CELEX: 61988CJ0168
Social sikring af vandrende arbejdstagere
familieydelser

1 Ved dom af 10 . juni 1988, indgaaet til Domstolen den 16 . juni 1988, har Arbeidsrechtbank, Antwerpen, i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af en raekke bestemmelser i Raadets forordning nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, samt i Raadets forordning nr . 574/72 af 21 . marts 1972 om regler til gennemfoerelse af forordning nr . 1408/71 ( EFT 1972 I, s . 149 ), med senere aendringer, for at kunne tage stilling til, hvilken medlemsstat der skal udbetale familieydelser for et barn, hvis foraeldre arbejder i to forskellige medlemsstater, som ikke er deres bopaelsstat .
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag vedroerende de belgiske myndigheders afgoerelse om ikke at udbetale familieydelser til Theo Dammer for dennes barn .
3 AEgteparret Dammer bor i Nederlandene med deres barn, foedt den 17 . juli 1985 . Dammer har arbejde som loenmodtager i Belgien og hans hustru som loenmodtager i Forbundsrepublikken Tyskland .
4 Den 29 . maj 1985 indgav Dammer til VZW Securex Kinderbijslagfond, Gent, samt til Rijksdienst voor Kinderbijslag der Werknemers, Bruxelles, en ansoegning om ydelse i anledning af foedsel og den 21 . oktober 1985 en ansoegning om familieydelser . Ansoegningerne blev afslaaet med den begrundelse, at Dammers hustru, ifoelge en ansoegning indgivet den 2 . september 1987 til de tyske myndigheder, siden marts 1987 havde oppebaaret tyske familieydelser for sit barn .
5 Arbeidsrechtbank, Antwerpen, for hvilken Dammer indbragte de belgiske myndigheders afgoerelse, fastslog indledningsvis, at ifoelge artikel 1, litra u ), i ), i forordning nr . 1408/71 er ydelser i anledning af foedsel ikke omfattet af forordningens anvendelsesomraade .
6 For saa vidt angaar familieydelser, fandt den nationale ret, at tvisten rejste et problem vedroerende fortolkningen af faellesskabsretten og besluttede at udsaette sagen paa Domstolens afgoerelse af foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"Saafremt to foraeldre, der begge er arbejdstagere i to forskellige medlemsstater, hvor de ikke har bopael, hver for sig i henhold til artikel 73, stk . 1, i forordning nr . 1408/71 har ret til familieydelser for det samme barn,
1 . indebaerer saetningen 'som om de paagaeldende var bosat paa dennes omraade' i forordningens artikel 73, stk . 1, da, at modtagerne af boernetilskud, her arbejdstagerfamilien, for saa vidt som hver af foraeldrene saaledes opfylder betingelserne efter national lovgivning i deres respektive beskaeftigelseslande, kan vaelge, om de vil goere krav paa familieydelser efter beskaeftigelseslandets eller bopaelslandets ordning, alt efter hvor ydelserne er hoejst?
2 . Saafremt det foerste spoergsmaal besvares benaegtende,
a ) skal artikel 12, stk . 1, foerste punktum, i forordning nr . 1408/71, hvorefter der ikke kan tildeles flere ydelser af samme art paa grundlag af samme forsikringsperiode, da fortolkes saaledes, at forbuddet mod dobbelte familieydelser kun gaelder fra tidspunktet for den faktiske udbetaling ( ifoelge en senere ansoegning ) af ydelserne i en bestemt medlemsstat?
b ) skal forordningens artikel 12, stk . 1, foerste punktum, da fortolkes saaledes, at forbuddet mod dobbeltydelser af samme art paa grundlag af samme forsikringsperiode er begraenset til stoerrelsen af den mindste ydelse, saaledes at forskellen i tilfaelde af samtidig ret til ydelser skal udbetales af den medlemsstat, der yder det hoejeste boernetilskud?"
7 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
8 Inden gennemgangen af de af den nationale ret forelagte spoergsmaal bemaerkes indledningsvis, at det foreliggende tilfaelde faktisk udgoer et tilfaelde med dobbetydelser, som er forbudt ifoelge faellesskabsreglerne .
9 Artikel 12, stk . 1, i forordning nr . 1408/71 bestemmer nemlig :
"Forbud mod dobbeltydelser
1 . Der kan ikke med hjemmel i denne forordning tillaegges eller bevares ret til flere ydelser af samme art paa grundlag af samme forsikringsperiode tilbagelagt efter en tvungen forsikring .
