CELEX: 62007CJ0166
Жалба за отмяна
Регламент (ЕО) № 1968/2006
Финансово участие на Общността в Международния фонд за Ирландия
Избор на правното основание

Със своята жалба Европейският парламент иска от Съда да отмени Регламент (ЕО) № 1968/2006 на Съвета от 21 декември 2006 година относно финансовото участие на Общността в Международния фонд за Ирландия (2007—2010 г.) (
ОВ L 409, стр. 81
; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 7, стр. 173, наричан по-нататък „обжалваният регламент“) по съображение, че този регламент не е приет на релевантно правно основание.
Правна уредба
Международната правна рамка
Англо-ирландското споразумение от 1985 г.
Политическите преговори между ирландското правителство и това на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия в средата на 80-те години, с които се цели укрепване на мира и постигане на помирение на двете общности в Северна Ирландия, приключват на 15 ноември 1985 г. с подписването на споразумение между тези две правителства (Recueil des traités des Nations unies, том 1413, № I-23668, наричано по-нататък „англо-ирландското споразумение“), като в член 2 от него е предвидено свикването на междуправителствена конференция за разглеждане на политически въпроси, въпроси на сигурността, правни въпроси, включително въпроси, свързани с правораздаването, както и с насърчаването на трансграничното сътрудничество.
По силата на член 4, буква а), подточка ii) от англо-ирландското споразумение посочените правителства се задължават да сътрудничат в рамките на тази междуправителствена конференция за благоприятстване на мира, стабилността и благополучието на остров Ирландия чрез насърчаване на помирението, зачитането на правата на човека, сътрудничеството срещу тероризма, както и развитието на икономическото, социалното и културното сътрудничество.
Наред с останалото това споразумение предвижда като сфера на дейност трансграничното сътрудничество по въпроси на сигурността, както и по икономически, социални и културни въпроси, в която сфера двете правителства ще си сътрудничат съгласно член 10, буква а) от посоченото споразумение, за да насърчат икономическото и социално развитие на регионите в двете части на Ирландия, които са най-засегнати от нестабилността през последните години. За целта посочените правителства ще проверят възможността за получаване на международна подкрепа.
Споразумението относно Международния фонд за Ирландия
На основание член 10, буква а) от англо-ирландското споразумение ирландското правителство и това на Обединеното кралство приемат Споразумение от 18 септември 1986 г. относно Международния фонд за Ирландия (Recueil des traités des Nations unies, том 1515, № I-26244, наричано по-нататък „Споразумението за МФИ“). С това споразумение те създават Международния фонд за Ирландия (наричан по-нататък „Фондът“), чийто цели съгласно член 2 от споразумението са да подпомогне икономическия и социален напредък и да насърчи контактите, диалога и помирението между националистите и юнионистите в цяла Ирландия.
В член 4 от това споразумение са изброени категориите проекти или дейности, които са приоритетни за Фонда, а именно насърчаването на инвестициите, предназначени за частния сектор, по-конкретно посредством схеми с рисков капитал, проекти за трансгранично сътрудничество в икономическата сфера, образователни и научноизследователски проекти, проекти за подобряване на инфраструктурата, по-специално в областта на социалната сигурност, здравеопазването, образованието и околната среда, както и дейности по професионално обучение в чужбина.
Съгласно член 5 от Споразумението за МФИ Фондът е международна организация, която има правосубектност и чийто членове са двете договарящи правителства. По силата на член 6 от посоченото споразумение този фонд се управлява от съвет, чиито членове и председател се определят от тези две правителства. Те изпълняват задачите си в съответствие с правилата и условията, предвидени от посочените правителства. Ако желаят, държавите дарителки могат да имат качеството на наблюдатели в рамките на този съвет.
Държави дарителки са Съединените американски щати, Канада, Нова Зеландия и Австралия, както и Европейската общност.
Общностното право
Обжалваният регламент
Обжалваният регламент установява правната уредба относно финансовото участие на Общността във Фонда за периода 2007—2010 г. Той е приет на основание член 308 ЕО.
