CELEX: 62005CJ0248
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Ochrana podzemných vôd pred znečistením nebezpečnými látkami
Smernica 80/68/EHS

Komisia Európskych spoločenstiev svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že:
—
neprijatím všetkých opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s článkami 4, 5, 7, 9 a 10 smernice Rady 80/68/EHS zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd pred znečistením niektorými nebezpečnými látkami (
Ú. v. ES L 20, 1980, s. 43
; Mim. vyd. 15/001, s. 134, ďalej len „smernica“) v súvislosti so skládkou odpadov v Ballymurtagh (grófstvo Wicklow) a
—
neprijatím všetkých opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s článkami 5, 7, 8, 10, 12 a 13 smernice, pokiaľ ide o nepriame vypúšťanie pochádzajúce zo septikov,
si Írska republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z týchto ustanovení smernice.
Právny rámec
Článok 1 ods. 1 smernice stanovuje:
„Účelom tejto smernice je zabrániť znečisťovaniu podzemných vôd látkami patriacimi do druhov alebo skupín látok uvedených v zozname I alebo II prílohy, ďalej len ‚látky uvedené v zoznamoch I alebo II‘, a podľa možnosti zistiť alebo odstrániť dôsledky znečistenia, ku ktorému už došlo.“
Podľa článku 1 ods. 2 smernice:
„Na účely tejto smernice:
a)
sa pod ‚podzemnými vodami‘ rozumejú všetky vody, ktoré sa nachádzajú pod povrchom zeme v saturovaných pásmach a sú v priamom kontakte s pôdou alebo podložím;
b)
sa pod ‚priamym vypúšťaním‘ rozumie odvádzanie látok uvedených v zozname I alebo II do podzemných vôd bez filtrácie cez pôdu alebo podložie;
c)
sa pod ‚nepriamym vypúšťaním‘ rozumie odvádzanie látok uvedených v zozname I alebo II do podzemných vôd po filtrácii cez pôdu alebo podložie;
d)
sa pod ‚znečistením‘ rozumie priame alebo nepriame vypúšťanie látok alebo energie do podzemných vôd človekom, následkom čoho dochádza k ohrozovaniu zdravia ľudí alebo vodných zásob, k poškodzovaniu prírodných zdrojov a vodného ekosystému alebo k porušovaniu iných zákonných spôsobov používania vody.“
Článok 2 smernice stanovuje, že táto smernica sa neuplatní na:
„a)
vypúšťanie odpadových vôd z izolovaných obydlí, ktoré nie sú napojené na systémy verejných kanalizácií a ležia mimo chránených oblastí určených na odber vody pre konzumovanie ľuďmi;
…“
Podľa článku 3 smernice:
„Členské štáty urobia potrebné kroky, aby:
a)
zabránili zavádzaniu látok uvedených v zozname I do podzemných vôd a
b)
obmedzili zavádzanie látok uvedených v zozname II do podzemných vôd a zabránili tak znečisťovaniu týchto vôd danými látkami.“
Článok 4 ods. 1 a 2 smernice stanovuje:
„1.   S cieľom splnenia povinnosti uvedenej v článku 3 písm. a) členské štáty:
—
zakážu akékoľvek priame vypúšťanie látok uvedených v zozname I,
—
vopred podrobia preskúmaniu všetky prípady likvidácie týchto látok alebo ich umiestňovania na skládky na účel likvidácie, čo by mohlo viesť k nepriamemu vypúšťaniu. Na základe takéhoto preskúmania členské štáty podobné aktivity zakážu alebo ich povolia za podmienky, že sa dodržia všetky potrebné technické požiadavky na zabránenie takéhoto vypúšťania,
—
prijmú všetky potrebné opatrenia na zabránenie akéhokoľvek nepriameho vypúšťania látok uvedených v zozname I spôsobeného aktivitami na povrchu zeme alebo v zemi inými ako tými, ktoré sú spomínané v druhej zarážke. Členské štáty oboznámia s týmito opatreniami Komisiu, ktorá na základe týchto informácií predloží Rade návrhy na revidovanie tejto smernice.
2.   Ak sa však na základe predchádzajúceho prieskumu zistí, že podzemné vody, o ktorých sa predpokladá, že sa do nich vypúšťajú látky uvedené v zozname I, sú trvale nevhodné na iné spôsoby použitia, hlavne na použitie pre domácnosti a na poľnohospodárske účely, členské štáty môžu povoliť vypúšťanie týchto látok za predpokladu, že ich prítomnosť nebude prekážkou pri využívaní pôdnych zdrojov.
Uvedené povolenia môžu byť udelené len v prípade, že sa prijali všetky technické opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa vyššie uvedené látky nedostali do iných vodných systémov alebo aby nepoškodili iné ekosystémy.“
Podľa článku 5 smernice:
„1.   S cieľom splnenia povinnosti uvedenej v článku 3 písm. b) členské štáty podrobia predchádzajúcemu prieskumu:
—
všetky prípady priameho vypúšťania látok uvedených v zozname II, aby tak obmedzili takéto vypúšťanie,
—
likvidáciu týchto látok alebo ich umiestňovanie na skládky s cieľom ich likvidácie, čo môže viesť k nepriamemu vypúšťaniu.
