CELEX: 62004CJ0294
Direktiivi 76/207/ETY
Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu
Äitiysloma
Virkamiesuralle pääsy
Äitiyslomalla oleva määräaikainen työntekijä pääsee vakituiseen virkaan tultuaan hyväksytyksi valintamenettelyssä
Virkaiän laskeminen

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön,
ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY
(EYVL L 39, s. 40), toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden
ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (kymmenes
direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (EYVL L 348, s. 1) ja UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n
tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/34/EY (EYVL
L 145, s. 4) tulkintaa.
2       Ennakkoratkaisupyyntö on esitetty riita-asiassa, jossa vastakkain ovat Carmen Sarkatzis Herrero ja Instituto Madrileño de
la Salud (Madridin terveydenhuollon laitos, Imsalud) ja joka koskee päivää, joka on otettava huomioon laskettaessa asianomaisen
virkaikää; Sarkatzis Herrero väittää, että huomioon on otettava päivä, jolloin hänet nimitettiin, vaikka hän olikin tuolloin
äitiyslomalla, eikä päivää, jolloin hän alkoi tosiasiallisesti hoitaa virkaansa äitiysloman päätyttyä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
3       Direktiivin 76/207 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan jäljempänä, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä
välittömästi tai välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perheaseman perusteella.
– –
3.      Tämän direktiivin estämättä saadaan soveltaa säännöksiä, jotka koskevat naisten suojelua erityisesti raskauden ja synnytyksen
perusteella.
– – ”
4       Saman direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamisella tarkoitetaan, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei esiinny
niissä ehdoissa, valintaperusteet mukaan lukien, jotka koskevat mahdollisuuksia työhön tai tehtävään jollakin toiminnan alalla
tai jossakin elinkeinossa taikka jollakin ammattihierarkian tasolla.”
5       Direktiivin 92/85 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet varmistaakseen [raskaana oleville, äskettäin synnyttäneille tai
imettäville] työntekijöille oikeuden vähintään 14 viikon pituiseen yhtämittaiseen äitiyslomaan, joka kansallisen lainsäädännön
ja/tai käytännön mukaisesti ajoittuu ennen ja/tai jälkeen synnytyksen.”
6       Saman direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa, joka kuuluu otsikon ”Työhön liittyvät oikeudet” alle, säädetään seuraavaa:
”Edellä 8 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa on varmistettava seuraavat asiat:
a)     [raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden tai imettävien] työntekijöiden työsopimukseen liittyvät, muut kuin jäljempänä
b alakohdassa tarkoitetut oikeudet;
b)     palkan maksun jatkuminen ja/tai oikeus riittävään korvaukseen [raskaana oleville, äskettäin synnyttäneille tai imettäville]
työntekijöille.”
7       Direktiivillä 96/34 pannaan täytäntöön toimialaltaan yleisten työmarkkinakeskusjärjestöjen 14.12.1995 tekemä puitesopimus
vanhempainlomasta. Kyseisen puitesopimuksen 2 lausekkeen 5 kohdassa määrätään, että ”vanhempainloman päättyessä työntekijällä
on oikeus palata takaisin aiempaan työhönsä, tai jos tämä on mahdotonta, hänen työsopimuksensa tai työsuhteensa mukaiseen
vastaavaan tai samankaltaiseen työhön”.

Kansallinen lainsäädäntö
8       Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että julkisten virkojen täyttämistä koskevien Espanjan oikeussäännösten mukaan virkamiehen
palvelukseen tulo on edellytys sille, että hän alkaa nauttia virkamiesasemaan liittyviä oikeuksiaan. Estatuto de personal
no sanitario al servicio de las Instituciones Sanitarias (henkilöstösääntö, jota sovelletaan terveydenhuollon laitosten palveluksessa
olevaan muuhun kuin terveydenhuoltohenkilöstöön), joka on vahvistettu 5.7.1971 annetulla määräyksellä (BOE nro 174, 22.7.1971,
s. 12015), ei sisällä tämän osalta poikkeuksia.