...".
10 Det fremgaar af bestemmelsen, at der foreligger dobbeltydelser, ikke blot naar en person samtidig har ret til to forskellige familieydelser, men ogsaa naar retten til saadanne ydelser tilkommer to forskellige personer, her et foraeldrepar, for et og samme barn .
11 Denne fortolkning fremgaar foerst og fremmest af ordlyden af bestemmelsen, der ikke henviser til "en arbejdstagers ret til flere ydelser", men indeholder den generelle formulering "ret til flere ydelser ".
12 Yderligere viser aanden i de bestemmelser i forordning nr . 1408/71, der regulerer sammenlaegningen af familieydelser, samt de deri indeholdte loesninger i tilfaelde af dobbeltydelser ogsaa, at formaalet med bestemmelsen er at hindre, at saavel den direkte modtager af en familieydelse, dvs . arbejdstageren, som de indirekte modtagere, nemlig arbejdstagerens familiemedlemmer, samtidig oppebaerer to ydelser af samme art .
13 Det bemaerkes, med hensyn til den loesning, der skal vaelges i tilfaelde af dobbeltydelser, at forordningens artikel 76, der vedroerer "prioritetsregler i tilfaelde af samtidig ret til familieydelser eller boernetilskud i medfoer af artiklerne 73 og 74 og i kraft af erhvervsudoevelse i det land, hvor familiemedlemmerne er bosat", bestemmer :
"Retten til familieydelser eller boernetilskud i medfoer af bestemmelserne i artikel 73 eller 74 stilles i bero, saafremt der i kraft af erhvervsudoevelse ogsaa kan kraeves udbetalt familieydelser eller boernetilskud efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat ."
14 Den i bestemmelsen fastsatte loesning, nemlig prioritet for den medlemsstat, hvor det familiemedlem, for hvem familieydelsen tildeles, - her barnet - er bosat, finder ikke blot anvendelse, naar den samme foraelder samtidig udoever erhvervsmaessig beskaeftigelse i to medlemsstater, men ogsaa naar begge foraeldre samtidig udoever erhvervsmaessig beskaeftigelse i forskellige medlemsstater .
15 Det er saaledes med rette, at artikel 10, stk . 1, litra a ), i ovennaevnte gennemfoerelsesforordning nr . 574/72 indeholder en loesning i tilfaelde af dobbeltydelser "for det samme familiemedlem", og det er ligeledes med rette, at denne bestemmelse, med senere aendringer (( nu artikel 10, stk . 1, litra b ), i ), jfr . Raadets forordning nr . 1660/85 af 13 . juni 1985 om aendring af forordningerne nr . 1408/71 og nr . 574/72, EFT L 160, s . 1 )), i tilfaelde af, at begge foraeldre, ogsaa naar de ikke er gift, har krav paa samme ydelser, prioriterer den stat, hvor barnet er bosat .
16 Det fremgaar af ovennaevnte bestemmelser, at det tilfaelde, hvor foraeldrene arbejder i to forskellige medlemsstater og hver i beskaeftigelsesstaten har ret til familieydelser for det samme familiemedlem, ifoelge faellesskabsreglerne er omfattet af forbuddet mod dobbeltydelser; faellesskabsreglerne opstiller som loesning en prioritetsregel mellem de to nationale lovgivninger for det tilfaelde, hvor familiemedlemmet er bosat i en af de to beskaeftigelsesstater . Derimod indeholder faellesskabslovgivningen ikke nogen loesning, saafremt familiemedlemmet er bosat i en tredje medlemsstat .
17 Den nationale rets praejudicielle spoergsmaal skyldes netop denne lakune i faellesskabslovgivningen .
18 Med sine spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige at faa afklaret virkningerne af forbudet mod dobbeltydelser i det tilfaelde, hvor EF-arbejdstageren i beskaeftigelsesmedlemsstaten har ret til familieydelser for familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat, mens arbejdstagerens aegtefaelle allerede paa samme grundlag oppebaerer familieydelser i en tredje medlemsstat, hvor aegtefaellen udoever loennet beskaeftigelse .
