CELEX: 61995CJ0232
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 76/464/ETY
Vesien pilaaminenue
Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti

Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla kaksi kannetta, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 5.7.1995 ja joissa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Helleenien tasavalta on laiminlyönyt EY:n perustamissopimuksen ja tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY (EYVL L 129, s. 23) mukaiset velvoitteensa, asiassa C-232/95 erityisesti tämän direktiivin 2 ja 7 artiklan osalta ja asiassa C-233/95  7 artiklan osalta, koska se ei ole laatinut veden laatutavoitteet sekä ohjelmien täytäntöönpanon määräajat sisältäviä ohjelmia direktiivin liitteenä olevan luettelon II aineiden luokkiin ja ryhmiin kuuluvilla vaarallisilla aineilla tapahtuvan Vegoritisjärven ja Soulosjoen pilaamisen lopettamiseksi asiassa C-232/95 ja Pagasetikinlahden pilaamisen vähentämiseksi asiassa C-233/95, ja koska se ei ole toteuttanut aineiden päästöjä varten päästöstandardit vahvistavaa ennakkolupamenettelyä Vegoritisjärveen ja Soulosjokeen sekä Pagasetikinlahteen tehtyjen päästöjen osalta, vaikka kyseiset päästöt saattavat sisältää luettelossa II mainittuja aineita.
Direktiivi 76/464/ETY
2 Direktiivin 76/464/ETY seitsemännestä ja yhdeksännestä perustelukappaleesta sekä sen 2 artiklasta käy selvästi ilmi, että direktiivin tarkoituksena on vesiympäristön pilaamisen lopettaminen ensimmäisessä luettelossa (luettelo I) mainittujen vaarallisten aineiden päästöillä ja tämän ympäristön pilaamisen vähentäminen toisessa luettelossa (luettelo II) mainituilla aineilla. Nämä luettelot ovat direktiivin 76/464/ETY liitteinä.
3 Direktiivin 76/464/ETY 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti direktiiviä sovelletaan sisämaan pintavesiin ja sisäisiin rannikkovesiin, aluevesiin sekä pohjaveteen.
4 Direktiivin 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan päästämisellä tarkoitetaan liitteenä olevien luetteloiden I tai II jonkin aineen johtamista 1 kohdassa tarkoitettuihin vesiin. Pilaaminen on puolestaan määritelty saman kohdan e alakohdassa siten, että sillä tarkoitetaan aineen tai energian päästämistä ihmisen toimesta suoraan tai epäsuorasti vesiympäristöön siten, että sen seuraukset ovat omiaan aiheuttamaan vaaraa ihmisten terveydelle, haittaa elollisille luonnonvaroille ja veden ekosysteemeille, vahinkoa viihtyisyydelle tai haittaa veden muulle oikeutetulle käyttämiselle.
5 Direktiivin 2 artiklan mukaan "jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet lopettaakseen 1 artiklassa tarkoitettujen vesien pilaamisen liitteen luettelon I aineiden luokkiin ja ryhmiin kuuluvilla vaarallisilla aineilla ja vähentääkseen mainittujen vesien pilaamista liitteen luettelon II aineiden luokkiin ja ryhmiin kuuluvilla vaarallisilla aineilla, jonka päämäärän saavuttamisessa tämän direktiivin säännökset ovat vasta ensimmäinen askel".
6 Direktiivin 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Jotta 1 artiklassa tarkoitettujen vesien pilaamista luettelon II aineilla voidaan vähentää, jäsenvaltioiden on vahvistettava ohjelmat, joiden täytäntöönpanossa niiden on sovellettava erityisesti 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja menetelmiä.
2. Kaikkiin sellaisiin 1 artiklassa tarkoitettuihin vesiin tehtäviin päästöihin, joiden voidaan epäillä sisältävän jotakin luettelon II ainetta, on oltava asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen etukäteen antama lupa, jossa vahvistetaan päästöstandardit. Tällaisten standardien on perustuttava laatutavoitteisiin, jotka määrätään 3 kohdassa säädetyllä tavalla.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa ohjelmissa on oltava veden laatutavoitteet, jotka on vahvistettava mahdollisten neuvoston direktiivien mukaisesti.
- -
5. Ohjelmissa on asetettava määräajat niiden täytäntöönpanoa varten.
- - ".
Kreikan kansalliset säännökset
7 Vesiympäristön laadun parantamista koskevista kansallisista säännöksistä on mainittava yhtäältä terveysvalvontaa koskeva asetus nro E1b/221/1965, jolla vahvistetaan jätteiden päästämistä koskevat laatutavoitteet päästöaltaiden laatutavoitteiden ylläpitämiseksi.
