CELEX: 62004CJ0234
Joghatóság polgári ügyekben
44/2001/EK rendelet
A 15. cikk értelmezése
A fogyasztókkal kötött szerződésekre vonatkozó hatáskör
Nyereményígéret
Megtévesztő reklám
A hatáskör megállapításáról rendelkező bírósági határozat
Jogerő
A fellebbezési eljárás ismételt megnyitása
Jogbiztonság
A közösségi jog elsőbbsége
EK 10. cikk

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EK 10. cikk értelmezésére, illetve a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról,
valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12.,
1. o.; magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42. o.) 15. cikkének értelmezésére vonatkozik.
A kérelmet az osztrák állampolgárságú Rosmarie Kapferer (lakóhelye: Hall, Tirol [Ausztria]) a Schlank & Schick GmbH (a továbbiakban:
Schlank & Schick) nevű, csomagküldő kereskedéssel foglalkozó, német jog alapján bejegyzett, Németországban alapított társaság
közötti per keretében terjesztették elő, azon eljárás tárgyában, amelyben R. Kapferer nyereményének átadását követeli a Schlank & Schicktól,
mivel a társaság egy neki címzett névre szóló küldemény révén azt a benyomást keltette benne, hogy valamilyen díjat nyert.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
A 44/2001 rendelet 15. cikkének (1) bekezdése elrendeli:
„Valamely személy, a fogyasztó által kereskedelmi vagy szakmai tevékenységén kívül eső céllal megkötött szerződéssel kapcsolatos
ügyekben a joghatóságot a 4. cikk és az 5. cikk 5. pontjának sérelme nélkül e szakasz határozza meg, ha:
[…]
c)      minden más esetben, a szerződést olyan személlyel kötötték, aki a fogyasztó lakóhelyének tagállamában kereskedelmi vagy szakmai
tevékenységet folytat, vagy ilyen tevékenysége bármilyen módon az említett tagállamra, illetve több állam között az említett
tagállamra is irányul, és a szerződés az ilyen tevékenység körébe tartozik.”
Ugyanezen rendelet 16. cikkének (1) bekezdése szerint: „ A fogyasztó a másik szerződő fél ellen akár annak a tagállamnak a
bíróságai előtt, ahol a fél lakóhellyel vagy székhellyel rendelkezik, akár saját lakóhelyének bíróságai előtt indíthat eljárást.”
A 44/2001 rendelet 24. cikke elrendeli:
„E rendelet egyéb rendelkezései alapján fennálló joghatóságtól eltekintve, valamely tagállamnak az a bírósága rendelkezik
joghatósággal, amely előtt az alperes megjelenik. E szabály nem alkalmazható, amennyiben az alperes a bíróság joghatósága
hiányának kifogásolása céljából jelent meg a bíróságon, vagy amennyiben a 22. cikk alapján más bíróság kizárólagos joghatósággal
rendelkezik.”

A nemzeti szabályozás
A fogyasztóvédelemről szóló osztrák törvény (Konsumentenschutzgesetz) 1999. október 1‑jén hatályba lépett szövegváltozatának
5j. §‑a (BGBl. I, 185/1999., a továbbiakban: KSchG) így rendelkezik:
„Azok a vállalkozások, amelyek meghatározott fogyasztóknak nyereményígéreteket vagy ehhez hasonló üzeneteket küldenek, amelyek
megfogalmazása alapján a fogyasztó azt gondolhatja, hogy meghatározott díjat megnyert, kötelesek ezt a díjat átadni a fogyasztónak;
és a díj bíróság előtt is követelhető”.
Az osztrák polgári perrendtartás (Zivilprozessordnung, a továbbiakban: ZPO) 530. §‑a a következőképpen rendelkezik a perújítási
kérelem feltételeiről:
„(1) Az érdemi határozattal befejeződő eljárást az egyik fél kérelmére újra meg lehet nyitni,
[…]
5.      amennyiben a szóban forgó határozat alapját képező büntetőbírósági ítéletet egy másik, jogerős ítélet hatályon kívül helyezte;
6.      amennyiben a fél tudomására jut olyan korábbi, már jogerőre emelkedett határozat, amely ugyanarra az igényre vagy ugyanarra
a jogviszonyra vonatkozik, és amely az újra megnyitandó eljárásban a felek közötti ügyet lezárja, illetőleg a fél olyan helyzetbe
kerül, hogy hivatkozhat rá;
7.      amennyiben a fél új tényekről szerez tudomást, vagy új bizonyítékokat fedez fel, amelyek előterjesztése és érvényesítése a
korábbi eljárások során számára kedvezőbb határozatot eredményezett volna, illetőleg a fél olyan helyzetbe kerül, hogy hivatkozhat
ilyenekre.
