umožňující komisím pro stížnosti stanoveným v čl. 126 odst. 5 zákona 2960/2001 posoudit skutečný stav ojetých osobních vozidel.
Článek 2 písm. b) a c) této vyhlášky tak uvádí, že komise pro stížnosti:
„b)      posuzuje mechanický stav vozidla tím, že kontroluje karosérii, motor, baterii, elektrický systém a stav pneumatik a hodnotí
jejich funkčnost, zatímco, co se týče vnějšího vzhledu vozidla, musí zkontrolovat typ a stav laku;
c)      kontroluje celkový stav vozidla s ohledem na jeho používání a jeho údržbu, kvalitu vnitřního obložení a, obecněji, interiéru
kabiny, najeté kilometry uvedené na počítadle, stav bezpečnostních pásů, jakož i kvalitu příslušenství, kterým je uvedené
vozidlo vybaveno, zvláště klimatizačního systému, rádia, počítače, disků z lehké slitiny, airbagů, zařízení proti odcizení,
otevíratelné střechy, automatické převodovky, brzdných systémů ABS, EBV, posilovače řízení EDS, ASR, ESP a jiného příslušenství,
které je podstatné pro určení tržní hodnoty uvedeného vozidla.“

Postup před zahájením soudního řízení
5       Rozsudkem ze dne 23. října 1997, Komise v. Řecko (C‑375/95, Recueil, s. I‑5981), Soudní dvůr určil, že Řecká republika tím, že pro použití zvláštní spotřební daně a dodatečné zvláštní
jednotné daně určila zdanitelnou hodnotu dovážených ojetých vozidel tak, že cenu odpovídajících nových vozidel snížila o 5 %
za každý rok stáří dotyčných vozidel, přičemž maximální snížení v zásadě nemohlo přesáhnout 20 %, nesplnila povinnosti, které
pro ni vyplývají z článku 95 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 90 ES).
6       Aby vyhověla uvedenému rozsudku, reformovala Řecká republika v letech 1999, 2001 a 2003 svůj systém zdanění dotyčných vozidel
tím, že vybírání zvláštní spotřební daně a dodatečné zvláštní jednotné daně nahradila vybíráním registrační daně, jakož i tím,
že upravila způsob výpočtu zdanitelné hodnoty uvedených vozidel. V roce 2003 byly zřízeny komise pro stížnosti, aby rozhodovaly
o sporech, jež vyvstanou v rámci použití těchto právních předpisů.
7       Komise však měla za to, že i takto pozměněné řecké právní předpisy uplatňují stupnici založenou na jediném kritériu amortizace
vozidla (délce užívání v den zdanění), které nezohledňuje skutečnou amortizaci s přesností vyžadovanou pro vyloučení veškerého
rizika, že dovážená ojetá vozidla budou podléhat dani přesahující částku zbytkové daně začleněnou do hodnoty podobných ojetých
vozidel, která již byla v Řecku zaregistrována. Komise se domnívá, že uvedená stupnice, jež s sebou nese, byť jen v některých
případech, zdanění vyšší daní u dovážených vozidel, je v rozporu s článkem 90 ES.
8       Dne 24. dubna 2004 zaslala Komise Řecké republice výzvu dopisem, kritizujícím uvedené právní předpisy, a dne 9. července 2004
doplňující výzvu dopisem, v němž zohlednila vytvoření komisí pro stížnosti. V návaznosti na odpověď tohoto členského státu
mu Komise dne 13. července 2005 zaslala odůvodněné stanovisko. Majíc za to, že odpověď Řecké republiky na toto stanovisko
nebyla uspokojivá, rozhodla se Komise podat projednávanou žalobu.

K žalobě

Argumentace účastníků řízení
9       Podle Komise Řecká republika tím, že používá pro účely určení zdanitelné hodnoty dovážených ojetých vozidel pouze jediné kritérium
amortizace založené na stáří vozidla, nesplňuje povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 ES. Takový systém nevylučuje,
byť jen v některých případech, že dovážené výrobky budou zdaňovány více než výrobky tuzemské.
