CELEX: 61994TJ0368
Tjenestemandsvedtægten
personaleudvalg
valg
en fagforenings eler en faglig sammenslutnings ret til at opstille flere lister

Dommens præmisser
Retlige bestemmelser
1 Denne sag vedroerer de bestemmelser, der regulerer valg til Kommissionens Personaleudvalg i den lokale sektion i Bruxelles.
2 I medfoer af artikel 9, stk. 1, litra a), i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber (herefter "vedtaegten") skal der i hver institution oprettes et Personaleudvalg, eventuelt inddelt i sektioner for hvert tjenestested. I artikel 9, stk. 3, i vedtaegten bestemmes, at Personaleudvalget skal varetage personalets interesser over for institutionen og sikre en stadig kontakt mellem denne og personalet samt bidrage til tjenestegrenenes tilfredsstillende funktion ved at give personalet mulighed for at fremsaette sine synspunkter.
3 Personaleudvalgets sammensaetning og de naermere regler for dets funktion fastlaegges af hver institution i overensstemmelse med bestemmelserne i vedtaegtens bilag II. Det bestemmes i artikel 1, stk. 2, i dette bilag, at generalforsamlingen af institutionens tjenestemaend fastlaegger betingelserne for valg til Personaleudvalget.
4 Med hjemmel i vedtaegtens artikel 9, stk. 2, vedtog Kommissionen den 27. april 1988 en "ordning om Personaleudvalgets sammensaetning og funktion". I artikel 6 i denne ordning bestemmes, at de af generalforsamlingen af tjenestemaend i Kommissionen fastlagte naermere regler for valg til de lokale sektioner saa vidt muligt skal sikre, at alle kategorier og tjenestegrupper af tjenestemaend samt de ansatte, som er naevnt i artikel 7, stk. 1, i vilkaarene for de oevrige ansatte i Faellesskaberne, er repraesenteret.
5 Generalforsamlingen af tjenestemaend og oevrige ansatte i Kommissionen i den lokale sektion i Bruxelles vedtog med hjemmel i den saaledes tillagte regelfastsaettende befoejelse den 15. september 1992 et valgregulativ, som uden nogen aendring paa ny blev vedtaget af generalforsamlingen den 20. september 1994. I medfoer af artikel 2 i dette valgregulativ oprettes et valgudvalg, som bl.a. har til opgave at offentliggoere meddelelse om valg (artikel 5), at tage stilling til de foreslaaede kandidater og udelade dem, som ikke opfylder de betingelser, som er opstillet i artikel 5, stk. 2, og i artikel 6 i regulativet (artikel 7), ved flertalsbeslutning at traeffe afgoerelse om de indvendinger, som maatte fremkomme under valghandlingerne (artikel 18), at offentliggoere resultatet af valgene (artikel 19), at modtage alle indvendinger mod valgenes gyldighed og videregive dem til Kommissionen (artikel 20), at udarbejde et referat af forloebet af valgproceduren og valgenes resultat (artikel 21) og lade valgregulativet finde anvendelse (artikel 22).
6 I artikel 6 i regulativet opstilles betingelserne for, at de kandidatlister, som kan indleveres ved valg til Personaleudvalget, er gyldige; bestemmelsen lyder:
"Der er 27 pladser til raadighed.
Indstilling af kandidater fremsaettes paa lister med hoejst 27 kandidater og 27 tilsvarende suppleanter. Samme kandidat kan kun optraede ét sted. Hver indstilling skal vaere underskrevet af kandidaten og suppleanten. Saafremt der kun er en underskrift, skal indstillingen ledsages af en erklaering fra den anden kandidat om, at indstillingen accepteres.
Naar der indleveres kandidatlister, er den foerstekandidats underskrift tilstraekkelig.
Fagforeningerne eller de faglige sammenslutninger kan indlevere kandidatlister. I saa fald skal foreningerne og sammenslutningerne over for valgudvalget, senest naar de opstillede kandidaters valgbarhed proeves, kunne godtgoere, at de paagaeldende har accepteret at stille op. Afvisning af en kandidatindstilling har ikke indflydelse paa gyldigheden af de andre kandidatindstillinger paa samme liste.
Hver liste indleveres med en opstilling valgt af den paagaeldende fagforening eller faglige sammenslutning.
Indstilling af kandidater, som ikke er tjenestemaend, kan kun godkendes, naar kandidaterne har kontrakt af laengere varighed end et aar eller paa ubestemt tid, samt ° naar kandidaterne har kontrakt af kortere varighed end et aar ° saafremt de har gjort tjeneste i mindst seks maaneder."
7 Regulativets artikel 9 omhandler ligeledes indlevering af kandidatlister og lyder: "Listen over valgbare kandidater offentliggoeres mindst tre arbejdsdage foer valget.
Navnene paa hver liste skal angives i den raekkefoelge, hvori de er opfoert paa den respektive liste, som hver fagforening eller faglige sammenslutning har indleveret.
Paa listerne anfoeres kandidaternes kategori eller tjenestegruppe eller ° for oevrige ansatte ° kategori."
8 I artikel 10 i regulativet anfoeres mulige former for stemmeafgivning ved valgene til Personaleudvalget saaledes:
"Former for stemmeafgivning: Vaelgeren skal tilkendegive sin stemme paa foelgende maade, da der ellers indtraeder ugyldighed:
a) enten: listestemme. I saa fald saettes kryds i feltet under den valgte listes nummer og initialer (stemme ved listens foerstekandidat)
b) eller: stemme paa hoejst 27 kandidater og suppleanter paa en eller flere lister. I saa fald saettes der kryds i feltet ud for den oenskede kandidats navn, dog hoejst 27 (personlig stemme)
c) en stemme afgivet ved afkrydsning ud for 'listens foerstekandidat' og suppleret med 'personlige stemmer' paa samme liste betragtes alene som 'personlig stemme'
Stemmeafgivelsen er ugyldig, hvis vaelgeren paa stemmesedlen har anfoert nogen som helst anden form for paaskrift, underskrift, rettelse eller tegn."
Sagens faktiske omstaendigheder
9 Den 11. oktober 1994 offentliggjorde valgudvalget en meddelelse om valg paa datoerne den 22., 23. og 24. november 1994 med henblik paa besaettelse af pladserne i den lokale sektion af Personaleudvalget i Kommissionen i Bruxelles.
10 Den 18. oktober 1994 indleverede Union syndicale, en fagforening af europaeiske tjenestemaend, som omhandlet i vedtaegtens artikel 24a, to lister med 27 kandidater og deres suppleanter. Den ene, benaevnt "Union syndicale", med naestformanden i Union syndicale, L. Schubert, som foerstekandidat, blev indleveret af Halskov (for L. Schubert), den anden, benaevnt "Research/Union syndicale", med formanden for Union syndicale, P. Blanchard, som foerstekandidat, blev indleveret af P. Blanchard. Sidstnaevnte liste omfattede bl.a. delvis videnskabelige og tekniske EF-ansatte, saavel tjenestemaend som oevrige ansatte, jf. vedtaegtens artikel 92 til 101.
11 Valgudvalget godkendte ifoelge referat af 20. oktober 1994 af udvalgets moede den 19. oktober 1994 de syv til udvalget indleverede lister, herunder de to lister fra Union syndicale.
12 Den 20. og 24. oktober 1994 indgav L. Rijnoudt og L. Di Marzio, der er foerstekandidat henholdsvis paa listen for Fédération de la fonction publique européenne (FFPE) og paa listen for Association of Independent Officials for the Defense of the European Civil Service/Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAO-AFI), begge klage til valgudvalget over godkendelsen af Union syndicale' s to lister.
13 Den 3. november 1994 underrettede valgudvalgets formand Union syndicale' s politiske sekretaer om, at udvalget havde fundet, at klagerne kunne behandles, og at han paa grundlag af en udtalelse fra Kommissionens Juridiske Tjeneste fandt, at opstilling af to lister fra samme fagforening eller faglige sammenslutning af europaeiske tjenestemaend var i strid med valgregulativet, hvorfor han anmodede Union syndicale om at traekke den ene af de to lister tilbage og kun at opstille én liste.
14 Union syndicale accepterede den 7. november 1994 at traekke listen "Research/Union syndicale" tilbage og at opstille den under en ny benaevnelse paa betingelse af, at valgudvalget garanterede, at de to lister ville blive endeligt godkendt.
15 Den 8. november 1994 tilstillede valgudvalgets formand Union syndicale' s politiske sekretaer en meddelelse om, at Union syndicale' s betingelser for at aendre benaevnelsen af en af dens lister ikke var blevet godkendt af udvalget, og at listen "Research/Union syndicale" derfor var blevet afvist.
16 Den 8. november 1994 indfandt sagsoegeren sig hos valgudvalget og anmodede om godkendelse af listen "Research/Union syndicale" under en anden betegnelse, der ikke indeholdt en henvisning til denne faglige organisation. Dette afviste formanden for valgudvalget.
17 Den 10. november 1994 indbragte sagsoegeren derefter i medfoer af vedtaegtens artikel 90, stk. 2, en klage over disse afgoerelser og over Kommissionens undladelse af enten at forhindre eller aendre de naevnte afgoerelser; subsidiaert klagedes over vedtagelsen af valgregulativet.
Retsforhandlinger og parternes paastande
18 Den 11. november 1994 anlagde sagsoegeren i overensstemmelse med vedtaegtens artikel 91, stk. 4, sag for Retten med paastand om annullation af disse retsakter samt erstatning for de heraf foelgende tab. Samtidig anmodedes Rettens praesident om at anordne foreloebige forholdsregler i form af udsaettelse og suspension af valgene.
19 Den 21. november 1994 afsagde Rettens praesident kendelse, hvorefter valgene til Kommissionens Personaleudvalg i den lokale sektion i Bruxelles blev suspenderet, og der blev fastsat en frist for indlevering af nye kandidatlister, hvis benaevnelse ikke maatte kunne forveksles med benaevnelsen af de lister, som valgudvalget allerede havde godkendt, eller med navne paa de fagforeninger, som havde opstillet dem. Sagsoegeren kunne paaberaabe sig de samme betingelser som andre kandidater (sag T-368/94 R, Blanchard mod Kommissionen, Sml. II, s. 1099).
20 Den 7. december 1994 offentliggjorde valgudvalget foelgelig en fornyet almindelig meddelelse om valg, fastlagt til den 31. januar, den 1. og 2. februar 1995. Nye kandidatindstillinger skulle indgives mellem den 8. og den 15. december 1994.
21 Sagsoegeren har indleveret en liste benaevnt "Together for Research", hvor han er foerstekandidat. Denne liste fik to pladser ved "personlige stemmer", hvoraf han blev tildelt den ene.
