CELEX: 62002TJ0237
Oikeus tutustua asiakirjoihin
Asetus (EY) N:o 1049/2001
Valtiontukien valvontamenettely
Tutkintatoimien tarkoitusten suojaan liittyvä poikkeus
Implisiittinen kielteinen päätös
Velvollisuus suorittaa konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen
Väliintulo
Väliintulijan vaatimukset, oikeudelliset perusteet ja perustelut

Tosiseikat ja asian käsittelyn vaiheet
Technische Glaswerke Ilmenau GmbH on saksalainen yhtiö, jonka kotipaikka on Ilmenaussa Freistaat Thüringenissä (jäljempänä
Thüringenin osavaltio). Tämä yhtiö perustettiin vuonna 1994 tarkoituksena hankkia neljä niistä kahdestatoista lasinvalmistukseen
tarkoitetusta tuotantolinjasta (eli uunista), jotka kuuluivat entiselle Ilmenauer Glaswerke GmbH -yhtiölle, jonka Treuhandanstalt
(julkinen taloushallinnollinen laitos, josta sittemmin tuli Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben, jäljempänä
BvS) oli asettanut selvitystilaan.
Saksan liittotasavalta ilmoitti 1.12.1998 päivätyllä kirjeellä komissiolle kantajan taloudellisen aseman lujittamiseen tähtäävistä
eri toimenpiteistä, jotka olivat BvS:n myöntämä uunien kauppahintaa koskeva osittainen maksusta vapauttaminen ja laina, jonka
Thüringenin osavaltio myönsi oman Thüringer Aufbaubank -nimisen pankkinsa (jäljempänä TAB) välityksellä.
Komissio aloitti 4.4.2000 päivätyllä kirjeellään SG (2000) D/102831 maksusta vapauttamisen ja TAB:n myöntämän lainan osalta
EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn, joka kirjattiin numerolla C 19/2000.
Komissio vastaanotti muodollisessa tutkintamenettelyssä lisätietoja Saksan liittotasavallalta sekä huomautuksia Schott Glas
-nimiseltä yritykseltä, joka on kantajan kilpailija.
Komissio teki 12.6.2001 päätöksen 2002/185/EY Saksan liittotasavallan valtiontuesta Saksassa toimivalle Technische Glaswerke
Ilmenau GmbH:lle (EYVL 2002, L 62, s. 30), jossa se tarkasteli ainoastaan maksusta vapauttamista koskevaa toimenpidettä. Komissio
katsoi, että tämä toimenpide ei vastannut yksityisen sijoittajan käyttäytymistä ja että kyse oli yhteismarkkinoille soveltumattomasta
valtiontuesta.
Komissio aloitti 3.7.2001 päivätyllä kirjeellään EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisen toisen muodollisen tutkintamenettelyn, joka
kirjattiin numerolla C 44/2001. Tässä menettelyssä tarkasteltiin uunien kauppahinnan loppuosan maksun erääntymisen lykkäämistä,
tätä maksua varten olevan pankkitakauksen muuttamista ja TAB:n myöntämää lainaa.
Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 28.8.2001 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen komission 12.6.2001
tekemän päätöksen kumoamiseksi (asia T-198/01).
Kantaja esitti 24.10.2001 päivätyllä kirjeellään huomautuksia toisesta muodollisesta tutkintamenettelystä ja teki komissiolle
hakemuksen, jossa se pyysi saada tutustua asiakirja-aineiston siihen osaan, joka ei ole luottamuksellinen, sekä esittää tämän
jälkeen uusia huomautuksia. Komissio hylkäsi tämän hakemuksen 23.11.2001 päivätyssä kirjeessään.
Kantaja teki 1.3.2002 päivätyssä kirjeessään Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön
tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) perusteella
hakemuksen, jossa se pyysi saada tutustua
–        ”kaikkiin asiakirjoihin, jotka sisältyvät komission asiakirja-aineistoihin kaikissa [kantajaa] koskevissa tukiasioissa ja
erityisesti tukiasiassa C 44/2001
–        kaikkiin asiakirjoihin, jotka sisältyvät komission asiakirja-aineistoihin, jotka koskevat yritykselle Schott Glas, Jena, Saksa;
omistaja: Carl-Zeiss-Stiftung, Hessenweg 18, D 89522 Heidenheim a.d. Brenz, myönnettyjä valtiontukia
muihin yrityksiin liittyviä liikesalaisuuksia lukuun ottamatta”.
Komissio hylkäsi asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen 27.3.2002 päivätyssä kirjeessään, ja se totesi muun muassa,
että pyydettyihin asiakirjoihin sovellettiin poikkeusta, josta säädetään asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa, jossa
säädetään muun muassa, että tutustuttavaksi ei anneta asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi tarkastus-,
tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa, jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista. Komissio myös
täsmensi, että ”[kantajaa] koskevat asiakirjat ovat osa vireillä olevaa muodollista tutkintamenettelyä C 44/2001”.
Kantaja teki 15.4.2002 päivätyssä kirjeessään komission pääsihteerille asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklan 2 kohdan nojalla
asiakirjoihin tutustumista koskevan uudistetun hakemuksen.
Komission pääsihteeri hylkäsi tämän hakemuksen 28.5.2002 päivätyssä kirjeessään (jäljempänä riidanalainen päätös), jossa todettiin
seuraavaa:
” – –
kiitän teitä 15.4.2002 päivätystä kirjeestänne, joka kirjattiin saapuneeksi 15.4.2002 ja jossa pyydätte, että tutkisin uudestaan
hakemuksenne saada tutustua seuraaviin asiakirjoihin:
–        Technische Glaswerke Ilmenaulle – – myönnettyä valtiontukea koskevat asiakirjat;
–        Schott Glasille mahdollisesti myönnettyyn valtiontukeen liittyvät asiakirjat.
Hakemuksenne ensimmäinen osa kattaa Saksan viranomaisten ja komission kilpailun [pääosaston] välisen kirjeenvaihdon sekä tuensaajana
olevan [Technische Glaswerke Ilmenaun] ja yhden sen kilpailijan, Schott Glasin, esittämät huomautukset.
Hakemuksenne toinen osa puolestaan kattaa monialaisten puitteiden mukaisen ennakkoilmoituksen, joka koskee Schott Glasin merkittäviä
uusia investointihankkeita Saksan itäosassa.
Tarkasteltuani hakemustanne minun on valitettavasti vahvistettava kielteinen päätös, jonka [kilpailun] pääosasto on teille
osoittanut, siitä syystä, että näiden eri asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen voi vahingoittaa tarkastus- ja tutkintatoimien
tarkoitusten suojaa. Tästä poikkeuksesta, joka koskee oikeutta tutustua asiakirjoihin, säädetään nimenomaisesti asetuksen
N:o 1049/2001 4 artiklan [2 kohdan kolmannessa] luetelmakohdassa.
Vireillä olevissa tutkimuksissa, jotka koskevat valtiontuen yhteensopivuutta yhteismarkkinoille, on nimittäin välttämätöntä,
että komissio, jäsenvaltio ja asianomaiset yritykset tekevät lojaalia yhteistyötä ja että niiden välillä vallitsee vastavuoroinen
luottamus, jotta eri osapuolet voivat esittää kantansa vapaasti. Tämän vuoksi kyseisen asiakirjan sisältämien tietojen ilmaisemisella
voidaan vaarantaa kyseistä vuoropuhelua ja siten haitata tämän kantelun käsittelyä.
Lisäksi koska Schott Glasin hankkeen kattavaan ennakkoilmoitukseen sisältyy hankkeen yksityiskohtainen kuvaus, sillä, että
annettaisiin mahdollisuus tutustua tähän asiakirjaan, voidaan vahingoittaa vakavasti kyseisen yhtiön taloudellisia etuja.
Tätä etua suojataan nimenomaisesti edellä mainitun asetuksen 4 artiklan [2 kohdassa] säädetyllä poikkeuksella, joka koskee
oikeutta tutustua asiakirjoihin.
Olen myös tarkastellut mahdollisuutta antaa pyydettyjen asiakirjojen osat, joita poikkeukset eivät koske. Näitä asiakirjoja
ei kuitenkaan [voitu] jakaa luottamuksellisiin ja ei-luottamuksellisiin osiin.