10     I když se amortizační stupnice stanovená řeckými právními předpisy ve znění z roku 2003 více blíží skutečné hodnotě ojetých
vozidel, nelze ji nicméně považovat za stupnici poskytující potřebný stupeň přesnosti. Zohlednění amortizace 7 % pro vozidla
stará šest měsíců až dvanáct měsíců nebo 14 % pro vozidla starší jednoho roku totiž prakticky ve všech případech nepředstavuje
realistické pojetí skutečné ztráty hodnoty vozidla. Uvedená stupnice by měla být založena na rychlejší amortizaci a měla by
zahrnovat veškerá vozidla. Z dotčených právních předpisů však nevyplývá, že by byla brána v úvahu jiná kritéria nežli stáří,
například taková kritéria, která navrhuje judikatura Soudního dvora.
11     Mimoto řecké právní předpisy údajně nejsou v souladu s judikaturou Soudního dvora, která stanoví, že pokud členský stát používá
na ojetá vozidla dovážená z jiných členských států systém zdaňování, ve kterém je skutečná amortizace vozidel vymezena obecně
a neurčitě na základě kritérií určených vnitrostátním právem, vyžaduje čl. 90 první pododstavec ES, aby tento systém zdaňování
byl upraven takovým způsobem, aby se zřetelem na přiměřené přibližné odhady vlastní systému tohoto typu vylučoval veškerý
diskriminační účinek.
12     Jednak z této judikatury vyplývá, že zveřejnění kriterií, na nichž je založen paušální způsob výpočtu amortizace vozidel,
je nezbytné pro zmírnění nedostatku transparentnosti dotčeného systému zdaňování. Řecká vláda přitom podle Komise oficiálně
odepřela Řeckému sdružení obchodníků a dovozců automobilů přístup k veškerým informacím týkajícím se aktuálně používaných
zdanitelných hodnot. V tomto ohledu nestačí zveřejnit obecná kritéria, vázaná na stáří vozidel, nýbrž je rovněž třeba zveřejnit
tabulky paušálních hodnot stanovených na základě uvedených kritérií. Nezveřejnění s sebou totiž v tomto ohledu nese riziko,
že orgány mohou zdanitelnou hodnotu stanovit svévolně. Komise má krom toho za to, že tak, jak jsou legislativní cestou stanoveny
objektivní hodnoty pro nemovitosti, je třeba rovnocenný systém zavést pro vozidla. Komise v tomto ohledu k prokázání možnosti
vytvoření referenčních tabulek, co se týče hodnoty ojetých vozidel, připomíná ceny zveřejněné v časopisech automobilových
klubů.
13     Komise dodává, že nikdy nevyžadovala, aby ceny konkrétně používané určitým distributorem byly sdělovány, a že je tak zbytečné
dovolávat se profesního a správního tajemství na ochranu prodejní ceny, jakož i teoretické možnosti jednotlivce dožadovat
se jejich sdělení u příslušných orgánů.
14     Zároveň Komise, jakkoli podporuje vytvoření komisí pro stížnosti, uplatňuje zaprvé, že jelikož způsob výpočtu zdanitelné hodnoty
založený na stupnici založené na jediném kritériu zůstává nezměněn, řízení před těmito komisemi neumožňuje zaplnit mezery
tohoto způsobu výpočtu a nepřispívá k vyhovění požadavku, podle kterého částka daně nesmí překročit, byť by se tak stalo jen
v některých případech, částku zbytkové daně začleněnou do hodnoty podobných ojetých vozidel, která již byla v Řecku zaregistrována.
Využití komisí pro stížnosti by totiž mělo být omezeno na případy, kdy je namístě výjimečně opravit okrajové chyby použití
správně vybudovaného systému a nemělo by sloužit jako náhrada za nefungující systém. Zadruhé povinnost hradit poplatek ve
výši 300 eur může poplatníky odrazovat od využití řízení o stížnostech. Z důvodu netransparentnosti legislativního systému
určujícího částku dotyčné daně a poplatku, který musí být uhrazen pro zahájení uvedeného řízení, tudíž toto řízení zůstává
v praxi neúčinné a zbytečné, o čemž ostatně svědčí malé množství podaných stížností.
15     Řecká republika popírá, že její systém zdaňování dovážených ojetých vozidel zakládá nesplnění povinnosti článku 90 ES.
16     Zaprvé tento systém ve skutečnosti zahrnuje většinu kritérií požadovaných judikaturou. Pro určení stáří, a tudíž amortizace
vozidla, z níž se vychází při stanovení jeho zdanitelné hodnoty, je tak údajně v úvahu bráno jednak opotřebení vzniklé z obvyklého
používání nebo z jiné příčiny, jakož i, pro vozidla stará šest až dvanáct měsíců, počet ujetých kilometrů, a jednak typ vozidla,
protože velkoobchodní prodejní cena používaná jako základ výpočtu je určována ceníky předkládanými celním orgánům oficiálními
distributory vozidel, které jsou vyhotoveny v závislosti na obsahu válců a modelu.