Съгласно съображение 2 от този регламент Общността признава, че целите на Фонда, в който участва финансово от 1989 г., са отражение на собствените ѝ цели. По силата на съображение 3 от посочения регламент оценките, изготвени в съответствие с член 5 от Регламент (ЕО) № 177/2005 на Съвета от 24 януари 2005 година относно финансовото участие на Общността във [Фонда] (2005—2006 г.) (
ОВ L 30, стр. 1
), потвърждават необходимостта от по-нататъшна подкрепа на дейностите на Фонда, като същевременно засилват съвместната работа по целите и координацията с помощите от структурните фондове и особено със Специалната програма за мир и помирение в Северна Ирландия и граничните графства на Ирландия (наричана по-нататък „програмата PEACE“).
Както следва от съображение 6 от обжалвания регламент, неговата основна цел е да подкрепи мира и помирението чрез по-широка гама от дейности от вече обхванатите от структурните фондове, която да излиза извън сферата на общностната политика на икономическо и социално сближаване. Предвид стратегията относно последната фаза от дейностите на Фонда за периода 2006—2010 г. крайната цел на Фонда, както и на обжалвания регламент съгласно съображение 15 от него, е да се насърчи помирението между общностите. Освен това съображения 16 и 17 от посочения регламент предвиждат, че подкрепата на Общността ще допринесе за засилване на солидарността между държавите членки и между техните граждани, и че неговото приемане се счита за необходимо за постигане на целите на Общността по функциониране на общия пазар.
В член 1 от обжалвания регламент е определена референтната финансова сума за изпълнението на Фонда за разглеждания период.
Съгласно член 2 от обжалвания регламент:
„Вноските се използват от Фонда в съответствие със [Споразумението за МФИ].
При разпределяне на участието Фондът дава приоритет на проекти от трансгранично и трансобщностно естество, така че да допълва дейностите, финансирани от структурните фондове и особено тези от програмата PEACE, осъществявани в Северна Ирландия и граничните графства на Ирландия.
Участието се използва с цел пораждане на устойчиво икономическо и социално подобрение на засегнатите области. То не се използва като заместител на други публични или частни разходи.“
Член 3 от посочения регламент гласи:
„Комисията представлява Общността като наблюдател на заседанията на Съвета на Фонда […].
Фондът се представлява като наблюдател на заседанията на Комитета по мониторинг на програмата PEACE и на други интервенции на структурните фондове според случая.“
Приемането на разходите на Фонда и плащането на вноските на Общността към Фонда са свързани с няколко условия, предвидени в членове 6—11 от обжалвания регламент. Така член 6 предвижда, че представянето и одобрението от страна на Комисията на стратегията за закриване на дейностите на Фонда е предварително условие за по-нататъшните плащания към Фонда. Освен това член 7 от посочения регламент гласи, че вноските към Фонда се управляват от Комисията и се изплащат на части, като първото плащане се прави, след като Комисията е получила гаранции, подписани от председателя на Съвета на Фонда, че последният изпълнява посочените в обжалвания регламент условия за отпускане на вноски.
Регламент (EO) № 1083/2006 и програмата PEACE
Регламент (EO) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999 (
ОВ L 210, стр. 25
; Специално издание на български език 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64) установява общите правила, които уреждат структурните фондове и кохезионния фонд.
Програмата PEACE е общностна инициатива, установена в рамките на структурните фондове. Съгласно точка 22 от приложение II към Регламент № 1083/2006 тази програма се осъществява като трансгранична програма по смисъла на член 3, параграф 2, буква в) от посочения регламент във връзка с цел „Европейско териториално сътрудничество“. Тя включва по-специално действия за насърчаване сближаването между общностите, за да насърчи социалната и икономическата стабилност в съответния регион. Допустим регион ще бъде цяла Северна Ирландия и граничните графства на Ирландия.
Искания на страните
Парламентът моли Съда:
—
да отмени обжалвания регламент,
—
да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
Съветът моли Съда:
—
да отхвърли жалбата като неоснователна,
—
да осъди Парламента да заплати съдебните разноски,
—
при условията на евентуалност на основание член 231, втора алинея ЕО да запази правните последици на обжалвания регламент до приемането на нов регламент и да постанови, че отмяната не засяга действителността на извършените плащания, нито тази на дадените гаранции съгласно обжалвания регламент.
