CELEX: 62003CJ0437
TTagállami kötelezettségszegés
A 78/686/EGK és a 78/687/EGK irányelvek
Fogorvosok

1       Keresetében az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy:
–       Az Osztrák Köztársaság nem teljesítette a 2001. május 14‑i 2001/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 206.,
1. o.; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet 138. o.) módosított, a fogorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés
megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, illetve a szolgáltatásnyújtás és a letelepedés szabadságának
tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1978. július 25‑i 78/686/EGK tanácsi irányelv (HL L 233., 1. o.; magyar
nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet 67. o., a továbbiakban: az „elismerési” irányelv) 1. és 19b. cikkéből, valamint a
2001/19 irányelvvel módosított, a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított, a fogorvosok tevékenységére
vonatkozó rendelkezések összehangolásáról szóló, 1978. július 25‑i 78/687/EGK tanácsi irányelv (HL L 233., 10. o., magyar
nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet 76. o., a továbbiakban: az „összehangolási” irányelv) 1. cikkéből eredő kötelezettségeit,
amennyiben az osztrák fogtechnikusok („Dentisten”) számára a fogtechnikusokról szóló törvény (Dentistengesetz, BGBl. 90/1949)
6. cikkével és 4. cikke (3) bekezdésével lehetővé teszi, hogy tevékenységüket a „Zahnartzt” (fogorvos), illetve „Zahnarzt
(Dentist)” (fogorvos [fogtechnikus]) cím alatt gyakorolják, valamint azt, hogy igénybe vegyék az „elismerési” irányelv 19b. pontja
szerinti kivételes szabályokat, noha nem felelnek meg az „elismerési” irányelv 1. cikkében felállított legkisebb követelményeknek,
melyek ahhoz szükségesek, hogy az „elismerési” és az „összehangolási” irányelv vonatkozzon rájuk.
–       Az Osztrák Köztársaság nem teljesítette az „elismerési” irányelv 1. és 19b. cikkéből eredő kötelezettségeit, amennyiben az
orvosokról szóló 1998. november 10‑i törvény (Ärztegesetz, BGBl. I., 169/1998) 17. és 23. cikke szerint megengedi az osztrák
fog-, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok („Fachärzten für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde”) számára, hogy az „elismerési” irányelv
19b. cikkének megsértése mellett továbbra is ezen megjelölés alatt folytassák tevékenységüket, és e szakorvosok, valamint
a fogorvosok közötti egyenlő elbánás annyiban nem valósul meg, hogy a szakorvosok tevékenységük ugyanolyan feltételek melletti
gyakorlására jogosultak, mint az irányelv A mellékletében felsorolt oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről
szóló egyéb tanúsítványok birtokosai (fogorvosok).

Jogi háttér

A közösségi jog
Általános rendelkezések
2       Az „elismerési” és az „összehangolási” irányelveknek többek között az EK‑Szerződés azon rendelkezései képezik jogalapját,
amelyek a munkavállalók szabad mozgásának megvalósítását és a letelepedés, valamint a szolgáltatások szabadságára vonatkozó
korlátozások megszüntetését célozzák.
3       Negyedik preambulumbekezdése szerint az első említett irányelv célja a fogorvosi oklevelek, bizonyítványok és képesítés megszerzéséről
szóló egyéb tanúsítványok elismerése, amelyek alapján fogorvosi tevékenységeket lehet megkezdeni és folytatni, továbbá az
irányelv célja a fogszakorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös
elismerése.
4       Az „elismerési” irányelv hatodik preambulumbekezdése és az „összehangolási” irányelv első preambulumbekezdése szerint a fogászati
szakosodások számát és az ilyen szakosodásokhoz szükséges képzések típusát vagy időtartamát illetően összehangoló rendelkezéseket
kell hozni, hogy a tagállamok előrehaladhassanak az okleveleknek, bizonyítványoknak és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb
tanúsítványoknak az „összehangolási” irányelvben előírt kölcsönös elismerésében.