17     Podle Řecké republiky je postoj Komise založen na požadavku mnoha kritérií, aniž by však byla blíže upřesněna vhodnost jejich
spojení nebo zohledněna skutečnost, že žádné kritérium definované zákonem nemůže s absolutní přesností odpovídat skutečné
amortizaci vozidla. Mimoto by tento požadavek mohl vést k použití komplexních systémů výpočtu, které by mohly narušit dovoz
ojetých vozidel.
18     Řecká republika mimoto tvrdí, že současný systém podpořil dovozy ojetých vozidel, které se mezi lety 2002 a 2005 ztrojnásobily,
což dokazuje, že představuje objektivní a realistické pojetí amortizace uvedených vozidel.
19     Co se zadruhé týče tvrzeného nezveřejnění kritérií, na jejichž základě je stanovena zdanitelná hodnota, Řecká republika nejprve
uplatňuje, že na skutečnosti, které jsou uvedeny v celních dokumentech, se vztahuje služební tajemství a že sdělení velkoobchodních
prodejních ceníků, předložených distributory automobilů, třetím osobám by porušilo toto tajemství, jakož i obchodní tajemství.
Mimoto jak kritéria amortizace osobních ojetých vozidel, tak i skutečnosti umožňující komisím pro stížnosti posoudit jejich
skutečný stav byly plně zveřejněny a jsou přístupné veřejnosti. Před celním odbavením dováženého vozidla se tak jeho vlastník
může obrátit na ministerstvo financí, aby se dozvěděl veškeré skutečnosti, které hrají roli při určení zdanitelné hodnoty
tohoto vozidla.
20     Krom toho jsou maloobchodní ceny zveřejněné v časopisech pouze indikativní, a nemohou tak představovat jistý a stabilní srovnávací
údaj. Mohou nicméně být vzaty v úvahu komisí pro stížnosti, jestliže vlastník vozidla zjistí podstatný rozdíl mezi těmito
cenami a hodnotou zjištěnou při celním odbavení.
21     Řecká republika popírá relevanci návrhu Komise zveřejňovat referenční tabulky hodnot, obdobné paušálním hodnotám stanoveným
pro nemovitosti. V případě nemovitostí totiž uvedené hodnoty neodpovídají průměrným cenám určeným trhem, nýbrž právním předpisům
týkajícím se zdanitelných hodnot stanovených podle odhadů provedených příslušnými daňovými orgány. Mimoto tak Komise tento
členský stát nabádá ke zveřejňování průměru tržních cen žádaných maloobchodníky, zatímco řecký systém je založen na ceně velkoobchodní.
22     Zatřetí, pokud jde o možnost zpochybnit použití paušálního způsobu výpočtu u komisí pro stížnosti, Řecká republika uvádí,
že zřízení těchto komisí ve spojení s použitím objektivní amortizační stupnice má za cíl v každém případě zabránit uložení
registrační daně v rozporu s článkem 90 ES. Řecké právní předpisy tak jsou v souladu s judikaturou, podle které možnost vlastníka
dováženého vozidla zpochybnit použití paušální stupnice, co se týče jeho vozidla, tím, že prokáže, že toto použití vede ke
zdanění vyššímu než částka zbytkové daně začleněná do hodnoty podobných ojetých vozidel zaregistrovaných na vnitrostátním
území, může zabránit případným diskriminačním účinkům systému zdaňování založeného na takové stupnici. Zřízení komisí pro
stížnosti krom toho odpovídá požadavkům vyjádřeným Komisí v jejím návrhu směrnice o daních v oblasti osobních vozidel [KOM(2005)
261 konečný], zejména podmínkám stanoveným v čl. 10 odst. 3 tohoto návrhu směrnice, co se týče hodnotových stupnic.
23     Konečně co se týče poplatku 300 eur uloženého orgány veřejné moci za znalecký posudek vozidla provedený komisí pro stížnosti,
tento poplatek žádného daňového poplatníka neodrazuje od podání stížnosti k takové komisi, aby podpořil své nároky s cílem
dosáhnout toho, aby byla použita vyšší amortizace jeho vozidla, jestliže má skutečně důvody si myslet, že hodnota tohoto vozidla
byla celními orgány nadhodnocena. Malý počet případů předložených komisím pro stížnosti svědčí o tom, že řecké právní předpisy
umožňují dosažení cílů stanovených judikaturou Soudního dvora.