9       Instituto Nacional de la Salud (kansallinen terveydenhuollon laitos, Insalud) ilmoitti 3.12.1997 tekemällään päätöksellä yleisestä
valintamenettelystä ja määräsi siihen liittyvien kokeiden yhteisistä perusteista, joiden mukaisesti täytettiin useita eri
luokkiin kuuluvia avoimia virkoja Insaludin alaisissa terveydenhuollon yksiköissä. Virkaan nimittämisen ja viranhoidon aloittamisen
osalta päätöksen 9 kohdan 2 alakohdassa todetaan, että virkaan nimitetyillä hakijoilla on päätöksen julkaisemista seuraavasta
päivästä alkaen kuukausi aikaa ottaa virkansa vastaan. Saman kohdan 3 alakohdassa täsmennetään, että hakija, joka ei ota virkaansa
vastaan kyseisessä määräajassa, menettää kaikki valintamenettelyyn osallistumisen perusteella saamansa oikeudet, ellei valintamenettelyn
järjestäneen laitoksen käsiteltäväksi saatetusta perustellusta syystä muuta johdu.
10     Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kyseisissä valintamenettelyä koskevissa säännöissä sovelletaan sosiaaliturvajärjestelmän
alaisten terveydenhuollon yksiköiden sääntömääräisen henkilöstön valintamenettelystä ja avoinna olevien virkojen täyttämisestä
25.1.1991 annetun kuninkaan asetuksen nro 118/1991 (Real Decreto sobre selección de personal estatutario y provisión de plazas
en las Instituciones Sanitarias de la Seguridad Social, BOE nro 33, 7.2.1991, s. 4325) säännöksiä. Tämän asetuksen 12 §:n
5 momentissa säädetään, että valintamenettelyssä hyväksyttyjä henkilöitä, jotka eivät ole asetetussa määräajassa esittäneet
valintamenettelyä koskevassa ilmoituksessa edellytettyjä todistuksia, ei voida nimittää, ellei kyseessä ole ylivoimainen este.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
11     Sarkatzis Herrero työskenteli määräaikaisena työntekijänä ensin Insaludissa ja myöhemmin, terveydenhuollon toimivaltuuksien
ja palvelujen, mukaan lukien tätä koskevan henkilöstön tultua siirretyksi, Imsaludissa.
12     Sarkatzis Herrero työskenteli vielä Insaludin palveluksessa, kun se päätti järjestää valintamenettelyn pysyvän henkilöstön
palvelukseen ottamiseksi kyseiseen laitokseen. Pääasian kantaja hyväksyttiin valintamenettelyssä, ja hänet nimitettiin hallintoavustajan
virkaan 20.12.2002 julkaistulla päätöksellä. Kyseisessä päätöksessä hänelle osoitettiin virkatehtävä, joka hänen oli otettava
vastaan kuukauden kuluessa.
13     Sarkatzis Herrero, joka oli tuolloin äitiyslomalla, pyysi heti lykkäystä palvelukseen tulolleen äitiysloman päättymiseen saakka.
Samalla hän vaati, että hänen äitiyslomansa otettaisiin huomioon hänen virkaikäänsä laskettaessa. Imsalud hyväksyi 8.1.2003
päivätyllä ilmoituksella hakemuksen palvelukseen tuloa koskevasta lykkäyksestä, mutta ei ottanut millään tavalla kantaa virkaiän
laskemista koskevaan vaatimukseen.
14     Sarkatzis Herrero nosti 12.9.2003 ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa Imsaludia vastaan kanteen, jossa hän
vaati, että hänen virkaikänsä on laskettava nimittämispäivästä eikä päivästä, jona hän tosiasiallisesti tuli palvelukseen
äitiyslomansa päätyttyä.
15     Kansallinen tuomioistuin lykkäsi asian käsittelyä 20.11.2003 tekemällään välipäätöksellä ja kehotti pääasian asianosaisia
esittämään huomautuksensa siitä, olisiko yhteisöjen tuomioistuimelle esitettävä ennakkoratkaisupyyntö. Kansallinen tuomioistuin
esitti tämän jälkeen ennakkoratkaisupyynnön, johon sisältyy kolme kysymystä.
16     Kansallinen tuomioistuin toteaa ensiksi, että virkamiehen palvelukseen tulo on edellytys sille, että hän alkaa nauttia henkilöstösäännön
mukaisista oikeuksistaan, että kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä poikkeuksia, joissa otettaisiin huomioon pääasian
kantajan tilanteen kaltainen tilanne, ja että esillä olevassa asiassa viranomaiset ovat rinnastaneet työntekijän äitiyden
ylivoimaiseen esteeseen tai muuhun sellaiseen perusteltuun syyhyn, jonka nojalla viranhoidon aloittamista voidaan lykätä.
