CELEX: 62008CJ0470
Bendra žemės ūkio politika
Integruota tam tikrų pagalbos schemų administravimo ir kontrolės sistema
Reglamentas (EB) Nr. 1782/2003
Bendrosios išmokos schema
Teisių į išmokas perdavimas
Nuomos sutarties pabaiga
Nuomotojo ir nuomininko įsipareigojimai

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančio Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (
OL L 270, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269, ir klaidų ištaisymas
OL L 94, 2004, p. 70
), ir Komisijos reglamento (EB) Nr. 795/2004, nustatančio išsamias bendrosios išmokos schemos, pateiktos Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (
OL L 141, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 44 t., p. 226), išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp K. van Dijk ir
Gemeente Kampen
(Kampeno savivaldybė) dėl įsipareigojimų pagal ūkio nuomos sutartį pobūdžio ir apimties.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
Reglamentas Nr. 1782/2003
Reglamente Nr. 1782/2003 visų pirma įtvirtinama ūkininkų pajamų rėmimo schema. Šio reglamento 1 straipsnio antrojoje pastraipoje ši schema apibrėžiama kaip „bendrosios išmokos schema“.
Pagal Reglamento Nr. 1782/2003 dvidešimt pirmą konstatuojamąją dalį:
„Bendros žemės ūkio politikos paramos schemose numatytas tiesioginis pajamų rėmimas siekiant užtikrinti tinkamą žemės ūkio bendruomenės pragyvenimo lygį. Šis tikslas yra glaudžiai susijęs su kaimo vietovių išlaikymu. Siekiant išvengti neteisingo Bendrijos fondų paskirstymo, paramos išmokos neturėtų būti mokamos ūkininkams, dirbtinai sukūrusiems sąlygas, reikalingas tokioms išmokoms gauti.“
Šio reglamento dvidešimt devintoje konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„Siekiant nustatyti sumą, kurią ūkininkas turėtų teisę gauti pagal naują schemą, reikėtų remtis sumomis, kurios jam buvo sumokėtos referenciniu laikotarpiu. Siekiant atsižvelgti į specifines situacijas, reikėtų kaupti nacionalinį rezervą. Toks rezervas taip pat galėtų būti naudojamas padedant naujiems ūkininkams dalyvauti schemoje. Bendroji išmoka turėtų būti apskaičiuojama ūkiui.“
Minėto reglamento trisdešimtoje konstatuojamojoje dalyje įtvirtinta:
„Visa suma, kurią ūkis turi teisę gauti, turėtų būti padalinta į dalis (teises į išmokas) ir susieta su tam tikru nustatytinu reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiumi, kad būtų palengvintas teisių į išmokas perdavimas. Siekiant išvengti spekuliacinių perdavimų, dėl kurių būtų kaupiamos teisės į išmokas neturint atitinkamo žemės ūkio pagrindo, teikiant pagalbą reikėtų numatyti ryšį tarp teisių į išmokas ir tam tikro reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus <…>.“
Pagal šio reglamento 2 straipsnį:
„a)
„ūkininkas“ – tai fizinis ar juridinis asmuo arba fizinių ar juridinių asmenų grupė, <…> kurie užsiima žemės ūkio veikla;
<…>
c)
„žemės ūkio veikla“ – tai žemės ūkio produktų gamyba ir auginimas, įskaitant derliaus nuėmimą, melžimą, [ūkinės paskirties] gyvūnų veisimą ir ūkinės paskirties gyvūnų laikymą ar žemės išlaikymą geroje agrarinėje ir aplinkosauginėje būklėje, kaip nustatyta 5 straipsnyje;
<…>“
Reglamento Nr. 1782/2003 III dalies „Bendrosios išmokos schema“ 1–4 skyriuose įtvirtintos bazinės taisyklės, taikomos šiai „atsietai“ nuo gamybos ūkininkų pajamų rėmimo sistemai. Iš šio reglamento 33 straipsnio 1 dalies a punkto, 37 straipsnio 1 dalies ir 38 bei 41 straipsnių matyti, kad ūkininkai, kurie referenciniu laikotarpiu, apimančiu 2000–2002 kalendorinius metus, gavo išmoką bent pagal vieną minėto reglamento VI priede nurodytų pagalbos schemų, turi teisę į pagalbą, apskaičiuotą remiantis referencine suma, kurią sudaro kiekvienam ūkininkui pagal šias schemas per šį periodą suteiktų visų išmokų metinis vidurkis.
