CELEX: 62003CJ0230
ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus
Työntekijöiden vapaa liikkuvuus
Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artikla
Oikeus oleskeluluvan voimassaolon jatkamiseen
Edellytykset
Jäsenvaltion merenkulkualalla 15 vuotta työskennellyt Turkin kansalainen
Sellaisen työllistymisen, joka kestää keskeytyksettä yli yhden vuoden mutta ei kolmea vuotta, merkitys
Työskentelykaudet, jotka ammatin ominaispiirteiden vuoksi ovat keskeytyneet 17 kertaa

1       Ennakkoratkaisukysymys koskee assosiaation kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen
N:o 1/80 (jäljempänä päätös N:o 1/80) 6 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkintaa. Assosiaationeuvosto perustettiin Euroopan talousyhteisön
ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, jonka allekirjoittivat Ankarassa 12.9.1963 yhtäältä Turkin tasavalta ja toisaalta
ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston
päätöksellä 64/732/ETY (EYVL 1964, 217, s. 3685; jäljempänä assosiaatiosopimus).
2       Tämä kysymys on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Turkin kansalainen Sedef ja Freie und Hansestadt Hamburg ja joka
koskee viimeksi mainitun tekemiä päätöksiä, joilla evättiin Sedefin oleskeluluvan jatkaminen Saksassa ja hänet määrättiin
karkotettavaksi kyseisen jäsenvaltion alueelta.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       Päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”1.      Jollei hänen perheenjäsentensä vapaata oikeutta työskentelyyn koskevista 7 artiklan määräyksistä muuta johdu, turkkilaisella
työntekijällä, joka työskentelee laillisilla työmarkkinoilla tietyssä jäsenvaltiossa, on oikeus
–       työskenneltyään säännönmukaisesti yhden vuoden saada työlupansa uudistetuksi tässä jäsenvaltiossa samaa työnantajaa varten,
jos hänellä on työpaikka,
–       työskenneltyään säännönmukaisesti kolme vuotta vastaanottaa tässä jäsenvaltiossa valitsemaltaan saman ammattialan työnantajalta
työtarjous, joka on tehty tavanomaisin ehdoin ja joka on rekisteröity tämän valtion työvoimaviranomaisissa, jollei yhteisön
jäsenvaltioiden työntekijöille annettavasta etusijasta muuta johdu,
–       työskenneltyään säännönmukaisesti neljä vuotta tehdä tässä jäsenvaltiossa vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua
työtä.
2.      Vuosiloma ja äitiysloma sekä poissaolo työtapaturman tai sairauden vuoksi lyhyen aikaa rinnastetaan säännönmukaisiin työskentelykausiin.
Toimivaltaisen viranomaisen asianmukaisesti toteamat omasta tahdosta riippumattomat työttömyyskaudet ja poissaolo pitempiaikaisen
sairauden vuoksi, vaikka niitä ei rinnasteta säännönmukaisiin työskentelykausiin, eivät vaikuta haitallisesti niihin oikeuksiin,
jotka on saatu aikaisempien työskentelykausien perusteella.”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
4       Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen yhteisöjen tuomioistuimelle toimittamista asiakirjoista ilmenee, että Sedef, joka
on syntynyt Turkissa vuonna 1952, on oleskellut laillisesti Saksassa vuodesta 1977 lähtien, kun taas hänen puolisonsa ja kolme
lastaan asuvat edelleen Turkissa.
5       Vuoden 1977 elokuusta lähtien vuoden 1992 syyskuuhun asti hän työskenteli merimiehenä useilla eri Saksan lipun alla purjehtivilla
aluksilla, ja hänelle myönnettiin tässä tarkoituksessa peräkkäisiä oleskelulupia, jotka olivat määräaikaisia ja rajoittuivat
työskentelyyn laivastossa tai tarvittaessa työttömyysetuuksien myöntämiseen ja joista viimeisimmän voimassaolo päättyi 9.9.1993.
Kyseistä palkattua työskentelyä varten ei vaadittu minkäänlaista työlupaa.
6       Yli 15 vuoden pituisen ajanjakson aikana asianomainen henkilö työskenteli tosiasiallisesti yhteensä yli kahdeksan ja puoli
vuotta lukuun ottamatta sairaudesta ja työntekijän omasta tahdosta riippumattomasta työttömyydestä johtuneita työskentelykausien
keskeytyksiä, jotka toimivaltaiset viranomaiset olivat asianmukaisesti todenneet.
7       Asiassa on riidatonta, että Sedefin työskentelykaudet ovat keskeytyneet muusta kuin vuosilomasta, sairauslomasta tai vastaanottavassa
jäsenvaltiossa asianmukaisesti todetusta työttömyysjaksosta johtuvasta syystä 17 eri kertaa 1–70 päiväksi kerrallaan ja yhteensä
noin 13 kuukauden pituiseksi ajaksi. Asianomainen henkilö luonnehtii näitä keskeytyksiä ”palkattoman loman” jaksoiksi. Ilmoituksensa
mukaan hän oli kahden määräaikaisen kauppalaivastossa solmitun työsopimuksen välisenä aikana, näiden jaksojen ollessa eripituisia,
jäänyt joko Saksaan silloin, kun kyse oli lyhyestä keskeytyksestä, odottamaan sen aluksen (joissakin tapauksissa viivästynyttä)
saapumista, jossa hänellä oli jo uusi pesti, joten hän katsoi hyödyttömäksi kirjautua työttömäksi, tai hän käytti hyväkseen
pidemmät, yli kolmen viikon pituiset keskeytysjaksot käydäkseen tapaamassa Turkkiin jäänyttä perhettään. Ennakkoratkaisua
pyytäneen tuomioistuimen mukaan tämäntyyppiset keskeytykset ovat luonteenomaisia merenkulkualan työpaikoille.
