CELEX: 62004CJ0126
Labība
Importa režīms
Kopienas muitas kvotas iesala miežiem
Diskriminācija

1       Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Padomes 1999. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1269/1999 un Padomes 2001. gada
24. aprīļa Regulas (EK) Nr. 822/2001, ar ko atver Kopienas tarifu kvotu iesala miežiem, kuri atbilst KN kodam 1003 00 (attiecīgi
OV L 151, 1. lpp., un OV L 120, 1. lpp), spēkā esamību, kā arī par to, kā interpretējams 10. pants Padomes 1992. gada 30. jūnija
Regulā Nr. 1766/92 par labības tirgus kopēju organizāciju (OV L 181, 21. lpp.), ar labojumiem, kas paredzēti Padomes 1994. gada
22. decembra Regulā Nr. 3290/94 par pielāgojumiem un pārejas pasākumiem, kas vajadzīgi lauksaimniecības nozarē, lai īstenotu
daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā noslēgtos nolīgumus (OV L 349, 105. lpp., turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1766/92”),
un kā interpretējamas Komisijas 2001. gada 15. oktobra Regulas (EK) Nr. 2023/2001, ar ko noteikts ievedmuitas nodoklis graudaugu
sektorā (OV L 273, 18. lpp.) normas.
2       Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar lietas iztiesāšanu starp
Heineken Brouwerijen BV
(turpmāk tekstā – “
Heineken
”) un
Hoofproductschap Akkerbouw
(lauksaimniecības produktu tirdzniecības organizācijas centrālā institūcija, turpmāk tekstā – “
HPA
”) par ievedmuitas nodokli miežiem alus ražošanai, ko
Heineken
importējis Kopienas teritorijā.

Atbilstošās tiesību normas
3       Regulas Nr. 1766/92 1. pantā, uz ko attiecas KN kods 1003 00, starp tiem produktiem, uz ko attiecas tiesību normas par labības
tirgus kopīgu organizāciju, ir minēti iesala mieži.
4       Regulas Nr. 1766/92 10. pants nosaka:
“1.      Ja vien šajā Regulā nav noteikts citādi, 1. panta uzskaitītajiem izstrādājumiem piemēro Kopējā muitas tarifa noteiktās likmes.
2.      Atkāpjoties no 1. punktā noteiktā, importa likme produktiem ar KN kodu [..] 1003 [..] atbilst intervences cenai, kas attiecas
uz šādiem produktiem, tos importējot, kas palielināta par 55 %, no kā atņemta
CIF
importēšanas cena, kas tiek piemērota attiecīgajai piegādes partijai. Minētā nodeva jebkurā gadījumā nedrīkst pārsniegt nodokli,
kas paredzēts Kopējā muitas tarifā.
[..]”
5       Regula Nr. 2023/2001 nosaka ievedmuitas nodokļus labības sektorā.
6       Komisijas 1996. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1249/96 par Regulas Nr. 1766/92 piemērošanas noteikumiem (ievedmuitas nodokļi
labības nozarē; OV L 161, 125. lpp.) 2. panta 5. punkts redakcijā, kas piemērojama līdz 2003. gada 1. jūlijam, paredz sekojošo:
“Ievedmuitas nodokļus samazina pēc vienotas likmes
[..]
–       [EUR] 8 apmērā par tonnu iesala miežu [..] ar nosacījumu, ka importētājs pierāda, ka ir samaksāts kvalitātes uzcenojums normālai
produkta cenai.
[..]”
7       Regulas Nr. 1269/1999 1. pants nosaka:
“1.      Ar šo 1999. un 2000. gadā augstas kvalitātes miežiem, ko aptver KN kods 1003 03 un kas iecerēti iesala sagatavošanai noteikta
alus ražošanai, kas tiek nostādināts dižskābarža koku saturošās mucās, tiek atvērta Kopienas tarifa kvota 50 000 tonnu apmērā.
2.      Kvotai piemērojamā Kopējā muitas tarifa likme ir 50 % no spēkā esošās pilnās likmes, bez samazinājuma, kas tiek piemērots
iesala miežu importam importēšanas dienā.”
8       Regulas Nr. 822/2001 1. pants 2001. un 2002. gadam atver tādu pašu Kopienas tarifa kvotu “50 000 tonnu apmērā augstas kvalitātes
miežiem, ko aptver KN kods 1003 00 un kas paredzēti iesala sagatavošanai noteikta alus ražošanai, kas tiek nostādināts dižskābarža
koku saturošās mucās”.
9       Regulu Nr. 1269/1999 un 822/2001 pirmais un otrais apsvērums paredz sekojošo:
“(1) tā kā Kopiena, noslēdzot sarunas par Vispārējo vienošanos par tarifiem un tirdzniecību (
GATT
), XXIV. panta 6. punktā ir apņēmusies pārbaudīt atklātās problēmas, ja graudu “reprezentatīvās cenas” sistēmas darbība izrādītos
traucējoša tirdzniecībai; tā kā atsevišķi iesala miežu sūtījumi ir radījuši grūtības;
(2) tā kā, lai novērstu šādu traucējumu, vajadzētu atvērt ikgadēju Kopienas tarifu kvotu iesala miežiem, kas atbilst KN kodam 1003 00
[..]”.