С Определение от 20 септември 2007 г. на председателя на Съда Ирландия, Обединеното кралство и Комисията са допуснати да встъпят в настоящото производство в подкрепа на исканията на Съвета.
По жалбата
Доводи на страните
Парламентът изтъква само едно основание за отмяна в подкрепа на жалбата си, изведено от нарушението на Договора за ЕО в резултат от неправилния избор на член 308 ЕО като правно основание.
Според Парламента по силата на член 159, трета алинея общностният законодател разполага с необходимите правомощия, за да приеме обжалвания регламент. Всъщност с тази разпоредба институциите се оправомощавали да предприемат извън структурните фондове специфичните действия, които са необходими за осъществяване на посочената в член 158 ЕО цел на Общността, а именно укрепване на икономическото и социалното сближаване.
Изразът „укрепване на икономическото и социалното сближаване“, който се съдържа в последната разпоредба, включвал всички дейности, които целят да насърчат цялостното хармонично развитие на Общността, укрепването на социалното и териториално сближаване, както и солидарността между държавите членки и народите в Общността.
От Регламент № 1083/2006 г., както и от доклада от 12 октомври 2006 г. относно [Фонда] в съответствие с член 5 от Регламент № 177/2005 (COM (2006) 563 окончателен), можело да се направи извод, че целите на Фонда съответстват на целите, които самата Общност преследва в рамките на структурните фондове посредством предоставяните от нея помощи за засегнатите региони на двете части на Ирландия, и че тези цели са насочени към укрепване на социалното сближаване и на солидарността между населението на Северна Ирландия и на граничните региони на Ирландия.
Така основната цел на следваните понастоящем стратегии както по програмата PEACE, така и по линия на Фонда, била помирението и подобряването на отношенията между общностите. И в двата случая действията, които следва да бъдат финансирани за осъществяването на тези два стратегически приоритета, били напълно съгласувани.
Дейностите в подкрепа на помирението между общностите вътре в Ирландия обаче представлявали по необходимост неразделна част от политиката на сближаване, именно защото без помирение и без взаимно разбирателство между общностите не би могло да има икономическо и социално сближаване в разглежданите региони.
Освен това било видно, че съображение 6 от обжалвания регламент представлява само изявление на Съвета, с което се мотивира изборът на член 308 ЕО за правно основание. Член 159, трета алинея ЕО предвиждал правомощия за специфични действия, без да уточнява в кои области и в каква форма подобни действия биха могли да бъдат предприети, давайки възможност на Общността за финансово участие във Фонда.
Парламентът посочва също, че за да се установи дали член 308 ЕО може да служи като правно основание на обжалвания регламент, трябва да се вземат предвид целите, които се преследват с този регламент чрез финансовото участие във Фонда, а не да се изследват кои са целите на самия фонд. Поради това било без значение, че Фондът е междуправителствена организация, която има юридическа правосубектност и в която участват финансово и трети държави.
Съветът, подкрепен от встъпилите страни, посочва, че в дял XVII от Договора за ЕО, включващ членове 158—162 ЕО, не са предвидени необходимите за дейността на Фонда правомощия за действие, поради което този дял не може да служи като подходящо правно основание, което да обоснове отпускането на свързаните с тази дейност финансови вноски.
Тази институция изтъква, че структурата и общата система на членове 158 ЕО и 159 ЕО са такива, че понятието за „специфични действия“ по смисъла на посочения член 159, трета алинея трябва да се разбира като част от целите, посочени в член 158 ЕО. Поради това предприемането на специфично действие извън структурните фондове било средство, което следва да бъде използвано на същото основание като участието на Общността посредством тези фондове за укрепване на икономическото и социално сближаване на Общността с цел насърчаване на цялостното ѝ хармонично развитие.
За сметка на това целта на обжалвания регламент била да се подпомогне финансово международна организация, която се стреми главно да постигне помирение между общностите в Ирландия, като същевременно признава и отчита историческите, политическите, културните и религиозните особености на конфликта на територията на остров Ирландия. Тези цели очевидно не можели да бъдат включени в обхвата на член 158 ЕО, който бил насочен по-специално към намаляването на неравенството между степента на развитие на различните региони. Липсата на помирение между националистите и юнионистите в териториите, към които са насочени дейностите на Фонда, било считано по-скоро като препятствие за това там действително да бъде провеждана политика на икономическо и социално сближаване.
