CELEX: 62006CJ0285
Agricultură
Regulamentele (CE) nr. 1493/1999 și (CE) nr. 753/2002
Organizarea comună a pieței vitivinicole
Descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole
Protejarea mențiunilor tradiționale
Traducere într-o altă limbă
Utilizare pentru vinuri provenite dintr-un alt stat membru producător

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea Regulamentelor (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vitivinicole (
JO L 179, p. 1
, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 190) și (CE) nr. 753/2002 al Comisiei din 29 aprilie 2002 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului nr. 1493/1999 în ceea ce privește descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole (
JO L 118, p. 1
, Ediție specială, 03/vol. 43, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2005 al Comisiei din 15 septembrie 2005 (
JO L 241, p. 15
, Ediție specială, 03/vol. 65, p. 220, denumit în continuare „Regulamentul nr. 753/2002”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Schneider, pe de o parte, și Land Rheinland-Pfalz (landul Renania Palatinat), pe de altă parte, cu privire la utilizarea mențiunilor „Réserve”, „Grande Réserve”, „Reserve” și „Privat-Reserve” pentru comercializarea de vinuri.
Cadrul juridic
Regulamentul nr. 1493/1999
Considerentul (50) al Regulamentului nr. 1493/1999 este formulat astfel:
„Descrierea, denumirea și prezentarea produselor menționate în prezentul regulament pot avea consecințe importante în privința perspectivelor de comercializare; ca urmare, este necesar ca prezentul regulament să stabilească norme care să ia în considerare interesele legitime ale consumatorilor și ale producătorilor și să favorizeze buna funcționare a pieței interne și obținerea de produse de calitate; principiile fundamentale ale acestor norme trebuie să prevadă utilizarea obligatorie a anumitor mențiuni care să permită identificarea produsului și furnizarea anumitor informații importante consumatorilor, precum și utilizarea facultativă a anumitor indicații pe baza normelor comunitare sau cu condiția aplicării dispozițiilor referitoare la prevenirea practicilor frauduloase.”
Articolul 47 alineatele (1) și (2) din acest regulament prevede:
„(1)   Normele privind descrierea, denumirea și prezentarea anumitor produse cuprinse în prezentul regulament, precum și protejarea anumitor indicații și mențiuni și a anumitor termeni sunt precizate în prezentul capitol și în anexele VII și VIII. Aceste norme țin cont, în special, de următoarele obiective:
(a)
protejarea intereselor legitime ale consumatorilor;
(b)
protejarea intereselor legitime ale producătorilor;
(c)
buna funcționare a pieței interne;
(d)
promovarea producțiilor de calitate.
(2)   Normele menționate la alineatul (1) includ în special dispozițiile:
(a)
care fac obligatorie utilizarea anumitor mențiuni;
(b)
care autorizează folosirea altor mențiuni, în anumite condiții;
(c)
care autorizează folosirea altor mențiuni, inclusiv a informațiilor care pot fi folositoare pentru consumatori;
(d)
care impun protejarea și controlul anumitor mențiuni;
(e)
care impun utilizarea indicațiilor geografice și a mențiunilor tradiționale.
[…]”
Articolul 48 din acest regulament precizează:
„Descrierea și prezentarea produselor menționate în prezentul regulament, precum și orice formă de publicitate pentru astfel de produse nu trebuie să fie eronate sau de natură să nască confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează, în special în ceea ce privește:
—
indicațiile prevăzute la articolul 47; această dispoziție se aplică chiar dacă aceste indicații sunt folosite într-o traducere, sau dacă fac referire la proveniența efectivă, sau dacă sunt însoțite de mențiuni cum ar fi: «gen», «tip», «metodă», «imitație», «marcă» sau alte mențiuni similare;
[…]”
Punctul B. din anexa VII la același regulament stabilește în cadrul titlului „Indicații facultative”:
„1.
Etichetarea produselor fabricate în Comunitate poate fi completată de indicațiile următoare, în condiții care urmează să fie stabilite:
[…]
(b)
pentru vinurile de masă cu indicație geografică și v.c.p.r.d. [vinurile de calitate produse în regiuni determinate]:
[…]
—
mențiuni tradiționale suplimentare, conform regulilor prevăzute de statul membru producător,
[…]
3.
