CELEX: 62008CJ0007
Osvobození od dovozního cla
Nařízení (EHS) č. 918/83
Článek 27
Zboží, jehož individuální hodnota je zanedbatelná a jež je odesíláno jako seskupená zásilka
Zásilky, které jsou odesílány přímo z třetí země příjemci ve Společenství

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (
Úř. věst. L 105, s. 1
; Zvl. vyd. 02/09, s. 276), ve znění nařízení Rady (EHS) č. 3357/91 ze dne 7. listopadu 1991 (
Úř. věst. L 318, s. 3
; Zvl. vyd. 02/04, s. 236, dále jen „nařízení č. 918/93 ve znění pozdějších předpisů“).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Har Vaessen Douane Service BV (dále jen „Har Vaessen“), společností založenou podle nizozemského práva se sídlem v Nizozemsku, a Staatssecretaris van Financiën, v němž Staatssecretaris van Financiën odmítá přiznat Har Vaessen osvobození od cla stanovené článkem 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, pokud jde o dovoz kompaktních disků, kazet a videokazet.
Právní rámec
Kapitola I nařízení č. 918/83 v původním znění, nazvaná „Osvobození od dovozního cla“, obsahuje článek 27 následujícího znění:
„Za podmínek uvedených v článku 28 jsou osvobozeny od dovozního cla zásilky odeslané příjemcům poštou v dopisech nebo poštovních balících obsahující zboží, jehož úhrnná hodnota nepřesahuje 10 [eur].“
Toto ustanovení bylo pozměněno nařízením Komise (EHS) č. 2287/83 ze dne 29. července 1983, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 127 nařízení č. 918/83 (
Úř. věst. L 220, s. 12
). Článek 1 nařízení č. 2287/83 uvádí:
„Osvobození od cla ve smyslu článku 27 nařízení (EHS) č. 918/83 platí pouze pro zásilky odeslané poštou v dopisech nebo poštovních balících, které jsou odesílány přímo z třetí země fyzické nebo právnické osobě, která se nachází ve Společenství.“ (
neoficiální překlad
)
Odůvodnění změny článku 27 nařízení č. 918/83 vyplývá z třetího bodu odůvodnění nařízení č. 2287/83:
„Má se zabránit narušením hospodářské soutěže na společném trhu, ke kterým může dojít tak, že hospodářské subjekty využijí [osvobození od cla stanoveného článkem 27 nařízení č. 918/83] vytvořením speciálních k tomu účelu stanovených činností nebo umělým přemístěním existujících činností; za účelem zabránění takovým narušením se zdá být vhodné vyloučit to, aby byly od dovozního cla osvobozeny shora uvedené zásilky, které před svým propuštěním do volného oběhu podléhaly jinému celnímu režimu; osvobození od cla lze proto připustit pouze u zásilek shora uvedené kategorie, které jsou odesílány přímo z třetí země fyzické nebo právnické osobě, která se nachází ve Společenství.“ (
neoficiální překlad
)
Článek 1 nařízení č. 3357/91 zrušuje omezení na přepravu poštou stanovené v článku 27 nařízení č. 918/83.
První bod odůvodnění nařízení č. 3357/91 odůvodňuje v tomto ohledu změnu článku 27 nařízení č. 918/83:
„Opatření ke zjednodušení administrativy uvedené v článku 27 nařízení […] (EHS) č. 918/83 […] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 4235/88 […] se musí vztahovat na veškeré dovozy zásilek tvořených zbožím nepatrné hodnoty, má-li být účinné.“
Článek 27 nařízení č. 918/83 tedy ve znění změn nyní stanoví:
„Za podmínek uvedených v článku 28 jsou osvobozeny od dovozního cla zásilky tvořené zbožím nepatrné hodnoty, které jsou odesílány přímo z třetí země příjemci, který se nachází ve Společenství.
‚Zbožím nepatrné hodnoty‘ se rozumí zboží, jehož vlastní hodnota nepřevyšuje částku 22 [eur] na zásilku.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Har Vaessen je přepravní společností, která na účet ECS Media BV (dále jen „ECS“), společnosti se sídlem v Nizozemsku, podala v období od 12. listopadu 1998 do 28. října 1999 celní prohlášení s návrhem na propuštění kompaktních disků a videokazet do volného oběhu.