(2)      Az (1) bekezdés 7. pontjában megjelölt körülményeken alapuló perújítási kérelem csak abban az esetben fogadható el, ha a félnek
önhibáján kívül nem állt módjában előterjeszteni az új tényeket vagy az új bizonyítékokat az elsőfokú bíróság ítélethozatalát
megelőző szóbeli tárgyalás berekesztéséig.”
A ZPO 534. §‑a elrendeli:
„(1) A kérelmet négyhetes jogvesztő határidőn belül kell benyújtani.
(2) Ez a határidő:
[…]
4.      az 530. § (1) bekezdése 7. pontjának esetében azon a napon kezdődik, amikor a félnek módja lett volna a tudomására jutott
tényeket és bizonyítékokat a bíróság elé terjeszteni.
(3)      Az ítélet jogerőre emelkedésétől számított 10 év elteltét követően már nem lehet benyújtani a kérelmet […].”

Az alapeljárás
Fogyasztóként Rosemarie Kapferer többször kapott a Schlank & Schicktől nyereményígéreteket tartalmazó reklámküldeményt. Az
egyik levelet követően, amelyet személyesen neki címeztek, és amely szerint 53 750 ATS azaz 3906,16 euró értékű készpénzkövetelés
formájában nyeremény áll a rendelkezésére, R. Kapferer körülbelül két héten belül borítékot kapott, amely többek között egy
megrendelőszelvényt, a készpénzkövetelésre vonatkozó legutolsó értesítést és egy számlakivonatot tartalmazott. Az értesítés
hátoldalán szereplő részvételi/odaítélési feltételek szerint a készpénzkövetelés odaítélésében való részvétel kötelezettségvállalás
nélküli próbamegrendeléstől függ.
R. Kapferer visszaküldte a Schlank & Schicknek a kérdéses megrendelőszelvény, miután felragasztotta rá a készpénzkövetelésre
vonatkozó bélyeget, és a megrendelőszelvény hátoldalán a „tudomásul vettem a részvételi feltételeket” megjegyzés alatt elhelyezte
aláírását, a részvételi/odaítélési feltételeket azonban nem olvasta el. Nem lehetett megállapítani, hogy ez alkalommal rendelt‑e
valamilyen árut.
R. Kapferer, mivel nem kapta meg a vélt nyereményt, a KSchG 5j. §‑a alapján a nyeremény átadását követelte, és kérte a Bezirksgericht
Hall in Tirolt, hogy a Schlank & Schicket 3906,16 euró tőke és annak 2000. május 27-től számított 5%‑os kamatának megfizetésére
kötelezze.
A Schlank & Schick hatásköri kifogással élt a kérdéses bírósággal szemben. Előterjesztette, hogy a 44/2001 rendelet 15. és
16. cikke nem lehet alkalmazható, mivel azok visszterhes szerződés fennállását előfeltételezik. A nyereményjátékban való részvétel
valamilyen áru megrendelésétől függött, R. Kapferer azonban soha nem rendelt árut. A KSchG 5j. §‑a szerinti igény nem szerződéses
természetű.
A Bezirksgericht elutasította a hatásköri kifogást, és a 44/2001 rendelet 15. és 16. cikke alapján megállapította a hatáskörét,
arra hivatkozva, hogy a peres felek között szerződéses kapcsolat áll fenn. A bíróság érdemben teljes egészében elutasította
R. Kapferer kereseti kérelmét.
R. Kapferer fellebbezést nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz. A Schlank & Schick úgy vélte, hogy a Bezirksgericht
saját hatáskörének megállapításáról rendelkező határozata számára nem sérelmes, mivel az ügyet érdemben mindenképpen megnyerte.
Erre tekintettel nem támadta meg a hatáskörről rendelkező határozatot.
A kérdést előterjesztő bíróság azonban megjegyezte, hogy a Schlank & Schick megtámadhatta volna a hatásköri kifogás elutasítását,
mivel számára ez a határozat önmagában is sérelmes.

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A Landesgericht Innsbruck kételyeit fejezi ki a Bezirksgericht nemzetközi joghatóságával kapcsolatban. A C‑96/00. sz., Gabriel-ügyben
2002. július 11-én hozott ítélet (EBHT 2002., I‑6367. o.) alapján a kérdést előterjesztő bíróság kérdésesnek tartja, hogy
az olyan megtévesztő nyereményígéret, amely szerződéskötés ösztönzésére, azaz e szerződés előkészítésére irányul, kellően
szoros kapcsolatot képez‑e valamely fogyasztói szerződés tervezett megkötésével ahhoz, hogy a fogyasztói szerződések esetére
vonatkozó joghatóságot vonja maga után.