22 Den 24. februar 1995 afviste Kommissionen sagsoegerens klage, hvilket blev meddelt ham den 1. marts 1995.
23 Den 24. marts 1995 fremsatte Union syndicale-Bruxelles (herefter "Union syndicale") begaering om intervention til stoette for sagsoegerens paastande i overensstemmelse med artikel 115 i Rettens procesreglement.
24 Den 10. maj 1995 tog formanden for Rettens Fjerde Afdeling begaeringen om intervention til foelge.
25 Intervenienten har ikke indgivet skriftligt indlaeg inden for den fastsatte frist.
26 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Fjerde Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse. Retsmoedet fandt sted den 25. oktober 1995. Parterne afgav indlaeg og besvarede de af Retten stillede spoergsmaal.
27 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
Annullationssoegsmaalet
° Principalt
° Annullation af den eller de afgoerelser, som er truffet af valgudvalget (oprettet i henhold til artikel 2 i regulativet vedroerende fremgangsmaaden ved valg til Personaleudvalget i Kommissionen og vedtaget den 15.9.1992 af generalforsamlingen af tjenestemaend og oevrige ansatte i Kommissionen i De Europaeiske Faellesskaber repraesenteret i den lokale sektion i Bruxelles og atter vedtaget uden aendring den 20.9.1994), og som fremgaar af meddelelsen af 3. november 1994 fra formanden for valgudvalget til den politiske sekretaer for Union syndicale fédérale.
° Annullation af den eller de af valgudvalget trufne afgoerelser, som fremgaar af meddelelsen af 8. november 1994 fra formanden for valgudvalget til den politiske sekretaer for Union syndicale fédérale.
° Annullation ° for saa vidt det er fornoedent ° af formanden for valgudvalgets eller af valgudvalgets mundtlige afgoerelse af 8. november 1993 kl. 13.00 om at naegte at godkende en liste med 27 kandidater plus suppleanter fra listen "Research/Union syndicale" under en anden betegnelse, der ikke indeholdt en henvisning til "Union syndicale".
° Annullation af Kommissionens tilsvarende undladelse af som ansaettelsesmyndighed at forhindre, at valgudvalget traf den eller de foerst ovenfor anfoerte afgoerelser, eller af at aendre dem.
° Annullation af ansaettelsesmyndighedens undladelse af at forhindre, at valgudvalget traf den eller de foelgende afgoerelser.
° Annullation af ansaettelsesmyndighedens undladelse af at forhindre, at den tredje anfaegtede afgoerelse blev truffet, eller af at aendre den.
° Subsidiaert
° Annullation af valgregulativet af 15. september 1992 som vedtaget uden aendring den 20. september 1994, saafremt det skal fortolkes som indeholdende et forbud mod, at en faglig organisation indleverer flere lister med 27 kandidater plus suppleanter til valg af Personaleudvalget, og ° under denne forudsaetning ° ansaettelsesmyndighedens undladelse af at foregribe eller at forkaste vedtagelsen af regulativet.
° Kommissionen doemmes til at yde sagsoegeren erstatning med tillaeg af renter for den ikke-oekonomiske skade, han har lidt paa grund af de erstatningspaadragende, anfaegtede afgoerelser.
° Kommissionen doemmes til at betale sagens omkostninger.
28 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
° Frifindelse for annullationskravene.
° Frifindelse for paastanden om erstatning for den oekonomiske saavel som ikke- oekonomiske skade, som sagsoegeren paastaar at have lidt.
° Der traeffes afgoerelse om sagens omkostninger i overensstemmelse med gaeldende ret.
Formaliteten
Parternes argumenter
29 Uden formelt at fremkomme med en formalitetsindsigelse har Kommissionen rejst tvivl om, hvorvidt sagsoegeren stadig har retlig interesse i en annullationspaastand og et erstatningskrav, eftersom den kendelse, som Rettens praesident afsagde den 21. november 1994, har gjort det muligt for sagsoegeren at opstille til valget og i oevrigt blive valgt til den nye lokale sektion af Personaleudvalget i Kommissionen. Foelgelig vil de anfaegtede retsakter ikke laengere reelt kunne skade ham, og sagsoegeren har ikke laengere en aabenbar og aktuel retlig interesse.
30 Kommissionen har overladt til Rettens skoen at traeffe afgoerelse om det rejste formalitetsspoergsmaal, men har fremhaevet, at naar der sammen med en annullationspaastand fremsaettes erstatningspaastand, er spoergsmaalet om, hvorvidt denne kan antages til realitetsbehandling, naert forbundet med spoergsmaalet om, hvorvidt annullationspaastanden kan antages til realitetsbehandling.
31 Sagsoegeren har indledningsvis hertil anfoert, at de omtvistede afgoerelser ikke blot udgoer hindringer for hans ret til at opstille til valget, men ligeledes for hans foreningsfrihed og ret til som vaelger at stemme under fuldt ud lovlige betingelser.
32 Sagsoegeren har dernaest gjort gaeldende, at hans deltagelse i valgene til Personaleudvalget indskriver sig blandt de foreloebige forholdsregler, som blev anordnet ved kendelse afsagt af Rettens praesident den 21. november 1994. Dersom hans retlige interesse i hovedsagen kunne beroeres af de foreloebige forholdsregler, ville det betyde, at saadanne kendelser har endelige retsvirkninger, hvilket ville stride mod Domstolens og Rettens faste praksis, hvorefter foreloebige forholdsregler ikke maa foregribe afgoerelsen i hovedsagen (kendelse afsagt af formanden for Domstolens Tredje Afdeling den 11.6.1985, sag 146/85 R, Diezler m.fl. mod OESU, Sml. s. 1805, praemis 9). Sagsoegeren har tilfoejet, at skoent kendelsen har gjort det muligt for ham at stille op til valgene sammen med de andre kandidater paa listen, har han ikke kunnet goere det under de betingelser, som han indledningsvis havde oensket, og som han ansaa for lovlige.
33 Sagsoegeren har desuden anfoert, at alle vaelgere har retmaessig interesse i, at deres stemme faar retsvirkninger i overensstemmelse med vedtaegtens forskrifter, og i, at deres organisations repraesentanter vaelges under forhold og efter regler, der er i overensstemmelse med vedtaegtsforskrifterne. Sagsoegeren har tilfoejet, at enhver kandidat til valgene ligeledes har retmaessig interesse i, at det videre forloeb, efter at han har indgivet sit kandidatur, finder sted i overensstemmelse med vedtaegtsforskrifterne og de forskellige valgregulativer. De anfaegtede afgoerelser har derfor fortsat skadet ham ° saavel som stemmeberettiget vaelger som i sin egenskab af valgt kandidat og som medlem af og tidligere formand for Union syndicale ° gennem valgenes resultater.
34 Det fremgaar ligeledes ° efter sagsoegerens opfattelse ° af retspraksis, at denne interesse forelaa saavel ved de valg, som har fundet sted, som ved de valg, som vil finde sted (Domstolens dom af 27.10.1987, forenede sager 146/85 og 431/85, Diezler m.fl. mod OESU, Sml. II, s. 4283, praemis 9, Rettens dom af 8.3.1990, sag T-28/89, Maindiaux m.fl. mod OESU, Sml. II, s. 59, praemis 28, og af 14.7.1994, sag T-534/93, Grynberg og Hall mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 595, praemis 29 og 30). Sagsoegeren har gjort gaeldende, at han under alle omstaendigheder fortsat har retlig interesse i de kommende valg.
Rettens bemaerkninger
35 Retten bemaerker for det foerste, at Domstolen har kendt for ret, at "alle vaelgere har interesse i, at deres organisations repraesentanter vaelges under forhold og efter regler, der er i overensstemmelse med de vedtaegtsforskrifter, der gaelder for valgs afholdelse paa omraadet", og at en tjenestemands "status som stemmeberettiget vaelger derfor i og for sig indebaerer, at han har den fornoedne retlige interesse i at faa sit krav proevet ved Domstolen" (den naevnte dom i sagen Diezler m.fl. mod OESU, praemis 9). Sagsoegeren handler i denne sag navnlig som stemmeberettiget vaelger og som medlem af en faglig organisation.
36 Naar henses hertil, maa det for det andet undersoeges, om sagsoegeren efter at vaere blevet valgt til Personaleudvalget ved de valg, der blev organiseret i overensstemmelse med den naevnte kendelse afsagt af Rettens praesident den 21. november 1994, kan kraeve, at valgene organiseres i overensstemmelse med de herom gaeldende bestemmelser, uden derved at handle i lovens eller institutionernes interesse eller paaberaabe sig fremtidige eller hypotetiske interesser og uden noget bevis for klagepunkter, der vedroerer ham personlig.
37 Hertil bemaerkes indledningsvis, at sagsoegerens blotte status som stemmeberettiget vaelger ° hvad enten han er valgt som medlem af Personaleudvalget eller ej ° beviser, at han ikke handler udelukkende i lovens eller institutionens interesse. Retten fastslaar dernaest, at sagsoegeren ikke paaberaaber sig fremtidige eller hypotetiske interesser til stoette for sit soegsmaal, naar han goer gaeldende, at vilkaarene for valg af ham og resultaterne for den liste, som han stod i spidsen for, kunne have vaeret anderledes, saafremt de anfaegtede afgoerelser havde vaeret i overensstemmelse med de bestemmelser, som gaelder for valgproceduren. Retten finder endelig, at sagsoegeren kan paaberaabe sig klagepunkter, der vedroerer ham personligt, saavel som vaelger med interesse i at udoeve sin stemmeret under overholdelse af de gaeldende bestemmelser for valgproceduren som i sin status som medlem af en faglig organisation, hvis valgresultater kunne have vaeret anderledes, saafremt de anfaegtede beslutninger var blevet omformuleret i overensstemmelse med den fortolkning af de gaeldende bestemmelser, som han har fremsat til stoette for sit soegsmaal.
38 Det foelger derfor af de samlede betragtninger, at annullationspaastanden maa antages til realitetsbehandling. Da udfaldet af formalitetsproevelsen af erstatningspaastanden i denne sag er naert forbundet med proevelsen af annullationspaastanden, maa erstatningspaastanden ligeledes antages til realitetsbehandling.