În cazul produselor menționate la litera A punctul 1, etichetarea poate conține și alte informații.
[…]”
Regulamentul nr. 753/2002
Potrivit considerentelor (4) și (18) ale Regulamentului nr. 753/2002:
„Prezentul regulament trebuie să respecte obiectivele de protejare a intereselor legitime ale consumatorilor și ale producătorilor, buna funcționare a pieței interne și dezvoltarea unor produse de calitate, obiective stabilite la articolul 47 alineatul (1) din Regulamentul […] nr. 1493/1999. […]
[…]
Utilizarea și reglementarea anumitor mențiuni (altele decât denumirile de origine) care servesc la descrierea produselor vitivinicole de calitate constituie practici cu tradiție în Comunitate. Aceste denumiri tradiționale pot evoca consumatorului o metodă de producție sau de maturare sau o calitate, o culoare sau un tip de vin ori un eveniment istoric legat de istoria vinului. Pentru a garanta o concurență echitabilă și pentru a împiedica inducerea în eroare a consumatorilor, ar trebui stabilit un cadru comun de înregistrare și de protejare a acestor denumiri tradiționale.”
Articolul 6 din acest regulament, intitulat „Norme comune pentru toate mențiunile înscrise pe etichetă”, prevede:
„(1)   În temeiul dispozițiilor punctului B.3 din anexa VII la Regulamentul […] nr. 1493/1999, eticheta produselor în cauză poate fi completată cu alte indicații, cu condiția ca textul suplimentar să nu creeze un risc de confuzie pentru persoanele cărora li se adresează, mai ales în ceea ce privește mențiunile obligatorii prevăzute la punctul A.1 din anexa menționată anterior și indicațiile facultative prevăzute la punctul B.1 din anexa menționată anterior.
(2)   În ceea ce privește produsele prevăzute la punctul B.3 din anexa VII la Regulamentul […] nr. 1493/1999, autoritățile prevăzute la articolul 72 alineatul (1) din același regulament pot, cu respectarea normelor generale de procedură adoptate de fiecare stat membru, să solicite îmbuteliatorilor, expeditorilor sau importatorilor dovada exactității mențiunilor utilizate pentru desemnare și referitoare la natura, identitatea, calitatea, compoziția, originea sau proveniența produsului în cauză sau a produselor utilizate la elaborarea produsului în cauză.
[…]”
Articolul 23 din același regulament, intitulat „Mențiune tradițională suplimentară”, este redactat astfel:
„În sensul punctului B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII la Regulamentul […] nr. 1493/1999, «mențiune tradițională suplimentară» este un termen utilizat în mod tradițional în statele membre producătoare pentru a indica, în cazul vinurilor prevăzute de prezentul titlu, metoda de producție, de elaborare, de maturare sau calitatea, culoarea, tipul locului sau un eveniment deosebit legat de istoria vinului în cauză; termenul este definit în legislația statelor membre producătoare în sensul desemnării vinurilor în cauză produse pe teritoriul lor.”
Articolul 24 din regulamentul menționat, intitulat „Protejarea mențiunilor tradiționale”, indică:
„(1)   În sensul prezentului articol, prin «mențiuni tradiționale» înțelegem mențiunile tradiționale suplimentare prevăzute la articolul 23, termenii prevăzuți la articolul 28 și mențiunile tradiționale specifice prevăzute la articolul 14 alineatul (1) primul paragraf litera (c), la articolul 29 și la articolul 38 alineatul (3).
(2)   Mențiunile tradiționale enumerate în anexa III sunt rezervate vinurilor pe care le desemnează și trebuie protejate împotriva:
(a)
oricărei utilizări ilicite, imitări sau citări, chiar în cazul în care mențiunea în cauză este însoțită de o expresie de tipul «gen», «tip», «metodă», «imitație», «marcă» sau alți termeni similari;
(b)
oricărei alte indicații abuzive, false sau înșelătoare referitoare la natura sau la calitățile esențiale ale vinului, înscrisă pe ambalajul interior sau exterior, pe materialele publicitare sau pe documentele aferente produsului în cauză;
(c)
oricărei alte practici care ar putea induce publicul în eroare și mai ales ar putea transmite ideea falsă potrivit căreia vinul beneficiază de mențiunea tradițională protejată.