Závěry Soudního dvora
24     V oblasti zdanění dovezených ojetých motorových vozidel Soudní dvůr rozhodl, že cílem článku 90 ES je zaručit naprostou neutralitu
vnitrostátního zdanění s ohledem na hospodářskou soutěž mezi výrobky, které se již nacházejí na vnitrostátním trhu, a dovezenými
výrobky (viz zejména rozsudky ze dne 29. dubna 2004, Weigel, C‑387/01, Recueil, s. I‑4981, bod 66; ze dne 5. října 2006, Nádasdi a Németh, C‑290/05 a C‑333/05, Sb. rozh. s. I‑10115, bod 46, jakož i ze dne 18. ledna 2007, Brzeziński, C‑313/05, Sb. rozh. s. I‑513, bod 28).
25     Z ustálené judikatury vyplývá, že čl. 90 první pododstavec je porušen, pokud zdanění, jemuž je podroben dovezený výrobek,
a zdanění, jemuž je podroben podobný domácí výrobek, jsou vypočtena odlišným způsobem a podle odlišných pravidel, která vedou,
byť jen v některých případech, k vyššímu zdanění dovezeného výrobku (viz zejména výše uvedený rozsudek Komise v. Řecko, bod
20 a uvedená judikatura; rozsudek ze dne 22. února 2001, Gomes Valente, C‑393/98, Recueil, s. I‑1327, bod 21, jakož i rozsudek ze dne 19. září 2002, Tulliasiamies a Siilin, C‑101/00, Recueil, s. I‑7487, bod 53).
26     Soudní dvůr tak rozhodl, že vybírání daně na ojetá vozidla pocházející z jiného členského státu, pokud částka této daně, vypočtená
bez zohlednění skutečné amortizace vozidla, přesahuje částku zbytkové daně začleněnou do hodnoty podobných ojetých vozidel,
která již byla zaregistrována na území tohoto státu, je v rozporu s článkem 90 ES (rozsudek ze dne 9. března 1995, Nunes Tadeu, C‑345/93, Recueil, s. I‑479, bod 20, a výše uvedený rozsudek Gomes Valente, bod 23).
27     Pro použití článku 90 ES, a zvláště pro potřebu srovnání režimu zdaňování dovážených ojetých vozidel s režimem zdaňování ojetých
vozidel zakoupených na místě, která představují podobné nebo konkurující výrobky, je namístě vzít v úvahu nejen sazbu vnitrostátního
zdanění, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny tuzemské výrobky a výrobky dovezené, nýbrž rovněž základ a podrobná pravidla
výběru dotčené daně (viz rozsudek ze dne 22. března 1977, Iannelli & Volpi, 74/76, Recueil, s. 557, bod 21; rozsudek ze dne
11. prosince 1990, Komise v. Dánsko, C‑47/88, Recueil, s. I‑4509, bod 18, jakož i výše uvedený rozsudek Nunes Tadeu, bod 12).
28     Konkrétněji členský stát nemůže vybírat daň na dovážená ojetá vozidla vyměřenou z hodnoty vyšší než skutečná hodnota vozidla,
což má za následek jejich vyšší zdanění oproti zdanění podobných ojetých vozidel, která jsou k dispozici na vnitrostátním
trhu (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Komise v. Dánsko, bod 22). Hodnota dováženého ojetého vozidla použitá správními
orgány jakožto daňový základ musí věrně odrážet hodnotu podobného vozidla již zaregistrovaného na vnitrostátním území (viz
zejména výše uvedený rozsudek Weigel, bod 71).
29     V tomto ohledu měl Soudní dvůr za to, že zohlednění skutečné amortizace vozidel nemusí nutně vyžadovat odhad nebo znalecký
posudek každého z nich. Zamezením těžkopádnosti, která je vlastní takovému systému, totiž členský stát může stanovit prostřednictvím
paušálních stupnic určených právním nebo správním předpisem a vypočtených na základě kritérií, jakými jsou stáří, najeté kilometry,
celkový stav, druh pohonu, značka nebo model vozidla, hodnotu ojetých vozidel, která je obecně velmi blízko skutečné hodnoty
(výše uvedené rozsudky Gomes Valente, bod 24, a Weigel, bod 73).