17     Kansallinen tuomioistuin päättelee tästä yhtäältä, että tällaisen naispuolisen työntekijän viranhoidon aloittamiselle säädetyn
määräajan pidentäminen edellyttää, että hänen on tehtävä sitä koskeva hakemus, joka voidaan näin ollen myös hylätä, ja toisaalta,
että tämä työntekijä alkaa nauttia täysiä oikeuksiaan vasta äitiysloman päätyttyä. Näin ollen oikeudet palkkaan ja sosiaaliturvaetuuksiin
saavutetaan vasta viranhoidon alkaessa, ja asianomaisen henkilön virkaikään perustuva urakehitys viivästyy verrattuna niihin
muihin samassa valintamenettelyssä hyväksyttyihin henkilöihin, jotka ovat tosiasiallisesti alkaneet hoitaa virkaa säädettynä
päivänä.
18     Kansallinen tuomioistuin toteaa toiseksi, että pääasian kantajan, joka oli jo työskennellyt määräaikaisena työntekijänä Imsaludissa,
nimittämistä vakituiseen virkaan voidaan pitää ylennyksenä, vaikka muodollisesti kyseessä olikin uusi virantäyttö.
19     Se päättelee kaikkien näiden seikkojen perusteella, että pääasian kohteena oleva Imsaludin päätös ei ole yhteensopiva direktiivin
92/85 11 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa.
20     Kolmanneksi kansallinen tuomioistuin toteaa, että mikään virkoihin pääsyä koskevaan perinteiseen lainsäädäntöön perustuva
seikka ei voi mennä äitiyslomalla olevan naispuolisen virkamiehen oikeuksien edelle eikä sillä voida perustella sitä, että
tällaisen henkilön virka-asemaa heikennettäisiin tai että estettäisiin asianomaisen henkilön perhe-elämän yhteensovittaminen
hänen normaalin urakehityksensä kanssa.
21     Lopuksi kansallinen tuomioistuin toteaa, että Sarkatzis Herreroon sovellettu erilainen kohtelu verrattuna muihin samassa valintamenettelyssä
hyväksyttyihin henkilöihin, jotka ovat voineet hoitaa normaalisti tehtäviään, on vastoin direktiiveissä 76/207 ja 96/34 tunnustettua
äitiyslomalla olevan naispuolisen työntekijän oikeutta palata äitiysloman päätyttyä takaisin aiempaan työhönsä tai vastaavaan
työhön olosuhteissa, jotka eivät ole hänelle epäedullisemmat, sekä hyötyä sellaisesta työsuhteen ehtojen parantumisesta, joka
on tapahtunut hänen poissa ollessaan ja johon hänellä olisi pitänyt olla oikeus.
22     Tässä tilanteessa Juzgado de lo Social n° 30 de Madrid on päättänyt lykätä asian käsittelyä esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)

Onko äitiyslomasta ja miesten ja naisten yhdenvertaisesta kohtelusta mahdollisuuksissa työhön annettuja yhteisön oikeuden
säännöksiä tulkittava siten, että naisen, joka on äitiyslomalla ja joka kyseisenä aikana saa viran julkishallinnossa, on voitava
nauttia samoja oikeuksia kuin muiden hakijoiden, jotka ovat läpäisseet saman julkishallinnon virkoja koskevan valintamenettelyn?
2)      Riippumatta siitä ratkaisusta, johon päädytään sellaisessa tapauksessa, että naispuolinen työntekijä on tulossa palvelukseen
ensimmäistä kertaa, onko sellaisessa tapauksessa, että työsuhde on jo olemassa mutta keskeytettynä äitiysloman takia, pääsy
henkilöstöön kuuluvan työntekijän tai vakinaisen työntekijän asemaan sellainen uralla etenemiseen liittyvä oikeus, jonka tehokkuutta
ei voida rajoittaa sillä perusteella, että kyseinen työntekijä on äitiyslomalla?
3)      Onko silloin, kun edellä mainittuja säännöksiä ja erityisesti miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua mahdollisuuksissa
työhön koskevia säännöksiä sovelletaan konkreettisessa tapauksessa tai kun työsuhde on olemassa, katsottava, että määräaikaisella
työntekijällä, joka on vakituisen viran saadessaan äitiyslomalla, on oikeus ottaa virkansa vastaan ja saada virkamiehen asema
tähän asemaan liittyvine etuineen, mukaan lukien se päivämäärä, josta alkaen palveluksessaoloaika lasketaan, ja siten, että
se alkaa siitä hetkestä ja samoin edellytyksin kuin muilla viran saaneilla hakijoilla, riippumatta siitä, että hänen tapauksessaan
sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten mukaan työn tosiasialliseen tekemiseen liittyvien oikeuksien käyttämistä voidaan
lykätä siihen asti, kunnes kyseistä työtä ryhdytään tosiasiassa tekemään?”