8       Aluksella vuonna 1979 tapahtuneen työtapaturman johdosta Sedefille on tehty lukuisia leikkaustoimenpiteitä, joista on aiheutunut
eripituisia työkyvyttömyysjaksoja.
9       Sedefin todettiin 18.1.1993 lähtien olevan terveydellisten syiden vuoksi kykenemätön työskentelemään merillä ilman, että häntä
kuitenkaan olisi katsottu kokonaan työkyvyttömäksi. Lääkärintodistuksista nimittäin käy ilmi, että hän kykenee huolehtimaan
työtehtävistä maissa silloin, kun ne eivät vaadi liian voimakkaita fyysisiä ponnistuksia.
10     Sedef haki 22.1.1992 sellaista oleskelulupaa, joka ei olisi rajattu työskentelyyn merimiehenä, jotta hän voisi tehdä ansiotyötä
maissa. Tässä tarkoituksessa hän väitti yhtäältä, että hän täytti päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
määrätyt edellytykset sillä perusteella, että hän oli työskennellyt yli neljän vuoden ajan Saksan lipun alla purjehtivilla
aluksilla, ja toisaalta, että hänen tilanteessaan oli kyse kohtuuttomasta tilanteesta, koska hänen terveydentilansa ei mahdollistanut
hänen enää jatkaa merimiehen ammatin harjoittamista. Hän lisäsi, että hän ei ollut voinut hyväksyä hänelle tehtyjä, maissa
tehtävää työtä koskevia työtarjouksia, koska hänellä ei ollut vaadittua oleskelulupaa.
11     Freie und Hansestadt Hamburg hylkäsi sekä Sedefin tämän hakemuksen että hänen myöhemmän oikaisuvaatimuksensa ja asetti hänelle
karkotuksen uhan, mikäli hän ei poistuisi Saksasta kolmen viikon kuluessa. Se kuitenkin lykkäsi karkotuspäätöksen täytäntöönpanoa,
joten asianomainen henkilö oleskelee edelleen laillisesti Saksassa.
12     Verwaltungsgericht Hamburg hyväksyi 10.12.1996 Sedefin valituksen ja velvoitti Freie und Hansestadt Hamburgin myöntämään hänelle
anotun oleskeluluvan.
13     Kyseisen tuomioistuimen mukaan Sedefillä on päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan nojalla oikeus
tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä, joten vastaanottavalla jäsenvaltiolla ei ole enää oikeutta
asettaa edellytyksiä asianomaisen henkilön työnsaannille eikä myöskään työnteolle. Erilaiset keskeytykset, jotka ovat leimanneet
hänen työuransa kulkua, eivät voi koitua hänen vahingokseen siltä osin kuin mainitun 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuosiloma,
poissaolot työtapaturman tai lyhytaikaisen sairauden vuoksi rinnastetaan työskentelykausiin, kun taas työntekijän omasta tahdosta
riippumattomat työttömyyskaudet, jolloin Sedef sitä paitsi sai työttömyysetuuksia, ja pitkäaikaisesta sairaudesta johtuvat
poissaolot eivät vaikuta haitallisesti niihin oikeuksiin, jotka on saatu aikaisempien työskentelykausien nojalla. Kahden työsopimuksen
välillä olleita lyhyitä kausia, jolloin työskentely oli keskeytyneenä, on kyseisen tuomioistuimen mukaan kohdeltava samalla
tavoin kuin lakisääteisiä tai sopimukseen perustuvia lomia sillä perusteella, että ne ovat luonteenomaisia työskentelylle
merenkulkualalla.
14     Freie und Hansestadt Hamburg valitti tästä tuomiosta Hamburgisches Oberverwaltungsgerichtiin ja väitti, että päätöksen N:o
1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetun neljän vuoden säännönmukaisen työskentelykauden on oltava
yhtäjaksoinen, kun taas Sedefin peräkkäin tekemistä työsopimuksista ei koostunut tällaista yhtäjaksoista kautta.
15     Hamburgisches Oberverwaltungsgericht kumosi 13.12.2000 antamallaan tuomiolla ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion
ja katsoi, että Sedef ei voi vedota mainittuun 6 artiklan 1 kohdan kolmanteen luetelmakohtaan, koska hän ei voi osoittaa toteen
yhtäjaksoista neljän vuoden pituista työsuhdetta, kuten kyseisessä määräyksessä edellytetään. Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa
todetuissa työsuhteen keskeytyksissä ei ole kyse lomista eikä työttömyyskausista, joita tarkoitetaan mainitun artiklan 2 kohdassa,
joka käsittää tämän tuomioistuimen mukaan tyhjentävän luettelon työsuhteen keskeytyksen syistä. Mainituista keskeytyksistä
aiheutuu siten aikaisemmin saatujen oikeuksien menetys, koska asianomainen henkilö on ollut ilman työtä eikä hän ole samalla
rekisteröitynyt työnhakijaksi. Muunlainen tulkinta olisi vaarassa johtaa väärinkäytöksiin. Lisäksi Saksan lainsäädännössä
otetaan riittävästi huomioon merimiesten työhön liittyvät erityispiirteet.
16     Sedef teki asiassa revisio-valituksen Bundesverwaltungsgerichtiin, joka katsoi, että oleskeluluvan uusimisen epääminen on
Saksan lain mukaista, mutta pohti, eikö päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan perusteella voida päätyä
asianomaiselle henkilölle edullisempaan ratkaisuun.