5       Az „összehangolási” irányelv 1. cikke szerint a tagállamok az „elismerési”irányelv 1. cikkében említett címek szerinti fogászati
tevékenységet elkezdeni és folytatni kívánó személyek számára előírják, hogy az „elismerési” irányelv A. mellékletében említett
oklevéllel, bizonyítvánnyal vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvánnyal rendelkezzenek, amely biztosítja, hogy
a képzési időszak alatt megszerezték az „összehangolási” irányelvben meghatározott megfelelő ismereteket és tapasztalatot.
Ez utóbbi irányelv 1. cikke (2) bekezdése pontosítja különösen, hogy e képzés nappali tagozaton legalább öt évig tart.
6       Az „elismerési” irányelv 1. cikke tartalmazza a fogorvosi tevékenységek címeinek megjelölésére vonatkozó listát. Ezt a cikket
az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját
képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL 1994. L 241., 21. o. és HL 1995. L 1., 1. o.), többek között a következő
megjelöléssel egészítette ki:
„Ausztriában: az az okirat, amelyről Ausztria legkésőbb 1998. december 31‑ig értesíti a tagállamokat és a Bizottságot.”
7       Az „elismerési” irányelv A. melléklete, mely a 2001/19 irányelvvel került hozzáadásra, a fogorvosok oklevelei, bizonyítványai
vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványai tekintetében tartalmaz egy listát. Ausztria tekintetében a melléklet
szerint az oklevél megnevezése „Bescheid über die Verleihung des akademischen Grades »Doktor der Zahnheilkunde«”, (a „fogorvos”
egyetemi végzettség odaítéléséről szóló oklevél), melyet az egyetemek orvosi kara bocsát ki.
Az Ausztriát érintő átmeneti szabályok
8       A „elismerési” irányelv 19b. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Attól az időponttól, amikor Ausztria meghozza az ezen irányelvnek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket, az ezen irányelv
1. cikkében említett tevékenységek gyakorlása tekintetében a tagállamok elismerik azokat az orvosi okleveleket, bizonyítványokat
és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat, amelyeket Ausztriában ítéltek oda azoknak a személyeknek, akik
egyetemi tanulmányaikat 1994. január 1. előtt kezdték meg, ha ezeket az okiratokat egy, a hatáskörrel rendelkező osztrák hatóságok
által kiadott olyan igazolás kíséri, amely tanúsítja, hogy [a fogak, a száj, az állkapcsok és kapcsolódó szövetek rendellenességeinek
és betegségeinek megelőzésével, diagnosztizálásával és gyógykezelésével kapcsolatos tevékenységeket] ezek a személyek az igazolás
kiadását megelőző öt év során legalább három egymást követő évig ténylegesen, jogszerűen és főtevékenységként gyakorolták
Ausztriában, valamint hogy ezek a személyeknek ugyanolyan feltételek mellett jogosultak az említett tevékenységek folytatására,
mint az ezen irányelv 3. cikkének m) pontjában említett oklevéllel, bizonyítvánnyal vagy a képesítés megszerzéséről szóló
egyéb tanúsítvánnyal rendelkezők.
Az első albekezdésben említett hároméves gyakorlat követelményétől el kell tekinteni azon személyek esetében, akik sikeresen
elvégeztek legalább hároméves olyan tanulmányokat, amelyeket a hatáskörrel rendelkező hatóságok igazolása szerint a[z „összehangolási”]
irányelv 1. cikkében említett képzéssel egyenértékűnek kell elismerni.”
A címek használatára vonatkozó rendelkezések
9       Az „elismerési” irányelv V., „a tudományos címek használata” címet viselő fejezete alá tartozó egyetlen cikk, a 8. cikk a
következőképpen rendelkezik:
„(1)      A 7. cikk sérelme nélkül, a befogadó tagállamok biztosítják, hogy ha egy tagállam állampolgára megfelel a […] és 19. cikkben
megállapított feltételeknek, jogosult a származási tagállamnak, vagy annak a tagállamnak, ahonnan érkezett, a nyelvén használni
az illető állam törvényes tudományos címeit vagy – ahol az alkalmazható – azok rövidítéseit, amennyiben ezek nem azonosak
a szakmai címmel. A befogadó tagállamok előírhatják, hogy a cím után fel kell tüntetni a címet odaítélő intézmény vagy vizsgabizottság
nevét és székhelyét.