30     Takové stupnice v každém případě musejí zohledňovat skutečnost, že roční snížení hodnoty motorových vozidel je obvykle značně
vyšší než 5 % a že tato amortizace není lineární, zvláště v prvních letech, kdy se projevuje mnohem silněji než v letech následujících.
Mimoto amortizace vozidla začíná od jeho zakoupení nebo uvedení do provozu (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Komise
v. Řecko, bod 22, jakož i Tulliasiamies a Siilin, bod 78).
31     Z ustálené judikatury vyplývá, že, aby byl systém zdaňování dovážených ojetých vozidel zohledňující skutečnou amortizaci vozidel
na základě obecných kritérií slučitelný s článkem 90 ES, je ještě třeba, aby byl upraven tak, aby vylučoval, se zřetelem na
přiměřené přibližné odhady vlastní každému systému tohoto typu, veškerý diskriminační účinek (výše uvedený rozsudek Gomes
Valente, bod 26; viz rovněž v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Komise v. Řecko, bod 29, a Brzeziński, bod 40).
32     V projednávané věci je třeba uvést, že řecký systém registračního zdaňování dovážených vozidel je založen na velkoobchodní
prodejní ceně vozidla odpovídajícího danému vozidlu platné v době uvedení posledně jmenovaného vozidla na mezinárodní trh.
Tato cena se snižuje s ohledem na opotřebení v důsledku obvyklého používání anebo jakékoli jiné příčiny použitím procentních
poměrů amortizace, které se liší podle stáří vozidla. Najeté kilometry jsou brány v úvahu pouze, pokud jde o vozidla, jejichž
stáří se pohybuje mezi šesti až dvanácti měsíci, jelikož amortizace 7 % se uplatní pouze na vozidla, která mají najeto více
než 6 000 kilometrů.
33     Co se zaprvé týká základu pro výpočet zdanitelné hodnoty, je namístě mít za to, že jestliže se orgány členského státu mohou,
jak navrhuje Komise, odvolávat na odborný časopis uvádějící průměrné ceny ojetých vozidel na vnitrostátním trhu nebo na ceník
průměrných běžných cen používaných jako srovnávací údaj v daném odvětví (výše uvedené rozsudky Gomes Valente, bod 25, a Weigel,
bod 74), nemůže být Řecké republice vytýkáno, že vychází z velkoobchodní prodejní ceny odpovídajícího vozidla platné v době
uvedení dováženého vozidla do provozu na mezinárodním trhu.
34     Soudní dvůr totiž v rámci přezkumu slučitelnosti vnitrostátní právní úpravy s článkem 90 ES rozhodl, že tato úprava může pro
účely určení zdanitelné hodnoty dováženého ojetého vozidla vycházet z hodnoty nového vozidla, pokud vozidlo sloužící jako
srovnávací údaj pro výpočet dlužné daně je vozidlo obdobné, což znamená zohlednění modelu, typu a dalších vlastností, jako
jsou druh pohonu nebo výbava (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Tulliasiamies a Siilin, body 73 až 76).
35     Je nesporné, že velkoobchodní prodejní ceny vozidel jsou určovány výrobci automobilů a jsou uvedeny v oficiálních katalozích,
které tito výrobci distribuují. Řecká republika v průběhu jednání upřesnila, aniž by jí Komise odporovala, že tyto ceny zohledňují
obsah válců, jakož i model dotyčného vozidla a zahrnují určité technické vlastnosti, jako jsou druh pohonu, výkon motoru,
počet válců a počet dveří vozidla.
36     Co se zadruhé týče amortizační stupnice, k amortizaci vozidla dochází, jak bylo uvedeno v bodu 30 tohoto rozsudku, od jeho
zakoupení nebo uvedení do provozu. Mimoto Soudní dvůr rozhodl, že co se týče dovážených ojetých vozidel, vybírání registrační
daně, jejíž základ činí alespoň 90 % hodnoty nového automobilu, obecně představuje zjevně nadměrné zdanění těchto vozidel
vůči zůstatkové hodnotě registrační daně pro ojetá vozidla registrovaná dříve, zakoupená na vnitrostátním trhu, bez ohledu
na jejich stáří nebo stav (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Komise v. Dánsko, bod 20).