Realiteten
Annullationspaastanden
39 Sagsoegeren har paaberaabt sig fem anbringender til stoette for sit soegsmaal. Det foerste er, at valgregulativets artikel 7 og 18 er tilsidesat, idet valgudvalget, der paa sit moede den 19. oktober 1994 havde godkendt de to lister, der var opstillet af Union syndicale, ikke kunne omgoere denne beslutning. Det andet anbringende er, at valgregulativet er tilsidesat, idet dets bestemmelser ikke forbyder en faglig organisation at opstille flere lister til samme valg. Det tredje anbringende er, at principperne om frihed og demokrati eller ligebehandling er tilsidesat. Det fjerde anbringende er, at der er sket tilsidesaettelse af repraesentativitetsprincippet og/eller det princip, hvorefter personalet skal have mulighed for at fremsaette sine synspunkter. Det femte anbringende gaar ud paa, at fagforeningsfriheden og princippet om, at alle tjenestemaend er valgbare, er tilsidesat.
Foerste anbringende: tilsidesaettelse af valgregulativets artikel 7 og 18
° Parternes argumenter
40 Sagsoegeren har foerst gjort gaeldende, at valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994, hvorefter Union syndicale skulle traekke en af de af organisationen opstillede to lister tilbage, er ulovlig, idet den opfordrer organisationen til at tilsidesaette valgregulativets artikel 7, stk. 2, hvorefter "kandidaturer, som allerede er godkendt af valgudvalget, kan ikke tilbagekaldes af kandidaterne".
41 Sagsoegeren har dernaest gjort gaeldende, at valgudvalget ikke havde kompetence til paa baggrund af en klage at omgoere en beslutning, som det havde truffet med hjemmel i valgregulativets artikel 7. Valgudvalget har efter sagsoegerens opfattelse handlet i medfoer af valgregulativets artikel 18, hvorefter udvalget blot har kompetence til at traeffe afgoerelse om de klager, der indbringes under valghandlingerne. Artikel 18 hjemler saaledes ikke et retsmiddel mod valgudvalgets egne afgoerelser eller en procedure, hvorefter det er muligt at anmode valgudvalget om at traekke en af sine afgoerelser tilbage. Sagsoegeren stoetter sin argumentation paa det forhold, at regulativets artikel 4 og 20 udtrykkeligt bestemmer, at klager over valgudvalgets afgoerelser skal tilstilles administrationen direkte eller gennem valgudvalget.
42 Sagsoegeren har videre gjort gaeldende, at saafremt de anfaegtede afgoerelser udgoer en delvis tilbagetraekning af valgudvalgets afgoerelse af 19. oktober 1994, er det spoergsmaalet, hvorvidt en saadan afgoerelse er lovlig. Det almindelige princip, hvorefter ulovlige retsakter, der tillaegger individuelle rettigheder, kan tilbagekaldes (Domstolens dom af 12.7.1957, forenede sager 7/56, 3/57 til 7/57, Algera m.fl. mod Den Faelles Forsamling, Sml. 1954-1964, s. 45, org. ref.: Rec. s. 81), finder ikke anvendelse i dette tilfaelde dels paa grund af den saeregne fremgangsmaade ved klage i forbindelse med et valg, og dels fordi den omhandlede retsakt ikke er en administrativ retsakt.
43 Sagsoegeren har desuden fremhaevet, at faellesskabsinstitutionerne ikke blot har ret til at gribe ind af egen drift, hvor de maatte naere tvivl om forskriftsmaessigheden af et valg til Personaleudvalget, men ogsaa er forpligtede til at traeffe afgoerelse vedroerende de klager i forbindelse hermed, som efter den i artikel 90 og 91 foreskrevne fremgangsmaade maatte blive indbragt for dem (de naevnte domme i sagerne Maindiaux m.fl. mod OESU, Diezler m.fl. mod OESU og Grynberg og Hall mod Kommissionen, og dom af 29.9.1976, sag 54/75, De Dapper mod Parlamentet, Sml. s. 1381, praemis 19-25). Det fremgaar ligeledes efter sagsoegerens opfattelse af den naevnte dom i sagen De Dapper mod Parlamentet, at det saaledes fastlagte retsmiddel er det eneste anvendelige til loesning af konflikter paa valgomraadet.
44 Ifoelge sagsoegeren burde valgudvalget foelgelig have afvist de to klager, der blev indbragt den 20. og 24. oktober 1994. Sagsoegeren har desuden tilfoejet, at det er muligt, at valgudvalget ensidigt ° og ikke paa baggrund af klager i medfoer af regulativets artikel 22, som tillaegger udvalget kompetence til at anvende regulativet ° havde kunnet tilbagekalde sin afgoerelse om at godkende listerne fra Union syndicale.
45 Kommissionen har heroverfor indledningsvis anfoert, at valgregulativets artikel 7 forbyder en kandidat at tilbagekalde et kandidatur, som er godkendt af valgudvalget, men ikke fratager dette mulighed for at traeffe en anden afgoerelse om godkendelsen af de indleverede kandidatlister, som oprindeligt blev undersoegt i lyset af kandidaternes valgbarhed.
46 Kommissionen har desuden gjort gaeldende, at det ikke kan vaere udelukket at tilbagekalde en administrativ retsakt, som er ulovlig, navnlig naar det sker inden for en rimelig tidsfrist, i overensstemmelse med de principper, som er fastlagt i den naevnte dom i sagen Algera m.fl. mod Den Faelles Forsamling.
47 Kommissionen har desuden fremhaevet, at den har overladt det til Union syndicale at vaelge, hvilken af de to lister, som skulle traekkes tilbage, og derved har vist samarbejdsaand og vilje til at yde bistand.
48 Kommissionen har endelig anfoert, at valgregulativets artikel 18 giver valgudvalget ret, men navnlig ogsaa pligt til at sikre, at valghandlingen forloeber lovligt. Kommissionen har anfoert, at artikel 18 ikke blot vedroerer stemmeafgivningen, saaledes som sagsoegeren har gjort sig til talsmand for. Kommissionen er af den opfattelse, at en saadan fortolkning hverken er i overensstemmelse med regulativets opbygning eller den rolle, som er tillagt valgudvalget, som bl.a. som i foersteinstans skal tage stilling til de klager, der fremkommer under valghandlingerne. Kommissionen har desuden anfoert, at det i valgregulativet ° f.eks. i artikel 4 og 20 ° udtrykkeligt fastlaegges, i hvilke tilfaelde valgudvalget ikke har besluttende myndighed.
49 Kommissionen kan derfor ikke se, hvorfor de retsmidler, som er omhandlet i den af sagsoegeren naevnte retspraksis, skulle vaere til hinder for, at valgudvalget skulle have mulighed for at omgoere en afgoerelse, naar det konstateres, at det har begaaet en fejl. Desuden kan denne afgoerelse om tilbagetraekning anfaegtes, som det netop fremgaar af naervaerende sag, og muligheden for at anvende andre retsmidler ° som de i vedtaegten artikel 90 og 91 fastsatte ° beroeres derfor paa ingen maade. Denne analyse bekraeftes i oevrigt af den naevnte dom i sagen De Dapper m.fl. mod Parlamentet (navnlig praemis 23, 28 og 29) og af generaladvokat Mayras' forslag til afgoerelse (Sml. s. 1391).
° Rettens bemaerkninger
50 Retten finder for det foerste, at valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994, hvorved det anmodede Union syndicale om i sit navn kun at opstille "en af de to lister, som er indleveret af henholdsvis P. Blanchard og Halskov (for L. Schubert)", ikke kan anses for vaere en opfordring til at tilsidesaette valgregulativets artikel 7, stk. 2. I medfoer af denne bestemmelse er det nemlig forbudt en kandidat at tilbagetraekke sit kandidatur paa eget initiativ eller paa initiativ fra den faglige organisation, paa hvis liste kandidaten er opstillet, efter at den kandidatliste, hvor han er anfoert, er blevet indleveret til valgudvalget. I det foreliggende tilfaelde er tilbagetraekningen af en af de to omhandlede lister imidlertid et resultat af valgudvalgets afgoerelse. Det drejer sig derfor paa ingen maade om en tilbagetraekning som omhandlet af forbuddet i valgregulativets artikel 7, stk. 2, ogsaa selv om valgudvalgets afgoerelse overlod det til Union syndicale at vaelge, hvilken liste man ville traekke tilbage.
51 Dernaest konstaterer Retten, at sagsoegeren er enig i, at valgudvalget i medfoer af den kompetence, som er tillagt udvalget i valgregulativets artikel 22, hvorefter det tilkommer dette at anvende regulativet, paa eget initiativ kan traekke en afgoerelse vedroerende indgivelsen af en kandidatliste tilbage. Med denne praecision maa det derfor undersoeges, om valgudvalget overtraeder valgregulativets artikel 18, saafremt det aendrer en afgoerelse eller traekker en afgoerelse vedroerende indgivelsen af en kandidatliste tilbage som foelge af en henvendelse udefra, saaledes som det her er tilfaeldet.
52 Hertil bemaerkes indledningsvis, at den fremgangsmaade, der er fastsat i vedtaegtens artikel 90 og 91, ikke paa nogen maade er til hinder for, at en berettiget part over for ophavsmanden til en afgoerelse fremkommer med sine bemaerkninger, navnlig vedroerende afgoerelsens retmaessighed. En berettiget part boer nemlig kunne forhandle med afgoerelsens ophavsmand, eller paavirke dennes stillingtagen, foer der anlaegges sag i overensstemmelse med disse artikler, uden at en eventuel aendring eller tilbagetraekning af den trufne afgoerelse er stoedende for retssikkerheden. Det foelger heraf, at enhver aendring eller tilbagetraekning af en afgoerelse som foelge af en saadan henvendelse bl.a. maa finde sted inden for en rimelig frist. Afgoerelsen af 3. november 1994 om tilbagetraekning blev truffet blot femten dage efter, at den foerste afgoerelse var truffet den 19. oktober 1994, hvilket ikke i dette tilfaelde kan karakteriseres som et urimeligt tidsrum.
53 Retten bemaerker dernaest, at enhver ny afgoerelse, som traeffes efter en saadan henvendelse, ligeledes kan aendres eller traekkes tilbage under de samme betingelser og kan anfaegtes i overensstemmelse med den i vedtaegtens artikel 90 og 91 fastsatte procedure. Foelgelig bibeholder en berettiget part alle processuelle rettigheder, bl.a. vedroerende soegsmaalsfristerne, uden at disse rettigheder beroeres af afgoerelsens aendring eller tilbagetraekning.
54 Retten bemaerker hertil dels, at sagsoegeren er enig i, at en administrativ retsakt, der tillaegger individuelle rettigheder, kan tilbagetraekkes, naar den er ulovlig, og dels, at han ikke har paavist, hvorfor dette almindelige retsprincip ikke skulle finde anvendelse paa valghandlingen, og ej heller hvorfor valgudvalgets afgoerelse af 19. oktober 1994 ikke skulle vaere en administrativ retsakt, som sagsoegeren har paastaaet under den mundtlige forhandling.