Ennakkoratkaisukysymysten arviointi
23     Aluksi on todettava, että koska ennakkoratkaisukysymykset koskevat yleisesti äitiyslomaa ja miesten ja naisten tasa-arvoista
kohtelua koskevia yhteisön oikeuden säännöksiä, ennakkoratkaisukysymyksiin vastaamiseksi on yksilöitävä asian kannalta merkitykselliset
yhteisön säännöt.
24     Kansallinen tuomioistuin mainitsee ensin päätöksensä perusteluissa direktiivin 96/34, joka koskee vanhempainlomaa.
25     On kuitenkin todettava, että päivänä, jona pääasian kantaja nimitettiin virkamieheksi, hän oli äitiyslomalla eikä vanhempainlomalla.
Tästä seuraa, että direktiivillä 96/34 ei ole merkitystä esitettyjen ennakkoratkaisukysymysten arvioimisen kannalta.
26     Tämän jälkeen on todettava, että pääasian kantajan tilannetta olisi tarkasteltava direktiivin 92/85 valossa, jos epäedullisella
kohtelulla, jonka kohteeksi Sarkatzis Herrero väittää joutuneensa, loukataan kyseisellä direktiivillä suojattuja oikeuksia.
27     Yhteisöjen tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ei kuitenkaan käy ilmi, että pääasian kantaja olisi vedonnut
tällaisten oikeuksien loukkaamiseen voimassa olevan työsuhteen osalta.
28     Sarkatzis Herreron tilanne, jossa on kyse uuden työsuhteen alkamisesta äitiysloman aikana, eroaa selvästi tilanteesta, jossa
palataan aikaisempaan tai sitä vastaavaan työhön äitiysloman päättyessä.
29     Kaikki yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksia esittäneet asianosaiset myöntävät lisäksi, että määräaikaisen työntekijän
ja virkamiehen tilanteiden välillä on perustavanlaatuinen ero.
30     Esillä olevassa asiassa sovellettavan sääntelyn mukaan viranhoidon aloittaminen edellyttää valintamenettelyssä hyväksytyksi
tulemista sekä nimityspäätöstä. Sillä, että Sarkatzis Herrero on ollut saman laitoksen palveluksessa ennen äitiyslomaansa
ja sen jälkeen, ei ole merkitystä tämän osalta.
31     Tästä seuraa, että Sarkatzis Herreron kahden peräkkäisen tilanteen välillä ei ole oikeudellista jatkuvuutta. On katsottava,
että kun hänestä tuli virkamies, hän aloitti uuden työsuhteen, eikä että hän olisi palannut aikaisempaan työhön.
32     Edellä esitetystä seuraa, että myöskään direktiivillä 92/85 ei ole merkitystä esitettyihin kysymyksiin vastattaessa. Näin
ollen toiseen ennakkoratkaisukysymykseen ei ole tarpeen vastata.
33     Kansallinen tuomioistuin pyrkii ensimmäisellä ja kolmannella kysymyksellään, joita on syytä arvioida yhdessä, selvittämään,
onko sellainen kansallinen lainsäädäntö yhteisön oikeuden vastainen, jossa säädetään, että laskettaessa virkamiehen virkaikää
huomioon otetaan ainoastaan asianomaisen virkaantulopäivä, ilman että siinä olisi säädetty poikkeuksesta sellaisten naisten
osalta, jotka ovat äitiyslomalla päivänä, jona heitä on kehotettu aloittamaan sen viran hoitaminen, johon heidät on nimitetty.
34     Näitä kysymyksiä on tutkittava direktiivin 76/207 2 artiklan 1 ja 3 kohdan ja 3 artiklan valossa, sellaisena kuin kyseinen
direktiivi oli voimassa esillä olevan asian tosiseikkojen tapahtumahetkellä, sen selvittämiseksi, onko se, että nimittämishetkellään
äitiyslomalla olevan naispuolisen virkamiehen virkauran alkamisajankohtaa lykätään siihen päivään, jona hän tosiasiallisesti
aloittaa viran hoitamisen, sukupuoleen perustuvaa syrjintää.
