CELEX: 62008FJ0018
Javni uslužbenci
Uradniki
Povračilo neupravičeno plačanih zneskov

Uradniki – Povračilo neupravičeno plačanih zneskov – Pogoji
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 85; Priloga VII, člen 1(3))
Iz člena 85, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov izhaja, da je za povračilo neupravičeno izplačanega zneska treba dokazati,
da je prejemnik dejansko vedel, da ni pravne podlage za tako plačilo, ali da je bil neobstoj pravne podlage tako očiten, da
bi za to moral vedeti. Ker ni dokazano, da je prejemnik dejansko vedel, da ni pravne podlage za plačilo, je treba preučiti
okoliščine, v katerih je bilo plačilo izvedeno, da se ugotovi, ali je bil navedeni neobstoj pravne podlage očiten.
Izraz „tako očiten“, ki opredeljuje neobstoj pravne podlage za plačilo v smislu člena 85, prvi odstavek, Kadrovskih predpisov,
ne pomeni, da prejemniku neupravičenih plačil ni treba o tem razmišljati ali tega preverjati, temveč da je treba ta plačila
vrniti takoj, ko gre za napako, ki je običajno skrben uradnik ne spregleda.
Že samo z branjem določb člena 1(3) Priloge VII h Kadrovskim predpisom lahko vsak uradnik, tudi če nima pravne izobrazbe,
ugotovi, da obdrži pravico do gospodinjskega dodatka le, če dohodek iz poklicne dejavnosti njegovega partnerja ne presega
določenega praga. Poleg tega je uradnik na višjem položaju z dolgo dobo službovanja in izkušnjami nujno seznanjen s posledicami
preseganja zgornje meje, določene v členu 1(3) Priloge VII h Kadrovskim predpisom.
Dejstvo, da je uradnik upravi vsako leto ustrezno poslal dokazila o dohodku iz poklicne dejavnosti svojega partnerja, ga ne
oprošča obveznosti, da mora sam ugotoviti, da ta dohodek presega zgornjo mejo iz člena 1(3) Priloge VII h Kadrovskim predpisom.
V vsakem primeru dejstvo, da je uprava storila napako ali malomarnost, ne vpliva na uporabo člena 85 Kadrovskih predpisov,
v katerem se predpostavlja prav to, da je uprava storila napako, ko je brez pravne podlage plačala zneske. Ne gre namreč za
vprašanje, ali je bila napaka za upravo očitna ali ne, temveč ali je bila očitna za zadevno osebo. Ker ima tožeča stranka
kot vsak uradnik osebni interes, da preverja plačila, ki so ji izplačana vsak mesec, njenega položaja ni mogoče primerjati
s položajem uprave, ki mora zagotoviti plačilo več tisoč plač in raznovrstnih dodatkov.
(Glej točke od 29 do 31, 34, 36, 39 in 40.)
Napotitev na:
Sodišče: 27. junij 1973, Kuhl proti Svetu, 71/72, Recueil, str. 705, točka 11; 11. julij 1979, Broe proti Komisiji, 252/78,
Recueil, str. 2393, točki 11 in 13; 11. oktober 1979, Berghmans proti Komisiji, 142/78, Recueil, str. 3125, točka 9;
Sodišče prve stopnje: 12. julij 1990, Scheiber proti Svetu, T‑111/89, Recueil, str. II‑429, točka 43; 10. februar 1994, White
proti Komisiji, T‑107/92, RecFP, str. I‑A‑41 in II‑143, točka 38; 24. februar 1994, Stahlschmidt proti Parlamentu, T‑38/93,
RecFP, str. I‑A‑65 in II‑227, točka 23; 5. november 2002, Ronsse proti Komisiji, T‑205/01, RecFP, str. I‑A‑211 in II‑1065,
točke od 47 do 49; 15. julij 2004, Gouvras proti Komisiji, združeni zadevi T‑180/02 in T‑113/03, ZOdl. JU, str. I‑A‑225 in
II‑987, točka 76.