Tekintettel arra, hogy Schlank & Schick nem támadta meg a hatásköri kifogást elutasító határozatot, a kérdést előterjesztő
bíróság azt szeretné megtudni, hogy az EK 10. cikk alapján köteles‑e újra megvizsgálni és hatályon kívül helyezni valamely,
a nemzetközi hatáskört illetően jogerőre emelkedett ítéletet, feltételezve, hogy az a közösségi joggal ellentétes. A kérdést
előterjesztő bíróság szerint figyelembe veszi e kötelezettség fennállását, és különösen azt szeretné megtudni, hogy a C‑453/00. sz.,
Kühne & Heitz ügyben 2004. január 13-án hozott ítéletben (EBHT 2004., I‑837. o.) kimondott elvek, amelyek a közigazgatási
szerveknek a közösségi joggal ellentétes, végleges közigazgatási határozat felülvizsgálatára előírt kötelezettségére vonatkoztak,
átültethetőek‑e úgy, ahogy azt a Bíróság időközben értelmezte.
A fenti körülmények alapján a Landesgericht Innsbruck felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő
kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)      Az elsőfokú bíróság hatáskörre vonatkozó határozatáról:
a)      Úgy kell‑e értelmezni az EK 10. cikkben foglalt jóhiszemű együttműködés elvét, hogy a Bíróságnak a Kühne & Heitz ügyben hozott
ítéletében meghatározott feltételek esetén a nemzeti bíróság is köteles az adott jogerős bírósági határozatot felülvizsgálni
és hatályon kívül helyezni, amennyiben az a közösségi jogba ütközik? A bírósági határozatok perújításának és visszavonásának
vannak‑e a közigazgatási határozatokhoz képest további feltételei?
b)      Az első kérdés a) pontjára adott igenlő válasz esetén:
Összeegyeztethető‑e a közösségi jog tényleges érvényesülésének elvével a ZPO (osztrák polgári perrendtartás) 534. §-ában foglalt,
a közösségi joggal ellentétes bírósági határozat visszavonására előírt határidő?
c)      Szintén az első kérdés a) pontjára adott igenlő válasz esetén:
A felvetett jogelvek tükrében, a joghatóság (illetve illetékesség) hiányának a 44/2001 rendelet 24. cikke alapján történő
orvoslásának elmaradása a közösségi jog olyan mértékű megsértését jelenti‑e, hogy az megtörheti a bírósági határozatok jogerejét?
d)      Az első kérdés c) pontjára adott igenlő válasz esetén:
A fellebbviteli bíróságnak felül kell-e vizsgálnia a joghatóság (illetve illetékesség) fennállásának kérdését a 44/2001 rendelet
alapján abban az esetben is, ha az elsőfokú bíróságnak a joghatóság kérdésében hozott határozata ugyan már jogerős, de az
ügy érdemében jogerősen még nem döntött? Amennyiben igen, akkor ezt a felülvizsgálatot hivatalból vagy csupán az eljárásban
részt vevő fél kérelmére kell elvégezni?
2)      A fogyasztói szerződések esetén a 44/2001 rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint fennálló joghatóságról:
a)       Szerződéskötésre felhívó – és így szerződést előkészítő – megtévesztő nyereményígéret kellően szoros összefüggést hoz‑e létre
a fogyasztói szerződés tervezett megkötésével ahhoz, hogy az abból származó igények érvényesítésére megalapozza a 44/2001/EK
rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti joghatóságot?
b)      A második kérdés a) pontjára adott nemleges válasz esetén:
Fennáll‑e a fogyasztói szerződések esetére vonatkozó joghatóság a szerződéskötést megelőző jogviszonyból származó igényekre,
továbbá a – szerződéskötés előkészítését célzó – megtévesztő nyereményígéret megfelelően szoros összefüggést hoz‑e létre a
nyereményígéret alapján kötendő szerződést megelőző jogviszonnyal ahhoz, hogy a fogyasztói szerződések esetén fennálló joghatóság
erre a jogviszonyra is vonatkozzék?
c)      Vajon a fogyasztói szerződések esetére vonatkozó joghatóság csak abban az esetben áll fenn, ha a vállalkozó által a nyereményjátékkal
kapcsolatban meghirdetett részvételi feltételeket betartották, még akkor is, ha ezeket a KSchG (osztrák fogyasztóvédelmi törvény)
5j. §‑a szerinti anyagi jogi igény vonatkozásában nem kell figyelembe venni?
d)      A második kérdés a) és b) pontjára adott nemleges válasz esetén:
Fennáll‑e a fogyasztói szerződések esetére vonatkozó joghatóság a törvényi szabályozásból eredő,
sui generis
kötelmi igény esetében, illetőleg a szerződéshez hasonló (quasi kontraktuális), fiktív
sui generis
igény esetében, amely egyrészről a vállalkozó nyereményígérete, másrészről pedig a fogyasztó nyereményigénylése alapján jön
létre?

