CELEX: 61985CJ0330
Tjenestemænd
ydelse af udlandstillæg

Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 8. november 1985, har den luxembourgske statsborger Claude Richter, som har været tjenestemand ved Kommissionen for De europæiske Fællesskaber siden den 16. april 1984, og som gør tjeneste i Luxembourg, anlagt sag, hvori han i det væsentlige har nedlagt påstand om, at der ydes ham udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber.
I henhold til bestemmelsen gives udlandstillægget til
»den tjenestemand, der har eller har haft statsborgerskab i den stat, på hvis område tjenestestedet befinder sig, men som på varig måde i den tiårsperiode, der udløber ved ansættelsestidspunktet, har boet uden for statens europæiske område af en anden grund end tjenesteudøvelse for en stat eller en international organisation«.
Richter blev født i 1953 i Luxembourg og boede dér indtil den 15. oktober 1973. I perioden 15. oktober 1973—1. oktober 1977 boede han i Strasbourg, hvor han studerede. Fra den 4. oktober 1977 til den 1. maj 1984 var han uden afbrydelse tilmeldt folkeregisteret i Germersheim i Forbundsrepublikken Tyskland. I perioden oktober 1977-marts 1981 studerede han sprog ved universitetet i Mainz. Fra september 1978 til april 1983 arbejdede han som »freelance«-oversætter i Germersheim og var desuden fra september 1981 til februar 1982 volontør ved Kommissionens terminologiske tjeneste i Luxembourg, ligesom han fra marts 1982 til april 1983 arbejdede som »freelance«-oversætter ved Kommissionen i Luxembourg. I den ansøgning, han indgav vedrørende en stilling ved Kommissionen i Luxembourg, oplyste han, at han havde fast opholdssted og postadresse i Luxembourg. Straffeattesten, som beror i hans personlige aktmappe og er dateret den 31. marts 1983, indeholder angivelsen »med bopæl i Luxembourg«.
For så vidt angår de nærmere faktiske omstændigheder i sagen og parternes argumenter henvises til retsmøderapporten.
Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 4, stk. 1, litra b), i vedtægtens bilag VII ved ikke at give sagsøgeren udlandstillæg.
Dette anbringende kan ikke lægges til grund. Domstolen har gentagne gange fastslået, at udlandstillægget har til formål at opveje de særlige byrder og ulemper, som ansættelsen ved Fællesskaberne forvolder de tjenestemænd, der af denne grund er tvunget til at skifte bopæl fra det land, hvor de tidligere havde bopæl, til tjenestelandet (jf
r
dom af 2. maj 1985, De Angelis mod Kommissionen, sag
246/83, Sml. s. 1253
). Dernæst afhænger begrebet udlændighed ligeledes af tjenestemandens særlige forhold, bl. a. af, om han, på trods af, at han er statsborger i den medlemsstat, hvor han gør tjeneste, faktisk har afbrudt de sociale og faglige bånd til den pågældende stat, ved fuldstændigt og i længere tid at have taget varigt ophold uden for den nævnte stats europæiske område. Undtagelsesbestemmelsen i artikel 4, stk. 1, litra b), i vedtægtens bilag VII omfatter således kun personer, som har måttet flytte det varige centrum for deres interesser uden for tjenestelandet, og følgelig ikke længere kan antages at have et egentligt tilhørsforhold til den pågældende stat.
I den foreliggende sag fremgår det af erklæringer, sagsøgeren selv har afgivet, at han ikke havde afbrudt sit egentlige tilhørsforhold til Luxembourg. Således oplyste han i sin ansøgning både, at han havde fast opholdssted samt postadresse i Luxembourg. Desuden arbejdede han i tyve måneder, fra september 1981 til april 1983, ved Kommissionen i Luxembourg, først som volontør, siden som »freelance«-oversætter.
Den omstændighed, at sagsøgeren studerede i Strasbourg fra oktober 1973 til oktober 1977 og har opholdt sig i Tyskland fra oktober 1977 til maj 1984, findes herefter ikke at være tilstrækkeligt bevis for, at han på en varig måde i den tiårsperiode, der udløber ved tidspunktet for hans ansættelse ved Kommissionen, har boet uden for Luxembourg. I den pågældende periode afbrød han således ikke på noget tidspunkt de sociale og faglige bånd til Luxembourg, ligesom han heller ikke flyttede det varige centrum for sine interesser uden for Luxembourg.
Sagsøgte vil herefter være at frifinde.
Sagens omkostninger
I medfør af procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
I henhold til procesreglementets artikel 70 bærer institutionerne imidlertid selv de af dem afholdte udgifter i sager anlagt af ansatte i Fællesskaberne.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (anden afdeling)

1)
Sagsøgte frifindes.

2)
Hver part bærer sine omkostninger.

O'Higgins
Due
Bahlmann
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 13. november 1986.
P. Heim
Justitssekretær
T. F. O'Higgins
Formand for anden afdeling
(
*1
) – Processprog: Fransk.