Reglamento Nr. 1782/2003 36 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Pagal bendrosios išmokos schemą skiriama pagalba mokama pagal 3 skyriuje apibrėžtas teises į išmokas, siejamas su vienodu reikalavimus atitinkančių hektarų, kaip apibrėžta 44 straipsnio 2 dalyje, skaičiumi.“
Reglamento Nr. 1782/2003 III dalies 3 skyrius apima 1 skirsnį „Plotais paremtos teisės į išmokas“. Šiame reglamento skirsnyje įtvirtinto 43 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Nepažeisdamas 48 straipsnio, ūkininkas gauna teisę į išmoką už hektarą, kuri apskaičiuojama padalijant referencinę sumą iš visų hektarų, už kuriuos referenciniu laikotarpiu buvo suteikta teisė gauti VI priede išvardytas tiesiogines išmokas, skaičiaus trejų metų vidurkio.
Visas teisių į išmokas skaičius yra lygus pirmiau paminėtam hektarų skaičiaus vidurkiui.
<…>“
Pagal šio reglamento 44 straipsnį:
„1.   Teisė į išmoką, susieta su reikalavimus atitinkančiu hektaru, suteikia teisę gauti ja nustatyto dydžio išmoką.
2.   „Reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai valdos žemės ūkio paskirties žemė, kurioje yra ariamoji žemė ir daugiametė ganykla, išskyrus daugiametėmis kultūromis apsėtus plotus, miškus ar ne žemės ūkio veiklai naudojamus plotus.
3.   Ūkininkas deklaruoja sklypus, nurodydamas reikalavimus atitinkančius hektarus, susietus su teise į išmoką. Išskyrus
force majeure
ar išimtines aplinkybes, šiais sklypais ūkininkas turi būti naudojęsis ne trumpesnį kaip 10 mėnesių laikotarpį, prasidedantį nuo valstybės narės nustatytinos dienos, bet ne anksčiau nei kalendorinių metų, buvusių prieš paraiškos dėl dalyvavimo bendrosios išmokos schemoje pateikimo metus, rugsėjo 1 dienos.
4.   Tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis valstybė narė gali leisti ūkininkams keisti savo deklaraciją, jei išlaikomas hektarų, atitinkančių jo teises į išmokas, skaičius ir laikomasi bendrosios išmokos skyrimo už atitinkamą plotą reikalavimų.“
Reglamento Nr. 1782/2003 46 straipsnyje „Teisių į išmokas perdavimas“ nurodyta:
„1.   Teisės į išmokas gali būti perleistos tik kitam toje pačioje valstybėje narėje įsisteigusiam ūkininkui, išskyrus perdavimą faktinio ar numatyto paveldėjimo keliu.
<…>
2.   Teisės į išmokas gali būti perduodamos jas parduodant arba kitu galutinio perdavimo keliu su žeme ar be jos. Priešingai, nuoma ar panašių rūšių sandoriai leidžiami tik tada, jei perduodant teises į išmokas perduodamas ir atitinkamas reikalavimus atitinkančių hektarų skaičius.
Išskyrus
force majeure
ar išimtines aplinkybes, nurodytas 40 straipsnio 4 dalyje, ūkininkas gali perleisti savo teises į išmokas be žemės tik tada, jei išnaudoja, kaip apibrėžta 44 straipsnyje, ne mažiau kaip 80% savo teisių į išmokas bent per vienerius kalendorinius metus arba jei savanoriškai į nacionalinį rezervą atiduoda visas pirmaisiais bendrosios išmokos schemos taikymo metais nepanaudotas teises į išmokas.