Tässä tapauksessa myöskään ylivoimainen yleinen etu ei edellytä kyseessä oleviin asiakirjoihin sisältyvien tietojen ilmaisemista
– – .”
Kantaja nosti esillä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 8.8.2002 toimittamallaan kannekirjelmällä.
Kantaja teki samana päivänä päivätyllä erillisellä asiakirjalla hakemuksen asian ratkaisemiseksi nopeutetussa menettelyssä
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 a artiklan mukaisesti, ja kyseinen hakemus hylättiin 12.9.2002
tehdyllä päätöksellä.
Schott Glas -yhtiö toimitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 25.10.2002 väliintulohakemuksen, jossa se pyysi
saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen vastaajan vaatimuksia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston
puheenjohtajan 16.1.2003 antamalla määräyksellä väliintulohakemus hyväksyttiin. Schott Glas toimitti väliintulokirjelmänsä
19.2.2003.
Ruotsin kuningaskunta toimitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 8.11.2002 ja Suomen tasavalta 15.11.2002 väliintulohakemukset,
joissa ne pyysivät saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen kantajan vaatimuksia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
neljännen jaoston puheenjohtajan 16.1.2003 antamalla määräyksellä väliintulohakemukset hyväksyttiin. Ruotsin kuningaskunta
toimitti väliintulokirjelmänsä 3.3.2003. Suomen tasavalta ei toimittanut väliintulokirjelmää.
Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 17.12.2002 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa
se vaati Saksan kantajalle myöntämään valtiontukeen liittyvän muodollisen tutkintamenettelyn C 44/2001 päätteeksi 2.10.2002
tehdyn komission päätöksen K (2002) 2147 lopullinen kumoamista (asia T-378/02). Tässä päätöksessä komissio katsoi, että TAB:n
myöntämässä lainassa ja pankkitakauksen muuttamisessa oli kyse yhteismarkkinoille soveltumattomista valtiontuista (ks. edellä
2 kohta).
Asiassa T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau vastaan komissio, 8.7.2004 antamassaan tuomiossa (Kok. 2004, s. II-2717) ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu viides jaosto) hylkäsi kantajan asiassa T-198/01 nostaman kanteen.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jaostojen kokoonpanoja muutettiin 13.9.2004 alkaen, ja esittelevä tuomari nimitettiin
puheenjohtajaksi viidenteen jaostoon, jolle esillä oleva asia näin ollen siirrettiin.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kehotti 14.12.2004 kantajaa esittämään huomautuksia oikeusriidan kohteesta esillä olevassa
oikeudenkäynnissä, kun otettiin huomioon erityisesti se, että kantaja oli saanut oikeudenkäynneissä asiassa T-198/01 ja asiassa
T-378/02 eri asiakirjoja, jotka liittyvät tukien tutkintamenettelyihin C 19/2000 ja C 44/2001.
Kantaja vahvisti vastauksessaan, joka saapui ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 20.1.2005, että se oli saanut
tutustua oikeudenkäynneissä asiassa T-198/01 ja asiassa T-378/02 tiettyihin asiakirjoihin, jotka liittyvät edellä mainittuihin
tukimenettelyihin ja jotka ovat peräisin Saksan liittotasavallalta ja Schott Glasilta, muun muassa Schott Glasin esittämiin
23.1.2001 päivättyihin huomautuksiin, jotka liittyvät muodolliseen tutkintamenettelyyn C 19/2000. Kantaja täsmentää kuitenkin,
että se on vakuuttunut siitä, ettei se ole saanut tietoa kaikista vastaajan hallussa olevista asiakirjoista, jotka liittyvät
näihin menettelyihin. Kantajan mukaan sillä on edelleen intressi saada tutustua mainittuihin asiakirjoihin.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kehotuksesta komissio täsmensi kirjeessään, joka saapui ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
kirjaamoon 13.4.2005, että sen hallussa oli vielä asiakirjoja, joihin kantajan ei ollut annettu tutustua ja joita ei ollut
toimitettu kantajalle asian T-198/01 ja asian T-378/02 yhteydessä.
Tällä välin laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan 3.3.2005 antamalla määräyksellä käsittelyä asiassa T-378/02 lykättiin
siihen saakka, kunnes yhteisöjen tuomioistuin antaa tuomion asiassa C-404/04 P, jossa on kyse valituksesta, jonka kantaja
on tehnyt edellä 17 kohdassa mainitussa asiassa Technische Glaswerke Ilmenau vastaan komissio annetusta tuomiosta.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kehotuksesta komissio toimitti kirjeessä, joka saapui ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
kirjaamoon 31.5.2006, sille täydellisen luettelon hallintomenettelyn asiakirja-aineistosta, joka liittyy kantajalle myönnettyjen
tukien tutkintamenettelyihin.
Asianosaisten ja väliintulijoiden lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin suullisiin kysymyksiin
kuultiin 15.6.2006 pidetyssä istunnossa. Komissiota kehotettiin täten esittämään huomautuksensa seurauksista, joita ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-2/03, Verein für Konsumenteninformation vastaan komissio, 13.4.2005 antamalla tuomiolla
(Kok. 2005, s. II-1121; jäljempänä asia VKI) on esillä olevan asian kannalta.

Asianosaisten ja väliintulijoiden vaatimukset
Kantaja, jota Ruotsin kuningaskunta ja Suomen tasavalta tukevat, vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen, paitsi niiltä osin kuin siinä evätään oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät välittömästi
vireillä olevaan Schott Glasia koskevien tukien tutkintamenettelyyn
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Komissio, jota Schott Glas tukee, vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–        hylkää kanteen perusteettomana
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi

Asetuksen N:o 1049/2001 soveltaminen
Asianosaisten ja väliintulijoiden lausumat
Kantaja väittää, että asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 1 kohdassa määritelty oikeus tutustua komission hallussa oleviin
asiakirjoihin ei ole tavallinen johdannainen oikeus, vaan se on päinvastoin demokratiaperiaatteen valossa perustavanlaatuinen
oikeus, jota koskevia poikkeuksia on tulkittava suppeasti.
Kantajan mukaan sillä asetuksen N:o 1049/2001 nojalla olevien oikeuksien määrittäminen on erotettava niiden oikeuksien määrittämisestä,
joita ”osapuolilla” on valtiontukimenettelyssä. Kantajan mukaan se, että oikeuskäytännössä sille ei tunnusteta oikeutta tutustua
alkuperäiseen asiakirja-aineistoon tukea koskevan tutkintamenettelyn osapuolena, ei voi vaikuttaa sen oikeuksiin unionin kansalaisena.
Ruotsin kuningaskunta väittää, että asetus N:o 1049/2001 on yleisesti sovellettava asiakirja, jolla on tarkoituksena turvata
yleisön oikeus saada tietoa unionin toiminnasta. Asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 1 kohdassa olevasta asiakirjoihin tutustumiseen
oikeutettujen selvästä ja täsmällisestä määritelmästä ilmenee Ruotsin kuningaskunnan mukaan, että kantaja on kiistatta tähän
oikeutettu ja että kantaja voi perustellusti vaatia, että sen hakemus käsitellään mainitun asetuksen säännösten mukaisesti.
Komissio väittää, että tuensaajan oikeus tutustua hallintomenettelyn asiakirja-aineistoon ja oikeus tutustua asiakirjoihin
asetuksen N:o 1049/2001 nojalla ovat kaksi täysin eri asiaa. Kantajan kirjelmistä ilmenee komission mukaan, että kantaja on
vedonnut mainittuun asetukseen ainoastaan kiertääkseen valtiontukia koskevia menettelysääntöjä ja korvatakseen menettelyllisten
oikeuksien puuttumisen. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen [88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
22.3.1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1) ei nimittäin säädetä oikeudesta tutustua asiakirjoihin
tai asiakirja-aineistoihin, ja oikeuskäytännössä on katsottu, että tuensaajien menettelyllisiä oikeuksia noudatetaan, kun
tuensaajia on kehotettu esittämään huomautuksensa hallinnollisessa menettelyssä (yhdistetyt asiat C-74/00 P ja C-75/00 P,
Falck ja Acciaierie di Bolzano v. komissio, tuomio 24.9.2002, Kok. 2002, s. I‑7869 ja yhdistetyt asiat T-127/99, T-129/99
ja T-148/99, Diputación Foral de Álava ym. v. komissio, tuomio 6.3.2002, Kok. 2002, s. II‑1275), niin kuin kantajan osalta
on esillä olevassa asiassa tehty.