35     Aluksi on muistutettava, että yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että direktiiviä 76/207 sovelletaan julkishallinnon palvelussuhteisiin.
Tämä direktiivi on yleisesti sovellettava, mikä johtuu välttämättä sillä varmistetun periaatteen luonteesta (ks. asia 248/83,
komissio v. Saksa, tuomio 21.5.1985, Kok. 1985, s. 1459, 16 kohta).
36     Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 34 kohdassa, direktiivin 76/207 2 artiklan 1 kohdassa kielletään kaikenlainen
sukupuoleen perustuva syrjintä ja saman direktiivin 3 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa määritetään alat, joilla
ei saa esiintyä minkäänlaista syrjintää. Sen mukaan välitön ja välillinen syrjintä on kiellettyä, kun kyseessä ovat mahdollisuudet
saada työtä, valintaperusteet ja palvelukseenottamista koskevat ehdot mukaan lukien, mahdollisuudet kaikenlaiseen ja kaikentasoiseen
ammatilliseen ohjaukseen, koulutukseen, täydennys‑ ja uudelleenkoulutukseen sekä käytännön työkokemuksen hankkimiseen, työehdot
ja työolot sekä jäsenyys työntekijäjärjestöissä tai vastaavissa elimissä ja osallistuminen niiden toimintaan.
37     Naisille direktiivin 76/207 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettujen oikeuksien käyttäminen ei saa johtaa naisten epäedulliseen
kohteluun työhönotossa eikä työsuhteen ehdoissa, koska tässä mielessä direktiivillä tavoitellaan aineellista eikä muodollista
tasa-arvoa (ks. vastaavasti asia C-136/95, Thibault, tuomio 30.4.1998, Kok. 1998, s. I‑2011, 26 kohta).
38     Näin ollen raskaana olevien naisten suojelusta annettujen säännösten soveltamisen seurauksena raskaana olevaa naista ei voida
kohdella epäedullisemmin työhönotossa eikä työnantaja voi sen perusteella kieltäytyä ottamasta työhön raskaana olevaa hakijaa
siitä syystä, ettei hän voi raskaudesta johtuvan työskentelykiellon vuoksi sijoittaa hakijaa alusta alkaen ja tämän raskauden
aikana toistaiseksi voimassa olevalla työsopimuksella täytettävään avoimeen toimeen (asia C‑207/98, Mahlburg, tuomio 3.2.2000,
Kok. 2000, s. I‑549, 27 kohta).
39     Sen osalta, otetaanko äitiysloma huomioon ammattihierarkiassa etenemiseksi, yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että naispuolista
työntekijää suojataan työsuhteessa kaikelta epäedulliselta kohtelulta, joka perustuu siihen, että hän on ollut äitiyslomalla,
ja että naista, joka kärsii epäedullisesta kohtelusta äitiyslomasta johtuvan poissaolon vuoksi, syrjitään hänen raskautensa
ja äitiyslomansa perusteella (ks. asia C‑284/02, Sass, tuomio 18.11.2004, Kok. 2004, s. I‑11143, 35 ja 36 kohta).
40     On kuitenkin todettava, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on perustellusti korostanut istunnossa esittämissään huomautuksissa,
että edellä mainitun asian Sass taustalla olevat tosiseikat eroavat selvästi pääasian tosiseikoista. Sassin tapauksessa äitiyslomalla
oli vaikutusta urakehitykseen, koska tuossa riidassa oli kyse palkkaluokan muuttumisesta. Sitä vastoin pääasiassa Sarkatzis
Herrero on otettu uuteen työhön äitiysloman aikana, ja hänen virkaantulopäivänsä on siirretty alkamaan äitiysloman päätyttyä.
41     Julkisasiamies on kuitenkin todennut ratkaisuehdotuksensa 39 kohdassa, että koska direktiivillä 76/207 tavoitellaan aineellista
eikä muodollista tasa-arvoa, sen 2 artiklan 1 ja 3 kohtaa ja 3 artiklaa on tulkittava siten, että näissä artikloissa kielletään
kaikki naispuoliseen työntekijään kohdistettu epäedullinen kohtelu, joka johtuu äitiyslomasta, jolla on tarkoitus suojata
raskaana olevaa naista, tai liittyy tähän äitiyslomaan, eikä tässä yhteydessä ole merkitystä sillä, onko kysymyksessä olemassa
olevaa vai uutta työsuhdetta koskeva epäedullinen kohtelu.