(3)   Desemnarea unui vin nu poate beneficia de utilizarea pe etichetă a unei mărci care conține mențiunile tradiționale enumerate în anexa III decât dacă are dreptul la o asemenea mențiune tradițională.
[…]
(4)   […]
Protejarea unei mențiuni tradiționale se aplică numai în ceea ce privește limba sau limbile în care este înscrisă în anexa III.
Fiecare mențiune tradițională care figurează în anexa III este legată de una sau mai multe categorii de vin. Categoriile în cauză sunt:
(a)
vinuri licoroase de calitate produse în regiuni determinate și vinuri licoroase cu indicație geografică; în acest caz, protejarea mențiunii tradiționale se aplică strict desemnării vinurilor licoroase;
(b)
vinuri spumante de calitate produse în regiuni determinate (inclusiv v.s.c.p.r.d. de tip aromatic); în acest caz, protejarea mențiunii tradiționale se aplică strict desemnării vinurilor spumante și a vinurilor spumoase;
(c)
vinurile petiante de calitate produse în regiuni determinate și vinurile petiante cu indicație geografică; în acest caz, protejarea mențiunii tradiționale se aplică strict desemnării vinurilor petiante și vinurilor perlante;
(d)
vinuri de calitate produse în regiuni determinate, diferite de cele menționate deja la literele (a), (b) și (c) și vinuri de masă desemnate printr-o indicație geografică; în acest caz, protejarea mențiunii tradiționale se aplică strict desemnării vinurilor diferite de cele licoroase, de cele spumante și spumoase, de cele petiante și perlante;
(e)
musturi de struguri în fermentare și destinate consumului uman direct, desemnate printr-o indicație geografică; în acest caz, protejarea mențiunii tradiționale se aplică strict musturilor de struguri în fermentare;
(f)
vinurile obținute din struguri supramaturați desemnate printr-o indicație geografică; în acest caz, protejarea mențiunii tradiționale se aplică strict desemnării vinurilor obținute din struguri supramaturați.
(5)   Pentru a putea fi inclusă în anexa III, o mențiune tradițională trebuie să îndeplinească următoarele condiții:
(a)
să fie specifică în sine și să fie definită cu precizie în legislația statului membru în cauză;
(b)
să fie suficient de distinctivă și/sau să se bucure de o reputație bine stabilită în interiorul pieței comunitare;
(c)
să fi fost utilizată în mod tradițional pe o perioadă de cel puțin zece ani în statul membru în cauză;
(d)
să fie asociată unui vin sau, dacă este cazul, mai multor vinuri sau categorii de vinuri comunitare.
[…]
7.   Statele membre transmit Comisiei:
(a)
elementele care permit justificarea recunoașterii mențiunilor tradiționale;
(b)
lista mențiunilor tradiționale pentru vinuri, admise de legislația lor internă și care îndeplinesc criteriile menționate anterior, precum și lista vinurilor cărora le sunt rezervate mențiunile în cauză;
(c)
dacă este cazul, mențiunile tradiționale care nu mai sunt protejate în țara lor de origine.
[…]”
Anexa III la Regulamentul nr. 753/2002 conține lista mențiunilor tradiționale stabilită la articolul 24 din acest regulament. În cadrul acestei anexe sunt enumerate în special:
—
pentru Grecia, mențiunile tradiționale suplimentare „Ειδικά Επιλεγμένος (Grande réserve)”, „Επιλογή ή Επιλεγμένος (Réserve)” și „Παλαιωθείς επιλεγμένος (Vieille réserve)”, indicate în limba greacă,
—
pentru Spania, mențiunile tradiționale suplimentare „Reserva” și „Gran Reserva”, indicate în limba spaniolă,
—
pentru Italia, mențiunea tradițională suplimentară „Riserva”, indicată în limba italiană,
—
pentru Austria, mențiunea tradițională suplimentară „Reserve”, indicată în limba germană, și
—
pentru Portugalia, mențiunile tradiționale suplimentare „Reserva”, „Reserva velha (sau grande reserva)” și „Super Reserva”, indicate în limba portugheză.