Schott Glas väittää, että kantaja pyrkii käyttämään asetusta N:o 1049/2001 välineenä saadakseen Schott Glas -yrityksen sisäisiä
tietoja ja kiertääkseen yhteisöjen tuomioistuinten vakiintunutta oikeuskäytäntöä, joka koskee osapuolten oikeuksia saada tutustua
asiakirjoihin komission hallinnollisissa menettelyissä. Kyse on Schott Glasin mukaan menettelystä, joka on selvästi ristiriidassa
asetuksen N:o 1049/2001 poliittisen tavoitteen kanssa, eli sen kanssa, että yhteisön kansalaiselle annetaan mahdollisimman
täydellinen kuva yhteisön elinten päätöksentekomenettelyistä. Schott Glas huomauttaa lisäksi, että asetusta N:o 1049/2001
ei ollut annettu Jenaer Glaswerk -yrityksen yksityistämiseen liittyvän muodollisen tutkintamenettelyn C 58/91 (NN 144/91)
aikaan ja että Schott Glas ei näin ollen osannut odottaa, että sen kilpailija voisi myöhemmin haluta saada tutustua kyseiseen
menettelyyn liittyviin asiakirjoihin.
Schott Glasin mukaan perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) säännökset, jotka koskevat oikeutta tutustua asiakirjoihin,
osoittavat, että tämä asetus on lex specialis suhteessa asetukseen N:o 1049/2001. Muussa tapauksessa menettelyn osapuolet
ja muut kolmannet voisivat pelkästään asetukseen N:o 1049/2001 vetoamalla kiertää asetuksen N:o 1/2003 27 artiklassa vahvistettuja
rajoituksia, jotka koskevat oikeutta tutustua asiakirjoihin. Näin olisi myös valtiontukimenettelyn osalta, jossa kolmansien
osallistumista koskevat rajoitukset seuraavat yhtäältä asetuksesta N:o 659/1999 ja toisaalta oikeuskäytännöstä.
Lisäksi asetuksesta N:o 1049/2001 ilmenee Schott Glasin mukaan, että ”oikeus tutustua asiakirja-aineistoon” ja ”oikeus tutustua
asiakirjaan” eivät ole toisiaan vastaavia käsitteitä ja että oikeus tutustua asiakirjaan edellyttää hakemusta, jossa kuvaillaan
pyydetty asiakirja niin, että se voidaan yksilöidä. Tässä asetuksessa ei anneta kansalaisille oikeutta, jonka nojalla he voisivat
tutkia kyseessä olevan elimen asiakirja-aineistoja löytääkseen asiakirjoja, jotka ovat mahdollisesti heitä kiinnostavia, ja
kyseinen päätelmä pätee etenkin silloin, kun asiakirjoihin tutustumista koskevia hakemuksia ei ole perusteltu. Tässä tapauksessa
kantaja on Schott Glasin mukaan ainoastaan vaatinut vähäsanaisesti oikeutta saada tutustua ”kaikkiin asiakirjoihin”, jotka
koskevat väitettyä valtiontukimenettelyä, johon on viitattu, mikä ei ole Schott Glasin mukaan hämmästyttävää, sillä kantaja
myöntää itsekin, että se etsii asiakirjoja, jotka ovat edelleen tuntemattomia.
Schott Glas väittää, että kantaja vetoaa virheellisesti asetukseen N:o 1049/2001 ja että kantajan asiakirjoihin tutustumista
koskevaa hakemusta on sen kohteesta riippumatta tarkasteltava niiden tukimenettelyissä sovellettavien sääntöjen mukaisesti,
jotka koskevat oikeutta tutustua asiakirjoihin, eikä mainitun asetuksen säännösten mukaisesti.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
On kiistatonta, että kantaja on tehnyt asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen, joka perustuu asetukseen N:o 1049/2001,
ja että komissio on riidanalaisella päätöksellään evännyt oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin ja viitannut nimenomaisesti
mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohtaan, jossa säädetään asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta tehtävistä poikkeuksista,
joissa on kyse yhtäältä tarkastus- ja tutkintatoimien tarkoitusten suojaamisesta ja toisaalta oikeushenkilön taloudellisten
etujen suojaamisesta.
Komissiolta tiedusteltiin istunnossa, mitä se tarkoitti perusteluissaan, joissa todettiin, että ”kantajan hakemus ei näytä
– – kuuluvan asetuksessa N:o 1049/2001 annetun suojan alaan” ja että kantaja vetosi kyseiseen asetukseen ainoastaan kiertääkseen
valtiontukien alalla sovellettavia menettelysääntöjä, ja komissio vastasi toteamalla selvästi, että kyseistä säädöstä oli
sovellettava tässä tapauksessa täysimääräisesti mutta että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa mainitun poikkeuksen
johdosta komission oli mahdollista evätä oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät vireillä oleviin tukimenettelyihin,
kuten kantajan pyytämät asiakirjat.
Esillä olevassa oikeudenkäynnissä on siis selvitettävä, sovelsiko komissio asianmukaisesti asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan
2 kohdassa säädettyä poikkeusta oikeudesta saada tutustua asiakirjoihin.
Schott Glas kuitenkin väittää väliintulokirjelmässään, että asetusta N:o 1049/2001 sovelletaan ainoastaan asiakirjoihin, jotka
on esitetty yhteisön lainsäädäntömenettelyssä, että asiakirjoihin tutustumista koskevaa hakemusta olisi pitänyt tarkastella
niiden tukimenettelyissä sovellettavien sääntöjen mukaisesti, jotka koskevat oikeutta tutustua asiakirjoihin, eikä mainitun
asetuksen säännösten mukaisesti ja että mainittua asetusta ei voida soveltaa asiakirjoihin, jotka toimielimet ovat saaneet
haltuunsa ennen sen soveltamisen aloittamista eli ennen 3.12.2001. Näillä perusteluilla pyritään täten osoittamaan, että asetusta
N:o 1049/2001 ei joko voitu soveltaa tässä tapauksessa tai että kyseinen asetus on lainvastainen oikeudellinen perusta riidanalaiselle
päätökselle.
Tästä seuraa, että jos oletetaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi hyväksyä nämä perustelut, niiden nojalla
voitaisiin todeta, että riidanalainen päätös on lainvastainen. On kuitenkin muistutettava, että Schott Glas hyväksyttiin osallistumaan
tähän oikeudenkäyntiin tukeakseen komission, joka vaatii kumoamiskanteen hylkäämistä, vaatimuksia.
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön, jota mainitun perussäännön 53 artiklan mukaan sovelletaan ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimeen, 40 artiklan neljännen kohdan mukaan väliintulokirjelmässä saadaan esittää vain jonkun asianosaisen vaatimuksia
tukevia vaatimuksia. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 116 artiklan 3 kohdan mukaan väliintulijan
on hyväksyttävä asia sellaisena kuin se on väliintulohetkellä. Vaikka näiden säännösten vastaista ei ole se, että väliintulija
esittää perusteluja, jotka poikkeavat sen tukeman asianosaisen perusteluista, edellytyksenä on kuitenkin, että ne eivät muuta
oikeudenkäynnin kohdetta ja että väliintulon tarkoituksena on edelleen tukea tämän asianosaisen esittämiä vaatimuksia (ks.
edellä 24 kohdassa mainittu asia VKI, tuomion 52 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Koska tässä tapauksessa yhtäältä Schott Glasin perusteluilla, jos ne oletetaan perustelluiksi, on mahdollista todeta, että
riidanalainen päätös on lainvastainen, ja koska toisaalta komission vaatimusten tarkoituksena on kumoamiskanteen hylkääminen
eikä niitä ole perusteltu sellaisilla perusteilla, joiden tarkoituksena olisi se, että riidanalainen päätös todetaan lainvastaiseksi,
on selvää, että Schott Glasin perustelujen tutkimisesta seuraisi oikeudenkäynnin kohteen, sellaisena kuin se on määritelty
kannekirjelmässä ja vastineessa, muuttaminen. Kyseiset perustelut on siis jätettävä tutkimatta (ks. edellä 24 kohdassa mainittu
asia VKI, tuomion 53 ja 54 kohta).