17     Tältä osin mainittu tuomioistuin toteaa ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyssä päätöksessä seuraavaa:
–       Sedef on työskennellyt mainitun 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla säännönmukaisesti yli 15 vuotta jäsenvaltion merenkulkualalla,
ja hän kuuluu siten kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla vastaanottavan jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille,
–       hän on useaan otteeseen työskennellyt saman työnantajan palveluksessa tällaisessa säännönmukaisessa työssä keskeytyksettä
yli vuoden, joten hän täyttää mainitun määräyksen ensimmäisen luetelmakohdan edellytykset,
–       asianomainen henkilö ei terveydellisten syiden vuoksi vastedes kykene työskentelemään merillä, mutta hän kuuluu edelleen Saksan
laillisille työmarkkinoille, kun otetaan huomioon, että hänelle sattunut työtapaturma ei aiheuttanut pysyvää työkyvyttömyyttä
(ks. vastaavasti asia C-434/93, Bozkurt, tuomio 6.6.1995, Kok. 1995, s. I-1475, 37–40 kohta) ja että hän on haettua maissa
työskentelyä varten työvoimaviranomaisten käytettävissä. Se, että hän ei enää vuodesta 1993 lähtien ole ollut ansiotyössä,
johtuu ainakin osittain oleskeluluvan puuttumisesta, ja häntä ei voida moittia sen johdosta.
18     Kyseisen tuomioistuimen mukaan ensinnäkään ei kuitenkaan ole varmaa, että Sedefin ”palkattomaksi lomaksi” luonnehtimat kaudet,
jolloin työnteko on ollut keskeytyneenä, eivät vaikuta haitallisesti hänen aikaisemmin päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan
ensimmäisen luetelmakohdan nojalla saamiinsa oikeuksiin ja että nämä kaudet eivät myöskään ole esteenä oikeuden saamiselle
saman kohdan kolmannen luetelmakohdan nojalla.
19     Yhtäältä yhteisöjen tuomioistuin ei ole vielä nimenomaisesti ottanut kantaa tällaisiin keskeytyksiin. Toisaalta Bundesverwaltungsgericht
on tähän asti katsonut, että päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 2 kohdassa esitettyjen työn keskeytymiseen liittyvien syiden luettelo
on tyhjentävä.
20     Kyseisen tuomioistuimen mukaan on kuitenkin epävarmaa, voidaanko tätä viimeksi mainittua kannanottoa hyväksyä, kun otetaan
huomioon asiassa C-351/95, Kadiman, 17.4.1997 annettu tuomio (Kok. 1997, s. I-2133, erityisesti 47 ja 48 kohta) ja asiassa
C-340/97, Nazli, 10.2.2000 annettu tuomio (Kok. 2000, s. I-957).
21     Kuten näissä kahdessa asiassa annetussa tuomiossa, nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on mahdollista nojautua siihen seikkaan,
että Sedef on joka kerta keskeyttänyt työskentelynsä Saksan merenkulkualalla ainoastaan tilapäisesti, eikä hän ole koskaan
lähtenyt lopullisesti Saksan työmarkkinoilta. Hamburgisches Oberverwaltungsgerichtin toteamusten mukaan hän on nimittäin enimmäkseen
ongelmitta ja viipymättä aloittanut uuden työsuhteen jokaisen tällaisen keskeytyksen jälkeen.
22     Siinä tapauksessa, että kuitenkin katsottaisiin, että luonteeltaan tämänkaltaiset keskeytykset ovat lähtökohtaisesti esteenä
kyseisen työntekijän saamien oikeuksien toteutumiselle, olisi vielä ratkaistava, onko syytä hyväksyä poikkeukset tästä säännöstä
silloin, kun keskeytykset ovat luonteenomaisia tietylle ammatille, kuten nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan
kaltaiselle alemman matruusin ammatille, joka eroaa maissa tehtävästä työstä siten, että se edellyttää yhtäältä peräkkäisten
työnantajien kanssa tehtäviä määräaikaisia työsopimuksia ja toisaalta odotuskausia tai keskeytyksiä työskentelyssä, jotka
johtuvat esimerkiksi sen aluksen viivästyneestä saapumisesta satamaan, josta työntekijällä on tarkoitus saada töitä.
23     Siinä tapauksessa, että ensimmäisen kysymyksen kahdesta osasta toiseen vastataan myöntävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
pohtii toiseksi, edellyttääkö, kuten yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö näyttää osoittavan (ks. asia C-171/95, Tetik,
tuomio 23.1.1997, Kok. 1997, s. I-329, 39 kohta; asia C-386/95, Eker, tuomio 29.5.1997, Kok. 1997, s. I-2697, 23 ja 25 kohta
ja asia C-98/96, Ertanir, 30.9.1997, Kok. 1997, s. I-5179, 31 ja 35 kohta), päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen
luetelmakohdan mukainen oikeus oleskelulupaan, että työntekijä on aikaisemmin täyttänyt saman kohdan toisessa luetelmakohdassa
vaaditut edellytykset.
24     On kuitenkin myös mahdollista katsoa, että mainittua kolmatta luetelmakohtaa on pidettävä itsenäisenä edellytyksenä, jonka
täyttyessä kyseinen työntekijä saa hänelle kuuluvat oikeudet.
25     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että jos katsottaisiin, että mainitun 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
ei yleensä myönnetä Sedefille mitään oikeutta silloin, kun tämä ei voi vedota kolmen vuoden pituiseen yhtäjaksoiseen työskentelyyn
saman työnantajan palveluksessa, olisi vielä täsmennettävä, onko poikkeuksellisesti otettava huomioon se, että työnantajan
vaihtuminen ennen kolmen vuoden päättymistä on luonteenomaista merimiehen ammatille.