Acțiunea principală și întrebările preliminare
Domnul Schneider este proprietarul unei exploatații viticole în landul Renania Palatinat, înscrisă în registrul comerțului cu firma „Consulat des Weins”.
În urma unui control efectuat în cursul lunii noiembrie 2002, s-a stabilit că domnul Schneider producea opt tipuri de vinuri ale căror etichete purtau mențiunea firmei exploatației, precum și mențiunile „Grande Réserve” pentru două vinuri din cea mai ridicată categorie de preț, „Réserve” pentru patru vinuri cu prețuri medii și „Terroir” sau „Terroir Palatinat” pentru două vinuri din cea mai scăzută categorie de preț.
Prin Decizia din 19 decembrie 2003, Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier i-a interzis domnului Schneider să comercializeze vinurile respective utilizând mențiunile „Réserve” și „Grande Réserve” indicate în limba franceză.
Prin Decizia din 19 mai 2003, Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier a respins reclamația prin care domnul Schneider se declara de acord să folosească mențiunile indicate în limba germană „Reserve” sau „Privat-Reserve”, în locul mențiunilor amintite, și, printr-o scrisoare din 21 mai 2003, aceeași instituție a indicat că nici termenul „Privat-Reserve” nu putea fi acceptat.
Prin Hotărârea din 29 ianuarie 2004, Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinstraβe a respins acțiunea formulată de către domnul Schneider împotriva acestor decizii.
Prin Hotărârea din 21 septembrie 2004, Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz a respins apelul declarat de către domnul Schneider împotriva hotărârii sus-menționate.
Ca urmare, domnul Schneider a formulat recurs („Revision”) la instanța de trimitere.
În acest context, Bundesverwaltungsgericht a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Articolul 47 alineatul (2) literele (b) și (c) coroborat cu punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță și cu punctul B.3 din anexa VII la Regulamentul […] nr. 1493/1999, precum și cu articolul 23 din Regulamentul […] nr. 753/2002 trebuie interpretat în sensul că o indicație referitoare la metoda de producție, de elaborare, de maturare sau, după caz, la calitatea vinului este autorizată numai ca mențiune facultativă potrivit punctului B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII la Regulamentul […] nr. 1493/1999, în condițiile prevăzute la acest punct, precum și la articolul 23 din Regulamentul […] nr. 753/2002, iar nu ca altă indicație în sensul punctului B.3 din anexa VII la Regulamentul […] nr. 1493/1999?
2)
Articolul 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul […] nr. 753/2002 trebuie interpretat în sensul că nu există imitare sau citare decât dacă limba utilizată este aceeași cu cea în care sunt indicate mențiunile tradiționale protejate?
3)
Articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul […] nr. 753/2002 trebuie interpretat în sensul că mențiunile tradiționale cuprinse în anexa III sunt protejate numai în raport cu vinurile care provin din același stat membru producător ca și mențiunea tradițională protejată?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare
Prin intermediul primei întrebări formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă utilizarea unei indicații privitoare la metoda de producție, de elaborare, de maturare sau la calitatea vinului nu poate fi autorizată decât în temeiul articolului 47 alineatul (2) litera (b) coroborat cu punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII la acest regulament și cu articolul 23 din Regulamentul nr. 753/2002 sau dacă utilizarea unei astfel de indicații poate să fie autorizată și în temeiul articolului 47 alineatul (2) litera (c) coroborat cu punctul B.3 din anexa VII.
Articolul 47 alineatul (2) literele (a)-(c) din Regulamentul nr.1493/1999 prevede că normele privind descrierea, denumirea și prezentarea anumitor produse cuprinse în acest regulament, precum și protejarea anumitor indicații și mențiuni și a anumitor termeni includ în special dispozițiile care fac obligatorie utilizarea anumitor mențiuni (indicații obligatorii) și dispozițiile care autorizează folosirea altor mențiuni în anumite condiții, precum și a altor mențiuni, inclusiv a informațiilor care pot fi folositoare pentru consumatori (indicații facultative).