Toto zboží, jehož individuální hodnota byla nižší než 22 eur, bylo předtím objednáno individuálními zákazníky u ECI voor Boeken en Platen B.V. (dále jen „ECI“), mateřské společnosti ECS, která má sídlo rovněž v Nizozemsku. Podle dohody uzavřené mezi ECS a ECI převede ECI objednávky na ECS, která následně připraví zboží k odeslání z distribučního centra umístěného ve Švýcarsku. Zboží je tedy předáno ve formě seskupené zásilky Har Vaessen za účelem jeho přepravy v doprovodu dokumentu T do distribučního centra umístěného v Nizozemsku, z něhož je individuálně dodáno zákazníkům ECI nizozemským podnikem PTT Post BV (dále jen „PTT“).
Každý jednotlivý balíček je opatřen jménem zákazníka, který je příjemcem zboží, jakož i tiskopisem pro zaplacení.
Při podání celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží dotčeného v původním řízení do volného oběhu požadovala Har Vaessen osvobození od cla na základě článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, které jí bylo odepřeno. Platebním výměrem ze dne 29. prosince 1999 byla z tohoto důvodu vyzvána zejména k úhradě dovozního cla ve výši 436907,60 NLG, což je přibližně 198260,02 eur.
Vzhledem k tomu, že Staatssecretaris van Financiën po neúspěšném odvolání Har Vaessen tuto výzvu k zaplacení potvrdil, podala Har Vaessen proti tomuto rozhodnutí žalobu u Tariefcommissie (tarifní komise), komise, která byla během řízení nahrazena Gerechtshof te Amsterdam.
Tento soud zamítl žalobu Har Vaessen z důvodu, že nikoliv zákazníci, kteří individuálně objednali zboží, nýbrž ECI musí být považována za příjemce zboží dotčeného v původním řízení ve smyslu článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů. Tito zákazníci nejsou totiž žádným způsobem zapojeni do celního odbavení, neboť nejsou ani dlužníky celního dluhu, ani vlastníky odesílaného zboží. Za těchto podmínek dospěl tento soud k závěru, že zboží dotčené v původním řízení není odesíláno přímo jednotlivým zákazníkům jakožto příjemcům ve smyslu článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů.
Har Vaessen podala proti tomuto rozsudku kasační opravný prostředek k předkládajícímu soudu.
Hoge Raad der Nederlanden má pochybnosti o tom, že osvobození od cla může být přiznáno takové seskupené zásilce, jako je zásilka dotčená v původním řízení, ze dvou důvodů.
Jednak, i když je seskupená zásilka sice tvořena různým zbožím, jehož individuální hodnota je zanedbatelná a jehož konečné místo určení se liší pro každé z nich, nemá cíl zjednodušení administrativy, který odůvodňuje uplatnění osvobození od cla stanovené v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, v takovém případě žádný význam, protože náklady spojené s výběrem cel nejsou vyšší než celková výše cel, která mají být vybrána.
Krom toho, aby bylo zabráněno zneužití osvobození od cla stanoveného v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, může být pojem „přímé odeslání“ chápán tak, že se omezuje na případ, kdy je smluvní partner příjemce zboží usazen v třetí zemi. Ve věci v původním řízení se přitom jedná o zásilku tvořenou různým zbožím, jehož příjemci, kteří mají bydliště v Nizozemsku, jsou zákazníky společnosti, která je sama usazena v Nizozemsku.
V tomto kontextu se Hoge Raad der Nederlanden rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je nutné vykládat článek 27 nařízení [č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů] v tom smyslu, že se lze dovolávat osvobození uvedeného v tomto článku v případě zásilek zboží, které sice posuzovány jednotlivě mají zanedbatelnou hodnotu, ale jsou odesílány jako seskupená zásilka s celkovou vlastní hodnotou takto zasílaného zboží, jež překračuje hranici hodnoty stanovenou v [uvedeném článku] 27?