(2)      Ha a származási tagállamban, vagy abban a tagállamban, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, használt tudományos cím a
befogadó tagállamban összetéveszthető egy olyan címmel, amely abban a tagállamban olyan kiegészítő képzést tesz kötelezővé,
amelyet az érintett személy nem végzett el, a befogadó tagállam előírhatja, hogy az illető személy a befogadó tagállam által
meghatározott megfelelő formában használja a származási tagállamban, vagy abban a tagállamban, ahonnan érkezett, alkalmazott
címet.”
10     Az irányelv 17. cikk (1) bekezdésének rendelkezései szerint:
„Ha egy befogadó tagállamban az 1. cikkben említett tevékenységgel kapcsolatos szakmai megnevezések használata szabályokhoz
kötött, más tagállamok olyan állampolgárának, aki eleget tesz a […] 19. cikkben megállapított feltételeknek, a befogadó tagállamnak
azt a szakmai megnevezését kell használnia, amely abban az államban megfelel az általa teljesített képesítési feltételeknek,
és a rövidített megnevezést kell használnia.”

A nemzeti szabályozás
A „Dentist” foglalkozásra vonatkozó szabályok
11     1975. december 31‑ig Ausztriában létezett egy különleges képzés, mely lehetővé tette a „Dentist” foglalkozás gyakorlását.
E foglalkozási ág tagjai, akik a fogorvosi tevékenység egy részét gyakorolják, egy hároméves nem egyetemi képzést végeznek,
és az osztrák kormány szerint nem tekinthetők az orvosokkal egyenrangúaknak. A „Dentist” foglalkozás gyakorlását a fogtechnikusokra
vonatkozó törvény szabályozza. A jelen ügyben ez a törvény az 1999. március 10‑i szövetségi törvénnyel (BGBl. I., 45/1999)
módosított szerkezetben irányadó.
12     Ugyanezen törvény 6. cikke (1) bekezdése szerint a „Dentist” jogosult tevékenységét a „Zahnarzt” megjelölés alatt folytatni,
és e foglalkozásmegjelölés mellett a „Dentist” képzettség megjelölést zárójelben hozzáfűzni.
13     A fogtechnikusokra vonatkozó törvény 4. cikkének (3) bekezdése szerint a fogtechnikus kamara (Dentistenkammer) állítja ki
kérelemre az „elismerési” irányelv 19b. cikke szerinti, a más tagállamban folytatott fogorvosi tevékenység folytatását lehetővé
tevő igazolást.
A „Facharzt für Zahn-, Mund- und Kieferheilkunde” foglalkozásra irányadó szabályok
14     Az Osztrák Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásakor e tagállamban nem létezett a fogorvosok számára olyan képzés,
mely megfelelt volna az „összehangolási” irányelv 1. cikkében foglalt feltételeknek. A fogak gyógyítását olyan orvosok végezték,
akik általános orvosi tanulmányaikat és doktorrá avatásukat követően fogorvosi szakképesítést szereztek, és foglalkozásukat
a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” megjelölés alatt folytatták.
15     Az „összehangolási” és az „elismerési” irányelv rendelkezéseinek való megfelelés kötelezettsége miatt az Osztrák Köztársaságnak
az Unióhoz történt csatlakozását követően új képzési rendszert kellett bevezetnie a fogorvosi szakképzésbe való bejutás tekintetében.
E célból fogadták el az 1998. november 10‑i orvosi törvényt. A jelen ügyben e törvény a 2001. augusztus 10‑i szövetségi törvénnyel
(BGBl. I., 110/2001) módosított szerkezetben irányadó.
16     Az orvosi törvény egy új fogorvosi (Zahnarzt) képzési rendszert vezetett be, amely 1998. augusztus 1‑jén lépett hatályba.
Egyidejűleg a végzett orvosok számára nyitva álló, a fogorvosi tevékenység folytatását lehetővé tevő fogorvosi képzéseket
a 2000/2001‑es egyetemi tanévvel megszüntették.
17     E törvény 17. cikkének (1) bekezdése szerint a fogorvosi tevékenységek önálló folytatása kizárólag a fogorvosok (»Zahnärzte«)
és a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok (»Fachärzten für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde«) számára tartották fenn.