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
10
Heineken
ir starptautisks uzņēmums, kas aktīvi darbojas alus ražošanas un tirdzniecības sektorā.
11     Ar 2001. gada 25. oktobra lēmumu
HPA
uzlika
Heineken
pienākumu samaksāt EUR 254,82 kā ievedmuitas nodokli par 15 177 kilogramu iesala miežu importu, kas jāmaksā šim uzņēmumam.
Heineken
sūdzība par šo lēmumu tika noraidīta ar
HPA
2002. gada 28. oktobra lēmumu.
12     Pret pēdējo lēmumu
Heineken
ir cēlis prasību
College van Beroep voor het bedrijfsleven
. Tā kā tādi ražotāji kā
Heineken
, kas neražo dižskābarža koku saturošās mucās nostādinātu alu, nav varējuši izmantot tarifu kvotas, ko 1999.–2002. gadam atver
Regulas Nr. 1269/199 un Nr. 822/2001, šī tiesa jautā, vai apskatītās Kopienas tiesību normas nav diskriminējošas.
13     Šajos apstākļos
College van Beroep voor het bedrijfsleven
ir nolēmusi apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai [..] Regulas Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 [..], kas nosaka vienīgi Kopienas tarifu kvotas, kuras noteiktas dižskābarža
koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, ir saderīgas ar diskriminācijas aizliegumu starp ražotājiem, kas noteikts
EKL 34. panta 2. punkta otrajā daļā?
2)      Gadījumā, ja minētās Regulas izrādītos spēkā neesošas, vai [..] Regulas Nr. 1766/92 [..] 10. panta 2. punkts kopsakarā ar
[..] Regulu Nr. 2023/2001 [..] tomēr uzliek pienākumu piemērot ievedmuitas nodokli KN koda 1003 00 aptvertajiem augstas kvalitātes
iesala miežiem alus ražošanai?”