55 Endelig maa det praeciseres, at henvendelsen fra de to faglige organisationer, som ligger til grund for de anfaegtede afgoerelser, ikke er en klage i den i vedtaegtens artikel 90 og 91 anfoerte betydning. Det drejer sig nemlig om henvendelser til afgoerelsens ophavsmand, som ikke fratager disse faglige organisationer retten til i oevrigt at anvende de retsmidler, som er gennemfoert ved vedtaegtens artikel 90 og 91, under de fastsatte betingelser og frister.
56 I betragtning heraf finder Retten, at valgudvalgets afgoerelse om at traekke sin afgoerelse af 19. oktober 1994 tilbage ikke i dette tilfaelde udgoer en overtraedelse af valgregulativets artikel 18, hvorefter ophavsmanden til en hvilken som helst administrativ afgoerelse inden for rammerne af den omhandlede valghandling kan traekke afgoerelsen tilbage, medmindre andet udtrykkelig er bestemt.
57 I oevrigt bemaerkes, at valgregulativets artikel 18 ikke alene vedroerer stemmeafgivningen ° med undtagelse af stemmeoptaellingen ° saaledes som sagsoegeren har gjort gaeldende, eftersom artikel 18 er udtryk for et almindeligt princip og indgaar i valgregulativets almindelige bestemmelser i lighed med regulativets artikel 22.
58 Det foelger af det ovenfor anfoerte, at valgudvalget ved at traekke sin afgoerelse af 19. oktober 1994 tilbage hverken har tilsidesat valgregulativets artikel 7, stk. 2, eller artikel 18. Det foerste anbringende kan derfor ikke tages til foelge.
Andet anbringende: valgregulativet forbyder hverken udtrykkeligt eller implicit en faglig organisation at opstille flere lister
° Parternes argumenter
59 Sagsoegeren har for det foerste gjort gaeldende, at der ikke i valgregulativets ordlyd ligger noget afgoerende argument, idet artikel 6 og 9 ikke kan fortolkes paa en saadan maade, at Union syndicale ikke skulle kunne opstille flere kandidatlister til valgene til Personaleudvalget.
60 Sagsoegeren har dernaest gjort gaeldende, at de tjenestemaend og oevrige ansatte, som ikke er medlem af en faglig organisation, for deres vedkommende har ret til at opstille saa mange lister, som de oensker, uden at det kan paastaas, at denne mulighed beroerer valgsystemet eller de hoejere retsregler, som ligger til grund herfor.
61 Sagsoegeren har foelgelig anfoert, at valgregulativet skal fortolkes systematisk og i overensstemmelse med de hoejere retsregler, som finder anvendelse paa omraadet, saaledes som det kraeves i Rettens praksis (den naevnte dom i sagen Grynberg og Hall mod Kommissionen, praemis 39 og 49).
62 Valgsystemet bygger saaledes for det foerste paa individuelle rettigheder og tjenestemaendenes foreningsfrihed paa valgomraadet. Ifoelge sagsoegeren er det forhold, at samme faglige organisation opstiller flere kandidatlister, ikke i strid med de individuelle valgrettigheder.
63 For det andet giver valgsystemet mulighed for individuelle kandidaturer, for personlige stemmer og for at stemme paa kandidater fra flere lister, samtidig med, at det i begraenset maalestok opstiller saerligt gode betingelser for kandidatlister og listestemmer. Sagsoegeren har videre gjort gaeldende, at det ikke strider mod ordningen med lister, at en faglig organisation indleverer flere lister, fordi ligevaegten mellem de to maader at afgive stemme paa (listestemme og personlig stemme) opretholdes. Sagsoegeren har desuden gjort gaeldende, at begraensningen til 27 kandidater pr. liste ikke er til hinder for, at en faglig organisation indleverer flere lister, fordi denne begraensning blot er en teknisk bestemmelse, der har til formaal at faa det antal stemmer, som vaelgeren har til raadighed, til at svare til det antal pladser, der er til raadighed. Denne begraensning vedroerer foelgelig hver enkelt liste.
64 For det tredje respekterer valgsystemet ° ifoelge sagsoegeren ° foreningsfriheden og organisationsfriheden, uden dog at bygge paa et system med fagforeningskandidater, eftersom den eneste saerlige bestemmelse vedroerende faglige organisationer er valgregulativets artikel 6, stk. 6, hvori det bestemmes, at en liste, der indgives af en faglig organisation, ikke skal underskrives af alle kandidaterne. Da fagforeningernes deltagelse ifoelge sagsoegeren er et fremmedelement i valgregulativet, giver dette ikke Kommissionen ret til at opstille regler for de faglige organisationer under valghandlingerne, men goer det blot muligt for Kommissionen at overvaage, om de lister, som disse faglige organisationer opstiller, er forskriftsmaessige. Det staar fortsat efter sagsoegerens opfattelse tjenestemaendene frit for at fastlaegge de kriterier, hvorefter de oensker at slutte sig sammen inden for rammerne af generalforsamlingen af tjenestemaend, uden at disse kriterier noedvendigvis svarer til dem, som er afgoerende for tilslutningen til en faglig organisation. Foelgelig boer der inden for samme faglige organisation kunne tegne sig flere forskellige programmer og opstaa flere valglister.
65 Endelig har sagsoegeren for det fjerde gjort gaeldende, at valgsystemet tager sigte paa og til en vis grad sikrer, at alle tjenestegrupper, kategorier og oevrige ansatte bliver repraesenteret i overensstemmelse med de krav, som er fastsat i artikel 1, stk. 4, i vedtaegtens bilag II. At listen "Research/Union syndicale" blev opstillet skyldtes netop hensynet til at sikre, at alle tjenestegrupper, kategorier og oevrige ansatte blev repraesenterede. I denne forbindelse har sagsoegeren henvist til de systemer, der gaelder ved valg til visse faglige og sociale indretninger i Belgien.
66 Sagsoegeren har afslutningsvis anfoert, at det forhold, at en faglig organisation opstiller flere lister, er i overensstemmelse med det i valgregulativet fastlagte valgsystem og foelgelig ikke strider mod en af bestemmelserne heri.
67 Kommissionen har for det foerste hertil anfoert, at en raekke bestemmelser i valgregulativet, som f.eks. artikel 6, stk. 6, og artikel 9, stk. 2, bygger paa den forudsaetning, at hver politisk gruppe skal kunne opstille en liste med hoejst 27 kandidater. Kommissionen har desuden anfoert, at i modsat fald ville konkurrencevilkaarene mellem de forskellige faglige organisationer blive fordrejet, eftersom man fra samme faglige organisation faktisk ville staa over for et antal kandidater, der var hoejere end det antal pladser, som er til raadighed, hvilket ville vaere en omgaaelse af den bestemmelse, hvorefter det hoejst mulige kandidatantal er 27. Ifoelge Kommissionen er institutionens fortolkning derimod udtryk for respekt for aanden i valgordningen, idet hver faglig organisation skal staa paa lige fod med konkurrerende organisationer, naar henses til antallet af de til raadighed vaerende pladser. Kommissionen har desuden anfoert, at de af sagsoegeren fremsatte argumenter ° ved at bekraefte, at det system, som forfaegtes af Union syndicale, snarere er udtryk for et lighedsprincip mellem de to former for stemmeafgivelse (listestemme og personlig stemme) ° faktisk beviser, at sagsoegeren i realiteten har til hensigt at saette sig ud over bestemmelserne i den ordning, der i oejeblikket er gaeldende.
68 Kommissionen har for det andet gjort gaeldende, at det ikke i denne sag er relevant at paaberaabe sig de principper, hvorefter generalforsamlingen af tjenestemaend har befoejelser til at fastsaette regler vedroerende valg, tjenestemaend i medfoer af vedtaegtens artikel 24a har foreningsfrihed og fagforeningerne og de uafhaengige lister frit kan fastlaegge deres valgprogram, eftersom Kommissionen aldrig har anfaegtet disse principper. Kommissionen har desuden tilfoejet, at ej heller eksemplet med ordningen ved de belgiske socialvalg er relevant, eftersom mandaterne her fordeles i henhold til de forskellige arbejdstagerkategorier, hvilket forklarer, at de forskellige organisationer opstiller flere lister for hver kategori.
° Rettens bemaerkninger
69 Retten finder indledningsvis at maatte gennemgaa ordlyden af valgregulativets artikel 6 og 9. I denne forbindelse kan Retten konstatere, at artikel 9, stk. 2, bestemmer, at "navnene paa hver liste skal angives i den raekkefoelge, hvori de er opfoert paa den respektive liste, som hver fagforening eller faglige sammenslutning har indleveret". Det fremgaar af selve denne bestemmelses formulering, at hver fagforening kun kan indlevere en kandidatliste, saaledes som Kommissionen med foeje har anfoert. Desuden kan ordlyden af valgregulativets artikel 6 ikke rokke ved den udtrykkelige bestemmelse i valgregulativets artikel 9, stk. 2; begge artikler har derfor som forudsaetning, at hver fagforening kun kan indgive en kandidatliste til valget til Personaleudvalget.
70 Det fremgaar imidlertid af de argumenter, som parterne har fremsat under den skriftlige og den mundtlige forhandling, isaer af Kommissionens svar paa Rettens mundtlige spoergsmaal, at det ikke bestrides, at det af den gaeldende version af valgregulativet fremgaar, at enhver valgbar tjenestemand eller ansat kan opstille som kandidat paa en uafhaengig liste, selv om han er medlem af en faglig organisation, medlem de besluttende organer i en faglig organisation eller eventuelt formand for en faglig organisation. Kommissionen er ligeledes enig i, at kandidaten paa en uafhaengig liste offentligt kan meddele, at han har et tilhoersforhold til en faglig forening, hvilket hverv han varetager der, og i, at denne uafhaengige liste og dens kandidater mundtligt eller skriftligt kan tilkendegive sympati for eller stoette til de ideer og programmer, som en faglig organisation gaar ind for, uden at listen mister sin uafhaengige karakter i valgregulativets betydning.
71 Som svar paa et af Retten stillet mundtligt spoergsmaal har Kommissionen ikke desto mindre praeciseret, at institutionen tager afstand fra, at der i benaevnelsen af en uafhaengig liste ° selv om denne liste har de ovenfor beskrevne karakteristika ° kan henvises til navnet paa en faglig organisation, som opstiller sin egen liste, og at der under denne uafhaengige listes valgkampagne kan udsendes meddelelser, der er faelles for denne liste og den faglige organisations. Ifoelge Kommissionen kan saadanne fremgangsmaader vildlede vaelgeren med hensyn til karakteren af henholdsvis den af den faglige organisation opstillede liste og af den uafhaengige liste, og de maa derfor forbydes.