37     Jak bylo připomenuto v bodu 29 tohoto rozsudku, Soudní dvůr uvedl, aniž by zamýšlel stanovit taxativní nebo kogentní výčet,
objektivní kritéria sloužící jako základ paušální stupnice. Soudní dvůr tak uvedl stáří vozidla, ale také jeho najeté kilometry,
jeho celkový stav, jeho druh pohonu, jeho značku nebo jeho model vozidla.
38     V projednávaném případě je nesporné, že řecké právní předpisy s amortizací počítají teprve od stáří šesti měsíců a zároveň
pokud má vozidlo najeto více než 6 000 kilometrů. Z toho vyplývá jednak, že Řecká republika na ojetá vozidla dovážená z jiného
členského státu uplatňuje systém zdaňování, v němž se dlužná daň rovná dani, které je podrobeno podobné nové vozidlo po dobu
prvních šesti měsíců od prvního uvedení do provozu uvedených automobilů, bez ohledu na počet ujetých kilometrů. Totéž platí
pro dovážená ojetá vozidla stará šest až dvanáct měsíců, která mají najeto méně než 6 000 kilometrů.
39     Zároveň, i když je namístě mít za to, že velkoobchodní cena sloužící jako základ ohodnocení dovážených ojetých vozidel zohledňuje
typ vozidla, to znamená obsah válců, model a jiné technické vlastnosti, jako je druh pohonu, je nutno konstatovat, že amortizační
stupnice, která je následně používána pro určení zdanitelné hodnoty, je založena na jediném kritériu, kterým je stáří vozidla.
Pouhé uvedení podmínky, že vozidlo má najeto více než 6 000 kilometrů, jestliže se jeho stáří pohybuje mezi šesti a dvanácti
měsíci, totiž neumožňuje mít za to, že tato stupnice zohledňuje najeté kilometry vozidla, především proto, že se jedná o limit
užívání, pod kterým není uplatňována žádná amortizace, jestliže vozidlo není staré jeden rok.
40     Přitom zejména v případě intenzivního používání vozidla v průběhu prvních let provozu bude opotřebení, a tedy amortizace mnohem
větší, než pokud bylo používáno takzvaně „obvyklým způsobem“. Protože však dotčený zákon ujeté kilometry do výpočtu amortizace
uvedeného vozidla nezohledňuje, bude na toto vozidlo uplatněna amortizační sazba odpovídající jeho stáří. V tom případě hodnota
daného vozidla, která představuje základ registrační daně, bude zjevně stanovena na příliš vysoké úrovni, což povede k výběru
daně, jejíž částka, vypočtená bez zohlednění skutečné amortizace vozidla, překročí částku zbytkové daně začleněnou do hodnoty
podobných ojetých vozidel, která již byla zaregistrována na území tohoto státu.
41     Na rozdíl od toho, co tvrdí Řecká republika, k zabránění tomu, aby systém zdaňování byl v rozporu s článkem 90 ES, nestačí,
že v případech intenzivního používání vozidla má jeho vlastník možnost zpochybnit použití paušální stupnice.
42     Jak totiž vyplývá z bodu 29 tohoto rozsudku, členský stát sice může zabránit těžkopádnosti systému odhadu založeného na znaleckém
posudku každého vozidla použitím paušální stupnice, avšak je také třeba, aby taková stupnice umožňovala stanovení hodnoty
ojetých vozidel, která je obecně velmi blízko jejich skutečné hodnoty.
43     Z výše uvedeného přitom vyplývá, že při nezohlednění najetých kilometrů stupnice používaná dotčenými právními předpisy obecně
nevede k přiměřenému přiblížení ke skutečné hodnotě dovážených ojetých vozidel.
44     V tomto kontextu nelze přijmou argument předložený Řeckou republikou, podle kterého zvýšení počtu dovážených ojetých osobních
vozidel svědčí o neexistenci odrazujícího účinku dotčených právních předpisů na dovozy. Toto zvýšení totiž neprokazuje, že
dotčený systém zdaňování umožňuje, v souladu s judikaturou uvedenou v bodu 29 tohoto rozsudku, stanovit hodnotu ojetých vozidel,
která by byla obecně velmi blízko jejich skutečné hodnoty.
45     Mimoto bez ohledu na případ vozidel, která byla používána intenzivně v průběhu prvních let provozu, Komise uvádí, že způsob,
jakým jsou některé aspekty řeckého systému zdaňování upraveny, nezaručuje vyloučení veškerého diskriminačního účinku.