În această privință, punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII la acest regulament precizează că, pentru vinurile de masă cu indicație geografică și pentru vinurile de calitate produse în regiuni determinate, etichetarea produselor elaborate în Comunitate poate fi completată cu mențiunile tradiționale suplimentare, în condiții care urmează să fie stabilite și conform regulilor prevăzute de statul membru producător.
În vederea aplicării acestei dispoziții, articolul 23 din Regulamentul nr. 753/2002 definește noțiunea de mențiune tradițională suplimentară.
Or, din cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare rezultă că, potrivit instanței de trimitere, mențiunile în cauză în acțiunea principală nu constituie mențiuni tradiționale suplimentare în sensul articolului 23 și al punctului B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII la Regulamentul nr. 1493/1999, deoarece aceste mențiuni nu au fost definite în legislația germană.
Prin urmare, este necesar să se analizeze dacă utilizarea mențiunilor în cauză în acțiunea principală poate fi autorizată în temeiul prevederilor punctului B.3 din anexa VII.
Potrivit acestei dispoziții, eticheta anumitor vinuri poate fi completată cu alte indicații.
Astfel cum rezultă din articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul nr. 753/2002, astfel de indicații pot face referire la natura, identitatea, calitatea, compoziția, originea sau proveniența produsului în cauză sau a produselor utilizate la elaborarea produsului în cauză.
Cu toate acestea, la alineatul (1), același articol 6 precizează că eticheta produselor în cauză poate fi completată cu alte indicații, însă numai cu condiția ca textul suplimentar să nu creeze un risc de confuzie pentru persoanele cărora li se adresează, mai ales în ceea ce privește mențiunile obligatorii prevăzute la punctul A.1 din anexa VII la Regulamentul nr. 1493/1999 și indicațiile facultative prevăzute la punctul B.1 din aceeași anexă VII.
Rezultă astfel că, deși nu este exclus ca utilizarea unei indicații privitoare la metoda de producție, de elaborare, de maturare sau la calitatea vinului să poată fi autorizată în temeiul punctului B.1 din anexa VII la Regulamentul nr.1493/1999, această posibilitate nu există în cazul în care indicația respectivă poate să creeze, pentru persoanele cărora li se adresează, un risc de confuzie între indicație și mențiunile tradiționale suplimentare prevăzute la punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII și la articolul 23 din Regulamentul nr. 753/2002.
Într-adevăr, orice interpretare contrară ar echivala cu a lipsi de orice efect util protecția acordată mențiunilor tradiționale prin articolul 24 din Regulamentul nr. 753/2002.
Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă mențiunile în cauză în acțiunea principală pot să creeze un astfel de risc.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 47 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 1493/1999 coroborat cu punctul B.3 din anexa VII la acest regulament și cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr. 753/2002 trebuie interpretat în sensul că utilizarea unei indicații privitoare la metoda de producție, de elaborare, de maturare sau la calitatea vinului nu poate fi autorizată în temeiul acestor dispoziții decât dacă respectiva indicație nu creează, pentru persoanele cărora li se adresează, un risc de confuzie între indicație și mențiunile tradiționale suplimentare prevăzute la punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII și la articolul 23 din Regulamentul nr. 753/2002. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă mențiunile în cauză în acțiunea principală pot să creeze un astfel de risc.
Cu privire la a doua întrebare
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă există o imitare sau o citare a unei mențiuni tradiționale în sensul articolului 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002 exclusiv în cazul în care limba utilizată este limba în care a fost indicată această mențiune în anexa III la acest regulament sau această situație se regăsește și în cazul în care mențiunea respectivă este tradusă într-o altă limbă decât cea în care este indicată mențiunea în anexa citată.
În temeiul articolului 47 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul nr. 1493/1999, normele privind descrierea, denumirea și prezentarea anumitor produse cuprinse în acest regulament, precum și protejarea anumitor indicații și mențiuni și a anumitor termeni includ în special dispozițiile care impun protejarea și controlul anumitor mențiuni.
Articolul 48 prima liniuță din același regulament prevede că descrierea și prezentarea produselor menționate în acest regulament, precum și orice formă de publicitate pentru astfel de produse nu trebuie să fie eronate sau de natură să creeze confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează, în special în ceea ce privește indicațiile prevăzute la articolul 47 din regulament, precizând totodată că această dispoziție se aplică chiar dacă aceste indicații sunt folosite într-o traducere, sau dacă fac referire la proveniența efectivă, sau dacă sunt însoțite de mențiuni cum ar fi: „gen”, „tip”, „metodă”, „imitație”, „marcă” sau alte mențiuni similare.