Na základe tohto prieskumu môžu členské štáty udeliť povolenie za predpokladu, že sa dodržiavajú všetky technické požiadavky na zabránenie znečistenia podzemných vôd týmito látkami.
2.   Okrem toho členské štáty prijmú potrebné opatrenia na obmedzenie všetkých prípadov nepriameho vypúšťania látok uvedených v zozname II, ku ktorým dochádza v dôsledku aktivít na povrchu zeme alebo v zemi iných ako tie, ktoré sú uvedené v prvom odseku.“
Článok 7 smernice znie takto:
„Predchádzajúci prieskum uvedený v článkoch 4 a 5 zahrňuje výskum hydrogeologických podmienok príslušného územia, možnú čistiacu schopnosť pôdy a podložia, ako aj riziko znečistenia a zmeny kvality podzemných vôd spôsobené vypúšťaním. Prieskumom sa tiež zistí, či je vypúšťanie látok do podzemných vôd uspokojujúcim riešením z hľadiska životného prostredia.“
Článok 8 smernice stanovuje:
„Povolenia uvedené v článkoch 4, 5 a 6 príslušné orgány členských štátov nemôžu udeliť dovtedy, kým sa neoverí, či budú dané podzemné vody a najmä ich kvalita podliehať požadovanému dozoru.“
Podľa článku 9 smernice:
„V prípade, že sa povolí priame vypúšťanie v súlade s článkom 4 ods. 2 a 3 alebo s článkom 5, prípadne ak sa v súlade s článkom 5 povolí taká likvidácia odpadových vôd, ktorá nevyhnutne vedie k nepriamemu vypúšťaniu, v povolení sa špecifikuje najmä:
—
miesto vypúšťania,
—
spôsob vypúšťania,
—
základné bezpečnostné opatrenia, pričom sa zvláštna pozornosť venuje najmä povahe a koncentrácii látok prítomných v odpadových vodách, charakteristikám prijímajúceho prostredia a blízkosti oblastí, z ktorých sa zachytáva voda, najmä pitná, termálna a minerálna,
—
maximálne množstvo látky prípustné v odpadovej vode počas jedného alebo viacerých špecifikovaných období a príslušné požiadavky ohľadne koncentrácie týchto látok,
—
mechanizmy umožňujúce monitorovanie odpadových vôd vypúšťaných do podzemných vôd,
—
v prípade potreby opatrenia na monitorovanie podzemných vôd, najmä ich kvality.“
Článok 10 smernice znie takto:
„V prípade, že sa v súlade s článkom 4 alebo 5 povolí likvidácia látok alebo ich umiestňovanie na skládky s cieľom likvidácie, čo by mohlo viesť k nepriamemu vypúšťaniu, v povolení sa špecifikujú najmä:
—
miesto takejto likvidácie odpadu alebo jeho skládkovania,
—
používané spôsoby likvidácie odpadu alebo jeho skládkovania,
—
základné bezpečnostné opatrenia, pričom sa zvláštna pozornosť venuje najmä povahe a koncentrácii látok prítomných v odpade, ktorý sa má skládkovať alebo likvidovať, charakteristikám prijímajúceho prostredia a blízkosti oblastí, z ktorých sa zachytáva voda, najmä pitná, termálna a minerálna,
—
maximálne povolené množstvo odpadu obsahujúceho látky uvedené v zozname I alebo II pre jedno alebo viacero špecifikovaných období a v prípade možnosti maximálne povolené množstvo samotných uvedených látok, ktoré sa majú skládkovať alebo likvidovať, a príslušné požiadavky ohľadne koncentrácie týchto látok,
—
v prípadoch uvedených v článku 4 ods. 1 a článku 5 ods. 1 technické opatrenia, ktoré sa majú realizovať na zabránenie akéhokoľvek vypúšťania látok uvedených v zozname I do podzemných vôd a akéhokoľvek znečistenia takýchto vôd látkami uvedenými v zozname II,
—
v prípade potreby opatrenia na monitorovanie podzemných vôd, najmä ich kvality.“
Článok 12 smernice stanovuje:
„1.   Ak osoba požadujúca povolenie podľa článkov 4 alebo 5 vyhlási, že nie je schopná splniť stanovené podmienky alebo je takáto situácia príslušnému orgánu daného členského štátu zrejmá, povolenie sa zamietne.