8 Lisäksi 27.6.1986 annetulla ministeriön päätöksellä nro 46399/1352/86 määrätään uusista päästöaltaiden laatustandardeista, jotka noudattavat jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden laatuvaatimuksista 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/440/ETY (EYVL L 14, s. 26), uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY (EYVL 1976, L 31, s. 1), suojelua ja parantamista edellyttävien makeiden vesien laadusta kalojen elämän turvaamiseksi 18 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/659/ETY (EYVL L 222, s. 1) ja simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta 30 päivänä lokakuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/923/ETY (EYVL L 281, s. 47) säännöksiä.
9 Asiassa C-232/95 kyseessä olevaa Vegoritisjärveä ja sen sivujokea Soulosia koskee 22.3.1979 tehty Kozanin, Florinan ja Pellan prefektuurien yhteispäätös nro 1900, jossa laatutavoitteeksi asetetaan se, että näistä vesistä tulee uimakelpoisia ja kalojen elämä voidaan niissä turvata.
10 Mainitut prefektuurit ovat tehneet 4.9.1987 edellä 8 kohdassa mainittujen direktiivien laatutavoitteisiin perustuvan yhteispäätöksen nro 10032.
11 Lisäksi 26.3.1990 tehdyllä Florinan prefektuurin päätöksellä nro 555 vahvistettiin jätevesien ja Vegoritisjärveen päästettävien jätteiden päästöstandardit.
12 Pagasetikinlahden veden laatua koskee presidentin asetus nro 117/87, jossa vahvistetaan Volosin teollisuusalueen teollisuuslaitosten kytkemisestä Deyambin verkkoon (Volosin alueella toimiva julkisoikeudellinen yritys, joka vastaa alueen vedenottamisesta ja jäteveden johtamisesta Volosin alueella). Kunkin laitoksen saama lupa liittyä verkkoon on hyväksyttävä ministeriön päätöksen nro 69269/5387/90 mukaisesti. Tässä päätöksessä vahvistetaan muun muassa luvan myöntämishetkellä edellytetyt päästöjen laatuvaatimukset.
13 Deyambin verkosta peräisin olevat päästöt ohjataan Pagasetikinlahteen Magnissian prefektuurin terveysviranomaisten 19.5.1994 tekemän päätöksen nro 8219 perusteella. Tässä päätöksessä on otettu huomioon edellä mainitulla ministeriön päätöksellä nro 69269/5387/90 ja 15.2.1978 tehdyllä prefektuurin päätöksellä nro 119731 asetetut ympäristölliset vaatimukset. Niitä Volosin alueen tehtaita, joita ei ole liitetty tähän verkkoon, koskevat myös juuri mainitut päätökset.
14 Prefektuurin 21.12.1995 annettu päätös nro 8440 perustuu ministeriön päätöksiin nro 46399/1352/86 ja nro 18186/88, joissa luetellaan yksityiskohtaisesti ne Pagasetikin päästöaltaan käyttötarkoitukset, joille on myönnetty lupa ja joissa mainitaan poistettavia jäämiä koskevat standardit.
15 Asiassa kyseessä olevien vesialueiden ja virtaavan veden vesiympäristöä koskeviin tutkimuksiin, suunnitelmiin ja ohjelmiin palataan tässä tuomiossa vain silloin kun se on välttämätöntä asian osapuolten väitteiden ja perusteluiden arvioimiseksi.
Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely
16 Komissiolle oli esitetty valituksia vuonna 1987 Vegoritisjärven ja sen sivujoen Soulosin pilaantumisesta ja vuonna 1989 Pagasetikinlahden veden pilaantumisesta, joiden perusteella komissio oli pyytänyt Kreikan valtion viranomaisilta tietoja toimenpiteistä, jotka olisi pitänyt toteuttaa muun muassa direktiivin 76/464/ETY nojalla.
17 Komission saamat vastaukset eivät kummassakaan tapauksessa olleet tyydyttäviä, ja se vaati Helleenien tasavaltaa 29.6.1989 (asia C-232/95) ja 27.5.1991 (asia C-233/95) päiväämillään kirjeillä esittämään huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
18 Kreikan viranomaiset vastasivat 26.9.1989 ja 11.9.1991 päiväämillään kirjeillä komissiolle tehden vastauksissaan selkoa toteutetuista toimenpiteistä.