Az első kérdés a) pontjáról
Az első kérdés a) pontjával a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kérdezi, hogy adott esetben az EK 10. cikkéből következő
jóhiszemű együttműködés milyen körülmények között írja elő a nemzeti bíróság számára, hogy felülvizsgáljon és hatályon kívül
helyezzen egy jogerőre emelkedett nemzeti bírósági határozatot, amikor úgy tűnik, hogy a határozat ellentétes a közösségi
joggal.
Ebben a tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ítélt dolog elve úgy a közösségi mint a nemzeti jogrendekben jelentős
szerepet tölt be. Ugyanis mind a jog, mind a jogviszonyok stabilitásának, illetve az igazságszolgáltatás megfelelő működésének
biztosításához fontos, hogy ne lehessen többé vita tárgyává tenni azokat bírósági határozatokat, amelyek a rendelkezésre álló
jogorvoslatok kimerülését, illetve az azok előterjesztésére nyitva álló határidők elteltét követően jogerőre emelkedtek (a
C‑224/01. sz., Köbler-ügyben 2003. szeptember 30‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑10239. o.] 38. pontja).
Következésképpen a közösségi jog nem írja elő a nemzeti bíróságnak, hogy eltérjen a határozatokat jogerőre emelő belső eljárási
szabályok alkalmazásától, még akkor sem, ha ez lehetővé tenné a szóban forgó határozat által megvalósított közösségi jogi
jogsértés orvoslását (ebben az értelemben lásd a C‑126/97. sz., Eco Swiss ügyben 1999. június 1‑jén hozott ítélet [EBHT 1999.,
I‑3055. o.] 46. és 47. pontját).
A közösségi jog közvetlen hatályából következő, jogalanyok szerzett jogainak védelmére irányuló részletes eljárási szabályok
meghatározása során a tagállamoknak úgy kell eljárniuk, hogy ezek a szabályok ne legyenek kedvezőtlenebbek, mint a belső jog
hasonló jogorvoslatokra vonatkozó szabályai (egyenértékűség elve), és ne úgy alakítsák ki őket, hogy a gyakorlatban lehetetlenné
tegyék a közösségi jogrend által elismert jogok gyakorlását (tényleges érvényesülés elve) (ebben az értelemben lásd a C‑78/98. sz.,
Preston és társai ügyben 2000. május 16‑án hozott ítélet [EBHT 2000., I‑3201. o.] 31. pontját és az idézett ítélkezési gyakorlatot).
A fellebbezési eljárást illetően azonban az alapügyben nem kérdőjelezték meg a tagállamok eljárásjogi hatásköre korlátainak
betartását.
Ehhez hozzá kell tenni, hogy a Kühne & Heitz ítéletben (hivatkozás fent), amelyre a kérdést előterjesztő bíróság az első kérdés
a) pontjában hivatkozik, nem kérdőjelezi meg az ezt az elemzést. Ugyanis feltételezve, hogy az ebben az ítéletben kifejtett
elvek áttehetőek olyan összefüggésbe, amely – az alapügyhöz hasonlóan – jogerőre emelkedett bírósági határozatra vonatkozik,
emlékeztetni kell arra, hogy ugyanezen ítélet – az EK 10. cikk értelmében – azon feltételnek rendeli alá az érintett szervnek
a látszólag a közösségi jog megsértésével elfogadott végleges határozat felülvizsgálatára vonatkozó kötelezettségét, hogy
a nemzeti jog értelmében az említett szerv rendelkezzék hatáskörrel e határozat visszavonására (lásd az említett ítélet 26.
és 28. pontját). A jelen esetben azonban elegendő megállapítani, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból következik,
hogy a fent említett feltétel nem teljesül.
Az előző megfontolásokra tekintettel az első kérdés a) pontjára úgy kell válaszolni, hogy az EK 10. cikkből következő jóhiszemű
együttműködés elve nem írja elő a nemzeti bíróság számára, hogy egy jogerőre emelkedett bírósági határozat felülvizsgálata
és hatályon kívül helyezése érdekében eltérjen a belső eljárási szabályok alkalmazásától, amikor úgy tűnik, hogy a határozat
ellentétes a közösségi joggal.

A többi kérdésről
Tekintettel az első kérdés a) pontjára adott válaszra, és arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság úgy foglalt állást, hogy
a belső jog alapján nincs lehetősége felülvizsgálni a Bezirksgericht hatásköréről szóló határozatot, sem az első kérdés b)–d) pontjára,
sem a második kérdés a)–d) pontjára nem szükséges válaszolni.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
Az EK 10. cikkből következő jóhiszemű együttműködés elve nem írja elő a nemzeti bíróság számára, hogy egy jogerőre emelkedett
bírósági határozat felülvizsgálata és hatályon kívül helyezése érdekében eltérjen a belső eljárási szabályok alkalmazásától,
amikor úgy tűnik, hogy a határozat ellentétes a közösségi joggal.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.