Or, mențiunile tradiționale prevăzute la articolul 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002 fac parte dintre indicațiile respective și se bucură de protecția acordată prin această dispoziție.
Potrivit alineatului (2) litera (a) al aceluiași articol 24, mențiunile tradiționale enumerate în anexa III la acest regulament sunt rezervate vinurilor pe care le desemnează și trebuie protejate împotriva oricărei utilizări ilicite, imitări sau citări.
Desigur, alineatul (4) al doilea paragraf al aceluiași articol 24 precizează că protejarea unei mențiuni tradiționale se aplică numai în ceea ce privește limba sau limbile în care este înscrisă în anexa III.
Cu toate acestea, nu poate fi exclusă posibilitatea ca traducerea unei mențiuni tradiționale într-o altă limbă decât cea în care a fost indicată respectiva mențiune în anexa III să constituie o imitare sau o citare a unei mențiuni tradiționale în sensul articolului 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002, care pot să creeze confuzie sau să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează această traducere.
Într-adevăr, orice interpretare contrară a articolului 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002 ar risca să contravină obiectivului de protejare a intereselor legitime ale consumatorilor enunțat la articolul 47 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1493/1999 și ar fi astfel contrară cerinței impuse de considerentul (4) al Regulamentului nr. 753/2002.
De altfel, o astfel de interpretare ar contraveni chiar termenilor în care este formulat articolul 48 prima liniuță din Regulamentul nr. 1493/1999, care prevede în mod expres că această dispoziție se aplică chiar dacă anumite mențiuni tradiționale sunt folosite în traducere.
În acest caz, este necesar să se garanteze în special că o astfel de traducere nu este de natură să creeze confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează.
Este de competența instanței de trimitere să analizeze dacă situația se prezintă astfel în acțiunea principală.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la a doua întrebare că articolul 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002 trebuie interpretat în sensul că poate exista o imitare sau o citare a unei mențiuni tradiționale în sensul acestei prevederi în cazul în care mențiunea respectivă este tradusă într-o altă limbă decât cea în care este indicată mențiunea în anexa III la acest regulament dacă traducerea în cauză este de natură să creeze confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează. Este de competența instanței de trimitere să analizeze dacă situația se prezintă astfel în litigiul cu a cărui soluționare a fost sesizată.
Cu privire la a treia întrebare
Prin intermediul celei de a treia întrebări formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă o mențiune tradițională cuprinsă în anexa III la Regulamentul nr. 753/2002 este protejată numai în raport cu vinurile care provin din același stat membru producător ca și mențiunea tradițională protejată ori este protejată și în raport cu vinurile care provin din alte state membre producătoare.
În temeiul considerentului (50) și al articolului 47 alineatul (1) literele (a) și (c) din Regulamentul nr. 1493/1999, normele privind descrierea, denumirea și prezentarea anumitor produse cuprinse în respectivul regulament, precum și protejarea anumitor indicații și mențiuni și a anumitor termeni stabiliți în cadrul organizării comune a pieței vitivinicole au în special ca obiectiv să asigure protejarea intereselor legitime ale consumatorilor și să favorizeze buna funcționare a pieței interne.
Potrivit considerentului (4), Regulamentul nr. 753/2002 trebuie să respecte aceste obiective.
În acest context, regulamentul amintit stabilește, astfel cum reiese din considerentul (18), un cadru comun de înregistrare și de protejare a acestor denumiri tradiționale pentru a garanta o concurență echitabilă și pentru a împiedica inducerea în eroare a consumatorilor.
Potrivit articolului 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 753/2002, care face parte din acest cadru comun, mențiunile tradiționale enumerate în anexa III la acest regulament sunt rezervate vinurilor pe care le desemnează.
Alineatul (3) al acestui articol 24 prevede că desemnarea unui vin nu poate beneficia de utilizarea pe etichetă a unei mărci care conține mențiunile tradiționale enumerate în anexa III decât dacă respectivul vin are dreptul la o asemenea mențiune tradițională.