2)
Je nutné pro použití článku 27 nařízení [č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů] vykládat pojem ‚odesílání z třetí země příjemci, který se nachází ve Společenství‘, tak, že se vztahuje také na případ, ve kterém se zboží před odesláním příjemci sice nachází ve třetí zemi, avšak smluvní partner příjemce je usazen ve Společenství?“
K předběžným otázkám
Předkládající soud se prostřednictvím svých dvou otázek, kterými je třeba se zabývat společně, táže, zda okolnost, že jednak zboží dotčené v původním řízení, jehož individuální hodnota je nižší než 22 eur, je předkládáno celním orgánům ve formě seskupené zásilky, jejíž hodnota překračuje hodnotu stanovenou v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, a jednak to, zda skutečnost, že smluvní partner zákazníků, kteří objednali zboží, a sice ECI, je usazen ve Společenství, brání použití osvobození od cla stanoveného v tomto ustanovení na výše uvedené zboží.
Na úvod je třeba připomenout, že ustanovení, která přiznávají osvobození od cla, je nutné vykládat v souladu s jejich zněním (viz obdobně rozsudek ze dne 12. prosince 1996, Olasagasti a další, C-47/95 až
C-50/95, C-60/95, C-81/95, C-92/95 a C-148/95, Recueil, s. I-6579
, bod 20).
V projednávaném případě článek 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů stanoví, že zásilky tvořené zbožím nepatrné hodnoty, a sice nižší než 22 eur, které jsou odesílány přímo z třetí země příjemci, který se nachází ve Společenství, jsou osvobozeny od dovozního cla.
Jedna z podmínek, jejíž splnění je nutným předpokladem pro osvobození od cla, spočívá tedy na základě tohoto ustanovení v hodnotě zasílaného zboží, přičemž tato hodnota musí být nižší než 22 eur.
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že zásilky dotčené v původním řízení, pro které bylo nizozemskými orgány odepřeno osvobození od cla z důvodu jejich celkové hodnoty přesahující 22 eur, byly tvořeny balíčky, jejichž individuální hodnota byla nižší než 22 eur a které byly seskupeny za účelem jejich propuštění do volného oběhu ve Společenství. Tyto balíčky, které byly nejprve odeslány v seskupené formě do distribučního centra PTT, musely být následně jednotlivě distribuovány PTT zákazníkům ECI.
Jak zdůrazňuje předkládající soud, musí být za těchto okolností zohledněna pro účely uplatnění článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů hodnota takových zásilek, jako jsou zásilky dotčené ve věci v původním řízení v závislosti na totožnosti příjemce zboží, a sice zákazníků ECI nebo PTT.
V projednávaném případě je nesporné, že na každém balíčku je od okamžiku převzetí Har Vaessen uvedena adresa zákazníka ECI.
Nizozemská vláda nicméně zdůrazňuje, že tiskopis celního prohlášení dotčený v původním řízení uvádí ve své kolonce 8 jakožto příjemce zásilek PTT.
Tento argument není sám o sobě relevantní. Nehledě na skutečnost, že se může jednat o omyl, totiž z písemností ve spise vyplývá, jak zdůraznila generální advokátka v bodě 34 svého stanoviska, že seznam zákazníků ECI, kterým byly určeny jednotlivé balíčky, byl připojen k tiskopisu celního prohlášení dotčenému v původním řízení.
Navíc zboží obsažené v balíčku je určeno ke konečnému použití zákazníkem ECI, který je jeho individuálním příjemcem. Zboží bylo totiž individuálně objednáno u ECI zákazníky, kteří mohou být tudíž považováni za jeho uživatele, na rozdíl od Har Vaessen a PTT, které jsou jakožto přepravci pouze jedním z článků přepravního řetězce spojujícího ECI s jejími zákazníky, kteří jsou konečnými příjemci zboží.
Z toho vyplývá, že na zásilky dotčené v původním řízení má být nahlíženo jako na seskupení různých balíčků s hodnotou nižší než 22 eur, jejichž příjemci jsou zákazníky ECI, a mají být tedy považovány za způsobilé k osvobození od cla na základě článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů.
Tento výklad je potvrzen zněním článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, který pro účely osvobození zboží od cla nerozlišuje mezi metodami přepravy zboží, takže není namístě se domnívat, že ve věci v původním řízení nejsou zákazníci ECI příjemci zboží, pokud opustí třetí zemi, ani že uvedené zboží nemůže být od cla osvobozeno.
