CELEX: 61989CJ0313
Traktatbrud
direktiv 80/155/EØF
jordemoderuddannelse

1 Ved staevning, indleveret til Domstolens Justitskontor den 11. oktober 1989, har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Spanien ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler det efter EOEF-Traktaten, idet det ikke inden for de fastsatte frister har vedtaget de bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 80/155/EOEF af 21. januar 1980 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udoevelse af virksomhed som jordemoder (EFT L 33, s. 8, herefter benaevnt "direktivet").
2 Som det angives i foerste betragtning til direktivet fastsaettes heri minimumsnormer for uddannelse til jordemoder.
3 Denne uddannelse skal ifoelge direktivets artikel 1, stk. 2, omfatte:
"- enten en specifik heltidsuddannelse til jordemoder omfattende mindst tre aars praktiske og teoretiske studier; adgang til denne uddannelse kraever som minimum en fuldfoert ti aars almen skolegang
- eller en specifik heltidsuddannelse til jordemoder paa mindst atten maaneder, hvortil der som adgangsbetingelse kraeves et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis for sygeplejerske med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, som omhandlet i artikel 3 i Raadets direktiv 77/452/EOEF".
4 Ved Kongeriget Spaniens tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber var uddannelse til jordemoder i denne medlemsstat reguleret ved dekret af 18. januar 1957 (BOE af 12.2.1977). Ved kongeligt dekret 992/1987 af 3. juli 1987 om uddannelse til specialsygeplejerske (BOE nr. 183 af 1.8.1987, s. 23642) blev der senere indfoert en uddannelse som specialsygeplejerske paa syv specialomraader, herunder en uddannelse til "sygeplejerske med obstetrik og gynaekologi som speciale (jordemoder)".
Ved naevnte kongelige dekret blev der indfoert regler om en ny studieordning for disse specialomraader og samtidigt blev hermed stridende bestemmelser i dekretet af 18. januar 1957 ophaevet.
5 Efter Kommissionens opfattelse har Kongeriget Spanien ikke efterkommet direktivet inden for de fastsatte frister, og den har derfor anlagt denne traktatbrudssag.
6 Vedroerende de relevante faellesskabsretlige og nationale bestemmelser, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
7 Kongeriget Spanien har erkendt, at direktivet ikke er blevet gennemfoert rettidigt, altsaa hverken paa tidspunktet for tiltraedelsen eller efterfoelgende paa tidspunktet for udloebet af den frist paa to maaneder, Kommissionen gav i den begrundede udtalelse af 19. april 1989.
8 Kongeriget Spanien har imidlertid fremfoert forskellige forhold, der maa undersoeges naermere med henblik paa en afgoerelse af, om disse er til hinder for at fastslaa, at der er tale om et traktatbrud paa grund af den erkendte undladelse af at gennemfoere direktivet.
9 Sagsoegte har i foerste raekke gjort gaeldende, at den forpligtelse til at gennemfoere direktivet senest ved Spaniens tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber den 1. januar 1986, som foelger af artikel 392 og 395 i akten vedroerende vilkaarene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltraedelse og tilpasningerne af Traktaterne (EFT L 302, s. 23), hverken er rimelig eller hensigtsmaessig. Der er nemlig herved ikke taget hensyn til, at det er indviklede bestemmelser, der skal gennemfoeres, og at det er vanskeligt at udstede bestemmelser til gennemfoerelse af direktivet inden for et kort tidsrum. Endvidere er naevnte forpligtelse ikke ledsaget af nogen overgangsforanstaltninger, hvorved personer, der har paabegyndt en uddannelse paa en jordemoderskole foer tiltraedelsen og endnu ikke har afsluttet denne uddannelse, kunne opnaa en beskyttelse af deres rettigheder.
10 Kongeriget Spaniens argumentation, hvorved det anfaegter en forpligtelse, som det selv har paataget sig ved tiltraedelsen af De Europaeiske Faellesskaber, kan under alle omstaendigheder ikke laegges til grund. Tiltraedelsesakterne er nemlig ikke retsakter vedtaget af institutionerne, hvis gyldighed kan anfaegtes ved Domstolen (jf. paa linje hermed dom af 28.4.1988, forenede sager 31/86-35/86, LAISA mod Raadet, Sml. s. 2285, praemis 17).
11 Kongeriget Spanien har dernaest gjort gaeldende, at uddannelsen til jordemoder i Spanien paa tidspunktet for Spaniens tiltraedelse af Faellesskaberne nok var forskellig fra, men ikke ringere end den ved direktivet fastlagte uddannelse. Kongeriget Spanien har herved anfoert, at uddannelsessoegende for at faa adgang til den saerlige uddannelse til jordemoder efter tre aars universitetsstudier skulle bestaa en adgangsproeve eller deltage i et forberedelseskursus af seks maaneders varighed.
12 Disse oplysninger om de paa tidspunktet for tiltraedelsen gaeldende betingelser for at faa adgang til uddannelsen til jordemoder har ingen betydning for spoergsmaalet om, hvorvidt der som paastaaet foreligger et traktatbrud. Det er i den forbindelse tilstraekkeligt at fastslaa, at den specifikke uddannelse til jordemoder efter bestemmelserne i det tidligere naevnte dekret af 18. januar 1957 havde en varighed paa et aar, mens der i direktivets artikel 1, stk. 2, stilles krav om en uddannelsesvarighed paa mindst atten maaneder.
13 Kongeriget Spanien har endelig gjort gaeldende, at der ved kongeligt dekret 992/1987 skete en ophaevelse af bestemmelserne i dekretet af 18. januar 1957 og indfoertes et forbud mod paabegyndelse af uddannelse inden for de sygeplejespecialer, der var omfattet af de tidligere gaeldende regler. Disse foranstaltninger er imidlertid, som Kongeriget Spanien i oevrigt selv har erkendt det, utilstraekkelige til at sikre en fuld gennemfoerelse af direktivet, naar der ikke er udstedt gennemfoerelsesbestemmelser til det kongelige dekret, der indfoerer en ny uddannelse til jordemoder, der er i overensstemmelse med faellesskabsbestemmelserne.
14 Det foelger af det anfoerte, at det maa fastslaas, at der foreligger et traktatbrud, idet Kongeriget Spanien ikke har gennemfoert direktivet inden for de fastsatte frister.
15 Dette indebaerer, at Kommissionens paastande i sagen i det hele tages til foelge. Den af Kommissionen, som "accessorisk" og "subsidiaer" fremfoerte argumentation til stoette for de naevnte paastande og gaaende ud paa, at visse bestemmelser i kongeligt dekret 992/1987 i sig selv er en tilsidesaettelse af direktivet, er foelgelig uden betydning for sagens afgoerelse.
16 I overensstemmelse med sagsoegerens paastande maa det derfor fastslaas, at Kongeriget Spanien ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler det efter EOEF-Traktaten, idet det ikke inden for de fastsatte frister har vedtaget de bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 80/155.
Afgørelse om sagsomkostninger
17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger. Da Kongeriget Spanien har tabt sagen, doemmes det til at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Kongeriget Spanien har ikke overholdt de forpligtelser, der paahviler det efter EOEF-Traktaten, idet det ikke inden for de fastsatte frister har vedtaget de bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme Raadets direktiv 80/155/EOEF af 21. januar 1980 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udoevelse af virksomhed som jordemoder.
2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.