72 Retten bemaerker i oevrigt, at det er ubestridt, at alle lister, uanset deres oprindelse og den sympati, som kandidaterne maatte ytre for andre lister, konkurrerer med hinanden under valget til Personaleudvalget. En raekke bestemmelser i valgregulativet vedroerer i oevrigt kandidatlisten. Antallet af kandidater og suppleanter paa hver liste svarer saaledes noejagtigt til antallet af de poster, som er til raadighed, og der er ligeledes blevet gennemfoert et system med listestemmer.
73 Kommissionens udtrykkelige afslag paa anmodningen om at bruge en faglig organisations navn ved benaevnelsen af en uafhaengig liste hviler derfor ° som det er blevet fremhaevet under den mundtlige forhandling ° paa oensket om at undgaa enhver form for fejltagelse eller forvirring hos vaelgeren.
74 Det bemaerkes hertil, at vaelgeren kan vildledes paa to forskellige maader med hensyn til karakteren af en uafhaengig liste med de i praemis 70 beskrevne karakteristika. I det foerste tilfaelde indeholder den uafhaengige listes benaevnelse ingen henvisning til navnet paa en faglig organisation, saaledes som Kommissionen kraever, skoent kandidaterne er medlem af den faglige organisation, offentligt meddeler deres tilhoersforhold, mundtligt og skriftligt udtaler sympati for og stoette til den faglige organisations ideer og programmer, uden at den uafhaengige liste imidlertid indleveres eller opstilles af den faglige organisation. Vaelgeren risikerer under denne forudsaetning at begaa den fejltagelse at tro, at den kandidat eller de kandidater, som han vil stoette, er fuldstaendigt uafhaengige af den faglige organisation, som ligeledes har indleveret lister til valget til Personaleudvalget. Den mest effektive maade at forhindre denne form for fejltagelse paa er i den uafhaengige listes benaevnelse udtrykkeligt at henvise til den paagaeldende faglige organisations navn, hvilket oejeblikkeligt vil medfoere en hoejere grad af gennemskuelighed ved valget mellem de forskellige kandidatlister.
75 I det andet tilfaelde henviser den uafhaengige listes benaevnelse udtrykkeligt til navnet paa en faglig organisation, hvoraf medlemmer optraeder paa den uafhaengige liste, offentligt tilkendegiver, at de tilhoerer denne faglige organisation, mundtligt eller skriftligt udtaler sympati for og stoette til denne faglig organisations ideer og programmer, uden at den uafhaengige liste indleveres eller opstilles af den faglige organisation. Den fejl, som vaelgeren i dette tilfaelde risikerer at begaa, eller den forvirring, som en saadan situation kan give anledning til, bestaar i, at vaelgeren tror, at han ved at stoette en eller flere kandidater paa denne liste giver sine stemmer til den faglige organisation, hvis navn optraeder i listens benaevnelse. I denne henseende bemaerkes indledningsvis, at vaelgeren ° naar han afgiver sin stemme ° raader over oplysninger om alle valgets lister og kandidater, saaledes at han paa en gang kan faa kendskab til de konkurrerende listers benaevnelser og identificere dem, som er indleveret af den faglige organisation som saadan. Foelgelig er risikoen for, at vaelgeren begaar den omtalte fejltagelse, allerede i hoej grad reduceret. Dernaest bemaerkes, at den fejl, der som anfoert kan optraede i det andet tilfaelde, udelukkende kan skade den faglige organisation, hvis navn anvendes i den uafhaengige listes benaevnelse. Saafremt denne faglige organisation ikke klager over, at dens navn afvendes af kandidaterne paa en uafhaengig liste, er det ikke urimeligt at antage, at risikoen for, at den omtalte fejltagelse optraeder, praktisk taget ikke foreligger.
76 Det fremgaar af det ovenfor anfoerte, at manglen paa henvisning til den faglige organisations navn i den uafhaengige listes benaevnelse i det foerste tilfaelde i betragtelig grad indskraenker gennemskueligheden af valget mellem de forskellige kandidatlister og foroeger risikoen for, at vaelgeren begaar en fejltagelse, mens det forhold, at en faglig organisations navn i det andet tilfaelde optraeder i en uafhaengig listes benaevnelse foroeger gennemskueligheden af valget og foelgelig begraenser risikoen for fejltagelse eller forvirring hos vaelgeren, saafremt den faglige organisation ikke modsaetter sig brugen af sit navn.
77 Under hensyn hertil finder Retten, at ingen bestemmelse i valgregulativet er til hinder for, at en eller flere uafhaengige lister i deres benaevnelse kan henvise til navnet paa en faglig organisation, som ligeledes deltager i valget, naar denne faglige organisation ikke modsaetter sig det, i givet fald ved en henvendelse til valgudvalget paa baggrund af valgregulativets artikel 18. Det maa imidlertid praeciseres, at henvisningen til navnet paa en faglig organisation i benaevnelsen for en uafhaengig liste med de i praemis 70 beskrevne karakteristika ikke kan indskraenke sig til blot og bart at gengive det navn, hvorunder den omhandlede faglige organisation selv deltager i valget, og eventuelt tilfoeje et tal, der kan goere det muligt at udskille denne liste fra den faglige organisations "officielle liste", uden at tilsidesaette valgregulativet, som er til hinder for, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste til valget til Personaleudvalget.
78 Desuden bemaerker Retten, at det forhold, at der foreligger en raekke uafhaengige lister, hvis benaevnelser henviser til navnet paa en faglig organisation, som beskrevet i praemis 77, ikke skader ligestillingen mellem kandidatlisterne og mellem kandidaterne selv. Dette er den eneste ligestilling, som valgregulativet ° og navnlig artikel 6 og 9 ° maa antages at skulle sikre. Det maa i oevrigt i denne henseende fastslaas, at selv om et stoerre antal lister set under et uundgaaeligt medfoerer en aendring i styrkeforholdet mellem de valgbare, paavirker dette ikke ligebehandlingen af de forskellige kandidatlister og vedroerer ikke konkurrencen mellem de faglige organisationer, fordi disse hver for sig udelukkende kan indlevere én kandidatliste. Det fremgaar heller ikke af bestemmelserne i valgregulativet, at disse bygger paa en forudsaetning om ligebehandling af de faglige organisationer, som indleverer kandidatlister til valget til Personaleudvalg, med henblik paa at sikre en sund konkurrence dem imellem.
79 Endelig bemaerkes, at henvisningen til en faglig organisations navn i en uafhaengig listes benaevnelse ikke kan antages at vaere en manoevre, som den faglige organisation har planlagt for at omgaa den regel, der fastlaegger, at der hoejst maa opstilles 27 kandidater plus suppleanter pr. liste, naar den faglige organisation ikke har indleveret en saadan liste, og henvisningen til den faglige organisations navn overholder de krav, som er gengivet i praemis 77.
80 I den foreliggende sag fastslaar Retten indledningsvis, at den liste, som er benaevnt "Research/Union syndicale" og af sagsoegeren indgivet til valgudvalget den 18. oktober 1994, blev indleveret paa brevpapir med Union syndicale' s hoved, som i oevrigt ogsaa blev anvendt for den liste, som benaevnes "Union syndicale", og som blev indleveret samme dag af Halskov i Schubert' s navn. Retten fastslaar dernaest, at Union syndicale' s politiske sekretaer i sin skrivelse af 7. november 1994 til valgudvalget som svar paa dettes afgoerelse af 3. november 1994 ikke har bestridt, at de to omhandlede lister er opstillet af Union syndicale. Retten bemaerker endelig, at det saavel under den skriftlige som under den mundtlige forhandling har vaeret ubestridt, at listen "Research/Union syndicale" og listen "Union syndicale" begge er opstillet af samme faglige organisation. Naar henses hertil, finder Retten, at valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994, hvorved det opfordrede Union syndicale til "kun at opstille en af de lister, som er indleveret af henholdsvis hr. Blanchard og hr. Halskov (for hr. Schubert) i sit navn", ikke er blevet truffet i strid med valgregulativets bestemmelser, men derimod er udtryk for en korrekt anvendelse af dette. Heraf foelger, at det andet anbringende om annullation af valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994 og ansaettelsesmyndighedens tilsvarende undladelse af at forhindre, at afgoerelsen blev truffet, eller at aendre den, ikke kan tages til foelge.
81 Derimod bemaerkes, at Union syndicale' s politiske sekretaer i skrivelsen af 7. november 1994 til valgudvalget som svar paa udvalgets afgoerelse af 3. november 1994 foreslog at fjerne organisationens initialer fra den liste, der var benaevnt "Research/Union syndicale", og anmode sagsoegeren om ° efter at have hoert kandidaterne paa den liste, som han stod paa ° at meddele valgudvalget listens nye benaevnelse, dog under den betingelse, at valgudvalget garanterede, at de kandidater, som stod paa de to lister, som er omhandlet i afgoerelsen af 3. november 1994, blev godkendt. I afgoerelse af 8. november 1994 tog valgudvalget forslagets betingelser til efterretning, men antog, at disse betingelser ikke gjorde det muligt "at opfylde hensynet til ikke at godkende 108 kandidater fra samme organisation", og besluttede "ikke at godkende liste nr. 1 'Research/Union syndicale' ".
82 Det fremgaar imidlertid af det forslag, som blev fremsat af Union syndicale' s politiske sekretaer i skrivelsen af 7. november 1994, at Union syndicale ville overholde valgregulativets bestemmelser, uagtet organisationen ikke var overbevist om, at den givne fortolkning heraf var korrekt, idet man udelukkende ville opstille en kandidatliste samt ville opfordre kandidaterne paa den liste, der oprindeligt var benaevnt "Research/Union syndicale", til at opstille paa en liste med en ny benaevnelse. Retten finder, at det forslag, der var blevet fremsat af Union syndicale' s politiske sekretaer, opfyldte kravene i valgregulativets bestemmelser, som udlagt i praemis 69 til 79, saaledes at valgudvalget i sin afgoerelse af 18. november 1994 har opstillet en supplerende betingelse for at godkende kandidatlister til valg til Personaleudvalget, en betingelse, som desuden strider mod valgregulativet. Saafremt man foelger den af valgudvalget i afgoerelsen af 8. november 1994 fremsatte antagelse, ville kandidater paa en uafhaengig liste med de i praemis 70 beskrevne karakteristika ikke kunne godkendes ved valg til Personaleudvalget.