18     A nevezett törvény 23. cikke szerint, mely a „Fogalommeghatározások” címet viseli, és a törvény harmadik fejezetében található,
a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben az egyes szabályok eltérően nem rendelkeznek, e fejezetben
1)      az »orvos« (»orvosi«) általános megjelölés vonatkozik az összes orvosra, függetlenül attól, hogy »általános orvos« (Arzt für
Allgemeinmedizin), »teljes jogú orvos« (approbierter Arzt), »szakorvos« (Facharzt) vagy »fogorvos« (Zahnarzt) vagy »orvosgyakornok«
(Turnusarzt) megjelölés alatt jogosultak tevékenységüket folytatni.
2)      A »szakorvos« (Facharzt) megjelölés vonatkozik minden szakorvosra, beleértve a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosokat (Fachärzten
für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde) is.”
19     A szakmai címek viselését az orvosi törvény 43. és 44. cikke szabályozza. A 43. cikk (7) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok (Fachärzten für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde) vagy a »fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvos«
[Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde] címet vagy a »fogorvos« [Zahnarzt] címet jogosultak viselni.

A pert megelőző eljárás
20     1999. július 26‑án az Osztrák Köztársaság közölte a Bizottsággal az „elismerési” irányelv 1. cikkének megfelelően a „Zahnarzt”,
a „Zahnarzt (Dentist)” és a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” megjelöléseket. Úgyszintén értesítette a Bizottságot
és a többi tagállamot a „Dentist” képzés elvégzéséről szóló diplomáról az „elismerési” irányelv A mellékletébe való felvétel
céljából. A diploma a „Prüfungszeugnis über die staatliche Dentistenprüfung, ausgestellt von der Österreichischen Dentistenkammer,
Lehrinstitut für Dentisten, und Bescheinigung über die einjährige Tätigkeit als Dentistenassistent” (Az osztrák fogtechnikus
kamara és a Lehrinstitut für Dentisten által kiállított vizsgabizonyítvány az állami fogtechnikusi vizsgáról és az egyéves
fogtechnikus‑asszisztensi tevékenységről) címet viseli.
21     Mivel a Bizottság a „Dentist” és a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” foglalkozások gyakorlására vonatkozó osztrák
jogszabályokat az „elismerési” és az „összehangolási” irányelvekkel összeegyeztethetetlennek találta, megindította az EK 226. cikk
(1) bekezdése szerinti eljárást. Miután az Osztrák Köztársaságot véleményadásra szólította fel, a Bizottság 2001. július 18‑án
indokolással ellátott véleményt adott ki, amelyben felszólította az Osztrák Köztársaságot, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket
a véleményben foglaltaknak a közzétételétől számított két hónapon belül történő teljesítésére. Mivel úgy ítélte meg, hogy
a helyzet az osztrák hatóságoknak az indokolással ellátott véleményre adott válaszában közölt észrevételek ellenére sem kielégítő,
a Bizottság a jelen kereset benyújtása mellett döntött.

A keresetről

A „Dentist” foglalkozásra vonatkozó első kifogásról
22     Ez a kifogás két részből áll, melyeket egymástól elkülönített módon kell vizsgálni.
A fogtechnikusokról szóló törvény 6. cikkének (1) bekezdéséről
23     Az első kifogás első részében a Bizottság lényegében azt állítja, hogy a fogtechnikusokról szóló törvény 6. cikke (1) bekezdése,
mely lehetővé teszi a „Dentisten” számára foglalkozásuknak a „Zahnarzt” megjelölés alatt történő folytatását, ellentétes az
„összehangolási” irányelv 1. cikkével, amennyiben a fogtechnikusok nem felelnek meg az e cikkben meghatározott, a fogorvosi
tevékenységnek az „elismerési” irányelv 1. cikkében felsorolt megjelölések alatti, közöttük az Oszták Köztársaságra érvényes
„Zahnarzt” megjelölés alatti folytatására előírt képzési követelményeknek.