3.   Parduodant teises į išmokas su žeme arba be jos, valstybės narės, laikydamosi Bendrijos teisės bendrųjų principų, gali nuspręsti, kad dalis parduotų teisių į išmokas būtų grąžinama į nacionalinį rezervą arba jų vieneto vertė būtų sumažinama ja padidinant nacionalinį rezervą pagal kriterijus, kuriuos turi nustatyti Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.“
Šio reglamento III dalies 5 skyriaus „Regioninis ir savarankiškas įgyvendinimas“ nuostatose valstybėms narėms leidžiama iki 2004 m. rugpjūčio 1 d. nuspręsti taikyti III dalies 1–4 skyriuose numatytą bendrosios išmokos schemą regioniniu lygiu arba taikyti ją iš dalies.
Pagal šio reglamento 58 straipsnio 1 ir 3 dalis, 59 straipsnio 1 ir 2 dalis valstybė narė gali regionuoti bendrosios išmokos schemą, jos nacionalinę viršutinę ribą dalydama ne individualiai šios valstybės ūkininkams remiantis atitinkamomis jų referencinėmis sumomis, bet įvairiems jos teritorijai priklausantiems regionams, ir taip gautą kiekvieną regioninę viršutinės ribos fiksuotą sumą padalydama visiems atitinkamo regiono ūkininkams, kiekvienam jų suteikiant teisę į išmoką, kurios vieneto vertė apskaičiuojama regioninę viršutinę ribą padalijant iš regioniniu lygiu nustatyto reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus.
Reglamentas Nr. 1234/2007
2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007, nustatančio bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (
OL 299, p. 1
), 74 straipsnio 4 dalyje nurodyta:
„Nesant šalių susitarimo, jei nuoma pasibaigia ir nėra jokios galimybės jos atnaujinti panašiomis sąlygomis, arba yra susiklosčiusios panašias teisines pasekmes turinčios situacijos, paskirtos individualios kvotos arba jų dalis yra perduodamos jas perimančiam gamintojui laikantis valstybės narės patvirtintų nuostatų, atsižvelgiant į teisėtus šalių interesus.“
Nacionalinės teisės aktai
Nei Nutarime dėl bendros žemės ūkio politikos – 2006 m. pajamų rėmimas (
Regeling GLB – inkomenssteun
2006), priimtame taikant Reglamentus Nr. 1782/2003 ir Nr. 795/2004, nei Civilinio kodekso 7 knygos 5 skyriuje, susijusiame su ūkio nuoma, nėra konkrečių nuostatų dėl to, kas atsitinka su pagal Reglamentą Nr. 1782/2003 suteiktomis teisėmis į išmokas pasibaigus nuomos sutarčiai ir kokia jų vertė.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Nuo 1982 m. K. van Dijk iš
Gemeente Kampen
nuomojasi kelis žemės ūkio paskirties sklypus, kurių bendrą plotą sudaro 34 hektarai ir 2,36 aro. Jų sudarytoje nuomos sutartyje nėra jokių sąlygų, susijusių su pajamų rėmimo schema arba teisėmis į išmokas.
Kelerius metus K. van Dijk 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1765/92 dėl tam tikrų lauko kultūrų augintojų paramos sistemos sukūrimo (
OL L 181, p. 12
) ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1251/1999 dėl tam tikrų lauko kultūrų augintojų paramos sistemos sukūrimo (
OL L 160, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 25 t., p. 322) pagrindu gavo kompensacines išmokas pagal gamintojų rėmimo programą, susijusią su atitinkamų kultūrų auginimu. Įsigaliojus Reglamentui Nr. 1782/2003 jam buvo suteiktos teisės į išmokas pagal šio reglamento 33 straipsnio 1 dalį, 38 straipsnį ir 43 straipsnio 1 dalį bei 2 dalies a punktą.
Tarp K. van Dijk ir
Gemeente Kampen
kilo ginčas dėl įsipareigojimų pagal jų sudarytą nuomos sutartį pobūdžio ir apimties.