83 Retten finder desuden med samme begrundelse, at valgudvalget, da det igennem sin formand naegtede at modtage sagsoegerens liste den 8. november 1994, skoent denne ikke laengere i sin benaevnelse henviste til Union syndicale, har opstillet en supplerende betingelse, der strider mod de i valgregulativet anfoerte.
84 Heraf foelger, at de to afgoerelser, som valgudvalget traf den 8. november 1994, strider mod bestemmelserne i valgregulativet og foelgelig maa annulleres. Retten understreger imidlertid, at denne annullation ikke paavirker gyldigheden af den valghandling, som fandt sted efter den kendelse om foreloebige forholdsregler, der blev afsagt af Rettens praesident den 21. november 1994, og ej heller resultatet af de valg, der blev afholdt den 31. januar, den 1. og 2. februar 1995, saaledes som ogsaa sagsoegeren og intervenienten har medgivet under den mundtlige forhandling.
85 Naar henses hertil, maa det andet anbringende og paastanden om annullation af valgudvalgets afgoerelser af 8. november 1994 tages til foelge, uden at det er noedvendigt at traeffe afgoerelse om ansaettelsesmyndighedens tilsvarende undladelse af enten at forhindre eller aendre de annullerede afgoerelse.
86 Heraf foelger, at sagsoegerens andre anbringender maa undersoeges, for saa vidt som de gaar videre end annullationspaastanden. Det bemaerkes hertil, at naar Retten finder, at valgregulativet forbyder en faglig organisation at opstille mere end en kandidatliste til valget til Personaleudvalget, maa den tage stilling til de andre af sagsoegeren paaberaabte anbringender inden for rammerne af den ulovlighedsindsigelse, som sagsoegeren subsidiaert har gjort gaeldende i forhold til valgregulativet.
87 Retten konstaterer i denne forbindelse, at sagsoegeren har begrundet den ulovlighedsindsigelse, som han har gjort gaeldende i forhold til valgregulativet, med tilsidesaettelse af principper anfoert under det andet, tredje, fjerde og femte anbringende til stoette for annullationspaastanden, mens det andet anbringende til stoette for denne paastand navnlig vedroerer tilsidesaettelse af valgregulativet. Retten finder foelgelig at maatte vurdere ulovlighedsindsigelsen ved udelukkende at tage stilling til det tredje, fjerde og femte anbringende.
Tredje anbringende: tilsidesaettelse af principperne om frihed og demokrati eller ligebehandling
° Parternes argumenter
88 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at ligebehandlingsprincippet paa valgomraadet indgaar i det princip om demokrati, hvorefter der skal herske lighed mellem vaelgerne, mellem de opstillede kandidater og mellem de faglige organisationer, som opstiller kandidatlister, saaledes som det foelger af den naevnte dom i sagen De Dapper m.fl. mod Parlamentet og med den af Europa-Parlamentet den 12. april 1989 vedtagne "erklaering om de grundlaeggende frihedsrettigheder" (naermere bestemt artikel 17, stk. 5).
89 Sagsoegeren har dernaest anfoert, at afgoerelsen af 3. november 1994 indskraenker en raekke valgfriheder, idet den opstiller hindringer for kandidaternes valgbarhed til listen "Research/Union syndicale", for Union syndicale' s frihed til at opstille en liste og for vaelgerens frihed til at afgive stemmer paa listen "Research/Union syndicale".
90 Ifoelge sagsoegeren kan saadanne restriktioner kun tillades, hvis de er i overensstemmelse med traktaten om De Europaeiske Faellesskaber (jf. artikel 17, stk. 5, i erklaeringen om de grundlaeggende frihedsrettigheder, som vedtaget af Parlamentet den 12.4.1989), eller staar i rimeligt forhold til et lovligt formaal, saaledes som det er fastlagt i retspraksis, bl.a. af generaladvokat Sir Gordon Slynn i dennes forslag til afgoerelse i den naevnte sag Diezler m.fl. mod OESU (Sml. s. 4298). Den paastaaede noedvendighed af, at alle faglige organisationer staar paa lige fod, hvilket skulle begrunde forbuddet mod, at en faglig organisation indleverer mere end en liste, saaledes som Kommissionen har gjort gaeldende, foelger ikke af princippet om demokrati eller af ligebehandlingsprincippet, i medfoer af hvilke det kraeves, at europaeiske tjenestemaend stilles lige som vaelgere og valgbare, men ikke, at faglige organisationer faar lige mulighed for at opstille kandidatlister. Desuden er det aritmetiske lighedsprincip, som Kommissionen hylder (en liste for hver faglig organisation), ikke det, som Domstolens og Rettens praksis har fastslaaet, nemlig en reel ligestilling for loven, hvorefter det lige behandles lige og det forskellige forskelligt.
91 Sagsoegeren har ligeledes anfoert, at Union syndicale' s holding paa ingen maade er til hinder for, at andre faglige organisationer opstiller flere lister. Ifoelge sagsoegeren afhaenger en faglig organisations mulighed for at opstille flere lister af disses mere eller mindre repraesentative karakter og af viljen hos de kandidater, der er medlem af en faglig organisation, til at stille op ved valget. Sagsoegeren finder derimod, at valgregulativet er udtryk for forskelsbehandling dels, fordi det goer det muligt for tjenestemaend, som ikke er medlem af nogen fagforening, at opstille saa mange lister, som de oensker, hvilket efter sagsoegerens mening er udtryk for forskelsbehandling i forhold til personer med tilhoersforhold til en fagforening, og dels, fordi der ikke tages hensyn til de objektive forskelle mellem de faglige organisationer, for saa vidt angaar repraesentativitet.
92 Kommissionen har hertil anfoert, at forbuddet mod, at en faglig organisation opstiller mere end en liste til valget til Personaleudvalget i Kommissionen, ikke udgoer nogen forskelsbehandling af de kandidater, som optraeder paa listen "Research/Union syndicale". Den bestemmelse, hvorefter det ikke er tilladt samme organisation at opstille flere lister, indskraenker nemlig ikke tjenestemaendenes frihed til at udpege deres repraesentanter eller EF-tjenestemaends lige ret til at vaelge og blive valgt. Bestemmelsen har desuden til formaal at stille de faglige organisationer paa lige fod under valgproceduren, uden dog at forhindre, at tjenestemaendene stiller op paa uafhaengige lister, uanset deres tilhoersforhold til en faglig organisation. Der foreligger saaledes ikke forskelsbehandling, idet en saadan bestemmelse tvaertimod bekraefter det fuldstaendigt lovlige princip om lighed ved valgene. Kommissionen har tilfoejet, at der ikke sker forskelsbehandling ved et tilhoersforhold til en fagforening, da denne sag ikke drejer sig om fagforeningsfriheden, fordi hver faglig organisation frit kan fastlaegge listen med sine egne kandidater.
° Rettens bemaerkninger
93 Inden for rammerne af det tredje anbringende maa det undersoeges, om valgregulativet paa nogen maade opstiller hindringer for en tjenestemands ret til at blive valgt, at vaelge og til at stemme paa en kandidatliste, og for en faglig organisations frihed til at opstille en kandidatliste. Desuden maa det undersoeges, om forbuddet mod, at en faglig organisation opstiller mere end en kandidatliste, tilsidesaetter principperne om frihed og om ligebehandling af kandidatlisterne, uanset disses oprindelse, samt om ligebehandling af kandidaterne.
94 Retten bemaerker for det foerste, at afgoerelsen af 3. november 1994, der blev vedtaget i overensstemmelse med bestemmelserne i valgregulativet, udelukkende havde til formaal at forhindre Union syndicale i at opstille to lister i sit eget navn. Det fremgaar nemlig af valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994 og af de af Kommissionen senere under denne sag fremsatte argumenter, at valgudvalget ikke har villet forhindre kandidater paa listen "Research/Union syndicale" i at opstille til valget til Personaleudvalget, men har kraevet, at dette skete under overholdelse af de i valgregulativet fastlagte retningslinjer.
95 For det andet finder Retten, at de regler for en tjenestemands eller oevrig ansats ret til at stille op til valgene, som er fastlagt i valgregulativet, som anfoert i praemis 69 til 79, ikke indebaerer hindringer for udoevelsen af denne rettighed, fordi de ikke indskraenker rettighedens omfang. Enhver tjenestemand eller ansat med anden status har nemlig ° hvad enten han er medlem af en faglig organisation eller ej ° ret til at opstille som kandidat til valget til Personaleudvalget, enten paa en liste indleveret af en faglig organisation med dennes accept eller paa uafhaengig liste, idet han i saa fald bibeholder retten til offentligt at meddele sit eventuelle tilhoersforhold til en faglig organisation, til mundtligt eller skriftligt at give udtryk for sin sympati for eller stoette til en fagforenings program og til at henvise til en fagforenings navn ved benaevnelsen af den uafhaengige liste, hvorpaa han optraeder, under overholdelsen af de krav, som er angivet i praemis 77. Sagsoegeren kan saaledes ikke med foeje paastaa, at valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994, som er truffet i overensstemmelse med bestemmelserne i valgregulativet, indskraenker nogen af de rettigheder, som han paaberaaber sig.
96 For det tredje bemaerkes, at naar valgregulativet ganske simpelt forbyder, at samme faglige organisation indleverer mere end en kandidatliste, beroerer valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994 ikke Union syndicale' s ret til opstille en kandidatliste.
97 For det fjerde bemaerker Retten, at valgregulativet ° som beskrevet under Rettens bemaerkninger vedroerende andet anbringende ° soeger at overholde princippet om ligebehandling af kandidatlisterne. Retten har desuden anfoert, at forbuddet mod, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste, ikke strider mod princippet om ligebehandling af listerne. Heraf foelger, at valgregulativet ikke tilsidesaetter princippet om ligebehandling af listerne, men tvaertimod sikrer princippets overholdelse.
98 Endelig finder Retten for det femte, at det ° med henblik paa at undersoege, hvorvidt valgregulativets bestemmelser kan medfoere en tilsidesaettelse af princippet om ligebehandling af kandidaterne ved at indfoere et kriterium om forskelsbehandling paa grund af tilhoersforhold til en fagforening ° er tilstraekkeligt at bemaerke dels, at valgregulativet goer det muligt for enhver tjenestemand eller oevrig ansat, hvad enten han er medlem af en faglig organisation eller ej, at opstille som kandidat paa en uafhaengig liste, dels, at han kan henvise til sit fagforeningsmaessige tilhoersforhold, hvad enten han opstiller paa en liste for en faglig organisation eller paa en uafhaengig liste. Retten finder herefter, at forbuddet mod, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste, ikke medfoerer nogen forskelsbehandling mellem kandidaterne paa grund af deres fagforeningsmaessige tilhoersforhold.