46     V tomto ohledu jednak slučitelnost takového režimu s článkem 90 ES předpokládá, že kritéria, na nichž je založen paušální
způsob výpočtu amortizace vozidel, jsou oznámena veřejnosti (výše uvedený rozsudek Tulliasiamies a Siilin, bod 87).
47     V projednávané věci je třeba uvést, že kritéria amortizace ojetých osobních vozidel jsou uvedena v čl. 126 odst. 1 zákona
2960/2001 a že skutečnosti umožňující komisím pro stížnosti posoudit skutečný stav vozidel jsou stanoveny v článku 2 vyhlášky
F.112/50 státního tajemníka pro hospodářské záležitosti a finance ze dne 27. ledna 2004.
48     Mimoto i kdyby, jak uplatňuje Řecká republika, sdělením velkoobchodních prodejních ceníků, předložených distributory automobilů
celním orgánům, třetím osobám bylo porušeno služební tajemství a obchodní tajemství, z odpovědí poskytnutých na otázky položené
Soudním dvorem na jednání vyplývá, že v souladu s čl. 5 odst. 1 zákona 2960/1999, kterým se vydává správní řád procesní, se
každá osoba, která má legitimní zájem, může na základě žádosti seznámit s jednotlivými dokumenty uchovávanými veřejnými orgány,
které mají vztah k věci, týkající se této osoby, kterou tyto orgány projednávají nebo projednávaly. Osoba se tak může obrátit
na příslušné orgány za účelem zjištění velkoobchodní ceny, která bude sloužit jako základ určení hodnoty uvedeného vozidla.
49     Jelikož velkoobchodní cena musí být takto považována za oznámenou veřejnosti, argument Komise, podle něhož by tato cena měla
být nahrazena cenami zveřejněnými v časopisech automobilových klubů, nemůže obstát. V tomto ohledu, jak uvedla Řecká republika,
aniž by jí Komise odporovala, v případě, že daňový poplatník, který zjistí podstatný rozdíl mezi indikativními maloobchodními
prodejními cenami uvedenými v tisku a hodnotou zjištěnou při celním odbavení svého vozidla, se obrátí na komisi pro stížnosti,
budou ceny zveřejněné v tisku zohledněny tak, aby dlužná registrační daň nebyla v souladu s ustanoveními řeckých právních
předpisů vyšší než částka zbytkové daně začleněná do hodnoty podobných vozidel, která již byla zaregistrována na území Řecka.
50     Zároveň slučitelnost systému zdaňování dovážených ojetých vozidel, který zohledňuje skutečnou amortizaci vozidel na základě
obecných kritérií, s článkem 90 ES předpokládá, že vlastník takového vozidla má možnost zpochybnit použití takového paušálního
způsobu výpočtu na toto vozidlo, aby prokázal, že toto použití vede ke zdanění vyššímu než částka zbytkové daně začleněná
do hodnoty podobných ojetých vozidel již zaregistrovaných na vnitrostátním území (výše uvedený rozsudek Tulliasiamies a Siilin,
bod 88).
51     Je třeba uvést, že zřízením komisí pro stížnosti řecký zákonodárce usiloval o dosažení souladu s judikaturou Soudního dvora.
52     Podle Komise však řízení o stížnostech neposkytuje skutečnou možnost zpochybnit použití paušálního způsobu výpočtu, jelikož
daňový poplatník musí uhradit poplatek ve výši 300 eur, což je částka, která by vzhledem k dlužné dani mohla bránit možnosti
obrátit se na komisi pro stížnosti.
53     Je namístě uvést, že takový poplatek může vlastníka vozidla odradit od toho, aby se obrátil na komisi pro stížnosti, pouze
jestliže představuje značnou část částky sporné registrační daně.
54     V tomto ohledu Řecká republika v průběhu jednání uvedla, že se sazba registrační daně liší podle obsahu válců daného vozidla.
Registrační daň je tak rovna 20 % zdanitelného základu pro vozidlo o obsahu válců v rozmezí 1 000 až 1 600 cm
, 30 % pro vozidlo o obsahu válců v rozmezí 1 601 až 1 800 cm
, 40 % pro vozidlo o obsahu válců v rozmezí 1 801 až 2 000 cm
a 50 % pro vozidlo o obsahu válců vyšším než 2 000 cm
.