Alineatul (4) al treilea paragraf al aceluiași articol 24 precizează că fiecare mențiune tradițională care figurează în anexa III este legată de una sau de mai multe categorii de vin.
În temeiul alineatului (5) litera (d) al aceluiași articol 24, pentru a putea figura în anexa amintită, o mențiune tradițională trebuie să fie asociată unui vin sau, dacă este cazul, mai multor vinuri sau categorii de vinuri comunitare.
Din ansamblul acestor dispoziții rezultă că mențiunile tradiționale prevăzute la articolul 24 din Regulamentul nr. 753/2002 trebuie să fie legate de una sau de mai multe categorii de vin și că aceste mențiuni sunt rezervate vinurilor pe care le desemnează.
Categoriile în cauză, enumerate la alineatul (4) al treilea paragraf al articolului 24, reprezintă, astfel cum rezultă din chiar modul de redactare a alineatului (5) litera (d) al aceluiași articol, categorii de vinuri comunitare.
În această calitate, categoriile respective nu ar putea fi considerate ca referindu-se exclusiv la vinuri care provin dintr-un singur stat membru producător, ci, dimpotrivă, trebuie să fie privite ca fiind asociate unor vinuri care provin din toate statele membre producătoare.
În aceste condiții, protejarea unei mențiuni tradiționale în sensul articolului 24 din Regulamentul nr. 753/2002 are în vedere atât vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din același stat membru producător ca și mențiunea tradițională în cauză, cât și vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din alte state membre producătoare.
Orice interpretare contrară ar echivala cu a lipsi de orice efect util protecția mențiunilor tradiționale garantată prin articolul 24 alineatul (2) și ar contraveni obiectivelor de protejare a intereselor legitime ale consumatorilor și al bunei funcționări a pieței interne urmărite prin Regulamentele nr. 1493/1999 și nr. 753/2002.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la a treia întrebare că articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 753/2002 trebuie interpretat în sensul că o mențiune tradițională cuprinsă în anexa III la acest regulament este protejată atât în raport cu vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din același stat membru producător ca și mențiunea tradițională în cauză, cât și în raport cu vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din alte state membre producătoare.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a patra) declară:

1)
Articolul 47 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1493/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței vitivinicole coroborat cu punctul B.3 din anexa VII la acest regulament și cu articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 753/2002 al Comisiei din 29 aprilie 2002 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului nr. 1493/1999 în ceea ce privește descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea anumitor produse vitivinicole, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1512/2005 al Comisiei din 15 septembrie 2005, trebuie interpretat în sensul că utilizarea unei indicații privitoare la metoda de producție, de elaborare, de maturare sau la calitatea vinului nu poate fi autorizată în temeiul acestor dispoziții decât dacă respectiva indicație nu creează, pentru persoanele cărora li se adresează, un risc de confuzie între indicație și mențiunile tradiționale suplimentare prevăzute la punctul B.1 litera (b) a cincea liniuță din anexa VII și la articolul 23 din Regulamentul nr. 753/2002. Este de competența instanței de trimitere să aprecieze dacă mențiunile în cauză în acțiunea principală pot să creeze un astfel de risc.

2)
Articolul 24 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul nr. 753/2002, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1512/2005, trebuie interpretat în sensul că poate exista o imitare sau o citare a unei mențiuni tradiționale în sensul acestei prevederi în cazul în care mențiunea respectivă este tradusă într-o altă limbă decât cea în care este indicată mențiunea în anexa III la acest regulament dacă traducerea în cauză este de natură să creeze confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează. Este de competența instanței de trimitere să analizeze dacă situația se prezintă astfel în litigiul cu a cărui soluționare a fost sesizată.

3)
Articolul 24 alineatul (2) din Regulamentul nr. 753/2002, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 1512/2005, trebuie interpretat în sensul că o mențiune tradițională cuprinsă în anexa III la acest regulament este protejată atât în raport cu vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din același stat membru producător ca și mențiunea tradițională în cauză, cât și în raport cu vinurile din aceeași categorie sau din aceleași categorii care provin din alte state membre producătoare.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.