Zatímco totiž původní znění článku 27 nařízení č. 918/83 omezovalo osvobození od cla na zásilky zboží s hodnotou nižší než 10 eur přepravované poštou, článek 1 nařízení č. 3357/91 zrušil podmínku týkající se způsobu přepravy, takže i ostatní přepravní prostředky mohou vést k uplatnění osvobození od cla uvedeného v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů. Přeprava zboží takovým přepravcem, jako je Har Vaessen, který seskupuje jednotlivé balíčky před jejich předložením celním orgánům z logistických důvodů, tak nemůže mít za následek odepření osvobození tohoto zboží od cla, i když nebylo přepraveno poštou, ale splňuje podmínky vyžadované článkem 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů.
Tento výklad krom toho odpovídá cíli uvedeného článku 27 tak, jak je uveden v prvním bodě odůvodnění nařízení č. 3357/91, a sice, že cílem osvobození stanoveného v tomto ustanovení je zjednodušení celní administrativy.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Rada Evropské unie musí při přijímání norem poskytujících osvobození od cla zohlednit mimo jiné obtíže, kterým musí čelit vnitrostátním celní orgány (viz obdobně rozsudek ze dne 3. prosince 1998, Schoonbroodt,
C-247/97, Recueil, s. I-8095
, bod 23).
Takový cíl zjednodušení administrativy se sice může vztahovat, jak uvádí nizozemská vláda ve svém vyjádření, na situace, ve kterých náklady na výběr cel jsou vyšší než samotná cla, tento cíl se však může vztahovat také na jiné situace.
Odepření osvobození od cla stanoveného v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů zásilkám, jako jsou zásilky dotčené v původním řízení, a to i když balíčky posuzované samostatně mají hodnotu nižší než 22 eur, by mohlo mít za následek, že by odesílatel za účelem získání uvedeného osvobození předkládal celním orgánům každý balíček jednotlivě. Takové rozdrobení řízení přitom neodpovídá sledovanému cíli zjednodušení administrativy.
Rovněž v případě nepoužití osvobození na zásilky dotčené v původním řízení by vnitrostátním celním orgánům příslušelo určit celkovou celní hodnotu zásilky tvořené velkým počtem zboží. Taková situace by také nemohla odpovídat cíli zjednodušení administrativy zamýšlenému zákonodárcem Společenství.
Skutečnost, že balíčky dotčené v původním řízení s individuální hodnotou nižší než 22 eur jsou za účelem jejich odeslání do Společenství předkládány celním orgánům seskupeny, tudíž není na překážku jejich osvobození od cla, protože od okamžiku opuštění třetí země odeslání je příjemce každého z těchto balíčků identifikován.
Z třetího bodu odůvodnění nařízení č. 2287/83 nicméně vyplývá, že takové osvobození od cla musí být odmítnuto, jestliže je nástrojem ke zneužití práva.
Tuto skutečnost v podstatě vyzdvihuje předkládající soud prostřednictvím své druhé předběžné otázky, přičemž zdůrazňuje, že ve sporu, který mu byl předložen, je smluvní partner příjemců zboží propuštěného do volného pohybu, a sice ECI, usazen ve Společenství, a nikoliv ve třetí zemi, ze které je zboží odesíláno.
Zaprvé je nutné konstatovat, že samotné znění článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů nestanoví pro osvobození uvedeného zboží od cla podmínku, že smluvní partner příjemců zboží musí mít sídlo mimo Společenství.
Zadruhé je třeba připomenout, že podle třetího bodu odůvodnění nařízení č. 2287/83 je vhodné vyloučit osvobození od dovozního cla u zásilek zboží, které před svým propuštěním do volného oběhu podléhaly jinému celnímu režimu, aby tak bylo zabráněno zneužití takového osvobození a narušení hospodářské soutěže z něho vyplývajícímu. Osvobození od cla lze proto připustit pouze u zásilek, které jsou odesílány přímo z třetí země fyzické nebo právnické osobě, která se nachází ve Společenství.