Освен това Съветът отбелязва, че правното основание на програмата PEACE не му дава правомощия да обхване всички дейности, попадащи понастоящем в обхвата на Фонда, макар тези два инструмента да се допълват и да трябва да са успоредни и съгласувани. Тези два инструмента едновременно се занимавали с аспекти на политическата нестабилност, от една страна, и на икономическото и социално развитие, от друга страна, но същевременно имали различен подход, като Фондът целял помирение, за да се улесни сближаването, а програмата PEACE била насочена към сближаване, за да се улесни помирението. Така основната съставна част на Фонда се намирала извън дял XVII от Договора за ЕО.
Съветът и Ирландия считат, че този дял се отнася до начините на действие, специфични за Общността, управлявани съгласно правилата на общностната нормативна уредба, включително Финансовия регламент. Освен това според Съвета нито дял XVII от Договора за ЕО, нито общностната нормативна уредба можели да се приложат към международна организация, в която впрочем Общността не е членка. Дори да се предположи, че в даден момент приоритет на Фонда е икономическото сближаване, а не помирението, въпреки всичко било невъзможно участието на Общността да се основава на дял XVII от посочения договор.
Съветът добавя, че не е счел за уместно да приеме обжалвания регламент и на второ правно основание, което да обхване целта, свързана с икономическото и социално сближаване, тъй като целта за помирение между общностите в Ирландия представлявала основната цел на Фонда, и че този фонд бил организация извън Общността. Целта да се постигне икономическо и социално сближаване била само последица от целта да се постигне помирение чрез действие на международна организация извън Общността.
Комисията счита, че предметът на обжалвания регламент, а именно финансовите вноски на Общността към Фонда за периода 2007—2010 г., които трябва да бъдат използвани в съответствие със Споразумението за МФИ, налагал препращане към англо-ирландското споразумение, чиято единствена цел съгласно преамбюла, член 2, буква a) и член 4, буква a), подточка ii) от него била да се постигне мир и помирение в интерес на двете договарящи държави, и по-специално в интерес на народа на Северна Ирландия. Отправната точка била политическата нестабилност, а не икономическите и социалните трудности. Определените в член 2 от Споразумението за МФИ цели обслужвали трансграничното сътрудничество, посочено в член 10, буква a) от англо-ирландското споразумение, като само по себе си това сътрудничество съставлявало способ за осъществяване на целта на това споразумение, а именно мирът и помирението в интерес на двете договарящи страни. Поради това икономическото и социалното развитие, заложено в англо-ирландското споразумение, не било самоцелно.
Освен това Комисията посочва, че макар несъмнено да има припокриване между дейностите на Фонда и тези на структурните фондове, гамата от дейности на първия излиза извън сферата на общностната политика на икономическо и социално сближаване. Член 4 от Споразумението за МФИ, определящ категориите проекти или дейности, които следва да бъдат финансирани приоритетно от Фонда в съответствие с целите на това споразумение, не бил изчерпателен по отношение на категориите помощи и можел да включва дейности, които спадат към общностната политика на сближаване, без по никакъв начин да се ограничава до тях.
На последно място, Комисията изтъква, че разпоредбите на дял XVII от Договора за ЕО са правни основания за приемането на общностни актове, с които се създават инструменти за осъществяване на общностната политика на сближаване. Тъй като Фондът обаче не е подобен инструмент и неговите дейности надхвърлят тази политика, обжалваният регламент не можело да бъде приет на основание разпоредбите на дял XVII от посочения договор.
Ирландия счита, че следва да се вземе предвид фактът, че Фондът има специфичен характер и е единствен по рода си и че целта му е да благоприятства мира и помирението между общностите. От своя страна интересът на Фонда от икономическото и социалното развитие имал инструментален характер. Това развитие също не било самоцелно, а фактор за помирение и политически напредък. Четирите основни области на стратегията на Фонда за периода 2006—2010 г. свидетелствали за неговата основна функция в качеството му на механизъм за постигането на помирение между националистите и юнионистите.