Oikeudenkäynnin kohde
Asianosaisten lausumat
Kantaja korostaa, että se on pyytänyt saada tutustua ”kaikkiin” sitä koskeviin tukimenettelyihin eli menettelyihin C 19/2000
ja C 44/2001 liittyviin asiakirjoihin sekä Schott Glasia koskeviin menettelyihin liittyviin asiakirjoihin, mukaan lukien Schott
Glasin yksityistämiseeen liittyvä menettely.
Kantajan mukaan riidanalaisessa päätöksessä evätään täten oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka kuuluvat neljään eri ryhmään,
jotka liittyvät
–        päätettyyn tukimenettelyyn C 19/2000
–        vireillä olevaan tukimenettelyyn C 44/2001
–        tukimenettelyyn tai tukimenettelyihin, jotka päätettiin Jenaer Schott Glasin yksityistämisen yhteydessä
–        vireillä olevaan tukimenettelyyn, joka liittyy Schott Glasin uuteen investointiin Thüringenin osavaltiossa.
Kantaja katsoo, että jos riidanalaista päätöstä on tulkittava siten, että se koskee ainoastaan vireillä olevaan menettelyyn
C 44/2001 liittyviä asiakirjoja ja asiakirjoja, jotka liittyvät vireillä olevaan tukien tutkintamenettelyyn, jonka kohteena
on Schott Glas, on sovellettava asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklan 3 kohtaa. Siten sitä, että komissio ei antanut vastausta
asiakirjoihin tutustumista koskevaan hakemukseen muiden pyydettyjen asiakirjojen osalta, on pidettävä kannekelpoisena hylkäävänä
päätöksenä. Kantaja täsmentää myös, että esillä olevalla kanteella pyritään siihen, että yksinomaan ne asiakirjoihin tutustumista
koskevan oikeuden epäämiset kumotaan, jotka koskevat kolmea ensimmäistä asiakirjaryhmää edellisessä kohdassa mainituista asiakirjaryhmistä.
Kantaja riitauttaa komission perustelut, joiden mukaan hakemus, joka koskee oikeutta tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät
Schott Glas Jena ‑yritykselle myönnettyihin tukiin, oli liian epämääräinen ja kyseinen hakemus ei siis voinut kattaa asiakirjoja,
jotka koskevat valtiontukien myöntämistä Jenaer Glaswerken vuonna 1992 toteutetun yksityistämisen yhteydessä. Kantajan mukaan
komissiolle piti olla selvää, että asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus koski myös mainittuja asiakirjoja, ja näin siitä
huolimatta, että kyseessä olevaa tukimenettelyä ei ollut käyty otsikolla ”Schott Glas Jena”. Tästä on kantajan mukaan osoituksena
se, että komissiolla ei ollut ainakaan vastineessaan vaikeuksia yksilöidä kyseessä olevaa menettelyä.
Komissio väittää, ettei sillä ole hallussaan ainuttakaan asiakirjaa, joka liittyisi valtiontukiin, jotka on myönnetty ”Schott
Glas, Jena” -nimiselle yhtiölle, joka on nimitys, jota asiakirjoihin tutustumista koskevissa hakemuksissa on nimenomaisesti
käytetty, mutta että sillä on hallussaan asiakirja-aineisto, joka liittyy Schott Lithotec AG:lle myönnettyjä tukia koskevaan
tutkintamenettelyyn. Komissio toteaa olettaneensa, että kantaja käytti tästä viimeksi mainitusta yrityksestä nimeä ”Schott
Glas”, ja se siis hylkäsi asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen ottaen huomioon vireillä olevan tukimenettelyn, joka
koski Schott Lithotec AG:tä. Komission mukaan kyseisillä näkökohdilla ei edes ole merkitystä kannekirjelmässä esitetyn oikeudenkäynnin
kohteen määrittelyn kannalta.
Vastaaja väittää myös, että sillä ei ole asiakirja-aineistoa, joka koskee menettelyä, joka päätettiin kannekirjelmässä käytetyn
ilmaisun mukaan ”Jenaer Schott Glasin yksityistämisen yhteydessä”, ja se täsmentää, että Schott Glas -yritys on toiminut yksityisellä
sektorilla 50 vuotta eikä sitä siis ole yksityistetty. Se huomauttaa, että Schott Glas osallistui Jenaer Glaswerk -yrityksen
yksityistämiseen ostamalla osan kyseisen yrityksen pääomasta yhdellä Saksan markalla, ja tammikuussa 1992 aloitetun muodollisen
tutkintamenettelyn C 58/91 (NN 144/91) päätteeksi katsottiin, että tähän liiketoimeen ei liittynyt tukea.
Siihen seikkaan, että kantajan tarkoituksena oli pyytää oikeutta tutustua myös edellä tarkoitetun menettelyn asiakirja-aineistoon,
ei komission mukaan edes viitattu asiakirjoihin tutustumista koskevassa hakemuksessa, ja kyseinen seikka mainitaan ensimmäistä
kertaa kannekirjelmässä. Näin ollen komissio katsoi perustellusti, että kantajan hakemuksen kohteena oli ainoastaan oikeus
tutustua Schott Lithotec AG:lle myönnettyihin tukiin liittyvän tutkintamenettelyn asiakirja-aineistoon.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
Riidanalaisesta päätöksestä ja vastaajan kirjelmistä ilmenee, kun niitä luetaan yhdessä, että vastaaja epäsi ensinnäkin oikeuden
tutustua kantajalle myönnettyjä valtiontukia koskeviin asiakirjoihin, joita ovat asiakirjat, jotka liittyvät numerolla C 19/2000
ja numerolla C 44/2001 kirjattuihin menettelyihin.  Komissio nimittäin toteaa, että sen oli mahdotonta käsitellä erikseen
näiden kahden menettelyn asiakirjoja, koska kyseiset menettelyt koskevat samoja rakenneuudistukseen tähtääviä toimenpiteitä
ja perustuvat samoihin asiakirjoihin.
Toiseksi komissio katsoi, että hakemus, joka koski oikeutta tutustua ”kaikkiin asiakirjoihin, jotka sisältyvät komission asiakirja-aineistoihin,
jotka koskevat yritykselle Schott Glas, Jena – – myönnettyjä valtiontukia”, kattoi ”monialaisten puitteiden mukaisen ennakkoilmoituksen,
joka koskee Schot Glasin merkittäviä uusia investointihankkeita Saksan itäosassa”. Se hylkäsi tämän hakemuksen ja nojautui
asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa säädettyihin asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta tehtäviin poikkeuksiin,
joista toinen liittyy tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaan ja toinen oikeushenkilön taloudellisten
etujen suojaan.
Kantaja totesi kannekirjelmässään, että sen hakemuksella, joka koski oikeutta tutustua Schott Glasia koskeviin asiakirjoihin,
oli kahtalainen merkitys, koska se koski asiakirjoja, jotka liittyvät
a) tukimenettelyyn tai tukimenettelyihin, jotka päätettiin Jenaer Schott Glasin yksityistämisen yhteydessä
b) vireillä olevaan tukimenettelyyn, joka liittyy Schott Glasin uuteen investointiin Thüringenin osavaltiossa.
Kantaja väitti myös, että esillä olevalla kanteella ei vaadita kumoamaan päätöstä evätä oikeus tutustua edellisen kohdan b
luetelmakohdassa tarkoitettuihin asiakirjoihin ja että jos riidanalaista päätöstä on tulkittava siten, että se koski ainoastaan
kyseisiä asiakirjoja eikä a luetelmakohdassa mainittuja asiakirjoja, asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklan 3 kohtaa on sovellettava.