Pouhá okolnost, že ECI je usazena ve Společenství, přitom neumožňuje sama o sobě se domnívat, že zásilky zboží dotčené v původním řízení podléhaly před svým propuštěním do volného oběhu ve Společenství jinému celnímu režimu. V každém případě ze spisu předloženého Soudnímu dvoru nevyplývá, s výhradou ověření vnitrostátního soudu v tomto smyslu, že by tomu tak bylo v případě těchto zásilek.
Nizozemská vláda nicméně tvrdí, že za okolností věci v původním řízení spočívá zneužití práva v menší míře v získání osvobození od cla, ale spíše v pokusu ECI využít osvobození od daně z obratu. Článek 101 nizozemského celního řádu totiž stanoví, že zboží požívající osvobození stanovené v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů je rovněž osvobozené od daně z obratu, a proto ECI využívá distribučního centra umístěného mimo Společenství, aby nejprve mohla využít osvobození od cla a následně s ním spojeného osvobození od daně z obratu. Tento podnik tak získává finanční výhodu, která vede k narušení hospodářské soutěže ve vztahu k podnikům působícím v témže odvětví, které zasílají své zboží zákazníkům z území Společenství.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že výklad článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů, který vyzdvihuje nizozemská vláda, směřuje k vyloučení osvobození od daně z obratu získaného způsobem zneužívajícím právo, a nikoliv osvobození od cla stanoveného tímto ustanovením.
Jednak, jak připomněla generální advokátka v bodech 56 až 60 svého stanoviska, Nizozemské království si přitom samo zvolilo systém osvobození od daně z obratu spojeného s přiznáním osvobození od cla stanoveného v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů. Krom toho judikatura Společenství citovaná nizozemskou vládou v jejím vyjádření nabízí rámec, který umožňuje členským státům odmítnout udělení daňové výhody v oblasti daní z přidané hodnoty, je-li získána způsobem zneužívajícím právo. Na podporu výkladu článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů se tedy nelze dovolávat boje proti osvobození od daně z přidané hodnoty, které bylo získáno způsobem zneužívajícím právo.
Krom toho, pokud jde o údajná narušení hospodářské soutěže, ze kterých má mít ve věci v původním řízení prospěch ECI, je třeba konstatovat, že takovým podnikem provedená volba odesílat své zboží ze třetí země má nezbytně za následek náklady spojené s přepravou zboží, jakož i dovozní celní řízení, které nutně nenesou podniky působící v témže odvětví, které odesílají své zboží z celního území Společenství.
S výhradou ověření, jejichž provedení přísluší předkládajícímu soudu, nelze tedy osvobození od cla stanovené v článku 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů odmítnout za okolností věci v původním řízení pouze z důvodu, že ECI je usazena ve Společenství.
Ze všech těchto úvah vyplývá, že článek 27 nařízení č. 918/83 ve znění pozdějších předpisů je třeba vykládat tak, že nebrání tomu, aby seskupené zásilky zboží, jejichž celková vlastní hodnota přesahuje omezení stanovené uvedeným článkem 27, ale které posuzované samostatně mají zanedbatelnou hodnotu, byly osvobozeny od dovozního cla za podmínky, že každý balíček seskupené zásilky je adresován individuálně příjemci, který se nachází ve Společenství. V tomto ohledu není skutečnost, že smluvní partner těchto příjemců je sám usazen ve Společenství, relevantní, jestliže je zboží uvedeným příjemcům odesíláno přímo z třetí země.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:

Článek 27 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla ve znění nařízení (EHS) č. 3357/91 ze dne 7. listopadu 1991, nebrání tomu, aby seskupené zásilky zboží, jejichž celková vlastní hodnota přesahuje omezení stanovené uvedeným článkem 27, ale které posuzované samostatně mají zanedbatelnou hodnotu, byly osvobozeny od dovozního cla za podmínky, že každý balíček seskupené zásilky je adresován individuálně příjemci, který se nachází v Evropském společenství. V tomto ohledu není skutečnost, že smluvní partner těchto příjemců je sám usazen ve Evropském společenství, relevantní, jestliže je zboží uvedeným příjemcům odesíláno přímo z třetí země.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: nizozemština.