26     Koska Bundesverwaltungsgericht näissä olosuhteissa katsoi, että sen käsiteltäväksi saatetun asian ratkaiseminen riippuu yhteisön
oikeuden tulkinnasta, se on päättänyt lykätä asian käsittelyä sekä esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko – – päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmatta luetelmakohtaa ja 2 kohtaa tulkittava niin, että turkkilaisella työntekijällä,
joka on työskennellyt säännönmukaisesti siten, ettei työlupaa ole edellytetty, vuodesta 1977 yli 15 vuoden ajan eri työnantajien
palveluksessa sellaisen jäsenvaltion merenkulkualalla, jonka laillisille työmarkkinoille hän kuuluu, ja joka on tänä aikana
täyttänyt päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan edellytykset, on oikeus oleskelulupaan, kun työskentely
merenkulkualalla – useiden sairaudesta ja toimivaltaisen viranomaisen toteamasta työntekijän omasta tahdosta riippumattomasta
työttömyydestä johtuvien keskeytysten lisäksi – on keskeytynyt kahden työsuhteen välisenä aikana 17 kertaa 1–70 päiväksi kerrallaan
(yhteensä noin 13 kuukautta) ja kun kyseinen turkkilainen työntekijä ilmoituksensa mukaan on viettänyt pidemmät keskeytykset
perheensä luona Turkissa ilman, että työntekijän omasta tahdosta riippumatonta työttömyyttä on tältä osin osoitettu? Riippuuko
vastaus siitä, ovatko tällaiset keskeytykset ammatille (merimiehen ammatille) luonteenomaisia?
2)      Edellyttääkö päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan mukainen oikeus oleskelulupaan, että kyseinen
turkkilainen työntekijä on aiemmin täyttänyt päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut
edellytykset? Riippuuko vastaus siitä, onko työnantajan vaihtuminen ennen kolmen vuoden työskentelyä ammatille (merimiehen
ammatille) luonteenomaista?”

Ennakkoratkaisukysymykset

Alustavat toteamukset
27     On syytä todeta, että pääasia koskee sellaisen Turkin kansalaisen asemaa, joka on pitkän ajan laillisesti työskennellyt jäsenvaltiossa
ja hakenut siellä oleskelulupansa voimassaolon jatkamista vedoten päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
myönnettyyn oikeuteen vapaasti tehdä minkälaista tahansa hänen valitsemaansa palkattua työtä sillä perusteella, että hänen
hakemuksessaan yhteenlasketut aikaisemmat työskentelykaudet ylittävät kestoltaan neljä vuotta.
28     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on tältä osin todennut, että Sedef oli useaan otteeseen työskennellyt keskeytyksettä
saman työnantajan palveluksessa yli vuoden ja että näin ollen hän täyttää mainitun päätöksen 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä
luetelmakohdassa määrätyt edellytykset.
29     Sitä vastoin toisessa esitetyssä kysymyksessä se pohtii sitä, voiko asianomainen henkilö pätevästi vedota mainitun määräyksen
kolmanteen luetelmakohtaan koska hän ei ole koskaan työskennellyt yhtäjaksoisesti saman työnantajan palveluksessa kolmea vuotta,
kuten määrätään saman määräyksen toisessa luetelmakohdassa.
30     Lisäksi ensimmäisellä kysymyksellään mainittu tuomioistuin kysyy, mikä vaikutus työskentelykausien keskeytyksillä on Sedefin
suorittamiin työskentelykausiin silloin, kun hän ei ole näiden keskeytysten aikana kirjautunut työnhakijaksi.
31     On vielä täsmennettävä, että nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on riidatonta, että Sedef on työntekijä, joka kuuluu vastaanottavan
jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille ja joka on työskennellyt siellä säännönmukaisesti päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1
kohdassa tarkoitetulla tavalla.
32     Kysymykset, joihin on vastattava, ovat siten se, täyttävätkö asianomaisen henkilön työskentelykaudet päätöksen N:o 1/80 6
artiklan 1 kohdassa määrätyt kestoa koskevat edellytykset sekä erityisesti se, ovatko ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä
tehdyssä päätöksessä tarkoitetut keskeytykset luonteeltaan sellaisia, että ne vaikuttavat haitallisesti mainittuihin kausiin,
ja mitkä ovat asianmukaiset perusteet kyseisen artiklan tulkitsemiseksi nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan
kaltaisessa tilanteessa.
33     Ennen näiden kolmen seikan peräkkäistä tutkimista on muistutettava, että päätöksen N:o 1/80 sosiaaliturvaa ja työskentelyä
koskevat määräykset ovat assosiaatiosopimuksen 12 artiklan täytäntöönpanosta 20.12.1976 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen
N:o 2/76 jälkeen seuraava vaihe turkkilaisten työntekijöiden vapaan liikkuvuuden asteittaisessa toteuttamisessa Euroopan yhteisössä.