Според правителството на Обединеното кралство замисълът на членове 158 ЕО и 159 ЕО бил да се премахне икономическото и социалното неравенство между регионите на Общността, а не да се благоприятстват мирът и помирението между различните общности в рамките на даден регион. Основната цел на новата стратегия на Фонда явно била постигането на помирение. Макар Фондът и програмата PEACE да се допълвали в някои отношения, при все това те били различни, като програмата PEACE била разработена от Общността именно за да се благоприятства икономическото и социалното сближаване в рамките на Общността, докато задачата на Фонда била да се решат проблеми от друго естество, които са очертани извън рамките на Общността.
Съображения на Съда
Съгласно постоянната съдебна практика използването на член 308 ЕО като правно основание е обосновано само ако никоя друга разпоредба от Договора за ЕО не предоставя на общностните институции компетентността, необходима за приемането на съответния акт (Решение от 12 ноември 1996 г. по дело Обединено кралство/Съвет,
C-84/94, Recueil, стр. I-5755
, точка 48, Решение от 28 май 1998 г. по дело Парламент/Съвет,
C-22/96, Recueil, стр. I-3231
, точка 22, както и Решение от 2 май 2006 г. по дело Парламент/Съвет,
C-436/03, Recueil, стр. I-3733
, точка 36 и цитираната съдебна практика).
Целта на това правно основание е да компенсира липсата на правомощия за действие, предоставени изрично или мълчаливо на общностните институции посредством определени разпоредби на Договора, доколкото такива правомощия все пак се оказват необходими за осъществяване на функциите на Общността с оглед на постигането на някоя от определените с този договор цели (Становище 2/94 от 28 март 1996 г., Recueil, стр. I-1759, точка 29, както и Решение от 3 септември 2008 г. по дело Kadi и Al Barakaat International Foundation/Съвет и Комисия, C-402/05 P и C-415/05 P, Сборника, стр. I-6351, точка 211).
В рамките на системата от правомощия на Общността изборът на правното основание на даден акт трябва да се основава на обективни критерии, които могат да бъдат предмет на съдебен контрол, сред които са по-специално целта и съдържанието на съответния акт (Решение от 29 април 2004 г. по дело Комисия/Съвет,
C-338/01, Recueil, стр. I-4829
, точка 54 и цитираната съдебна практика, както и Становище 2/00 от 6 декември 2001 г., Recueil, стр. I-9713, точка 22 и цитираната съдебна практика).
Ето защо въз основа на гореспоменатите критерии следва да се провери дали член 159, трета алинея ЕО представлява подходящо правно основание за приемането от обжалвания регламент, както изтъква Парламентът, и дали поради това този регламент е трябвало да бъде приет на посоченото правно основание.
Относно дял XVII от Договора за ЕО
В това отношение следва да се разгледа системата, установена с дял XVII от Договора за ЕО, който се състои от членове 158—162 ЕО и оправомощава Общността да провежда общностна политика на икономическо и социално сближаване, за да насърчи цялостното си хармонично развитие.
По силата на член 159, първа алинея ЕО целите на тази общностна политика, които са уточнени в член 158 ЕО, трябва да бъдат взети предвид както от държавите членки, така и от Общността, при формулирането и прилагането на политиките на Общността. Общността също така подкрепя осъществяването на тези цели, по-специално чрез действията, които предприема посредством структурните фондове. В същия контекст при определени условия тя може да предприеме съгласно член 159, трета алинея ЕО специфични действия извън рамките на тези фондове.
Без съмнение последната разпоредба не предвижда в каква форма могат да бъдат предприети тези специфични действия. Както обаче изтъкват по същество Ирландия, Съветът и Комисията, посредством всички свои действия Общността прилага самостоятелна общностна политика, така че дял XVII от Договора за ЕО съдържа подходящи правни основания, позволяващи предприемането на действия, които са специфични за Общността и се управляват съгласно общностната нормативна уредба, като тяхното съдържание не надхвърля сферата на общностната политика на икономическо и социално сближаване.