99 Heraf foelger, at valgregulativet ikke tilsidesaetter principperne om frihed og demokrati eller om ligebehandling, at det ikke kan erklaeres ulovligt, og at valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994 og ansaettelsesmyndighedens tilsvarende undladelse af at forhindre, at afgoerelsen blev truffet, eller af at aendre den, herefter heller ikke skal annulleres paa baggrund af de argumenter, som sagsoegeren har fremsat til stoette for dette anbringende.
Fjerde anbringende: tilsidesaettelse af princippet om, at alle personalegrupper skal vaere repraesenteret, og/eller af princippet om, at personalet skal have mulighed for fremsaette sine synspunkter
° Parternes argumenter
100 Sagsoegeren har indledningsvis gjort gaeldende, at valgregulativet ° ved gennem valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994 at goere det muligt at udelukke den af Union syndicale den 18. oktober 1994 opstillede liste "Research/Union syndicale" ° har indskraenket personalets mulighed for at fremsaette sine synspunkter gennem sine kandidater. En udvidelse af antallet af kandidater ° inden for de begraensninger, som i regulativet er fastsat for hver liste ° vil nemlig opfylde dette krav, som udtrykkeligt er anfoert i vedtaegtens artikel 9, stk. 3.
101 Sagsoegeren har dernaest anfoert, at det i artikel 1, stk. 4, i bilag II til vedtaegten, og i artikel 6 i den af Kommissionen den 28. april 1988 vedtagne ordning bestemmes, at sammensaetningen af Personaleudvalget skal vaere saaledes, at de kategorier og tjenestegrupper, der er naevnt i artikel 5 i vedtaegten, samt de, der er naevnt i artikel 7, stk. 1, i ansaettelsesvilkaarene for oevrige ansatte i Faellesskaberne, er sikret repraesentation. Det foelger af retspraksis, at disse bestemmelsers underliggende formaal er at sikre, at alle personalets interessegrupper bliver repraesenteret. Valgordningen boer derfor saa vidt muligt opfylde dette maal (den naevnte dom i sagen De Dapper m.fl. mod Parlamentet, praemis 16 og 17).
102 Artikel 1, stk. 4, i bilag II til vedtaegten vil imidlertid ikke vaere tilstraekkelig i saa henseende, idet denne artikel udelukkende henviser til vedtaegtens artikel 5, stk. 1, andet led, og til artikel 7 i ansaettelsesvilkaarene for oevrige ansatte i Faellesskaberne. Disse to bestemmelser omfatter nemlig kun de administrative tjenestegrupper og den saerlige sprogtjeneste, uden at tage de videnskabelige og tekniske tjenestemaend, som er omfattet af vedtaegtens artikel 92 til 101, i betragtning, lige saa lidt som de ansatte under "Forskning og Teknologisk Udvikling". Efter sagsoegerens opfattelse goer valgregulativet, navnlig dets artikel 8 og 12, det foelgelig ikke muligt at sikre, at formaalet ° en fuldstaendig repraesentation af personalets forskellige interesser ° bliver opnaaet, fordi regulativet er vedtaget med hjemmel i bilag II til vedtaegten. Sagsoegeren har herefter fundet, at opstilling af lister for hver sektor, saaledes som Union syndicale gaar ind for, udgoer midlet til at sikre en saadan repraesentation.
103 Ifoelge Kommissionen udgoer det forhold, at der er fastsat regler for kandidatopstillingen, derimod ikke noget saerligt indgreb i de demokratiske regler. Bestemmelsen i vedtaegtens artikel 9, stk. 3, har foerst og fremmest til formaal at sikre, at personalets interesser er repraesenteret, derimod ikke en repraesentation for fagforeningerne og de faglige sammenslutninger, som er enheder for sig (Rettens dom af 12.1.1994, sag T-65/91, White mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 23, praemis 102).
104 Kommissionen har dernaest anfoert, at der efter ordlyden af vedtaegtens artikel 5, stk. 1, bestaar en videnskabelig og teknisk tjeneste, som er adskilt fra den administrative tjenestegruppe og den saerlige sprogtjeneste, hvilket retspraksis ogsaa har bekraeftet (Domstolens dom af 21.10.1986, forenede sager 269/84 og 292/84, Fabbro m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 2983; Rettens dom af 9.10.1992, sag T-50/91, De Persio mod Kommissionen, Sml. II, s. 2365, praemis 17). Artikel 1, stk. 4, i bilag II til vedtaegten udgoer derfor tilstraekkelig hjemmel, og det er derfor med rette, at valgregulativets artikel 8 og 12 sikrer, at den videnskabelige og tekniske tjeneste opnaar en vis mindsterepraesentation. Kommissionen har desuden anfoert, at der ikke er noget til hinder for, at en sektor indleverer en uafhaengig liste med henblik paa saerligt at repraesentere den videnskabelige og tekniske tjenestes interesser.
105 Kommissionen har afslutningsvis fremhaevet, at den liste for den enkelte sektor, som sagsoegeren stod i spidsen for, har kunnet opstille til valget til Personaleudvalget i Kommissionen, takket vaere de fornyede frister, som blev fastsat i overensstemmelse med den af Rettens praesident den 21. november 1994 afsagte kendelse.
° Rettens bemaerkninger
106 Retten finder under sin bedoemmelse af den fremsatte ulovlighedsindsigelse dels at maatte undersoege, hvorvidt valgregulativet tilsidesaetter princippet om repraesentativitet, saaledes som det fremgaar af vedtaegtens artikel 9, stk. 3, af artikel 1, stk. 4, i bilag II til vedtaegten og af artikel 6 af den af Kommissionen den 27. april 1988 vedtagne ordning ved at forbyde, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste, og dels at maatte undersoege, hvorvidt valgregulativets artikel 8 og 12 ligeledes omfatter den videnskabelige og tekniske tjeneste.
107 Hvad angaar den paastaaede tilsidesaettelse af princippet om repraesentativitet henledes opmaerksomheden paa de paaberaabte bestemmelsers ordlyd. Vedtaegtens artikel 9, stk. 3, lyder saaledes:
"Personaleudvalget varetager personalets interesser over for institutionen og sikrer en stadig kontakt mellem denne og personalet. Det skal bidrage til tjenestegrenenes tilfredsstillende funktion ved at give personalet mulighed for at fremsaette sine synspunkter ..."
Artikel 1, stk. 4, i bilag II til vedtaegten lyder:
"Sammensaetningen af det Personaleudvalg, der ikke er inddelt i lokale sektioner, eller, naar Personaleudvalget er inddelt i lokale sektioner, af den lokale sektion skal vaere saaledes, at alle de kategorier og tjenestegrupper, der er naevnt i artikel 5 i vedtaegten, samt de, der er naevnt i artikel 7, stk. 1, i ansaettelsesvilkaarene for oevrige ansatte i Faellesskaberne, er sikret repraesentation. Centraludvalget for et Personaleudvalg, der er inddelt i lokale sektioner, er gyldigt konstitueret, saa snart flertallet af dets medlemmer er udpeget."
Endelig lyder artikel 6 i den af Kommissionen den 27. april 1988 vedtagne ordning:
"Retningslinjerne for valg til de lokale sektioner og til Centraludvalget fastsaettes af generalforsamlingen af tjenestemaend i Kommissionen, saaledes at der skabes sikkerhed for, at alle kategorier og alle tjenestegrupper af tjenestemaend samt de ansatte, der er naevnt i artikel 7, stk. 1, i ansaettelsesvilkaarene for oevrige ansatte i Faellesskaberne er sikret repraesentation i Centraludvalget og saa vidt mulig i hver lokal sektion ..."
108 Det fremgaar af disse tre bestemmelser, at det forhold, at kandidaterne tilhoerer forskellige tjenestegrene eller kategorier, medvirker til at fremme formaalet om at give personalet mulighed for at fremsaette sine synspunkter. Retten finder imidlertid, at forbuddet mod, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste, ikke udgoer en hindring for opnaaelse af dette formaal. Som Retten har anfoert i praemis 95, har afgoerelsen af 3. november 1994 ikke til formaal at forhindre kandidaterne fra den liste, som sagsoegeren stod i spidsen for, at deltage i valget og foelgelig at forhindre en kategori eller en saerlig tjenestegruppe af tjenestemaend og oevrige ansatte at fremsaette deres synspunkter og blive repraesenteret i Personaleudvalget.
109 Som Kommissionen med foeje har gjort gaeldende, giver disse tre bestemmelser ikke hver faglig organisation ret til at vaere repraesenteret i Personaleudvalget. I medfoer af disse bestemmelser skal den gaeldende valgordning afspejle personalets synspunkter, navnlig ved at give hver tjenestemand eller ansat ret til at stille op og ret til vaelge, uden at dette maal imidlertid kan betragtes som en garanti for, at de forskellige faglige organisationer opnaar sikkerhed for at blive repraesenteret i Personaleudvalget.
110 Det bemaerkes hertil, at selv om det principielt er i overensstemmelse med de naevnte bestemmelsers formaal, at en faglig organisation indleverer flere lister for hver sektor, er dette paa ingen maade det eneste middel til at opnaa dette formaal. Den interne udvaelgelse af kandidaterne paa den liste, som hver faglig organisation indleverer, valgregulativets bestemmelser og alle tjenestemaends eller ansattes mulighed for at blive opfoert paa en kandidatliste, eller om ikke andet, opstille selvstaendigt, udgoer nemlig ligeledes midler, som kan goere det muligt at opnaa dette formaal.
111 Endelig finder Retten, at selv om forbuddet mod, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste, skulle beroeve kandidaterne fra en saerlig tjenestegruppe det mest effektive middel til at blive valgt og derfor paavirke opnaaelsen af det maal, som er anfoert i de naevnte bestemmelser, er dette forbud, som anfoert i praemis 77, udtryk for en udnyttelse af princippet om repraesentativitet, som ikke kan medfoere, at bestemmelserne i valgregulativet bliver ulovlige, eftersom denne udnyttelse er blevet gennemfoert med hjemmel i en afgoerelse truffet af generalforsamlingen af tjenestemaend, hvor alle kategorier og tjenestegrupper i personalet var repraesenteret. Desuden bemaerker Retten, at sagsoegeren under alle omstaendigheder ikke har bevist, at de kandidater, som stod opfoert paa hans liste, naar henses til deres tilknytning til en saerlig kategori, havde stoerre chancer for at blive valgt ved at opstille paa en liste indleveret af en faglig organisation, end paa en uafhaengig liste, hvis benaevnelse henviste til navnet paa en faglig organisation.