Siten siinä, että komissio ei vastannut hakemukseen saada tutustua edellisen kohdan a luetelmakohdassa mainittuihin asiakirjoihin,
oli kantajan mukaan kyse asiakirjoihin tutustumista koskevaan hakemukseen tehdystä implisiittisestä kielteisestä päätöksestä,
josta voidaan nostaa kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
On selvää, että komissio teki nimenomaisen hylkäävän päätöksen uudistettuun hakemukseen saada tutustua Schott Glasia koskeviin
asiakirjoihin, ainakin sellaisena kuin komissio kyseisen hakemuksen ymmärsi sen sanamuodon perusteella eli hakemuksena saada
tutustua edellä 51 kohdan b luetelmakohdassa tarkoitettuihin asiakirjoihin.
Sen osalta, onko hakemuksesta saada tutustua edellä 51 kohdan a luetelmakohdassa mainittuihin asiakirjoihin tehty implisiittinen
kielteinen päätös, on määritettävä, oliko komission kohtuudella ymmärrettävä uudistetulla hakemuksella saada tutustua Schott
Glasia koskeviin asiakirjoihin oleva kahtalainen merkitys, joka todetaan edellä 51 kohdassa. Siinä, että viranomainen ei lausu
asiasta, voidaan nimittäin katsoa olevan kyse hylkäävästä päätöksestä ainoastaan, jos mainitun viranomaisen oli mahdollista
ratkaista asia asianmukaisesti ja siis ymmärtää, mitä siltä pyydettiin.
Tässä tapauksessa on todettava, että sekä asiakirjoihin tutustumista koskevan alkuperäisen hakemuksen että uudistetun hakemuksen
sanamuoto on yleinen ja että niissä ei viitata Jenaer Glaswerke ‑yritykseen, sen yksityistämiseen tai tiettyyn ajanjaksoon.
Kantaja on ensimmäisen kerran vasta kannekirjelmässä maininnut hakemuksen saada tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät ”Schott
Glasin tai Jenaer Schott Glasin yksityistämistä” koskevaan tukimenettelyyn. Kantaja väitti, että komissiolle piti olla ”ilmiselvää”,
että asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus kattoi myös asiakirjat, jotka koskevat valtiontukien myöntämistä vuonna 1992
toteutetun Jenaer Glaswerken yksityistämisen yhteydessä, mutta se myönsi vastauksessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
esittämään oikeudenkäynnin kohdetta koskevaan kysymykseen, että sen hakemus ei ollut riittävän täsmällinen, ja se vetosi Ruotsin
kuningaskunnan perusteluihin, jotka koskevat sitä, että komissio jätti noudattamatta sillä asetuksen N:o 1049/2001 6 artiklan
2 kohdan nojalla olevaa avustamisvelvollisuutta.
Lisäksi vastineesta ilmenee, että komission oli tulkittava hakemusta voidakseen antaa sille merkityksen, joka tosiasiallisesti
vastasi kantajan odotuksia, joskin ainoastaan osittain. Vastaaja toteaa täten, että kantaja ”ei ole täsmentänyt, mitä se tarkoitti
ilmaisulla ’kaikkiin asiakirjoihin, jotka sisältyvät komission asiakirja-aineistoihin, jotka koskevat yritykselle Schott Glas,
Jena – – myönnettyjä valtiontukia’”, ja että se ”oletti”, että kantaja oli käyttänyt vahingossa nimitystä ”Schott Glas”, vaikka
riidanalaisen päätöksen aikaan vireillä olleen muodollisen tutkintamenettelyn kohteena olleita tukia saaneen yrityksen nimi
oli Schott Lithotec AG.
On katsottava, että kantajan asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen sanamuoto ei ollut sellainen, että komissio olisi
sen perusteella voinut ymmärtää kyseisen hakemuksen kaksinaisen merkityksen, ja että näin ollen ei voida katsoa, että komissio
olisi tehnyt implisiittisen kielteisen päätöksen hakemuksesta saada tutustua edellä 51 kohdan a luetelmakohdassa tarkoitettuihin
asiakirjoihin.
Edellä esitetystä seuraa, että komissio epäsi riidanalaisessa päätöksessä oikeuden saada tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät
yhtäältä kantajalle myönnettyjä tukia koskeviin tutkintamenettelyihin ja toisaalta vireillä olevaan tutkintamenettelyyn, joka
koskee ”Schott Glasin uutta investointia Thüringenin osavaltiossa”, ja on muistutettava, että tämä riidanalaisen päätöksen
toinen osa ei ole kantajan nostaman kumoamiskanteen kohteena.
Näin ollen kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi siltä osin kuin siinä vaaditaan kumoamaan väitetty implisiittinen kielteinen
päätös, joka koskee hakemusta saada tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät ”tukimenettelyyn, joka päätettiin Jenaer Schott
Glasin yksityistämisen yhteydessä”.

Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan, joka koskee asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta tehtävää poikkeusta, jossa
on kyse tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojasta, rikkominen
Kantaja, jota Ruotsin kuningaskunta tukee, esittää useita väitteitä edellä tarkoitetun kumoamisperusteen tueksi. Ensinnäkin
kantajan mukaan komissio epäsi oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin tarkastelematta konkreettisesti kutakin kyseisistä
asiakirjoista. Toiseksi vastaaja nojautui virheellisesti oikeuskäytännössä omaksuttuihin ratkaisuihin, jotka liittyvät päätöksiin
evätä oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka koskevat jäsenvaltiota vastaan käynnistettyjä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta
jättämistä koskevia menettelyjä, joita ei voida rinnastaa tukia koskeviin tutkintamenettelyihin. Kolmanneksi komissio ei kantajan
mukaan kunnioittanut oikeutta tutustua asiakirjojen osiin. Neljänneksi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa säädetyn
intressivertailun perusteella olisi pitänyt päätyä siihen, että pyydettyjen asiakirjojen sisällöstä annetaan tieto.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että ensin on tarkasteltava väitettä, joka koskee sitä, että asiakirjoihin tutustumista
koskevassa hakemuksessa tarkoitettuja asiakirjoja ei ole tutkittu konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti.
Asianosaisten ja väliintulijoiden lausumat
Kantaja väittää, että riidanalaisen päätöksen perustelut osoittavat, että komission mukaan oikeutta tutustua vireillä olevia
tukimenettelyjä koskeviin asiakirjoihin ei voida missään tapauksessa myöntää kyseisten asiakirjojen luonteen vuoksi. Kantaja
väittää, että vastaaja siis epäsi oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin ottamatta huomioon kyseessä olevaa tukimenettelyä
ja asianomaisia asiakirjoja.
Kantajan mukaan sekä asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan sanamuodosta että oikeuskäytännöstä ilmenee kuitenkin, että komission
on päinvastoin tutkittava konkreettisesti kussakin yksittäistapauksessa, voidaanko kyseessä olevaan asiakirjaan tutustumisella
tosiasiassa vahingoittaa tutkintamenettelyä. Kantaja muistuttaa, että yksinään ”se, että kyseessä oleva asiakirja koskee tarkastusta,
ei riitä perustelemaan esitetyn poikkeuksen soveltamista” (asia T-20/99, Denkavit Nederland v. komissio, tuomio 13.9.2000,
Kok. 2000, s. II-3011, 45 kohta).
Komissio ei kantajan mukaan myöskään osoittanut, että asiakirjoihin tutustumisella olisi voitu haitata kantajaa koskevaa tukimenettelyä,
joka oli jo päätetty asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen tekoaikaan. Tätä ei kantajan mukaan muutoinkaan ole mahdollista
näyttää toteen. Kantaja muistuttaa, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 7 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että 2 kohdassa
säädettyjä poikkeuksia sovelletaan ainoastaan niin kauan kuin suojelu on perusteltua. Tarkastus- ja tutkintatoimien osalta
jo niiden luonteesta seuraa, että mitään perusteluja, jotka koskevat päätöstä evätä oikeus tutustua asiakirjoihin, ei voida
enää ottaa huomioon sen jälkeen, kun kyseessä oleva tutkinta on saatettu päätökseen.
Kantaja huomauttaa, että komissio epäsi oikeuden tutustua asiakirjojen osiin ja komissio nojautui tässä hylkäävässä päätöksessä
yleisiin perusteluihin, joiden mukaan ”näitä asiakirjoja ei voida jakaa luottamuksellisiin ja ei-luottamuksellisiin osiin”,
ja se piti lähtökohtanaan sitä, että tukimenettelyssä ainoastaan komissio ja jäsenvaltio vaihtavat asiakirjoja keskenään ja
että kenenkään muun ei pidä saada tutustua kyseisiin asiakirjoihin edes menettelyn päättymisen jälkeen.