Относно целта и съдържанието на обжалвания регламент
Предвид гореизложеното е важно да се разгледат целта и съдържанието на обжалвания регламент, за да се определи дали с оглед на тях при приемането на този регламент законодателят е трябвало да избере член 159, трета алинея ЕО за правно основание.
Що се отнася до целта на обжалвания регламент, от съображения 6, 15 и 16 от него следва, че той е насочен основно към насърчаване на мира и помирението между двете общности на Северна Ирландия, и че благодарение на подкрепата на Общността ще се засили солидарността между държавите членки и между техните граждани.
В този контекст трябва да бъде взет предвид и член 2 от обжалвания регламент, който се отнася не само до условията, но и до целите, във връзка с които Фондът използва финансовите вноски на Общността.
Последната разпоредба предвижда, от една страна, че Фондът дава приоритет на проекти от трансгранично и трансобщностно естество, за да допълни дейностите, финансирани по програмата PEACE, и че участието се използва с цел устойчиво икономическо и социално развитие на засегнатите области.
От друга страна, тази разпоредба препраща към Споразумението за МФИ. Ето защо основните цели на Споразумението за МФИ, посочени в член 2 от това споразумение, трябва да се считат за част от обжалвания регламент. Съгласно член 2 от посоченото споразумение неговите цели са да подпомогне икономическия и социален напредък, както и да насърчи контактите, диалога и помирението между националистите и юнионистите в Ирландия.
Този извод се потвърждава и от правния контекст, в който се вписва обжалваният регламент, и по-специално от англо-ирландското споразумение, на което се основава Споразумението за МФИ. Макар обаче основната цел на англо-ирландското споразумение да е насърчаване на мира и помирението на двете общности в Северна Ирландия, видно от член 10, буква a) от това споразумение целта на дейността, в която се вписва Споразумението за МФИ, е насърчаване на икономическото и социалното развитие на регионите.
Ето защо от обжалвания регламент и от препращането към Споразумението за МФИ следва, че този регламент цели както мира и помирението между двете общности в Северна Ирландия, така и икономическия и социален напредък на областите, засегнати от въоръжения конфликт.
Поради това целите на обжалвания регламент съответстват на целите на общностната политика на икономическо и социално сближаване, което се потвърждава и от съображение 2 от посочения регламент.
Що се отнася до съдържанието от обжалвания регламент, в член 1 от него е определен размерът на финансовото участие на Общността във Фонда за периода 2007—2010 г. С членове 2—11 от този регламент се препраща към Споразумението за МФИ, що се отнася до използването от Фонда на вноските, като същевременно се предвиждат приоритетите при използването им и процедурите за сътрудничество между Общността и Фонда, както и условията и начинът на плащане на посочените вноски.
Така член 2, втора алинея от обжалвания регламент гласи, че при разпределяне на участието на Общността Фондът дава приоритет на проекти от трансгранично и трансобщностно естество, така че да допълва дейностите, финансирани от структурните фондове, и особено тези по програмата PEACE, осъществявани в Северна Ирландия и граничните графства на Ирландия. Съгласно третата алинея от посочения член участието се използва с цел устойчиво икономическо и социално развитие на засегнатите области.
В това отношение от членове 6 и 10 от обжалвания регламент следва, че по-нататъшните вноски на Общността във Фонда и тяхното годишно изплащане зависят от одобрението на Комисията на представената от Фонда стратегия за закриване. Освен това съгласно член 7 от обжалвания регламент плащането на значителна част от годишното участие зависи от получаването на гаранции от МФИ, че са изпълнени условията, уточнени в посочения регламент, както и от одобрението от Комисията на годишния отчет за дейността на Фонда.
От гореизложеното следва, че финансовото участие на Общността във Фонда независимо от нормативната рамка, в която то се вписва, спада към специфичните действия, които могат, ако се окажат необходими извън структурните фондове за постигане на посочените в член 158 ЕО цели, да бъдат предприети в съответствие с член 159, трета алинея ЕО.
При все това нито процедурите на сътрудничество между Общността и Фонда, нито условията и начинът на плащане на финансовите вноски на Общността ѝ позволяват да забрани на Фонда да използва тези вноски във връзка с дейности, които макар да са в съответствие с целите на Споразумението за МФИ, излизат извън сферата на общностната политика на икономическо и социално сближаване или най-малкото не се управляват съгласно критериите, прилагани от Общността в рамките на тази политика.