24     A osztrák kormány észrevételeiben nem nyilvánított véleményt az első kifogás e vonatkozásában.
25     Nem vitás, hogy a „Dentisen” képzés egy csupán hároméves nem egyetemi képzés, mely az „összehangolási” irányelv 1. cikke (2) bekezdése
követelményeinek így nem felel meg. A Bizottság ezért joggal indult ki abból, hogy az Osztrák Köztársaság által közölt, e
képzés elvégzését igazoló diplomát nem lehetett volna felvenni az „elismerési” irányelv A mellékletébe.
26     A fogtechnikusokról szóló törvény 6. cikkének (1) bekezdése ezért ellentétes az „összehangolási” irányelv 1. cikkével, mivel
lehetővé teszi a fogászati tevékenység „Zahnarzt” megjelölés alatt történő folytatását olyan személyek számára is, akik nem
felelnek meg az e cikkben e tevékenységnek ezen megjelölés alatti folytatására előírt képzési követelményeknek.
27     Ilyen körülmények között a Bizottság első kifogásának első része megalapozott.
A fogtechnikusokról szóló törvény 4. cikke (3) bekezdéséről
28     Első kifogásának második részében a Bizottság lényegében azt adja elő, hogy a fogtechnikusokról szóló törvény 4. cikke (3) bekezdése
ellentétes az „elismerési” irányelv 19b. cikkével, mivel az e 19b. cikkben meghatározott tanúsítvány kiadását akkor is előírja,
ha a 19b. cikk szerinti feltételek nem állnak fenn.
29     Az osztrák kormány előadja, hogy a „Dentisten” nem tartoznak az „elismerési” irányelv 19b. cikkének hatálya alá, mivel nincs
„orvosi diplomájuk” (Arztdiplom”), és nem vesznek részt egyetemi képezésben.
30     Ennek következtében a Bizottság első kifogásának második része is megalapozott.

A Bizottság fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosokra vonatkozó második kifogásáról
31     A Bizottság lényegében azt adja elő, hogy a körülmény, miszerint a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok Ausztriában a „fog‑,
száj‑ és állkapocs‑szakorvos” (Fachärzten für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde) cím használatára jogosultak, és ugyanakkor
nem kell a „fogorvos” (Zahnarzt) címet használniuk, ellentétes az „elismerési” irányelv 19b. cikkével.
32     Mindenekelőtt arra kell utalni, hogy akkor is, ha a Bizottság keresetében az orvosokról szóló törvény 17. és 23. cikkét idézi,
a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok számára a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” cím használatát lehetővé
tevő és a Bizottság által kifogásolt jogosultság e törvény 43. cikke (7) bekezdéséből következik.
33     A Bizottság az „elismerési” irányelv 19b. cikkének szó szerinti értelmezésére támaszkodik. Előadja, hogy e cikk első mondata
alapján „az A melléklet szerinti orvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok
birtokosai” a fogorvosok, akik csak a fogorvos („Zahnarzt”) megjelölés alatt jogosultak tevékenységük folytatására. Az e cikk
által felállított, arra vonatkozó követelményeknek való megfelelés, miszerint az érintetteknek jogosultaknak kell lenniük
tevékenységüket „ugyanolyan feltételek mellett” folytatni, a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok is csak e címet jogosultak
használni, minden más cím kizárásával.
34     Az osztrák kormány csak arra utal, hogy a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok jogosultak tevékenységüket a „Zahnarzt” cím
alatt folytatni.