55     Řecká republika mimoto uvedla, aniž by jí Komise odporovala, že většina dovozů ojetých vozidel se týká vozidel o velkém obsahu
válců (2 000 cm
a více), jejichž hodnota je dosti vysoká, a pro která je tudíž částka registrační daně relativně značná.
56     V této souvislosti se zdá, že dotčený poplatek obecně představuje pouze málo významnou částku vůči částce napadené registrační
daně.
57     Jak mimoto uvedla Řecká republika v průběhu jednání, aniž by jí Komise odporovala, dotčený poplatek je ve výši, která se obecně
rovná či je dokonce často nižší než náklady soukromého technického znaleckého posudku.
58     Je tudíž namístě mít za to, že Komise neprokázala, že uvedený poplatek může vlastníka odradit od toho, aby se obrátil na komisi
pro stížnosti, aby se ujistil, že daň uplatněná na jeho vozidlo podle stupnice stanovené řeckými právními předpisy není vyšší
než částka zbytkové daně začleněná do hodnoty podobného ojetého vozidla, které již bylo zaregistrováno v Řecku.
59     Za těchto okolností je žalobní důvod týkající se povinností, které pro Řeckou republiku vyplývají z článku 90 ES, prokázán
potud, že systém výpočtu registrační daně na ojetá vozidla dovážená do tohoto státu spočívá na jediném kritériu amortizace
založeném na stáří těchto vozidel, což nezaručuje, že hodnota uvedených vozidel je stanovena v částce, která je obecně velmi
blízko jejich skutečné hodnoty. Tento způsob zdaňování tudíž nevylučuje, že v některých případech budou dovážená ojetá vozidla
podléhat dani v částce vyšší než částka zbytkové daně začleněná do hodnoty podobných ojetých vozidel, která již byla zaregistrována
na řeckém území.
60     Nesplnění povinnosti naproti tomu nebylo prokázáno, co se týče prvků úpravy systému zdaňování, které jsou vyžadovány, pokud
tento systém stanoví způsob paušálního určování částky daně, totiž zveřejnění kritérií výpočtu daně a možnost zpochybnění
použití paušálního způsobu výpočtu, aby byl vyloučen veškerý diskriminační účinek.
61     S ohledem na všechny předcházející úvahy je třeba určit, že Řecká republika tím, že pro účely stanovení registrační daně používá
pouze jediné kritérium pro určení zdanitelné hodnoty ojetých vozidel dovážených na řecké území z jiného členského státu, a sice
amortizaci založenou na stáří vozidla, a tím, že uplatňuje snížení hodnoty o 7 % pro vozidla stará šest až dvanáct měsíců
nebo o 14 % pro vozidla starší jednoho roku, což nezaručuje, že dlužná daň nepřekročí, byť jen v některých případech, částku
zbytkové daně začleněnou do hodnoty podobných ojetých vozidel, která již byla zaregistrována na území tohoto státu, nesplnila
povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 ES.
62     Ve zbývající části je namístě žalobu zamítnout.

K nákladům řízení
63     Podle čl. 69 odst. 2 prvního pododstavce jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů
řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Podle odst. 3 prvního pododstavce uvedeného článku
může Soudní dvůr rozdělit náklady řízení mezi účastníky nebo rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady,
pokud jsou účastníci řízení současně neúspěšní v jednom či více bodech.
64     Vzhledem k tomu, že v projednávaném případě byly jak Komise, tak i Řecká republika neúspěšné v některých bodech svých návrhových
žádání, je namístě jim uložit, aby nesly vlastní náklady.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
1)
Řecká republika tím, že pro účely stanovení registrační daně používá pouze jediné kritérium pro určení zdanitelné hodnoty
ojetých vozidel dovážených na řecké území z jiného členského státu, a sice amortizaci založenou na stáří vozidla, a tím, že
uplatňuje snížení hodnoty o 7 % pro vozidla stará šest až dvanáct měsíců nebo o 14 % pro vozidla starší jednoho roku, což
nezaručuje, že dlužná daň nepřekročí, byť jen v některých případech, částku zbytkové daně začleněnou do hodnoty podobných
ojetých vozidel, která již byla zaregistrována na území tohoto státu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku
90 ES.
2)
Ve zbývající části se žaloba zamítá.
3)
Řecká republika a Komise Evropských společenství nesou vlastní náklady řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: řečtina.