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Par pirmo jautājumu
14
Heineken
norāda, ka 1999.–2002. gadam Regulas Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 ir atvērušas Kopienas tarifu kvotas tikai augstas kvalitātes
iesala miežiem, ko aptver KN kods 1003 00 un kas paredzēti noteikta alus ražošanai. Minētās Regulas pārkāpj EKL 34. panta
2. punkta otro daļu, jo tās izraisa nepamatotu atšķirīgu attieksmi pret miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās
mucās nostādināma alus ražošanai, salīdzinot ar miežiem, kas paredzēti alus ražošanai ar citu paņēmienu.
15     Savukārt Grieķijas valdība, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija iebilst, ka Regula Nr. 1269/1999 un Regula
Nr. 822/2001 nepārkāpj diskriminācijas aizlieguma principu. Proti, no vienas puses, atverot kvotas iesala miežiem, kas paredzēti
dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, jāņem vērā to pieprasījums Kopienas tirgū un nepieciešamība saglabāt
līdzsvaru tajā. No otras puses, ir pamats atšķirīgi attiekties pret miežu veidiem, kas paredzēti atšķirīgu veidu alus ražošanai.
16     Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai EKL 34. panta 2. punkta otrajā daļā paredzētais visa veida diskriminācijas aizliegums
kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros ir konkrēta vispārējā vienādas attieksmes principa izpausme, kas nosaka, ka vienādas
situācijas nevar risināt dažādi un atšķirīgas situācijas nevar risināt vienādi, ja vien šādai īpašai attieksmei nav pamatots
iemesls (skat. jo īpaši Tiesas 1988. gada 20. septembra spriedumu lietā 203/86 Spānija/Padome,
Recueil
, 4563. lpp., 25. punkts; 1997. gada 17. aprīļa spriedumu lietā C‑15/95
EARL de Kerlast
,
Recueil
, I‑1961. lpp., 35. punkts; 2000. gada 13. aprīļa spriedumu lietā C‑292/97
Karlsson
u.c.,
Recueil
, I‑2737. lpp., 39. punkts, un 2003. gada 6. marta spriedumu lietā C‑14/01
Niemann
,
Recueil
, I‑2279. lpp., 49. punkts).
17     Šajā gadījumā atbilstoši Regulas Nr. 1766/92 10. panta 2. punktam ievedmuitas nodoklis iesala miežiem tiek aprēķināts, gan
ņemot vērā intervences cenu, gan arī reprezentatīvo importa cenu, kas aprēķināta saskaņā ar noteikto pasaules tirgus cenu.
18     Tomēr, kā redzams no Regulas Nr. 1269/1999 un Regulas Nr. 822/2001 pirmā un otrā apsvēruma, “reprezentatīvā cena” ir radījusi
šķēršļus tirdzniecībai.
19     Padome un Komisija šajā sakarā ir izskaidrojušas, ka ievedmuita gan lopbarības, gan iesala miežiem tiek aprēķināta pēc vidējās
cenas lopbarības miežiem labības tirgū
Minneapolis
(ASV), jo nepastāv skaidra cenas noteikšana, kas attiektos uz šo miežu veidu. Tā kā ir skaidrs, ka iesala miežu cena ir augstāka
par lopbarības miežu cenu, aprēķini saskaņā ar Regulas Nr. 1766/92 10. panta 2. punktu nozīmē, ka iesala miežu imports faktiski
tiek padarīts neiespējams. Regulas Nr. 1249/96 2. panta 5. punktā paredzētais muitas nodokļa samazinājums ir izrādījies nepietiekams,
lai novērstu šķēršļus, kas iespaido miežu importu tirdzniecībai.
20     No Regulu Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 pirmā un otrā apsvēruma izriet, ka tarifu kvotu atvēršana tostarp ir vērsta uz ASV
apstrīdēto šķēršļu novēršanu, ņemot vērā Kopienas pienākumus
GATT
ietvaros.
21     Kas attiecas uz ierobežojumiem, kas jāpiemēro ar Regulām Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 atvērto Kopienas tarifu kvotu piemērošanas
jomai, Padome un Komisija norāda, ka iesala mieži ir Kopienā pieejami pietiekamā daudzumā, izņemot miežus, kas tiek izmantoti
dižskābarža koka mucās nostādināma alus ražošanai, kas jāimportē no ASV. Dižskābarža koka mucās nostādināma alus ražotāji
tādejādi ir atkarīgi no iesala miežu importa no trešās valsts, kamēr pārējie Kopienas ražotāji sava alus ražošanai nepieciešamos
miežus atrod Kopienas ietvaros. Tas ir objektīvs pamats tarifu kvotu atvēršanai miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās
mucās nostādināma alus ražošanai, jo ievedmuitas nodokļi ir pārāk augsti, lai Kopienā varētu turpināt šāda alus ražošanu,
un ar Regulas Nr. 1246/96 2. panta 5. punktā paredzēto ievedmuitas nodokļa samazinājumu nepietiek, lai novērstu šķēršļus tirdzniecībai,
kas iespaido šāda alus ražošanai paredzēto miežu importu. Regulas Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 zināmā mērā līdzsvaro saistības,
kas Kopienai izriet no
GATT
un no kopējās tirgus organizācijas labības sektorā, Kopienā nodrošinot tāda veida miežu piegādi, kas netiek ražoti Kopienā
un kuru cena bez minētajām kvotām būtu pārāk augsta.
22     Tādējādi ar Regulām Nr. 1269/1999 un Nr. 822/2001 atvērto Kopienas tarifu kvotu piemērošanas ierobežojumi ir objektīvi pamatoti
ar atšķirībām starp iesala miežiem, kas paredzēti dižskābarža koku saturošās mucās nostādināma alus ražošanai, un miežiem,
kas paredzēti citu veidu alus ražošanai.
23     No iepriekš minētā izriet, ka, izskatot pirmo jautājumu, nav atklāti fakti vai apstākļi, kas iespaidotu Regulas Nr. 1269/1999
un Regulas Nr. 822/2001 spēkā esamību.

Par otro jautājumu
24     Otrais jautājums attiecas uz Regulas Nr. 1766/92 10. panta 2. punkta kopsakarā ar Regulas Nr. 2023/2001 interpretāciju, ja
Regula Nr. 1269/1999 un Regula Nr. 822/2001 tiktu atzītas par spēkā neesošām.
25     Ievērojot uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, nav nepieciešamības atbildēt uz otro jautājumu.

Par tiesāšanās izdevumiem
26     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
Izskatot uzdotos jautājumus, nav atklāti apstākļi, kas iespaidotu Padomes 1999. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1269/1999
un Padomes 2001. gada 24. aprīļa Regulas (EK) Nr. 822/2001, ar ko atver Kopienas tarifu kvotu iesala miežiem, kuri atbilst
KN kodam 1003 00, spēkā esamību.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – holandiešu.