35     E tekintetben meg kell állapítani, hogy az „elismerési” irányelv 19b. pontja, a Bizottság előadásától eltérően, nem irányadó
abban a kérdésben, hogy azoknak az orvosoknak, akikre e cikk vonatkozik, kötelezően ugyanazt a címet kell‑e viselniük, mint
a fogorvosoknak, vagy inkább csak jogosultak annak viselésére. Az a feltétel, aminek alapján az érintettek „ugyanolyan feltételek
mellett jogosultak az említett tevékenységek folytatására”, mint a fogorvosok, két értelmezést tesz lehetővé. Egyrészt a 19b. cikket,
mint azt a Bizottság előadta, úgy is lehet értelmezni, hogy az felállít egy feltételt, melynek következtében a kérdéses tevékenységek
„ugyanolyan feltételek mellett” folytatandók, amely összeegyeztethetetlen lenne azzal, hogy Ausztriában a két érintett foglalkozáscsoportra
nem ugyanazok a feltételek vonatkoznak, ami a címek viselésének engedélyezését illeti. Másrészt azonban ez a rendelkezés,
ha a hangsúlyt a „feljogosít” igére helyezzük, úgy is értelmezhető, mint amely csak azt követeli meg, hogy a fog‑, száj‑ és
állkapocs‑szakorvosoknak „jogosultaknak” kell lenniük – mint ahogy jogosultak is az orvosokról szóló törvény 43. cikke (7) bekezdése
szerint – ugyanazt a címet viselni, mint a fogorvosok, és ezáltal jogosultak – de nem kötelesek – ugyanazon feltételek mellett,
mint ez utóbbiak, a „Zahnarzt” cím alatt folytatni tevékenységüket.
36     Mivel a 19b. cikk szövege nem teszi lehetővé a döntést ebben a kérdésben, ezt a rendelkezést az „elismerési” és „összehangolási”
irányelv egyéb rendelkezéseivel összevetve kell értelmezni. E tekintetben rá kell mutatni, hogy az első irányelv 8. és 17. cikke
a címek használatáról tartalmaz speciális előírásokat, melyek azt mutatják, hogy a közösségi jogalkotó, a Bizottság által
előadottaktól eltérően, nem szándékozta előírni egységes címek használatát a fogászati tevékenységek területén. Ezt a megállapítást
az is megerősíti, hogy az „elismerési” irányelv 1. cikke szerinti lista néhány tagállam tekintetében egynél több címet tartalmaz.
37     Az „elismerési” és az „összehangolási” irányelv világosan elkülöníti egymástól a fogorvos és az orvos foglalkozást, a Bizottság
ennek ellenére nem adott elő olyan szempontot, mely bizonyítaná azt, hogy az orvosok 19b. cikk szerinti, foglalkozásuknak
a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” cím alatti gyakorlására történő feljogosítása valós veszélyt jelentene a
fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok, valamint a többi orvos összetévesztése tekintetében.
38     Mindenesetre azt meg kell állapítani, hogy a Bizottság állításától eltérően sem az „elismerési” irányelv 19. cikke, sem pedig
annak 8. és 17. cikke nem tartalmaz korlátozásokat azon foglalkozási címek pontos szövege tekintetében, amelyeket a tagállamok
területükön engedélyezhetnek.
39     Az „elismerési” irányelv 19b. cikkének hatálya alá tartozó orvosok a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” cím elhagyására
vonatkozó kötelezettsége a „Zahnarzt” cím javára arra vezetne, hogy a betegekkel szemben fogorvosoknak tűnnének, és nem tudnának
az első sorban megszerzett általános orvosi képesítésükre és képességükre utalni, amely által megnehezülne foglalkozásuk gyakorlása
(lásd e tekintetben a C‑202/99. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2001. november 29‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑9319. o.]
51. pontját).
40     Végül az orvosokról szóló törvény 43. cikkének (7) bekezdése által a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok számára biztosított
lehetőség, tevékenységüknek a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” cím alatti folytatása az átláthatóság miatt
is jogosnak tűnik, mivel lehetővé teszi a felek számára a fogorvosok, akik az orvosokról szóló törvény szerinti teljes fogorvosi
képzést végezték el („Zahnarzt”), valamint az általános orvosok, akik a diplomát követően fogorvosi szakképesítést szereztek
(„Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde) közötti különbségtételt.
41     Nincs jelentősége annak a körülménynek, hogy a „Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde” cím nem vehető fel az „elismerési”
irányelv 1. cikkébe, mivel ezen orvosok képzése nem felel meg az „összehangolási” irányelv 1. cikke szerinti feltételeknek,
mivel az „elismerési” irányelv 19b. cikkét – mint azt a Bizottság előadta – azért illesztették be az irányelvbe, hogy a fog‑,
száj‑ és állkapocs‑szakorvosok számára lehetővé tegyék tevékenységük további gyakorlását.