42     Tätä tulkintaa tukee yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa Sass antamansa tuomion 48 kohdassa ilmaisema kanta,
jonka mukaan yhteisön oikeus edellyttää, että tällaisen lakisääteisen suojeluun tarkoitetun loman pitäminen ei keskeytä kyseessä
olevan naisen työsuhdetta eikä siihen liittyvien oikeuksien soveltamista eikä myöskään johda siihen, että häntä kohdellaan
epäedullisesti.
43     On täsmennettävä, että asiakirja-aineiston tai Espanjan hallituksen istunnossa antamien tietojen perusteella ei saada varmuudella
selvyyttä siihen, otetaanko huomioon sellaisten henkilöiden osalta, jotka ovat pääasian kantajan tavoin olleet määräaikaisia
työntekijöitä ennen virkamieheksi nimittämistä, heille aikaisemmassa työssä kertynyt virkaikä – johon voi sisältyä mahdollisia
äitiyslomia – kun he pääsevät virkaan, ja mikäli näin on, otetaanko tämä virkaikä huomioon kyseisten henkilöiden virkauralla
etenemisessä.
44     Siltä osin kuin on epäselvyyttä siitä, vaikuttavatko Sarkatzis Herreron tilanteeseen aikaisemman julkishallinnon palvelussuhteen
huomioon ottamisesta 26.12.1978 annettu laki 70/1978 (Ley de Reconocimiento de Servicios Previos en la Administración Pública,
BOE nro 9, 10.1.1979, s. 464) ja 29.9.1989 annettu soveltamisasetus 1181/89 (BOE nro 237, 3.10.1989, s. 30952) sekä Instituto
Nacional de la Saludin virkamiesten palkkauksesta 12.9.1987 annettu kuninkaan asetus 3/1987 (Real Decreto-Ley de la Jefatura
del Estado, sobre retribuciones del personal estatutario del Instituto Nacional de la Salud, BOE nro 219, 12.9.1987, s. 27649),
joihin Imsalud on viitannut, ja koska terveydenhuollon yksiköiden henkilöstöä koskevista säännöistä 16.12.2003 annettu laki
55/2003 (Ley del Estatuto Marco del personal estatutario de los Servicios de Salud, BOE nro 301, 17.12.2003, s. 44742) ei
ollut voimassa pääasian kantajan virkauran alkaessa, on kansallisen tuomioistuimen asiana selvittää, onko Sarkatzis Herreroa
todella kohdeltu epäedullisesti.
45     Ennakkoratkaisupyynnössä selostettujen seikkojen perusteella on katsottava, että se, että Sarkatzis Herreron viranhoidon aloittamista
on lykätty äitiysloman päättymiseen saakka, on direktiivissä 76/207 tarkoitettua epäedullista kohtelua.
46     Sillä, että toisia, erityisesti miespuolisia henkilöitä voidaan muista syistä kohdella samalla tavoin kuin Sarkatzis Herreroa,
ei ole merkitystä hänen tilanteensa arvioinnissa, koska se, että hänen viranhoitonsa aloittamista on lykätty myöhempään ajankohtaan,
on johtunut yksinomaan hänen äitiyslomastaan.
47     Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ensimmäiseen ja kolmanteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 76/207 vastainen
on sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa ei tunnusteta äitiyslomalla olevalle naispuoliselle työntekijälle virkamiesasemaan
pääsyn kannalta samoja oikeuksia kuin on tunnustettu muille samassa valintamenettelyssä hyväksytyille henkilöille ja jossa
hänen viranhoidon aloittamistaan on lykätty äitiysloman päättymiseen saakka, ottamatta huomioon äitiysloman kestoa kyseisen
työntekijän virkaikää laskettaessa.

Oikeudenkäyntikulut
48     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen
ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY vastainen on sellainen
kansallinen lainsäädäntö, jossa ei tunnusteta äitiyslomalla olevalle naispuoliselle työntekijälle virkamiesasemaan pääsyn
kannalta samoja oikeuksia kuin on tunnustettu muille samassa valintamenettelyssä hyväksytyille henkilöille ja jossa hänen
viranhoidon aloittamistaan on lykätty äitiysloman päättymiseen saakka, ottamatta huomioon äitiysloman kestoa kyseisen työntekijän
virkaikää laskettaessa.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: espanja.