Ruotsin kuningaskunta väittää, että riidanalaisesta päätöksestä ja vastaajan tässä oikeudenkäynnissä omaksumasta kannasta
ilmenee, että komissio ei tarkastellut konkreettisesti tietoja, jotka sisältyvät asiakirjoihin, joihin pyydettiin saada tutustua.
Yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat kuitenkin täsmentäneet aikaisemman lainsäädännön perusteella
useaan otteeseen, että tietojen ilmaisemista koskevan hakemuksen käsittelyssä on tarkasteltava pyydetyn asiakirjan sisältämiä
tietoja, mikä on periaate, jota sovelletaan edelleen asetuksen N:o 1049/2001 yhteydessä. Jos tällaista tarkastelua ei suoriteta,
on mahdotonta ratkaista, onko olemassa suojeltavia etuja niin, että asiakirjan salassapito on perusteltua, tai suorittaa asetuksen
N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa mainittu intressivertailu. Konkreettinen tarkastelu on Ruotsin kuningaskunnan mukaan välttämätöntä
myös sen määrittämiseksi, onko mahdollista tutustua asiakirjojen osiin. Tämä päätelmä pätee sovellettavasta poikkeuksesta
riippumatta.
Komissio väittää, että asiassa T-191/99, Petrie ym. vastaan komissio, 11.12.2001 annetussa tuomiossa (Kok. 2001, s. II-3677)
ilmaistua näkemystä, johon riidanalainen päätös perustuu, sovelletaan rajoituksetta tukien tutkintamenettelyihin, jotka ovat
epäilemättä asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ”tutkintatoimia”.
Komissio toteaa, että kuten jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevissa menettelyissä, tukien tutkintamenettelyissä
komission ja jäsenvaltion on tehtävä vilpitöntä ja lojaalia yhteistyötä, joten kolmansilla ei voi olla oikeutta saada tutustua
näihin menettelyihin liittyviin asiakirjoihin ennen kyseisten menettelyjen päättämistä. Niin kauan kuin tukien tutkintamenettelyä
ei ole päätetty, yleisölle ei voida komission mukaan myöntää oikeutta saada tutustua asiakirjoihin, kun tämän menettelyn asianomaisilla
osapuolilla, jotka eivät voi vedota puolustautumisoikeuksiin, ei ole tällaista oikeutta.
Komissio väittää, että kantajan tekemä asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus koskee asiakirjoja, jotka liittyvät vireillä
olevaan tukien tutkintamenettelyyn. Komission mukaan se teki kaksi päätöstä, jotka koskivat yleisen rakenneuudistukseen tähtäävän
hankkeen, jollaisena kantaja itsekin kyseisen hankkeen esitteli kirjelmissään, kahta osaa. Vastaaja toteaa, että vireillä
oleva tukimenettely C 44/2001 koskee samoja rakenneuudistukseen tähtääviä toimenpiteitä ja perustuu samoihin asiakirjoihin
kuin tukimenettely C 19/2000, ja se päättelee, että näin ollen asiakirjoihin tutustumista koskevia hakemuksia, jotka koskivat
kyseessä olevia kahta menettelyä, oli näin ollen käsiteltävä yhdessä.
Komissio väittää, että esillä oleva oikeusriita on erilainen kuin edellä 24 kohdassa mainitussa asiassa VKI annettuun tuomioon
johtanut oikeusriita, joka koski päätöstä evätä oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät jo päätettyyn kartellia koskevaan
menettelyyn. Koska tässä tapauksessa oli kyse hakemuksesta, joka koski oikeutta saada tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät
vireillä olevaan valtiontukimenettelyyn, edellä 68 kohdassa mainitussa asiassa Petrie ym. vastaan komissio annetussa tuomiossa
esitettyjen periaatteiden perusteella oli komission mukaan mahdollista antaa yleinen vastaus, ja mainitussa hakemuksessa tarkoitettuja
asiakirjoja ei siis ollut tarpeen analysoida konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti.
Schott Glas huomauttaa, että silloin, kun kantaja teki hakemuksen, joka koski oikeutta tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät
kantajaa koskevaan kahteen valtiontukiasiaan, menettely C 44/2001 oli edelleen vireillä. Kantaja kuitenkin korosti itse toistuvasti
tukimenettelyjen C 19/2000 ja C 44/2001 välillä olevaa suoraa aineellista yhteyttä. Schott Glas päättelee tästä, että kantaja
pyysi oikeutta saada tutustua asiakirjoihin, vaikka menettelyssä, jossa komissio ei ollut vielä tehnyt päätöstä, suoritettiin
tutkintatoimia.
Schott Glas katsoo, että tässä tapauksessa komission oli tulkittava asetuksessa N:o 1049/2001 säädettyjä poikkeuksia niiden
vakiintuneiden periaatteiden mukaisesti, jotka koskevat kolmansien osapuolten oikeuksia osallistua tukimenettelyyn, ja että
komissio katsoi siis perustellusti, että kantajan pyytämien asiakirjojen luovuttaminen olisi vahingoittanut vakavasti tutkintatoimien
tavoitetta (asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmas luetelmakohta) ja komission päätöksentekomenettelyä asiassa
C 44/2001 (asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
Asetuksen N:o 1049/2001 2, 4 ja 6–8 artiklasta seuraa, että toimielimellä, jolle on tehty kyseisen asetuksen nojalla asiakirjoihin
tutustumista koskeva hakemus, on velvollisuus tutkia tämä hakemus ja vastata siihen ja erityisesti arvioida, sovelletaanko
jotakin mainitun asetuksen 4 artiklan mukaisista poikkeuksista kyseessä oleviin asiakirjoihin (edellä 24 kohdassa mainittu
asia VKI, tuomion 67 ja 68 kohta).
Tässä tapauksessa komissio kieltäytyi toimittamasta asiakirjoja, jotka liittyivät kantajalle myönnettyjen valtiontukien tutkintamenettelyihin,
ja se vetosi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyyn asiakirjoihin tutustumista
koskevasta oikeudesta tehtävään poikkeukseen, jossa on kyse tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojasta.
On todettava, että kuten komissio toteaa, asiakirjoihin tutustumista koskevassa pyynnössä tarkoitetut asiakirjat liittyvät
todella asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuihin ”tutkintatoimiin”, ja kantaja
tai Ruotsin kuningaskunta eivät kiistä tätä toteamusta.
Ainoastaan se seikka, että asiakirja koskee poikkeuksella suojattua etua, ei kuitenkaan riitä perustelemaan poikkeuksen soveltamista
(ks. vastaavasti edellä 64 kohdassa mainittu asia Denkavit Nederland v. komissio, tuomion 45 kohta). Tällainen soveltaminen
voidaan lähtökohtaisesti perustella vain siinä tapauksessa, että toimielin on etukäteen arvioinut ensinnäkin sitä, aiheutuuko
asiakirjaan tutustumisesta konkreettisesti ja tosiasiallisesti haittaa suojatulle edulle, ja toiseksi sitä, että niissä tilanteissa,
joita asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 ja 3 kohta koskevat, ei ole olemassa ylivoimaista yleistä etua, joka edellyttäisi
pyydetyn asiakirjan sisällön ilmaisemista. Lisäksi suojatun edun vahingoittumisen riskin on oltava kohtuudella ennustettavissa
eikä puhtaasti hypoteettinen (ks. vastaavasti asia T-211/00, Kuijer v. neuvosto, tuomio 7.2.2002, Kok. 2002, s. II-485, 56
kohta). Näin ollen tutkiminen, joka toimielimen on poikkeusta soveltaakseen lähtökohtaisesti suoritettava, on tehtävä konkreettisella
tavalla, ja sen on ilmettävä päätöksen perusteluista (ks. vastaavasti asia T-14/98, Hautala v. neuvosto, tuomio 19.7.1999,
Kok. 1999, s. II-2489, 67 kohta; asia T-188/98, Kuijer v. neuvosto, tuomio 6.4.2000, Kok. 2000, s. II-1959, 38 kohta ja edellä
24 kohdassa mainittu asia VKI, tuomion 69 ja 74 kohta).