2007 m. rugsėjo 25 d. Sprendimu
Rechtbank Zwolle-Lelystad
nusprendė, kad pasibaigus nuomos sutarčiai K. van Dijk turėjo
Gemeente Kampen
grąžinti nuomos sutartyje nurodytą žemę, įskaitant šios žemės atžvilgiu nustatytas arba su ja susijusias teises į išmokas už šių teisių į išmokas pusės vertės atlyginimą. Šis teismas taip pat nusprendė, kad negavęs išankstinio
Gemeente Kampen
sutikimo K. Van Dijk negali šių teisių į išmokas perleisti.
2007 m. spalio 24 d. raštu K. van Dijk pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo
Gerechtshof te Arnhem
. Jo teigimu, iš Reglamentų Nr. 1782/2003 ir Nr. 795/2004 matyti, kad pasibaigus nuomos sutarčiai teisės į išmokas turi likti nuomininkui. Be to, K. van Dijk tvirtina, kad, kitaip nei pieno kvotų, kurios iš esmės susijusios su žeme, kurią pieninių galvijų laikytojas arba žemdirbys naudojo referenciniu laikotarpiu, atveju, teisės į išmokas susijusios su ūkininko asmeniu.
Gemeente Kampen
tvirtina, kad nei Reglamente Nr. 1782/2003, nei Reglamente Nr. 795/2004 nenurodyta, kas atsitinka teisėms į išmokas pasibaigus nuomos sutarčiai. Iš to ji daro išvadą, jog nuomininko ir nuomotojo teisinius santykius reglamentuoja nacionalinė teisė.
Manydamas, kad jo nagrinėjamos bylos baigtis priklauso nuo taikomų Bendrijos teisės aktų aiškinimo,
Gerechtshof te Arnhem
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar, remiantis Reglamentu Nr. 1782/2003 ir Reglamentu Nr. 795/2004 arba bendraisiais Bendrijos teisės principais, visų pirma nepagrįsto praturtėjimo draudimo principu, nesant nacionalinės teisės nuostatų šiuo klausimu, pasibaigus nuomos sutarčiai nuomininkas privalo perduoti nuomotojui išsinuomotą žemę kartu su jai nustatytomis arba su ja susijusiomis teisėmis į išmokas?
2.
Jeigu atsakymas į [pirmąjį] klausimą <…> būtų teigiamas: ar, remiantis Reglamentu Nr. 1782/2003 ir Reglamentu Nr. 795/2004 arba bendraisiais Bendrijos teisės principais, visų pirma nepagrįsto praturtėjimo draudimo principu, nesant nacionalinės teisės nuostatų šiuo klausimu, nuomotojas privalo sumokėti nuomininkui kompensaciją už jam perleistas teises į išmokas, ir, jei atsakymas būtų teigiamas, ar nuomotojas turi atlyginti visą šių teisių vertę, ar tik jos dalį, o pastaruoju atveju – kokią dalį?
3.
Jeigu atsakymas į [pirmąjį] klausimą <…> būtų neigiamas: ar, remiantis Reglamentu Nr. 1782/2003 ir Reglamentu Nr. 795/2004 arba bendraisiais Bendrijos teisės principais, visų pirma nepagrįsto praturtėjimo draudimo principu, nesant nacionalinės teisės nuostatų šiuo klausimu, nuomininkas privalo sumokėti nuomotojui kompensaciją už nuomininkui liekančias teises į išmokas, ir, jei atsakymas būtų teigiamas, ar nuomininkas turi atlyginti visą šių teisių vertę, ar tik jos dalį, o pastaruoju atveju – kokią dalį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Pateikęs tris klausimus, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Bendrijos teisė pasibaigus nuomos sutarčiai įpareigoja nuomininką nuomotojui perduoti išnuomotą žemę kartu su šios žemės atžvilgiu nustatytomis arba su ja susijusiomis teisėmis į išmokas, ar jam sumokėti kompensaciją.