19 Komissio katsoi, etteivät toimenpiteet noudattaneet direktiivin 76/464/ETY säännöksiä, ja lähetti 16.10.1992 (asia C-232/95) ja 16.5.1994 (asia C-233/95) perustellut lausunnot vaatien Helleenien tasavaltaa toteuttamaan direktiivissä edellytetyt toimenpiteet kahden kuukauden määräajassa.
20 Kreikan valtion viranomaiset vastasivat komissiolle 8.8.1994 päivätyillä kirjeillä.
21 Komission mielestä vastaukset eivät olleet tyydyttäviä, ja se nosti nyt käsiteltävänä olevat kanteet.
22 Asiat päätettiin yhdistää kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.9.1995 antamalla määräyksellä.
Pääasia
23 Komissio perustaa kanteensa asiassa C-232/85 kolmeen väitteeseen, joista kaksi ensimmäistä on täysin samoja kuin asiassa C-233/95.
24 Ensimmäisessä väitteessään, joka on siis kummassakin asiassa sama, komissio moittii Helleenien tasavaltaa siitä, että se on loukannut direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohtaa laiminlyömällä Vegoritisjärven ja Soulosjoen (C-232/95) sekä Pagasetikinlahden (asia C-233/95) vesien pilaamisen vähentämistä koskevien ohjelmien toteuttamisen.
25 Toisessa väitteessään, joka on myös sama kummassakin asiassa, komissio toteaa Helleenien tasavallan loukanneen direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 2 kohtaa, koska se ei ole toteuttanut teollisuuslaitosten ja muiden vastaavien laitosten päästöjä koskevaa ennakkolupajärjestelmää, vaikka nämä päästöt saattavat sisältää direktiivin 76/464/ETY luettelossa II mainittuja aineita.
26 Vaikka kolmas väite ei sellaisenaan käykään ilmi komission kannekirjelmästä, asiassa C-232/95 kanteen tueksi esitettyjen perustelujen nojalla on selvää, että komissio moittii Helleenien tasavaltaa lisäksi siitä, ettei se ole ryhtynyt aiheellisiin toimenpiteisiin direktiivin 76/464/ETY 2 artiklassa edellytetyllä tavalla Vegoritisjärven ja Soulosjoen vesien yhdyskuntajätevesistä johtuvan pilaantumisen vähentämiseksi.
27 Aluksi on todettava, että siinä tapauksessa, ettei Helleenien tasavalta ole toteuttanut direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ohjelmia, kuten komission ensimmäisessä väitteessä todetaan, 7 artiklan 2 kohdassa edellytettyjä ennakkolupia ei myöskään voi olla myönnetty.
28 Juuri tämän viimeksi mainitun säännöksen perusteella mainituissa ennakkoluvissa on oltava yksittäisiin päästöihin sovellettavat päästöstandardit, jotka on hyväksytty ja määritetty saman artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa, vesialueen ja virtaavan veden vettä suojelevassa ohjelmassa etukäteen vahvistettujen laatutavoitteiden perusteella.
29 Näin ollen, jos ensimmäinen väite hyväksytään, toisen väitteen on katsottava sisältyvän siihen, jolloin se menettää oman itsenäisen kohteensa, minkä vuoksi sitä ei enää tarvitse tutkia.
Direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ohjelmien toteuttamisen laiminlyöntiä koskeva väite
Asia C-232/95
30 Vegoritisjärven ja sen sivujoen Soulosin vesiympäristön pilaantumisen osalta komissio moittii Helleenien tasavaltaa siitä, että direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut ohjelmat puuttuvat täysin, sekä erityisesti siitä, ettei se ole toimittanut komissiolle minkäänlaista selvitystä vesien pilaantumisasteesta, jonka perusteella olisi voitu toimittaa yleinen arviointi vesien laadusta direktiivin 76/464/ETY luettelossa II mainittujen aineiden osalta ja vahvistaa laatutavoitteet vesien pilaantumisen vähentämiseksi.
31 Komission mukaan tällaisen selvityksen pitäisi perustua kyseisten vesien laadun arviointiin. Kreikan valtion viranomaisilla ei kuitenkaan ollut täsmällisiä tietoja teollisuusjätteiden eikä johdettujen yhdyskuntajätevesien sisältämistä vaarallisten aineiden määristä.