42     E körülmények között meg kell állapítani, hogy a Bizottság jogalap nélkül hivatkozik arra az ítélkezési gyakorlatra, amely
szerint a tagállamok nem hozhatnak létre olyan fogorvosi kategóriákat, amelyek a kérdéses irányelvekben felsorolt egyetlen
kategóriának sem felelnek meg (a C‑40/93. sz., Bizottság kontra Olaszország ügben 1995. június 1‑jén hozott ítélet [EBHT 1995.,
I‑1319. o.] 24. pontja). Eltérően attól a tagállamtól, amelyről ebben az ítéletben szó van, az Osztrák Köztársaság egyrészt
nem alkotta meg az új kategóriát (fogászati tevékenységet gyakorlók), hanem csupán egy már meglévő kategóriát tartott fenn,
másrészt pedig a fog‑, száj‑ és állkapocs‑szakorvosok a fogászati tevékenységet végzőknek nem olyan kategóriáját alkotják,
amely ne szerepelne az „elismerési” és az „összehangolási” irányelvben. Sőt, kifejezetten az első irányelv 19b. cikke tárgyát
képezik.
43     Mindezekre tekintettel a Bizottság második kifogását el kell utasítani.
44     A fenti megfontolások alapján meg kell állapítani, hogy az Osztrák Köztársaság nem teljesítette a 78/686 irányelv 1. és 19b. cikkéből
és az „elismerési” irányelv 1. cikkéből eredő kötelezettségeit, amennyiben a fogtechnikusokról szóló törvény (Dentistengesetz)
4. cikkének (3) bekezdésével és 6. cikkével lehetővé teszi az osztrák fogtechnikusok „Dentisten” számára tevékenységük „Zahnarzt”
(fogorvos), illetve „Zahnarzt (Dentist)” [fogorvos(fogtechnikus)]cím alatt történő gyakorlását, valamint azt, hogy hivatkozzanak
az „elismerési” irányelv 19b. cikke szerinti eltérést megengedő szabályokra, noha nem felelnek meg az „összehangolási” irányelv
1. cikkében felállított legkisebb követelményeknek; egyebekben a keresetet el kell utasítani.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. Az Osztrák Köztársaság nem kérte, hogy a Bizottság viselje az eljárás költségeit. Az eljárási szabályzat 69. cikkének
3. §‑a értelmében azonban a Bíróság elrendelheti a költségek megosztását, vagy azt, hogy a felek mindegyike viselje saját
költségeit, amennyiben valamennyi fél részben pernyertes, részben pervesztes. Mivel a Bizottság és az Osztrák Köztársaság
kérelmei tekintetében részben pernyertes, részben pervesztes, maguk viselik saját költségeiket.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1)
Az Osztrák Köztársaság nem teljesítette a 2001. május 14‑i 2001/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított,
a fogorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, illetve
a szolgáltatásnyújtás és a letelepedés szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekrõl szóló, 1978. július 25‑i
78/686/EGK tanácsi irányelv 1. és 19b. cikkéből, valamint a 2001/19 irányelvvel módosított, a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási
intézkedésekben megállapított, a fogorvosok tevékenységére vonatkozó rendelkezések összehangolásáról szóló, 1978. július 25‑i
78//687/EGK tanácsi irányelv 1. cikkéből eredő kötelezettségeit, amennyiben az osztrák fogtechnikusok („Dentisten”) számára
a fogtechnikusokról szóló törvény („Dentistengesetz”) 6. cikkével és 4. cikke (3) bekezdésével lehetővé teszi, hogy
–
tevékenységüket a „Zahnartzt” (fogorvos), illetve „Zahnarzt (Dentist)” (fogorvos [fogtechnikus]) megjelölés alatt gyakorolják
és
–
igénybe vegyék a 78/686 irányelv 19b. pontja szerinti eltérést megengedő szabályokat, noha nem felelnek meg a 78/687 irányelv
1. cikkében felállított minimumkövetelményeknek, melyek ahhoz szükségesek, hogy ezen irányelvek hatálya alá tartozzanak.
2)
A keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3)
Az Osztrák Köztársaság és az Európai Közösségek Bizottsága maguk viselik saját költségeiket.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.