Erityisesti ensin mainitun päätöksen 6 artiklan 1 kohdassa tunnustetaan täsmällisiä työskentelyä koskevia oikeuksia niille
turkkilaisille siirtotyöläisille, jotka täyttävät siinä määrätyt edellytykset. Kuten vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee,
tässä määräyksessä, jolla on katsottu olevan välitön oikeusvaikutus, luodaan asianomaisille henkilöille työskentelyä koskeva
yksilöllinen oikeus ja sitä vastaava oleskeluoikeus (ks. asia C-136/03, Dörr ja Ünal, tuomio 2.6.2005, 66 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen,
ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

Turkkilaisten työntekijöiden asteittaista integroimista vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille koskevan järjestelmän
vaatimukset
34     Yhteisöjen tuomioistuin on toistamiseen katsonut yhtäältä, että päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa ilmaistuilla määräyksillä
turkkilaisille työntekijöille myönnetyt työskentelyä ja vastaavasti oleskelua koskevat oikeudet laajenevat asteittain säännönmukaisen
palkkatyön keston mukaan ja että niiden tarkoituksena on vahvistaa vähitellen asianomaisten henkilöiden asemaa vastaanottavassa
jäsenvaltiossa. Toisaalta niin ikään vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansalliset viranomaiset eivät voi asettaa tällaisille
oikeuksille edellytyksiä tai rajoittaa niiden soveltamista vaarantamatta kyseisen päätöksen tehokasta vaikutusta (ks. asia
C-36/96, Günaydin, tuomio 30.9.1997, Kok. 1997, s. I-5143, 37–40 ja 50 kohta; asia C-1/97, Birden, tuomio 26.11.1998, Kok.
1998, s. I-7747, 19 kohta; asia C-188/00, Kurz, tuomio 19.11.2002, Kok. 2002, s. I-10691, 26 kohta ja yhdistetyt asiat C-317/01
ja C-369/01, Abatay ym., tuomio 21.11.2003, Kok. 2003, s. I-12301, 78 kohta).
35     Erityisesti, kuten juuri päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmesta luetelmakohdasta ilmenee, oikeudet, joihin turkkilaiset
työntekijät voivat näiden määräysten nojalla vedota, ovat erilaisia, ja niitä koskevat edellytykset vaihtelevat vastaanottavassa
jäsenvaltiossa olleen säännönmukaisen työsuhteen pituuden mukaan (ks. asia C-355/93, Eroglu, tuomio 5.10.1994, Kok. 1994,
s. I-5113, 12 kohta; em. asia Tetik, tuomion 23 kohta; em. asia Eker, tuomion 21 kohta; em. asia Günaydin, tuomion 25 kohta
ja em. asia Ertanir, tuomion 25 kohta).
36     Siten mainituista määräyksistä seuraa, että säännönmukaisen yhden vuoden työskentelyn jälkeen turkkilaisella työntekijällä
on oikeus jatkaa palkattua työskentelyä saman työnantajan palveluksessa (ensimmäinen luetelmakohta). Kun hän on työskennellyt
säännönmukaisesti kolme vuotta, hänellä on oikeus vastaanottaa valitsemaltaan saman ammattialan työnantajalta työtarjous,
jollei jäsenvaltion työntekijöille annettavasta etusijasta muuta johdu (toinen luetelmakohta). Säännönmukaisen neljän vuoden
työskentelyn jälkeen hänellä on oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä (kolmas luetelmakohta)
(ks. em. asia Eroglu, tuomion 12 kohta; em. asia Tetik, tuomion 26 kohta ja em. asia Nazli, tuomion 27 kohta).
37     Tämän, päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa perustetun turkkilaisten työntekijöiden asteittaista integroimista vastaanottavan
jäsenvaltion työmarkkinoille koskevan järjestelmän rakenteesta ja tehokkaasta vaikutuksesta seuraa, että asianomaisten henkilöiden
on täytettävä kyseisen määräyksen kussakin kolmessa luetelmakohdassa ilmaistut edellytykset peräkkäin. Muunlainen ratkaisu
olisi omiaan horjuttamaan assosiaationeuvoston turkkilaisten työntekijöiden aseman asteittaiseksi vahvistamiseksi vastaanottavassa
jäsenvaltiossa perustaman järjestelmän johdonmukaisuutta.
38     Tämä tulkinta ilmenee lisäksi yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä.
39     Yhteisöjen tuomioistuin on nimittäin edellä mainitussa asiassa Eroglu antamansa tuomion 13–15 kohdassa katsonut, että päätöksen
N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisellä luetelmakohdalla pyritään ainoastaan takaamaan pelkkä työskentelyn jatkuminen saman
työnantajan palveluksessa, ja että näin ollen kyseinen määräys ei sovellu sellaisen turkkilaisen työntekijän tilanteeseen,
joka on työskenneltyään säännönmukaisesti yhden vuoden vaihtanut työnantajaa ja hakee työlupansa voimassaolon jatkamista työskennelläkseen
jälleen ensimmäisen työantajansa yrityksessä.
40     Samoin yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Eker antamansa tuomion 30 ja 31 kohdassa katsonut, että mainitussa
määräyksessä ei myönnetä oikeuksia sellaiselle turkkilaiselle työntekijälle, joka on vaihtanut työnantajaa ennen kuin hänen
ensimmäinen työskentelyvuotensa vastaanottavassa jäsenvaltiossa on päättynyt ja joka on hakenut oleskelulupansa voimassaolon
jatkamista voidakseen jatkaa työskentelyään uuden työnantajansa palveluksessa ennen kuin hän on edes työskennellyt säännönmukaisesti
tämän työnantajan palveluksessa yhtä vuotta.
41     Kyseinen päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan tulkinta on vahvistettu myös asiassa C-285/95,
Kol, 5.6.1997 annetun tuomion (Kok. 1997, s. I-3069) 19 ja 20 kohdassa ja edellä mainitussa asiassa Birden annetun tuomion
44, 62 ja 69 kohdassa.
42     Niiden samojen perusteluiden johdosta, jotka on nimenomaisesti esitetty tämän tuomion 39–41 kohdassa, näiden samojen päätelmien
täytyy päteä päätöksen 6 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan tulkintaan.