Всъщност съгласно член 5 от Споразумението за МФИ Фондът е организация, която има правосубектност по силата на международното публично право. Макар Общността да има качеството на наблюдател на заседанията на Съвета на Фонда и макар обжалваният регламент да предвижда, че трябва да има координация на всички равнища между Фонда и структурните фондове, и по-специално програмата PEACE, Общността не е членка нито на тази организация, нито на нейния съвет, който по силата на член 6 от Споразумението за МФИ действа в съответствие с правилата и условията, предвидени от двете договарящи правителства.
Освен това в член 2, първа алинея от обжалвания регламент е предвидено, че финансовите вноски на Общността се използват в съответствие със Споразумението за МФИ, което, както правилно изтъква Комисията, не определя изчерпателно подлежащите на финансиране дейности, а само посочва в член 4 категориите дейности, които следва да бъдат финансирани приоритетно. Като препраща към Споразумението за МФИ, обжалваният регламент допуска използването на тези финансови вноски за дейности, чийто специфични цели и конкретно съдържание поне към датата на приемането от обжалвания регламент не са известни, тъй като Общността не е длъжна нито да планира, нито да осъществява тези дейности.
Освен това, макар членове 6, 7 и 10 от обжалвания регламент да поставят формални условия относно плащането на финансовите вноски на Общността към Фонда, те не предвиждат различни от определените в член 2 от обжалвания регламент материалноправни условия по отношение на дейностите, които подлежат на финансиране посредством тези вноски. Ето защо, обратно на твърденията на Парламента, посочените разпоредби от обжалвания регламент не биха могли да гарантират, че всички финансирани от Общността помощи от Фонда действително отговарят на целите на общностната политика на икономическо и социално сближаване.
При тези условия в съображение 6 от обжалвания регламент общностният законодател е можел основателно да приеме, че гамата от дейности, финансирана посредством обжалвания регламент, излиза извън сферата на общностната политика на икономическо и социално сближаване.
Както обаче беше посочено в точка 46 от настоящото решение, член 159 ЕО обхваща единствено самостоятелните дейности на Общността, които се управляват съгласно общностната нормативна уредба и чието съдържание не надхвърля сферата на общностната политика на икономическо и социално сближаване.
Следователно сам по себе си член 159, трета алинея ЕО не оправомощава Общността да преследва целите на общностната политика на икономическо и социално сближаване посредством финансово участие при условия като предвидените в обжалвания регламент.
Относно релевантното правно основание
При тези условия следва да се провери дали законодателят е трябвало да прибегне както до член 308 ЕО, така и до член 159, трета алинея ЕО, за да приеме обжалвания регламент.
В това отношение следва да се напомни, както бе изложено в точка 41 от настоящото решение, че целта на член 308 ЕО е да компенсира липсата на правомощия за действие, предоставени изрично или мълчаливо на общностните институции посредством определени разпоредби на Договора за ЕО, доколкото такива правомощия все пак се оказват необходими за осъществяване на функциите на Общността с оглед на постигането на някоя от определените с този договор цели. Освен това от член 308 ЕО следва, че прибягването до тази разпоредба изисква предвиденото действие да е свързано с „функционирането на общия пазар“ (вж. Решение по дело Kadi и Al Barakaat International Foundation/Съвет и Комисия, посочено по-горе, точка 200).
Целта на обжалвания регламент е да се подкрепят дейностите на международна организация, създадена от две държави членки за укрепване на икономическото и социалното сближаване. Както обаче следва от член 2 ЕО и член 3, параграф 1, буква к) ЕО, укрепването на икономическото и социалното сближаване представлява цел на Общността извън рамките на дял XVII от Договора за ЕО, който оправомощава Общността да провежда общностна политика на икономическо и социално сближаване. Както следва и от съображение 17 от обжалвания регламент, неговата цел е свързана с общия пазар, тъй като този регламент цели да подобри икономическото положение в необлагодетелстваните области на две държави членки, и следователно — функционирането на общия пазар.