Pirmiausia reikia pripažinti, kad nė vienoje Reglamentų Nr. 1782/2003 ir Nr. 795/2004 nuostatoje nenumatyta, kad nuomininkas pasibaigus nuomos sutarčiai privalo perduoti nuomotojui išnuomotą žemę kartu su šios žemės atžvilgiu nustatytomis arba su ja susijusiomis teisėmis į išmokas. Šiuo klausimu bendrosios išmokos schema skiriasi nuo pieno kvotų schemos, kurią pagal Reglamento Nr. 1234/2007 74 straipsnio 1 dalį reglamentuoja kvotų perdavimo kartu su ūkiu principas.
Tačiau tiek iš Reglamento Nr. 1782/2003 tikslų, tiek iš struktūros išplaukia, kad, nesant priešingos nuostatos, pasibaigus nuomos sutarčiai teisės į išmokas lieka nuomininkui.
Pirma, reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 1782/2003 1 straipsnio antrąją pastraipą bendrosios išmokos schema yra ūkininkų pajamų rėmimo schema, kurios tikslas, kaip nurodyta šio reglamento dvidešimt pirmoje konstatuojamojoje dalyje, yra užtikrinti tinkamą žemės ūkio bendruomenės pragyvenimo lygį. Pagal šio reglamento 33 straipsnio 1 dalį naudotis bendrosios išmokos schema gali tie ūkininkai, kuriems referenciniu laikotarpiu buvo skirta išmoka pagal bent jau vieną šio reglamento VI priede nurodytą paramos schemą.
Remiantis Reglamento Nr. 1782/2003 43 straipsnio 1 dalimi, pagal bendrosios išmokos schemą ūkininko teisė į išmokas priklauso nuo per referencinį laikotarpį jo turimų hektarų skaičiaus bei nuo išmokų, kurios jam buvo išmokėtos pagal minėtas paramos schemas.
Be to, minėto reglamento 44 straipsnio 1 dalyje pripažįstamas ryšys tarp teisių į išmokas ir žemės ūkio paskirties žemės taip, kad kiekviena teisė į išmoką, susijusi su reikalavimus paramai gauti atitinkančiu hektaru, suteikia teisę gauti ja nustatyto dydžio išmoką.
Tokiomis aplinkybėmis Reglamento Nr. 1782/2003 36 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad pagal bendrosios išmokos schemą skiriama parama mokama pagal teises į išmokas, siejamas su vienodu reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiumi.
Šiuo klausimu reikia nurodyti, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1782/2003 trisdešimtos konstatuojamosios dalies, teisės į išmokas susiejimu su reikalavimus atitinkančiais hektarais visų pirma siekiama išvengti spekuliacinių perdavimų, dėl kurių būtų kaupiamos teisės į išmokas neturint atitinkamo žemės ūkio pagrindo.
Tačiau iš šio 36 straipsnio 1 dalies visiškai neišplaukia, kad teisės į išmokas yra susijusios su konkrečiais sklypais, t. y. su tais, kuriuos ūkininkas turėjo referenciniu laikotarpiu.
Taigi, galiausiai suteikiant paramą svarbiausia yra tai, kad ūkininko turimų teisių į išmokas kiekis atitiktų lygiavertišką reikalavimus paramai gauti atitinkančių hektarų skaičių, o ne konkrečius sklypus. Be to, Reglamento Nr. 1782/2003 44 straipsnio 4 dalyje aiškiai numatyta galimybė valstybėms narėms tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis leisti ūkininkams keisti savo deklaraciją, susijusią su sklypais, apimančiais reikalavimus teisei į išmokas atitinkantį plotą, jei išlaikomas hektarų, atitinkančių jo teises į išmokas, skaičius ir laikomasi bendrosios išmokos skyrimo už atitinkamą plotą reikalavimų.
Antra, reikia nurodyti, kad Reglamento Nr. 1782/2003 46 straipsnyje reglamentuojama galimybė perduoti teises į išmokas pagal šio reglamento trisdešimtoje konstatuojamojoje dalyje nurodytą tikslą.