32 Helleenien tasavalta vetoaa ensiksi omaan kansalliseen lainsäädäntöönsä, joka on selostettu tämän tuomion 7 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa, ja viittaa sitten useisiin eri tutkimuksiin ja ohjelmiin. Se tekee erityisesti selkoa kahdesta luotosta, jotka oli myönnetty 1994-1999 ympäristöohjelmasta yhtäältä Vegoritisjärven ja Soulosjoen ympäristön parantamiseen ja toisaalta Vegoritisjärven ekosysteemin laajempialaiseen kehittämishankkeeseen. Helleenien tasavalta vetoaa lisäksi alueen vesiluonnonvarojen määrän ja laadun ohjausta koskevaan ohjelmaan ("master plan"), jossa sivujokien puhdistaminen ja päästöstandardit vahvistetaan tieteellisin perustein.
33 Suullisessa istunnossa Helleenien tasavalta vetosi lisäksi uuteen "Vegoritisjärven vedenpinnan korkeuden tasapainottaminen ja puhdistaminen" -nimiseen ohjelmaan. Sen mukaan ohjelma toteutetaan 4.7.1997 alkaen ja se päättyy vuonna 2001.
34 Tältä osin on muistettava, että direktiivin 76/464/ETY tarkoituksena on nimenomaisesti niillä aineilla tapahtuvan pilaantumisen vähentäminen, jotka on vaarallisuutensa vuoksi mainittu direktiivin liitteenä olevassa luettelossa II. Tämän tavoitteen toteuttamiseksi jäsenvaltiot on velvoitettu direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa laatimaan ohjelmat, joissa vahvistetaan 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti vesien laatutavoitteet.
35 Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa C-298/95, komissio vastaan Saksa, 12.12.1996 antamassaan tuomiossa todennut, että vaikka jäsenvaltioilla on tällä alalla velvollisuus laatia ohjelmia pilaantumisen vähentämiseksi, näiden ohjelmien on oltava kohteeltaan nimenomaisia. Yhteisöjen tuomioistuin korosti sitä, että pilaantumisen vähentämistavoite yleisissä tervehdyttämisohjelmissa ei välttämättä vastaa kyseessä olevan direktiivin yksityiskohtaisempaa tavoitetta.
36 Vaikka Helleenien tasavalta on esittänyt, että direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa edellytettyinä ohjelmina voidaan yhtäältä pitää 1994-1999 ympäristöohjelmaa tai sen osia, jotka koskevat Vegoritisjärven ja sen sivujoen vesiympäristöä, ja toisaalta "master plan" -nimistä ohjelmaa, se ei ole kuitenkaan osoittanut, että näillä ohjelmilla tarkoitetaan nimenomaisesti luettelossa II mainittuja aineita eikä osoittanut, mitkä ovat ne laatutavoitteet, joilla on tarkoitus ohjata mainittujen aineiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämistä.
37 Edellä mainittuja ohjelmia ei näin ollen voida pitää direktiiviin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ohjelmina. Tätä kantaa tukee myös se, että Helleenien tasavalta teki istunnossa selkoa uudesta "Vegoritisjärven vedenpinnan korkeuden tasapainottaminen ja puhdistaminen" -nimisestä ohjelmasta, jonka tavoitteina se mainitsi nimenomaisesti olevan "direktiivissä mainittujen laatutavoitteiden toteuttaminen".
38 On todettava, ettei tämä uusikaan ohjelma sellaisenaan poista väitettyä laiminlyöntiä. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteensa, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. asia C-60/96, komissio v. Ranska, tuomio 3.7.1997, Kok. 1997, s. I-3827, 15 kohta ja asia C-289/94, komissio v. Italia, tuomio 17.9.1996, Kok. 1996, s. I-4405, 20 kohta). Helleenien tasavallan hallitus totesi itsekin istunnossa, ettei mainittua ohjelmaa ollut toteutettu määräajan päättyessä.
39 Tämän tuomion 7 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa mainittujen lakien, asetusten sekä ministeriöiden ja prefektuurien päätösten osalta Helleenien tasavalta totesi istunnossa, ettei niitäkään voida pitää direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ohjelmina.
40 Näin ollen on todettava, että Helleenien tasavalta on laiminlyönyt direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole laatinut Vegoritisjärven ja Soulosjoen luettelossa II mainituilla aineilla tapahtuvan pilaantumisen vähentämistä koskevia nimenomaisia ohjelmia.
Asia C-233/95
41 Pagasetikinlahden vesiympäristön osalta komissio esittää luettelon vesiä pilaavista aineista ja moittii Helleenien tasavaltaa siitä, ettei se ole toteuttanut direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ohjelmia. Helleenien tasavallan ilmoittamilla viranomaisten päätöksillä vahvistetaan teollisuusjätteiden päästörajat vain tiettyjen aineiden osalta, eivätkä ne komission mukaan perustu sellaisiin laatutavoitteisiin, joiden tarkoituksena on olemassa olevan pilaantumisen vähentäminen ja jotka on määritelty konkreettisissa suojeluohjelmissa.