Lisäksi asetuksesta N:o 1049/2001 ilmenee, että kaikkia sen 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuja poikkeuksia on sovellettava
”asiakirjaan”. Tämä konkreettinen tutkiminen on siis tehtävä jokaiselle asiakirjalle, jota hakemus koskee (edellä 24 kohdassa
mainittu asia VKI, tuomion 70 kohta).
On vielä korostettava, että ainoastaan konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen – abstraktin ja yleisen tutkimisen sijaan
– voi mahdollistaa sen, että toimielin arvioi sitä, onko hakijalle mahdollista myöntää asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan
6 kohdan mukainen oikeus tutustua asiakirjojen osiin (edellä 24 kohdassa mainittu asia VKI, tuomion 73 ja 75 kohta), ja että
asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta tehtävien poikkeusten ajallisen soveltamisen osalta asetuksen N:o 1049/2001
4 artiklan 7 kohdassa säädetään, että mainitun artiklan 1–3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia sovelletaan ainoastaan niin kauan
kuin suojelu on ”asiakirjan sisällön” kannalta perusteltua.
Tässä tapauksessa riidanalaisen päätöksen perusteluista ei ilmene, että komissio olisi arvioinut asiakirjoihin tutustumista
koskevassa hakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältöä konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti. Komissio ei sitä paitsi
ole väittänyt vastineessaan, 13.4.2005 esittämissään huomautuksissa eikä istunnossa, että se olisi suorittanut tällaisen tutkimisen.
Riidanalaisen päätöksen sanamuodosta ilmenee, että vastaaja ei perustanut kyseistä päätöstä kyseessä olevien asiakirjojen
sisältämiin tietoihin vaan yleiseen asiakirjaryhmittäin tehtyyn analyysiin, jossa se erotteli yhtäältä kyseessä olevan jäsenvaltion
kanssa käydyn kirjeenvaihdon ja toisaalta asianomaisten osapuolten muodollisessa tutkintamenettelyssä esittämät huomautukset.
Riidanalaisesta päätöksestä ei myöskään ilmene, että komissio olisi varmistanut konkreettisesti, että kaikki hakemuksessa
tarkoitetut asiakirjat todella kuuluivat jompaankumpaan yksilöidyistä ryhmistä.
Prosessinjohtotoimesta, jolla komissiota kehotettiin toimittamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle täydellinen luettelo
asiakirjoista, jotka kuuluvat hallintomenettelyn asiakirja-aineistoon, joka liittyy kantajalle myönnettyjen tukien tutkintamenettelyihin,
voidaan jopa tehdä vastakkainen päätelmä.
Tämän luettelon tarkastelu nimittäin osoittaa, että useat asiakirjat, jotka olivat komission hallussa riidanalaisen päätöksen
tekohetkellä, eivät kuulu kyseessä olevan jäsenvaltion kanssa käytyyn kirjeenvaihtoon eivätkä asianomaisten osapuolten esittämiin
huomautuksiin, ja näitä asiakirjoja ovat
–        28.12.2000 päivätty komission kirje, jossa se kehotti Schott Glasia vastaamaan joukkoon kysymyksiä muodollisen tutkintamenettelyn
C 19/2000 yhteydessä (asiakirja 39)
–        kilpailun pääosaston muistiot, joissa komission eri yksiköiltä pyydettiin tietoja tai lausuntoja kyseisen pääosaston laatimista
päätösluonnoksista (asiakirjat 3, 18, 45 ja 54), ja kyseisten yksiköiden antamat vastaukset (asiakirjat 4, 19, 20 ja 46–49)
–        kilpailun pääosaston muistiot, jotka oli osoitettu komission vastuussa olevalle jäsenelle (asiakirjat 12, 17, 44 ja 79)
–        asian käsittelyvaihetta koskevat kilpailun pääosaston sisäiset tiedonannot (asiakirjat 8, 13, 33 ja 36).
Komissiolta tiedusteltiin istunnossa laiminlyönnistä, joka koski velvollisuutta suorittaa kantajan tekemässä asiakirjoihin
tutustumista koskevassa hakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen osalta konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen, ja
se korosti vastauksessaan esillä olevan oikeusriidan tosiseikkojen ja edellä 24 kohdassa mainitussa asiassa VKI annettuun
tuomioon johtaneen tapauksen tosiseikkojen välistä eroa. Vastaajan mukaan silloin, kun asiakirjoihin tutustumista koskeva
hakemus koskee asiakirjoja, jotka liittyvät vireillä olevaan tukien valvontamenettelyyn, kuten tässä tapauksessa, konkreettinen
ja asiakirjakohtainen tutkiminen ei ole välttämätön, ja sovellettaessa tutkintatoimien tarkoitusten suojaan perustuvaa poikkeusta
asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta on annettava yleinen vastaus, jossa todetaan mainittujen asiakirjojen luottamuksellisuus.
On todettava, että toimielimen velvollisuudessa arvioida konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti asiakirjoihin tutustumista
koskevassa hakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältöä on kyse periaatteellisesta ratkaisusta (edellä 24 kohdassa mainittu
asia VKI, tuomion 75 kohta), jota sovelletaan kaikkiin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuihin poikkeuksiin
riippumatta siitä, mihin alaan pyydetyt asiakirjat liittyvät, olipa kyse erityisesti kartelleista, kuten tapauksessa, joka
johti tuomion antamiseen edellä 24 kohdassa mainitussa asiassa VKI, tai julkisten tukien valvonnasta.
Voi kuitenkin olla, että mainittu tutkiminen ei ole tarpeen silloin, kun käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvistä erityisistä
olosuhteista johtuu, että on selvää, että asiakirjoihin tutustumista koskeva oikeus on evättävä tai päinvastoin myönnettävä.
Näin voisi erityisesti olla ensinnäkin, jos jokin poikkeus asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta koskee selvästi
tiettyjä asiakirjoja kokonaisuudessaan, tai käänteisesti, jos asiakirjoihin on selvästi mahdollista tutustua kokonaisuudessaan,
taikka jos komissio on jo arvioinut asiakirjoja konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti samankaltaisissa olosuhteissa (edellä
24 kohdassa mainittu asia VKI, tuomion 75 kohta).
On siis tutkittava, koskiko kantajan hakemus asiakirjoja, joiden osalta tapauksen olosuhteista johtuen ei ollut tarpeen suorittaa
tällaista konkreettista ja asiakirjakohtaista tutkimista.
Komissio perusteli tarkastus- ja tutkintatoimien tarkoitusten suojaan perustuvan poikkeuksen soveltamista riidanalaisessa
päätöksessä vetoamalla siihen, että vireillä olevissa tutkimuksissa, jotka koskevat valtiontuen yhteensopivuutta yhteismarkkinoille,
on välttämätöntä, että komissio, jäsenvaltio ja asianomaiset yritykset tekevät lojaalia yhteistyötä ja että niiden välillä
vallitsee vastavuoroinen luottamus, jotta eri ”osapuolet” voivat esittää kantansa vapaasti, ja siihen, että näihin tutkimuksiin
liittyvien asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemisella ”voidaan vaarantaa kyseistä vuoropuhelua ja siten haitata – –
kantelun käsittelyä”.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että näin yleisellä arvioinnilla, jota sovelletaan hallintomenettelyn koko asiakirja-aineistoon,
joka liittyy kantajalle myönnettyjen tukien tutkintamenettelyihin, ei osoiteta, että asiaan liittyy erityisiä olosuhteita,
joiden johdosta on mahdollista katsoa, ettei kyseisen hallintomenettelyn asiakirja-aineiston muodostavien asiakirjojen osalta
ollut tarpeen suorittaa konkreettista ja asiakirjakohtaista tutkimista. Kyseisellä arvioinnilla ei varsinkaan näytetä toteen
sitä, että asiakirjoihin tutustumista koskevasta oikeudesta tehtävä poikkeus kattoi nämä asiakirjat selvästi kokonaisuudessaan.