19 Det bemaerkes for det foerste, at reglen i artikel 76 i forordning nr . 1408/71, hvorefter retten til familieydelser stilles i bero i beskaeftigelseslandet, saafremt saadanne ydelser ogsaa kan kraeves udbetalt efter lovgivningen i den medlemsstat, paa hvis omraade familiemedlemmerne er bosat, ikke giver holdepunkter med hensyn til loesningen af det problem, der er rejst i hovedsagen . En prioritetsregel synes nemlig ikke at vaere paakraevet i det tilfaelde, hvor der er tale om sammenlaegning af familieydelser i to beskaeftigelseslande, hvor familiemedlemmerne ikke er bosat .
20 Da forordningens bestemmelser ikke giver holdepunkter for en loesning, skal der tages hensyn til de principper, der ligger til grund for Traktatens artikel 51, som danner hjemmel for forordning nr . 1408/71 .
21 Det bemaerkes, at ifoelge Domstolens praksis, navnlig dommen af 21 . oktober 1975, Petroni, praemis 13 ( 24/75, Sml . s . 1149 ), vil maalet for Traktatens artikler 48-51 ikke blive naaet, hvis arbejdstagerne som foelge af udoevelsen af deres ret til fri bevaegelighed skulle miste de fordele i form af tryghed, som de under alle omstaendigheder sikres, hvis kun en enkelt medlemsstats lovgivning finder anvendelse . I dommen af 9 . juli 1980, Gravina, praemis 7 ( 807/79, Sml . s . 2205 ), udledte Domstolen heraf, at Faellesskabets regler ikke kan anvendes saaledes, at en arbejdstager fratages en del af ydelserne efter en medlemsstats lovgivning .
22 Denne praksis skal forstaas saaledes, at ingen bestemmelse i forordning nr . 1408/71 kan beroeve en person en ret, som vedkommende, uafhaengigt af faellesskabsretten, har faaet tillagt i henhold til en medlemsstats lovgivning .
23 Paa grundlag af denne fortolkning af Traktatens artikel 51 har Domstolen allerede i dommen af 12 . juni 1980, Laterza, praemis 10 ( 733/79, Sml . s . 1915 ), fastslaaet, at retten til boernetilskud, som skal udredes af den medlemsstat, paa hvis omraade en invalidepensionist har bopael, ikke medfoerer, at retten til stoerre og tidligere erhvervede boernetilskud, som det paahviler en anden medlemsstat at udrede, bortfalder . Domstolen tilfoejede, at naar de boernetilskud, som faktisk oppebaeres i bopaelsstaten, er lavere end boernetilskuddene i henhold til den anden medlemsstats lovgivning, kan arbejdstageren af sidstnaevnte stats kompetente institution kraeve en tillaegsydelse, som svarer til forskellen mellem de to ydelser .
24 Det i hovedsagen rejste problem mht . dobbeltydelser maa loeses paa tilsvarende maade, nemlig paa grundlag af formaalet med Traktatens artikel 51 og de retningslinjer, der kan udledes af Domstolens praksis .
25 Derfor skal de forelagte spoergsmaal besvares med, at artiklerne 12 og 73 i Raadets forordning nr . 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, skal fortolkes saaledes, at en arbejdstager har ret til familieydelser i beskaeftigelsesmedlemsstaten for familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat, selv om arbejdstagerens aegtefaelle allerede paa samme grundlag oppebaerer familieydelser i en tredje medlemsstat, hvor aegtefaellen udoever loennet beskaeftigelse, men kun i det omfang de familieydelser, der faktisk udbetales i den tredje medlemsstat, er lavere end familieydelserne efter den foerste medlemsstats ordning . I saa fald kan arbejdstageren kraeve, at foerstnaevnte medlemsstats kompetente institution udbetaler en tillaegsydelse svarende til forskellen mellem de to beloeb .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
26 De udgifter, der er afholdt af den belgiske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Arbeidsrechtbank, Antwerpen, ved dom af 10 . juni 1988, for ret :
Artiklerne 12 og 73 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, skal fortolkes saaledes, at en arbejdstager har ret til familieydelser i beskaeftigelsesmedlemsstaten for familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat, selv om arbejdstagerens aegtefaelle allerede paa samme grundlag oppebaerer familieydelser i en tredje medlemsstat, hvor aegtefaellen udoever loennet beskaeftigelse, men kun i det omfang de familieydelser, der faktisk udbetales i den tredje medlemsstat, er lavere end familieydelserne efter den foerste medlemsstats ordning . I saa fald kan arbejdstageren kraeve, at foerstnaevnte medlemsstats kompetente institution udbetaler en tillaegsydelse svarende til forskellen mellem de to beloeb .