112 Retten finder i oevrigt, at valgregulativets artikel 8 og 12 tager sigte paa alle personalets tjenestegrupper, herunder den videnskabelige og tekniske tjeneste, hvorunder kandidaterne paa listen "Research/Union syndicale" angiver at hoere. Domstolen og Retten har nemlig tidligere haft lejlighed til at fastslaa, at "der ved vedtaegten er oprettet tjenestegrene (sprogtjenesten og den videnskabelige og tekniske tjeneste); ifoelge vedtaegten er det endvidere muligt at oprette andre tjenestegrupper for tjenestemaend, der udfoerer specielle hverv, der kraever saerlige kvalifikationer, hvilket goer det muligt at sikre dem et saerligt karriereforloeb under hensyn til disse saeregenheder" (de naevnte domme i sagerne Fabbro m.fl. mod Kommissionen, praemis 21, og De Persio mod Kommissionen, praemis 17).
113 Det fremgaar af det anfoerte, at valgregulativet ikke tilsidesaetter princippet om repraesentativitet, som det fremgaar af de naevnte bestemmelser, at det derfor ikke er ulovligt, og at valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994 og ansaettelsesmyndighedens tilsvarende undladelse af at forhindre, at afgoerelsen blev truffet, eller af at aendre den, herefter ej heller kan annulleres paa grundlag af de argumenter, som sagsoegeren har anfoert inden for rammerne af dette anbringende.
Femte anbringende: tilsidesaettelse af fagforeningsfriheden og af princippet om, at alle tjenestemaend er valgbare
° Parternes argumenter
114 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at forbuddet mod at opstille mere end 27 kandidater plus suppleanter stiller de medlemmer af en faglig organisation, som ° ud over de 27 plus suppleanter ° er mulige kandidater, over for valget mellem enten at forlade den faglige organisation og opstille paa en uafhaengig liste eller at afstaa fra deres kandidatur. Desuden indebaerer valgregulativet ° efter sagsoegerens opfattelse ° en tilsidesaettelse af fagforeningsfriheden, idet det ved at kraeve, at den faglige organisation traekker en af de to indleverede lister tilbage, fratager denne fuld frihed til at opretholde opstillingen af sagsoegerens kandidatur.
115 Kommissionen har bestridt, at forbuddet mod, at en faglig organisation opstiller flere lister, skulle udgoere en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 24a og af artikel 1, stk. 1, i.f., i bilag II til vedtaegten. Sagsoegerens fagforeningsfrihed bringes ikke i fare, fordi hans egen organisation har valgt ikke at lade ham opstille paa den foerste liste. Desuden fastlaegges valgbetingelserne ° saaledes som Retten har haft lejlighed til at bemaerke (den naevnte dom i sagen Maindiaux m.fl. mod OESU) ° af generalforsamlingen for den institutions tjenestemaend, der goer tjeneste paa det paagaeldende tjenestested. Eftersom Union syndicale' s beslutning om ikke at lade den foerste liste omfatte sagsoegeren var en ren intern beslutning inden for den faglige organisation, foreligger der ikke nogen tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 24a. Det stod nemlig fortsat sagsoegeren frit for at benytte sig af sin valgbarhed ved at opstille paa en uafhaengig liste.
° Rettens bemaerkninger
116 Indledningsvis maa fremhaeves, at undersoegelsen af de argumenter, som sagsoegeren har fremsat under sit femte anbringende, ved vurderingen af den subsidiaert fremsatte ulovlighedsindsigelse maa begraense sig til de argumenter, som vedroerer valgudvalgets afgoerelse af 3. november 1994, eftersom Retten allerede har taget paastanden om annullation af valgudvalgets afgoerelser af 8. november 1994 til foelge. Det er herefter ikke noedvendigt, at Retten tager stilling til de af parterne fremsatte argumenter vedroerende disse afgoerelser.
117 Det maa foerst fastslaas, at sagsoegeren med henvisning til den paastaaede tilsidesaettelse af fagforeningsfriheden under femte anbringende har fremsat argumenter, som han allerede inden for rammerne af det fjerde anbringende var fremkommet med til stoette for, at der forelaa forskelsbehandling paa grundlag af fagforeningsmaessigt tilhoersforhold.
118 Retten bemaerker dernaest, at sagsoegeren kraever, at en faglig organisation har ret til at opstille et af sine medlemmer, i dette tilfaelde sagsoegeren, og at han goer gaeldende, at valgregulativet ved at forbyde, at en faglig organisation indleverer mere end en kandidatliste, opstiller hindringer for fagforeningsfriheden, som i oevrigt er anerkendt i vedtaegtens artikel 24a.
119 Vedtaegtens artikel 24a bestemmer imidlertid, at "tjenestemaendene har foreningsfrihed; de kan isaer vaere medlemmer af fagforeninger eller andre faglige sammenslutninger af europaeiske tjenestemaend". Heraf foelger, at den i vedtaegtens artikel 24a definerede foreningsfrihed ikke betyder, at en faglig organisation inden for valgordningens rammer har de samme rettigheder som en tjenestemand. I vedtaegtens artikel 24a gives der nemlig tjenestemanden ret til at tilslutte sig en forening, navnlig en faglig organisation. Dette er herefter en maade, hvorpaa man kan organisere den foreningsfrihed, som gaelder for alle tjenestemaend, hvis medvirken i valgprocessen i oevrigt reguleres af bestemmelserne i valgregulativet. Foelgelig finder Retten, at den faglige organisation med stoette i vedtaegtens artikel 24a ikke kan kraeve tilsvarende rettigheder som de tjenestemaend, der er kandidater til valget til Personaleudvalget.
120 Endelig maa det fremhaeves, at det forhold, at sagsoegeren den 18. oktober 1994 stod opfoert paa en af de af Union syndicale opstillede lister, var resultatet af en intern beslutning i Union syndicale. Sagsoegeren kan derfor alene bebrejde Union syndicale foelgerne af, at hans navn blev trukket tilbage fra listen, naar valgregulativets bestemmelser forbyder, at en faglig organisation indleverer mere end en liste, og naar dette forbud ikke strider mod de af sagsoegeren paaberaabte rettigheder, som anfoert af Retten i praemis 96.
121 Dertil bemaerkes atter, at det staar den tjenestemand, som er medlem af en faglig organisation, frit for at opstille som kandidat paa en uafhaengig liste, hvis han ikke er blevet udvalgt til at opstille paa listen for den faglige organisation, hvoraf han er medlem, og i paakommende tilfaelde offentligt at meddele sit tilhoersforhold og sin stoette til organisationens program. Den tjenestemand, som er medlem af en faglig organisation, har derfor fortsat frihed hertil og til samtidig at opstille paa en anden liste end den, som er indleveret af den faglige organisation.
122 Det foelger derfor af det anfoerte, at valgregulativet hverken tilsidesaetter fagforeningsfriheden, som fastlagt i vedtaegtens artikel 24a, eller det princip, hvorefter alle tjenestemaend er valgbare, og at det foelgelig ikke i saa henseende kan erklaeres ulovligt; herefter kan afgoerelsen af 3. november 1994 og ansaettelsesmyndighedens tilsvarende undladelse af at forhindre, at afgoerelsen blev truffet eller af at aendre den, ikke annulleres paa grundlag af de af sagsoegeren paaberaabte argumenter til stoette for dette anbringende.
123 Den ulovlighedsindsigelse, der som subsidiaer paastand er fremsat i forhold til valgregulativet, kan derfor ikke tages til foelge.
Erstatningspaastanden
° Parternes argumenter
124 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at de anfaegtede afgoerelser ikke blot er ulovlige retsakter, men ligeledes ansvarspaadragende, idet han er blevet paafoert en ikke-oekonomisk skade, fordi han ikke har kunnet stille op til valget under de af ham oenskede betingelser og ikke har kunnet udoeve sin stemmeret i overensstemmelse med vedtaegtens betingelser.
125 Kommissionen har ikke blot bestridt, at de anfaegtede afgoerelser skulle vaere ulovlige, men har ligeledes benaegtet at have begaaet noget ansvarspaadragende i denne sammenhaeng. Institutionen har anfoert, at den ikke havde nogen grund til at handle under udoevelsen af sin overvaagningspligt under de valghandlinger, som den ansaa for fuldstaendigt korrekte. Kommissionen har desuden gjort gaeldende, at sagsoegeren ikke paa nogen maade har understoettet paastanden om den lidte oekonomiske saavel som ikke-oekonomiske skade.
Rettens bemaerkninger
126 I overensstemmelse med fast praksis finder Retten, at selv om man maatte antage, at de af valgudvalget den 8. november 1994 i strid med bestemmelserne i valgregulativet vedtagne afgoerelser havde kunnet foraarsage en ideel skade for sagsoegeren, har denne ikke henvist til noget tab som foelge af vedtagelsen af de anfaegtede afgoerelser, hvor annullation af de to afgoerelser af 8. november 1994 ikke kan udgoere en passende genoprettelse (se bl.a. Rettens dom af 28.11.1991, sag T-158/89, Van Hecken mod OESU, Sml. II, s. 1341, praemis 37, og af 12.2.1992, sag T-52/90, Volger mod Parlamentet, Sml. II, s. 121, praemis 46). Heraf foelger, at erstatningspaastanden ikke kan tages til foelge.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
127 I medfoer af procesreglementet artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da sagsoegeren har faaet delvis medhold i annullationspaastandene og har nedlagt paastand om, at Kommissionen betaler sagens omkostninger, boer Kommissionen paa grund af sagens omstaendigheder betale sagens omkostninger, herunder de i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler afholdte omkostninger.
128 I medfoer af procesreglementets artikel 87, stk. 4, kan Retten traeffe afgoerelse om, at andre intervenienter end medlemsstater eller institutioner skal baere deres egne omkostninger. Da intervenienten i denne sag ikke har indgivet skriftlige indlaeg til stoette for sagsoegeren og under den mundtlige forhandling blot har henvist til det af sagsoegerens advokat afgivne mundtlige indlaeg, finder denne bestemmelse anvendelse.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Fjerde Afdeling)
1) Valgudvalgets to afgoerelser af 8. november 1994 annulleres, uden at denne annullation beroerer resultatet af valget til Personaleudvalget afholdt den 31. januar, den 1. og den 2. februar 1995. I oevrigt frifindes Kommissionen for annullationspaastanden.
2) Kommissionen frifindes for erstatningspaastanden.
3) Kommissionen baerer sagsoegerens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreloebige forholdsregler, samt sine egne omkostninger. Intervenienten baerer sine egne omkostninger.