От предходните съображения следва, че тъй като с обжалвания регламент се преследват цели, предвидени в член 2 ЕО, член 3, параграф 1, буква к) ЕО и дял XVII от Договора за ЕО, без този дял сам по себе си да предоставя на Общността компетентност във връзка с тези цели, общностният законодател е трябвало да прибегне едновременно до член 159, трета алинея ЕО и до член 308 ЕО (вж. в този смисъл Решение от 30 май 1989 г. по дело Комисия/Съвет,
242/87, Recueil, стр. 1425
, точки 6 и 37, както и Решение по дело Kadi и Al Barakaat International Foundation/Съвет и Комисия, посочено по-горе, точки 211—214), като същевременно спазва предвидените в тях законодателни процедури, а именно както процедурата по член 251 ЕО, наречена „процедура за съвместно вземане на решения“, така и процедурата за вземане на решения от Съвета с единодушие.
Относно искането за запазване на правните последици на обжалвания регламент
Съветът, подкрепен в това отношение от всички встъпили страни, моли Съда, ако отмени обжалвания регламент, да запази съгласно член 231, втора алинея ЕО неговите правни последици до приемането на нов регламент и да постанови, че отмяната не засяга действителността нито на извършените плащания, нито на дадените гаранции на основание обжалвания регламент.
Според Съвета за запазването на правните последици на този регламент са налице важни съображения от гледна точка на правната сигурност, свързани едновременно с текущите проекти и с оправданите правни очаквания на администрацията на Фонда.
Съгласно член 231, втора алинея ЕО, ако счете за необходимо, Съдът може да посочи кои правни последици от отменения регламент трябва да се считат за окончателни.
Съгласно член 12 от обжалвания регламент същият влиза в сила на 1 януари 2007 г. и срокът му на действие изтича на 31 декември 2010 г. Така отмяната на обжалвания регламент настъпва в момент, когато поне две от четирите годишни вноски и по този начин основната част от съответстващите им плащания са направени и администрацията на Фонда може да има оправдани правни очаквания, че останалата част също ще му бъде изплатена.
Следователно отмяната на обжалвания регламент, без да бъдат запазени неговите правни последици, би могла да има отрицателни последствия по-специално по отношение на направените финансови вноски за предвидените и текущите дейности или проекти и би могла да породи несигурност, която да накърни текущите и бъдещите операции по финансиране на Фонда.
При тези обстоятелства са налице важни съображения от гледна точка на правната сигурност, които са основание Съдът да упражни предоставеното му с член 231, втора алинея ЕО правомощие и да посочи правните последици на отменения регламент, които трябва да се считат за окончателни. Следователно трябва да се приеме, че отмяната на обжалвания регламент не засяга действителността нито на извършените плащания, нито на дадените гаранции съгласно посочения регламент преди обявяването на настоящото решение, и трябва да се запазят правните последици на обжалвания регламент до влизането в сила в разумен срок на нов регламент, приет на релевантно правно основание.
По съдебните разноски
По смисъла на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Съгласно член 69, параграф 3, първа алинея от същия правилник Съдът може да разпредели разноските или да реши всяка страна да понесе направените от нея разноски, ако всяка от страните е загубила по едно или няколко от предявените основания, или поради изключителни обстоятелства.
След като в случая както Съветът, така и Парламентът са загубили по някои от предявените от тях основания, те следва да бъдат осъдени да понесат направените от тях съдебни разноски.
Съгласно член 69, параграф 4 от Процедурния правилник държавите членки и институциите, които са встъпили в делото, понасят направените от тях съдебни разноски.

По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:

1)
Отменя Регламент (ЕО) № 1968/2006 на Съвета от 21 декември 2006 година относно финансовото участие на Общността в Международния фонд за Ирландия (2007—2010 г.).

2)
Правните последици на Регламент № 1968/2006 се запазват до влизането в сила в разумен срок на нов регламент, приет на релевантно правно основание.

3)
Отмяната на Регламент № 1968/2006 не засяга действителността нито на извършените плащания, нито на дадените гаранции съгласно посочения регламент.

4)
Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

5)
Ирландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, както и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.