43     Tästä seuraa, että päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa turkkilaiselle työntekijälle myönnettyjen
oikeuksien saaminen edellyttää lähtökohtaisesti, että asianomainen henkilö täyttää ensin saman kohdan toisessa luetelmakohdassa
ilmaistut edellytykset.
44     Näin ollen turkkilainen siirtotyöläinen ei pääsääntöisesti voi vedota päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan
mukaiseen oikeuteen ainoastaan sillä perusteella, että hän on laillisesti työskennellyt vastaanottavassa jäsenvaltiossa yli
neljä vuotta silloin, kun hän ei ole työskennellyt saman työnantajan palveluksessa aluksi yli yhtä vuotta ja sen jälkeen kahta
lisävuotta.

Turkkilaisen työntekijän suorittamien säännönmukaisten työskentelykausien keskeytykset
45     Tältä osin on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti tehtävä perustavanlaatuinen ero yhtäältä päätöksen N:o 1/80 6 artiklan
1 kohdan kolmessa luetelmakohdassa määrättyjen oikeuksien, joita vähitellen laajennetaan säännönmukaisen palkatun työskentelyn
keston mukaan, ja toisaalta sen tapauksen välillä, jossa turkkilainen työntekijä on jo täyttänyt nämä peräkkäiset vaatimukset
ja saa siten kyseisen määräyksen kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetun neljän vuoden pituisen ajanjakson päättyessä oikeuden
vapaasti tehdä minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä (em. asia Tetik, tuomion 26 kohta; em. asia Nazli, tuomion
27 kohta ja asia C-383/03, Dogan, tuomio 7.7.2005, 13 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
46     Siten sellaisen turkkilaisen työntekijän asema, joka on aikaisemmin täyttänyt mainitun päätöksen 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa
luetelmakohdassa määrätyt edellytykset, ei riipu enää mainitun kohdan kolmessa luetelmakohdassa ilmaistujen, työnsaantioikeuksia
koskevien edellytysten täyttymisestä. Tällaisen työntekijän on nimittäin katsottava olevan riittävästi integroitunut vastaanottavaan
jäsenvaltioon, jotta hän voi keskeyttää tilapäisesti työskentelynsä. Muunlaisella tulkinnalla kyseisen työntekijän oikeus
tehdä vapaasti mitä tahansa valitsemaansa palkattua työtä menettäisi kokonaan merkityksensä (ks. em. asia Tetik, tuomion 31
kohta ja em. asia Dogan, tuomion 14, 18 ja 19 kohta).
47     Sitä vastoin turkkilaisella työntekijällä, jolla ei ole vielä mainitussa kolmannessa luetelmakohdassa määrättyä oikeutta,
on velvollisuus työskennellä lähtökohtaisesti ilman keskeytystä säännönmukaisesti yhden, kolmen ja neljän vuoden ajan (ks.
em. asia Dogan, tuomion 18 kohta).
48     Viimeksi mainitun säännön ankaruuden lieventämiseksi päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 2 kohdassa määrätään tietyistä laillisista
syistä palkatun työskentelyn keskeytymiselle saman artiklan 1 kohdan kolmessa luetelmakohdassa määrättyjen asteittain laajenevien
oikeuksien perustamisessa tarpeellisten säännönmukaisten eri työskentelykausien laskemisen helpottamiseksi (em. asia Bozkurt,
tuomion 38 kohta; em. asia Tetik, tuomion 36 kohta; em. asia Nazli, tuomion 40 kohta ja em. asia Dogan, tuomion 15 kohta).
49     Mainitun 6 artiklan 2 kohdassa tehdään ero turkkilaisen työntekijän suorittamien kyseisten työskentelykausien laadun ja keston
välillä.
50     Siten kyseisen määräyksen ensimmäinen virke koskee työntekijän niitä kausia, jolloin työskentelyn keskeytyminen aiheutuu yleensä
ainoastaan lyhyestä vuosiloman, äitiysloman, työtapaturman tai sairaudesta johtuvasta lyhytaikaisen poissaolon kaltaisesta
työskentelyn keskeytymisistä, jotka ovat tapahtumia, joiden on katsottava yleensä kuuluvan osaksi jokaista työsuhdetta. Työntekijän
tämänkaltaisia poissaoloja kohdellaan näin ollen siten kuin ne olisivat osa päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen
säännönmukaisten työskentelykausien kokonaisuutta.
51     Mainitun 2 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitetaan kausia, jolloin työskentely on keskeytyneenä pidempiaikaisen sairauden
tai työntekijän omasta tahdosta riippumattoman työttömyyden vuoksi. Kyseisessä määräyksessä määrätään, että vaikka kausia,
jolloin työskentely on keskeytyneenä tämänkaltaisista syistä, joista aiheutuu merkittävämpää poissaoloa, tai jolloin poissaolon
kesto ei ole ennakoitavissa, ei voida rinnastaa säännönmukaisiin työskentelykausiin, niiden vaikutuksesta turkkilainen työntekijä
ei kuitenkaan menetä niitä oikeuksiaan, jotka hän on jo saanut aikaisemmin suoritettujen säännönmukaisten työskentelykausien
perusteella.
52     Mainitun määräyksen tavoitteena on siten välttää se, että turkkilainen työntekijä, joka palaa jälleen töihin sen jälkeen,
kun hänen on täytynyt lopettaa työskentely tilapäisesti laillisen syyn perusteella, ei joutuisi sellaisen Turkin kansalaisen
tapaan, joka ei ole vielä työskennellyt palkatussa työssä kyseisessä jäsenvaltiossa, aloittamaan alusta päätöksen N:o 1/80
6 artiklan 1 kohdan kolmessa luetelmakohdassa määrättyjä säännönmukaisia työskentelykausia.