42 Helleenien tasavalta esitti kirjallisessa menettelyssä selvityksen edellä mainituista laeista ja asetuksista, tietyistä Pagasetikinlahden ympäristön tilaa koskevista tutkimuksista sekä vuonna 1995 toimivaltaisen ministeriön asiantuntijaryhmän tekemästä lisäohjelmasta, mutta myönsi kuitenkin istunnossa, ettei se kyennyt esittämään yhteisöjen tuomioistuimelle konkreettisia ohjelmia, joiden tarkoituksena olisi direktiivin 76/464/ETY 2 ja 7 artiklan toteuttaminen.
43 On siis todettava, että Helleenien tasavalta on laiminlyönyt direktiivin 76/464/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole laatinut nimenomaisia ohjelmia Pagasetikinlahden luettelossa II mainituilla aineilla tapahtuvan pilaantumisen vähentämiseksi.
Direktiivin 76/464/ETY 2 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden laiminlyöntiä koskeva väite
44 Asiassa C-232/95 komissio moittii Helleenien tasavaltaa siitä, ettei se ole toteuttanut direktiivin 76/464/ETY 2 artiklassa edellytettyjä toimenpiteitä, joiden avulla voitaisiin valvoa yhdyskuntajätevesien johtamista Soulosjokeen ja Vegoritisjärveen.
45 Helleenien tasavalta huomauttaa yhtäältä, että Ptolemaiosissa on jo yksi yhdyskuntajätteiden kokonaispuhdistuslaitos ja että toista laitosta rakennetaan parhaillaan Amyntaioniin, ja toisaalta, että yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (EYVL L 135, s. 40) mukaan alle 2000 asukkaan taajamia ei velvoiteta perustamaan omaa keräilyjärjestelmää.
46 Tältä osin on todettava, että direktiivin 76/464/ETY 2 artiklan mukaan "jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet vähentääkseen [1 artiklassa tarkoitettujen] vesien pilaamista - - luettelon II aineiden luokkiin ja ryhmiin kuuluvilla aineilla - - tämän direktiivin mukaisesti, jonka päämäärän saavuttamisessa tämän direktiivin säännökset ovat vasta ensimmäinen askel".
47 Vaikka säännöksen sanamuodon perusteella voidaankin ajatella, että direktiivin 76/464/ETY 2 artiklassa ilmaistu velvoite voidaan toteuttaa vain direktiivissä säädetyin toimenpitein, on todettava, että Helleenien tasavalta on esittänyt yksityiskohtaisen ja kiistämättömän selvityksen siitä, että alueella toimii yhdyskuntajätevesien puhdistuslaitos ja toista ollaan parhaillaan rakentamassa, minkä lisäksi on todettava, että direktiivin 91/271/ETY mukaan jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta perustaa yhdyskuntajätevesien keräilyjärjestelmää alle 2000 asukkaan taajamiin.
48 Näin ollen direktiivin 76/464/ETY 2 artiklan loukkaamista koskevaa väitettä ei voida hyväksyä.
49 Kaikkien edellä esitettyjen seikkojen perusteella on todettava, että Helleenien tasavalta on laiminlyönyt direktiivin 76/464/ETY ja erityisesti sen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole toteuttanut laatutavoitteita ja ohjelmien täytäntöönpanon määräajat sisältäviä suojeluohjelmia Vegoritisjärven ja sen sivujoen Soulosin sekä Pagasetikinlahden vesien pilaamisen vähentämiseksi direktiivin 76/464/ETY luettelossa II mainituilla vaarallisilla aineilla.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
50 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan nojalla hävinnyt osapuoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos sitä on vaadittu. Koska vastaajan väitteet on pääosin hylätty, se velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(kuudes jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
51 Helleenien tasavalta on laiminlyönyt tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY (EYVL L 129, s. 23) ja erityisesti sen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole laatinut veden laatutavoitteet ja ohjelmien täytäntöönpanon määräajat sisältäviä ohjelmia Vegoritisjärven ja sen sivujoen Soulosin ja Pagasetikinlahden pilaamisen vähentämiseksi direktiivin liitteessä II mainituilla vaarallisilla aineilla.
52 Kanne hylätään muilta osin.
3) Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.