Konkrečiai kalbant, šio straipsnio 2 dalyje numatyta, kad teisės į išmokas gali būti perduodamos be žemės tik galutinai perduodant. Tokiu atveju ūkininkas, iki tol turėjęs teises į išmokas, galutinai jų atsisako, parduodamas kitam ūkininkui, kuris tada pradeda jomis naudotis. Tam, kad galėtų reikšti reikalavimus sumokėti šias išmokas, atitinkamas ūkininkas pagal Reglamento Nr. 1782/2003 44 straipsnio 1 dalį privalo turėti pakankamai reikalavimus paramai gauti atitinkančių žemės ūkio paskirties hektarų, kad būtų užtikrintas pakankamas žemės ūkio pagrindas teisėms į išmokas gauti.
Tačiau nuomos ar panašių rūšių sandorių atveju perduoti teises į išmokas leidžiama tik tada, jeigu jas perduodant kartu perduodamas ir atitinkamas reikalavimus atitinkančių hektarų skaičius. Šia Reglamento Nr. 1782/2003 46 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta nuostata, laikantis reglamento trisdešimtoje konstatuojamojoje dalyje numatyto tikslo, siekiama išvengti spekuliacinių perdavimų, dėl kurių būtų kaupiamos teisės į išmokas neturint atitinkamo žemės ūkio pagrindo.
Be to, Reglamento Nr. 1782/2003 46 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad, išskyrus faktinio ar numatyto paveldėjimo keliu perdavimo atvejus, teisės į išmokas gali būti perleistos tik kitam toje pačioje valstybėje narėje įsisteigusiam ūkininkui. Šiuo klausimu reikia priminti, kad, remiantis Reglamento Nr. 1782/2003 33 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatomis kartu su šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies a ir c punktų nuostatomis, bendrosios išmokos schema skirta ūkininkams, t. y. asmenims, kurie vykdo „žemės ūkio veiklą“, apimančią gamybą, gyvulininkystę, žemės ūkio produktų kultūrų auginimą ar geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės žemės išlaikymą.
Tačiau žemės nuomotojas nebūtinai yra ūkininkas Reglamento Nr. 1782/2003 2 straipsnio a punkto prasme. Šiomis aplinkybėmis, jei Bendrijos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs, kad pasibaigus nuomos sutarčiai teisės į išmokas visais atvejais būtų perduodamos nuomotojui, jis būtų numatęs atitinkamą nuostatą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta reikia pripažinti, kad Reglamentuose Nr. 1782/2003 ir Nr. 795/2004 nėra jokio įpareigojimo žemę išsinuomojusiam ūkininkui pasibaigus nuomos sutarčiai perduoti savo teises į išmokas nuomotojui.
Nėra reikalo daryti prielaidos, kad nepagrįstą praturtėjimą draudžiantis principas įpareigoja ūkininką pasibaigus nuomos sutarčiai perduoti savo teises į išmokas nuomotojui arba sumokėti jam kompensaciją.
Iš tiesų pagal valstybių narių teisės sistemoms bendrus principus teisė išieškoti nuostolių atlyginimą iš praturtėjusio asmens gali būti įgyvendinama, jei nėra tokio praturtėjimo teisinio pagrindo (2008 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
Masdar (UK) prieš Komisiją
, C-47/07 P, Rink. p. I-9761, 44–46 ir 49 punktai).
Tačiau negali būti laikoma, kad ūkininko turimos teisės į išmokas neturi teisinio pagrindo, nes buvo jam suteiktos pagal Reglamento Nr. 1782/2003 nuostatas.
Iš visų šių vertinimų matyti, kad pagal Bendrijos teisę nuomininkas neįpareigojamas pasibaigus nuomos sutarčiai nei perduoti nuomotojui išsinuomotą žemę kartu su šiai žemei nustatytomis arba su ja susijusiomis teisėmis į išmokas, nei jam sumokėti kompensaciją.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

Pagal Bendrijos teisę nuomininkas neįpareigojamas pasibaigus nuomos sutarčiai nei perduoti nuomotojui išsinuomotą žemę kartu su šiai žemei nustatytomis arba su ja susijusiomis teisėmis į išmokas, nei jam sumokėti kompensaciją.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: olandų.