CELEX: 62006FJ0009
Tisztviselők
Előléptetés

1.
Tisztviselők – Értékelés – Értékelő jelentés – Elkészítés
(Személyzeti szabályzat, (2) cikk, első bekezdés és 43. cikk)
2.
Tisztviselők – Előléptetés – Szempontok
(Személyzeti szabályzat, 45. cikk)
1.
Amennyiben a tisztviselőre vonatkozó értékelő jelentést rendkívüli körülmények miatt – mint az értékelőjének és a fellebbviteli
értékelőjének az intézménytől való távozása, valamint az őt alkalmazó főigazgatóság megszüntetése – nem lehetett a rendes
eljárási feltételek szerint elkészíteni, összhangban van az adminisztráció folyamatos működésének követelményével az, ha a
jelentést a főigazgató készíti el, aki a személyzeti szabályzatban a kinevezésre jogosult hatóságra telepített hatáskörök
gyakorlására vonatkozó, az intézmény által jóváhagyott határozat értelmében rendelkezik az e határozatban kifejezetten nem
szereplő hatáskörökkel is.
(lásd az 56. pontot)
2.
Az előléptethető tisztviselők érdemeinek értékelése meghatározó szempontját képezi minden előléptetésnek, míg a kinevezésre
jogosult hatóság csak kiegészítő szempontként veheti figyelembe a jelöltek életkorát, illetve a besorolási fokozatban vagy
a hivatalban eltöltött szolgálati idejét. Mindazonáltal, az előléptethető tisztviselők érdemeinek egyenlősége esetén e másodlagos
szempontok jogszerűen válhatnak a kinevezésre jogosult hatóság döntését meghatározó tényezővé.
Két előléptethető, különböző főigazgatóságokhoz tartozó tisztviselő analitikus értékelése közötti kétpontos különbség, éppen
a főigazgatóságok közötti értékelési különbségekre tekintettel, nem tekinthető kellően jelentősnek ahhoz, hogy megakadályozza
az érintettek hivatali és személyes helyzetére vonatkozó más objektív szempontok – mint a szolgálati idő vagy a korábbi értékelési
időszakban a legérdemesebb tisztviselők listáján való szereplés – másodlagos figyelembevételét.
(lásd a 63., 67. és 68. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság C‑207/99. P. sz., Bizottság kontra Hamptaux ügyben 2000. november 9‑én hozott ítéletének (EBHT 2000., I‑9485. o.)
19. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑280/94. sz., Lopes kontra Bíróság ügyben 1996. február 29‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1996., I‑A‑77. o.
és II‑239. o.) 138. pontja; T‑221/96. sz., Manzo‑Tafaro kontra Bizottság ügyben 1998. március 5‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1998.,
I‑A‑115. o. és II‑307. o.) 17. pontja; T‑116/00. sz., Hørbye‑Möller kontra Bizottság ügyben 2001. március 13‑án hozott ítéletének
(az EBHT‑ban nem tették közzé) 39. pontja; T‑163/01. sz., Perez Escanilla kontra Bizottság ügyben 2002. július 11‑én hozott
ítéletének (EBHT‑KSZ 2002., I‑A‑131. o. és II‑717. o.) 29. pontja; T‑134/02. sz., Tejada Fernández kontra Bizottság ügyben
2003. április 9‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003., I‑A‑125. o. és II‑609. o.) 42. pontja; T‑132/03. sz., Casini kontra
Bizottság ügyben 2005. szeptember 15‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑253. o. és II‑1169. o.) 57. pontja; T‑472/04. sz.,
Tsarnavas kontra Bizottság ügyben 2007. január 23‑án hozott ítéletének (az EBHT‑ban még nem tették közzé) 67. pontja.