Kuten edellä 81 kohdassa todettiin, riidanalaisesta päätöksestä ei ilmene, että komissio olisi varmistanut konkreettisesti,
että kaikki hakemuksessa tarkoitetut asiakirjat todella kuuluivat jompaankumpaan yksilöidyistä ryhmistä. Edellä 82 kohdassa
tarkoitetusta prosessinjohtotoimesta ilmenee päinvastoin, että useat komission hallussa olevat asiakirjat eivät kuulu kumpaankaan
näistä ryhmistä ja että näin ollen oli virheellistä jakaa kyseiset asiakirjat kahteen ryhmään. Se, että ryhmittelyn todetaan
olevan virheellinen, on joka tapauksessa esteenä sille, että katsottaisiin, että poikkeus, johon riidanalaisessa päätöksessä
viitataan, kattaa selvästi kaikki hakemuksessa tarkoitetut asiakirjat (ks. vastaavasti edellä 24 kohdassa mainittu asia VKI,
tuomion 83 kohta).
Lisäksi on myös todettava, että komission riidanalaisessa päätöksessä sekä vastineessa esittämät pohdinnat ovat epämääräisiä
ja yleisiä. Koska asiakirjakohtaista eli asiakirja asiakirjalta tapahtuvaa tutkimista ei ole suoritettu, kyseisten pohdintojen
perusteella ei voida riittävällä varmuudella ja seikkaperäisellä tavalla katsoa, että komission perusteluja, jos ne oletetaan
lähtökohtaisesti perustelluiksi, voidaan soveltaa kaikkiin asiakirjoihin, jotka kuuluvat hallintomenettelyn asiakirja-aineistoon,
joka liittyy kantajalle myönnettyjen tukien tutkintamenettelyihin. Komission ilmaisemat pelot jäävät pelkkien väitteiden tasolle
ja ovat näin ollen liian hypoteettisia (edellä 24 kohdassa mainittu asia VKI, 84 kohta).
Tältä osin saattaa vaikuttaa vähintäänkin paradoksaaliselta se, että vedotaan komission, jäsenvaltion ja ”asianomaisten yritysten”
välisen vilpittömän ja suoran vuoropuhelun tarpeeseen lojaalin kilpailun ja keskinäisen luottamuksen ilmapiirissä siinä tarkoituksessa,
että nimenomaan yhdeltä näistä asianomaisista ”osapuolista” evätään oikeus tutustua mihinkään tietoihin, jotka koskevat suoraan
itse käsittelyn kohdetta.
Lisäksi sen poikkeuksen, johon on vedottu, ajallisen soveltamisen osalta komissio viittaa ”vireillä olevia tutkimuksia” koskeviin
asiakirjoihin, mikä on yleisluonteinen muotoilu, jonka perusteella ei ole mahdollista päätellä riittävällä varmuudella, että
mainittu poikkeus saattoi vielä riidanalaisen päätöksen tekoaikaan kattaa kaikki asiakirjoihin tutustumista koskevassa pyynnössä
tarkoitetut asiakirjat, kun muistutetaan, että 28.5.2002 tukimenettely C 19/2000 oli päätetty.
On vielä todettava, että tutkimisvelvollisuudesta voidaan vapautua poikkeuksellisesti ja ainoastaan siinä tapauksessa, että
asiakirjojen konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen olisi hallinnollisesti erityisen työlästä ja ylittäisi sen, mitä
voidaan kohtuudella vaatia (edellä 24 kohdassa mainittu asia VKI, tuomion 112 kohta).
Tässä tapauksessa on selvää, ettei komissio ole vedonnut riidanalaisessa päätöksessä, kirjelmissään eikä istunnossa siihen,
että kantajan tekemän asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen käsittelystä aiheutuisi liiallisesti työtä.
Näin ollen Schott Glasin perustelut, joiden mukaan ei voitu tosissaan odottaa, että komissio suorittaa ”erittäin huomattavan
hallinnollisen ponnistuksen”, jota kaikkien valtiontukimenettelyn asiakirjojen tarkastelu eron tekemiseksi luottamuksellisten
ja ei-luottamuksellisten osien tietojen välillä edellyttäisi, koska kantajan oikeus saada tutustua kyseessä oleviin asiakirjoihin
ei ole suojelemisen arvoinen, on jätettävä tutkimatta.
On nimittäin muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 40 artiklan neljännessä alakohdassa ja ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 116 artiklan 4 kohdassa väliintulijalle annetaan oikeus esittää itsenäisesti paitsi
perusteluja myös oikeudellisia perusteita, siltä osin kuin niillä tuetaan jonkun asianosaisen vaatimuksia ja siltä osin kuin
ne eivät ole täysin erilaisia kuin oikeusriidan taustalla olevat näkemykset, sellaisena kuin se on syntynyt kantajan ja vastaajan
välillä, mikä muuten johtaisi riidan kohteen muuttumiseen (asia T-171/02, Regione autonoma della Sardegna v. komissio, tuomio
15.6.2005, Kok. 2005, s. II-2123, 152 kohta).
Kuten edellä todettiin, esillä olevassa tapauksessa kannekirjelmän tai vastineen sisällöstä taikka huomautuksista, joita kantaja
ja komissio ovat esittäneet vastauksena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämään oikeusriidan kohdetta koskevaan
kysymykseen, ei käy ilmi ongelmia, jotka liittyvät asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen käsittelyn edellyttämään
työmäärään. Näin ollen Schott Glasin perustelujen, jotka koskevat asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen käsittelyn
edellyttämää ”erittäin huomattavaa hallinnollista ponnistusta”, ei voida katsoa liittyvän esillä olevan oikeusriidan kohteeseen.
Lopuksi on todettava, että Schott Glas vetoaa väliintulokirjelmässään asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan mukaiseen
poikkeukseen. Schott Glas väittää, että komissio päätyi perustellusti sille kannalle, että kantajan pyytämien asiakirjojen
luovuttaminen olisi vahingoittanut vakavasti tämän toimielimen päätöksentekomenettelyä asiassa C 44/2001. Koska komissio ei
kuitenkaan vedonnut tähän poikkeukseen riidanalaisessa päätöksessä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiana ei ole
arvioida tämän toimielimen sijaan sitä, sovelletaanko tätä poikkeusta todellakin hakemuksessa tarkoitettuihin asiakirjoihin
(ks. vastaavasti edellä 24 kohdassa mainittu asia VKI, tuomion 91 kohta).
Edellä esitetystä seuraa, että väite, joka koskee sitä, että asiakirjoihin tutustumista koskevassa hakemuksessa tarkoitettuja
asiakirjoja ei ole tutkittu konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti, on hyväksyttävä ja että komissio teki siten oikeudellisen
virheen, kun se epäsi ehdottomasti kantajalta oikeuden tutustua asiakirjoihin. Näin ollen on katsottava, että komissio rikkoi
asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa ja että riidanalainen päätös on kumottava, eikä kantajan ja Ruotsin kuningaskunnan
esittämiä muita kumoamisperusteita ole tarpeen tutkia.

Oikeudenkäyntikulut
Jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin voi työjärjestyksensä 87 artiklan 3 kohdan mukaan määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken
tai määrätä, että kukin vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan. Esillä olevan asian olosuhteissa on määrättävä, että komissio
vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaa kolme neljäsosaa kantajalle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista. Kantaja
vastaa neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi määrätä, että väliintulijan
on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan. Esillä olevassa asiassa Schott Glas, joka on väliintulijana tukeakseen komission
vaatimuksia, vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Ruotsin kuningaskunta ja Suomen tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan työjärjestyksen 87 artiklan 4 kohdan ensimmäisen
alakohdan mukaisesti.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Komission 28.5.2002 tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin siinä evätään oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät Technische
Glaswerke Ilmenau GmbH:lle myönnettyjen tukien tutkintamenettelyihin.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaa kolme neljäsosaa Technische Glaswerke Ilmenaulle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.
Technische Glaswerke Ilmenau vastaa neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.
4)
Schott Glas, Ruotsin kuningaskunta ja Suomen tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Vilaras
Dehousse
Šváby
Julistettiin Luxemburgissa 14 päivänä joulukuuta 2006.
E. Coulon

M. Vilaras
kirjaaja

jaoston puheenjohtaja
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.