53     Edellä olevasta seuraa, että turkkilainen työntekijä, jolla ei vielä ole päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannen
luetelmakohdan mukaista oikeutta vapaasti tehdä minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä, on lähtökohtaisesti velvollinen
työskentelemään vastaanottavassa jäsenvaltiossa säännönmukaisessa työssä yhtäjaksoisesti vaaditun ajan, jollei hän voi vedota
mainitun artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kaltaiseen työskentelykausiensa lailliseen keskeytysperusteeseen.
54     Sitä vastoin silloin, kun turkkilainen työntekijä on täyttänyt päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
määrätyt edellytykset, hänelle tällä määräyksellä tunnustetun ehdottoman oikeuden tehdä vapaasti minkälaista tahansa hänen
valitsemaansa palkattua työtä tehokas vaikutus merkitsee välttämättä kyseisen työntekijän oikeutta kohtuulliseksi ajaksi lakata
tekemästä yhtä työtä muun työn etsimiseksi, joten kyseisen 6 artiklan 2 kohtaa ei enää sovelleta tällaiseen tilanteeseen (ks.
em. asia Dogan, tuomion 16, 18 ja 19 kohta).
55     Erityisesti 17 kertaa tapahtuneita Sedefin työsuhteen keskeytymisiä, sellaisina kuin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
on ne seikkaperäisesti kuvannut ensimmäisessä kysymyksessään, ei näytä olevan mahdollista rinnastaa luonteeltaan päätöksen
N:o 1/80 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettujen kaltaisiin laillisiin työskentelykausien keskeytyksiä
koskeviin syihin.
56     Kun otetaan huomioon pääasian erityiset tosiseikat, sellaisina kuin ne on tuotu esille ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä
tehdyssä päätöksessä, mikään ei kuitenkaan estä sitä, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo kyseiset keskeytykset
mainitun määräyksen 6 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitetuiksi työntekijän omasta tahdosta riippumattomiksi työttömyyskausiksi,
vaikka asianomainen henkilö ei ole kirjautunut työnhakijaksi, kuten tässä määräyksessä lähtökohtaisesti edellytetään.
57     Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 53–56 kohdassa, Sedefin tilanteen kaltaisessa tapauksessa nämä keskeytykset
ovat nimittäin hänen tahdostaan riippumattomia, kun otetaan huomioon se, että hänet oli palkattu ainoastaan peräkkäisiin määräaikaisiin
työsuhteisiin.
58     Lisäksi sitä, että Sedef on käyttänyt hyväkseen pidempiaikaiset – joidenkin viikkojen – keskeytykset työskentelyssään käydäkseen
tapaamassa perhettään, joka asuu edelleen Turkissa, ei voida pitää luonteeltaan seikkana, joka merkityksellisesti vaikuttaa
hänen tilanteeseensa suhteessa päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan määräyksiin, koska on selvää, että tällaiset tilapäiset
poistumiset vastaanottavan jäsenvaltion alueelta perustuvat lailliseen perusteeseen ja että ne ovat pysyneet kestoltaan kohtuullisia.
59     Yhteisöjen tuomioistuin on sitä paitsi jo katsonut päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan, jossa
asetetaan tietyn kestoista säännönmukaista asumista koskeva edellytys, joka on samankaltainen kuin saman päätöksen 6 artiklan
1 kohdassa tarkoitettu säännönmukaista työskentelyä koskeva edellytys, osalta, että turkkilaisen työntekijän perheenjäsenelle
asetettu velvollisuus asua ensin mainitun luona lähtökohtaisesti yhtäjaksoisesti ensimmäisen kolmen vuoden ajan ei estä sitä,
että asianomainen voi olla kohtuullisen ajan ja perusteltujen syiden vuoksi poissa yhteisestä asunnosta, esimerkiksi viettääkseen
lomaa tai vieraillakseen perheensä luona kotimaassaan (ks. em. asia Kadiman, tuomion 47 ja 48 kohta).
60     Lisäksi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen yhteisöjen tuomioistuimelle toimittamista asiakirjoista ilmenee, että Sedefin
poissaolojen vaikutuksesta viimeksi mainitun integroituminen vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille ei vaarannu. Päinvastoin
Sedef on Turkin-matkojensa jälkeen joka kerta palannut Saksaan aloittaakseen uudestaan työskentelyn siellä.
61     Se seikka, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät ole asianmukaisesti todenneet työsuhteiden keskeytyksiä
työttömyyskausiksi, ei ole nyt käsiteltävänä olevassa asiassa merkityksellistä. Asianomainen henkilö saattoi nimittäin perustellusti
katsoa olevansa vapautettu tarpeellisten muodollisuuksien täyttämisestä ollakseen kansallisten työvoimaviranomaisten käytettävissä,
koska mainituista asiakirjoista ilmenee, että useimmissa tapauksissa Sedef oli jo tehnyt uuden työsopimuksen, jonka vaikutukset
kuitenkin ilmenivät vasta myöhemmin, tai että ainakin hänet oltiin todella ottamassa jälleen töihin ja että tosiasiallisesti
hän aina aloitti työskentelyn uudelleen lyhyen ajan kuluessa siitä, kun hänen edellinen sopimuksensa päättyi. Näin ollen ei
näytä siltä, että Sedefin kirjautumista työnhakijaksi voitaisiin tällaisissa olosuhteissa pitää hyödyllisenä hänen siihen
asemaansa nähden, jolle toistuvat, joskin kestoltaan lyhyet työskentelyn keskeytykset ovat luonteenomaisia.
62     Näin ollen ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyn päätöksen ensimmäisessä kysymyksessä esitetyn kaltaisten työsuhteiden
keskeytysten ei voida katsoa päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen säännönmukaisten työskentelykausien laskemisessa
johtavan kyseisen Turkin kansalaisen aikaisempien säännönmukaisten työskentelykausien perusteella saamien oikeuksien menettämiseen.
63     On syytä lisätä, että yhteisöjen tuomioistuin on useaan otteeseen joutunut ottamaan huomioon toimivaltaisten kansallisten
viranomaisten menettelyn päätöksen N:o 1/80 tavoitteeltaan sosiaaliturvaa ja työskentelyä koskevien määräysten tulkitsemiseksi
nojautumalla erityisesti siihen seikkaan, että nämä viranomaiset eivät ole kyseenalaistaneet kyseessä olevan Turkin kansalaisen
oleskelun laillisuutta vastaanottavan jäsenvaltion alueella (ks. vastaavasti mainitun päätöksen 6 artiklan 1 kohdan osalta
em. asia Ertanir, tuomion 67 ja 69 kohta sekä vastaavasti saman päätöksen 7 artiklan 1 kohdan osalta em. asia Kadiman, tuomion
52 ja 54 kohta; asia C-329/97, Ergat, tuomio 16.3.2000, Kok. 2000, s. I-1487, 51 kohta ja asia C-65/98, Eyüp, tuomio 22.6.2000,
Kok. 2000, s. I-4747, 35 ja 36 kohta).
64     Pääasian asiakirjoista käy ilmi, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ovat toistamiseen ja keskeytyksettä yli 15 vuoden
ajan myöntäneet Sedefille oleskeluluvan.
65     Ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyssä päätöksessä esitettyjen tietojen mukaan kyseiset viranomaiset ovat muuttaneet
kantaansa vasta silloin, kun kyseessä oleva Turkin kansalainen on hakenut työlupaa maissa.
66     Kun otetaan huomioon tällaiset erityiset seikat, mainituilla kansallisilla viranomaisilla ei voi olla oikeutta asettaa jälkeenpäin
kyseenalaiseksi Sedefin asemaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
67     Tällainen lähestymistapa osoittautuu nyt käsiteltävänä olevassa asiassa sitäkin perustellummaksi, kun Sedefin on vastedes
pakko anoa oleskelulupaa maissa työskentelyä varten pelkästään siitä syystä, että hän on kykenemätön jatkamaan ammattimaista
työskentelyä merillä hänelle aluksella sattuneen työtapaturman johdosta.
68     Näin ollen päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 2 kohta kattaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset kyseisen turkkilaisen työntekijän
suorittamien säännönmukaisten työskentelykausien keskeytykset, eikä toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla ole oikeutta
asettaa kyseenalaiseksi asianomaisen henkilön oleskelua vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Mainittu työntekijä voi näin ollen
pätevästi nojautua saman päätöksen 6 artiklan 1 kohdan kolmanteen luetelmakohtaan saadakseen jatketuksi oleskelulupansa voimassaoloa
voidakseen jatkaa työskentelyään palkatussa työssä tässä jäsenvaltiossa.
69     Edellä esitetyillä perusteilla ennakkoratkaisukysymyksiin on vastattava seuraavasti:
–       tämän artiklan 1 kohdan kolmannella luetelmakohdalla turkkilaiselle työntekijälle myönnettyjen oikeuksien saaminen edellyttää
lähtökohtaisesti, että asianomainen henkilö täyttää ensin saman kohdan toisessa luetelmakohdassa ilmaistut edellytykset,
–       sellaisen turkkilaisen työntekijän, joka ei ole vielä saanut mainitun kolmannen luetelmakohdan nojalla oikeutta tehdä vapaasti
minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä, on työskenneltävä vastaanottavassa jäsenvaltiossa säännönmukaisessa työssä
yhtäjaksoisesti paitsi silloin, kun hän voi vedota saman artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kaltaiseen lailliseen perusteeseen,
joka oikeuttaa hänen tilapäisen poissaolonsa työmarkkinoilta,
–       viimeksi mainittu määräys kattaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset säännönmukaisten työskentelykausien keskeytykset, eivätkä
toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voi nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kiistää kyseisen turkkilaisen työntekijän oleskeluoikeutta
vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

Oikeudenkäyntikulut
70     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä
19 päivänä syyskuuta 1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 6 artiklaa on tulkittava siten, että
–       tämän artiklan 1 kohdan kolmannella luetelmakohdalla turkkilaiselle työntekijälle myönnettyjen oikeuksien saaminen edellyttää
lähtökohtaisesti, että asianomainen henkilö täyttää ensin saman kohdan toisessa luetelmakohdassa ilmaistut edellytykset,
–       turkkilaisen työntekijän, joka ei ole vielä saanut mainitun kolmannen luetelmakohdan nojalla oikeutta tehdä vapaasti minkälaista
tahansa valitsemaansa palkattua työtä, on työskenneltävä vastaanottavassa jäsenvaltiossa säännönmukaisessa työssä yhtäjaksoisesti
paitsi silloin, kun hän voi vedota saman artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kaltaiseen lailliseen perusteeseen, joka oikeuttaa
hänen tilapäisen poissaolonsa työmarkkinoilta,
–       viimeksi mainittu määräys kattaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset säännönmukaisten työskentelykausien keskeytykset, eivätkä
toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voi nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kiistää kyseisen turkkilaisen työntekijän oleskeluoikeutta
vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.