2.   V prípade, že sa podmienky stanovené v povolení neplnia, príslušný orgán daného členského štátu urobí patričné kroky na zabezpečenie plnenia týchto podmienok; v prípade potreby povolenie odníme.“
Podľa článku 13 smernice:
„Príslušné orgány členského štátu musia monitorovať plnenie podmienok stanovených v povoleniach a dôsledky vypúšťania odpadových vôd na podzemné vody.“
Konanie pred podaním žaloby
V priebehu roka 1999 Komisia zaevidovala sťažnosť týkajúcu sa bývalej bane v Ballymurtagh, ktorú zastupiteľstvo grófstva Wicklow prestavalo na mestskú skládku odpadov.
V priebehu roka 2000 Komisia zaevidovala ďalšiu sťažnosť týkajúcu sa neoprávnených vypúšťaní do podzemných vôd z hotelového zariadenia Creacon Lodge (New Ross) v grófstve Wexford, ktorého prevádzka sa začala v priebehu roka 1995. V rámci riešenia tejto sťažnosti sa Komisia dozvedela o vážnejších problémoch vo vzťahu k odpadovým vodám pochádzajúcim zo septikov, týkajúcich sa podmienok uplatnenia smernice v írskych vidieckych oblastiach, pokiaľ ide o budovy na obchodné alebo neobytné účely a neizolované obydlia nachádzajúce sa v rôznych aglomeráciách.
Komisia okrem iného mala vedomosť o správe týkajúcej sa problémov eutrofizácie v jazerách v Killarney v grófstve Kerry, podľa ktorej sa zariadenia umiestnené na septikoch nachádzajú medzi príčinami vážneho poškodenia spôsobeného týmto vodám a ktorá zdôrazňovala, že septiky boli často neprispôsobené alebo nesprávne udržiavané.
Na účely prešetrenia druhej sťažnosti zaslala Komisia 8. mája 2001 Írsku list, v ktorom poukazovala na vyššie uvedenú správu.
Keďže Komisiu neuspokojili odpovede poskytnuté v rámci prešetrenia prvej sťažnosti a vzhľadom na neexistenciu odpovede, pokiaľ ide o druhú sťažnosť, zaslala Írsku23. októbra 2001 výzvu, v ktorej oznámila svoje pochybnosti týkajúce sa podmienok, za ktorých tento členský štát uplatňoval viaceré ustanovenia smernice, a vyzvala ho na predloženie jeho pripomienok k tejto veci.
Keďže Komisia na tento list nedostala odpoveď, zaslala 17. decembra 2002 tomuto členskému štátu odôvodnené stanovisko, ktorým ho vyzvala na prijatie opatrení nevyhnutných na dosiahnutie súladu s týmto stanoviskom v lehote dvoch mesiacov od jeho prijatia.
Listom z 9. septembra 2003 írske orgány zaslali odpoveď na uvedené stanovisko, v ktorej poskytli informácie týkajúce sa prijatých opatrení a potvrdili dodržiavanie smernice. Keďže Komisia usúdila, že postoj, ktorý zaujalo Írsko, je nepostačujúci, podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
O žalobe
Predovšetkým treba zdôrazniť, že Komisia vo svojich písomnostiach výslovne uznala, že Írsko prijalo právnu úpravu nevyhnutnú na prebratie smernice do vnútroštátneho práva.
O výhradách týkajúcich sa mestskej skládky v Ballymurtagh
Komisia vo svojej žalobe vytýka Írsku, že neprijalo všetky opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s článkami 4, 5, 7, 9 a 10 smernice, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh.
Komisia v prvom rade tomuto členskému štátu vytýka, že neudelil žiadne úradné povolenie pred spustením tejto skládky, zatiaľ čo takéto povolenie musí byť žiadané a schválené pred začatím činnosti v novom zariadení na to, aby tieto činnosti mohli byť podriadené primeraným podmienkam v zmysle článku 9 smernice. V druhom rade sa Komisia domnieva, že sa neprijali potrebné technické požiadavky, aby sa vyhlo vypúšťaniu látok uvedených v zoznamoch I a II. V treťom rade tvrdí, že povolenie v oblasti odpadov vydané Environmental Protection Agency (Agentúra pre ochranu životného prostredia, ďalej len „EPA“) dňa 3. apríla 2001 na prevádzkovanie tejto skládky nie je v súlade s ustanoveniami smernice z dôvodu nezrovnalosti tohto povolenia a predchádzajúceho prieskumu.
Treba uviesť, že Komisia vo svojej replike, ktorú predložila, upustila od výhrad týkajúcich sa neexistencie úradného povolenia skládky pred spustením a nedodržania článku 9 smernice.
Pokiaľ ide o výhradu týkajúcu sa nedodržania smernice z dôvodu vypúšťania látok uvedených v zoznamoch I a II
– Argumentácia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že Írsko nedodržalo povinnosť prijať všetky „technické opatrenia“ podľa článku 4 ods. 2 druhého pododseku smernice tým, že umožnilo vznik a prevádzkovanie mestskej skládky v Ballymurtagh, aj keď vedelo, že látky uvedené v zozname I, napríklad kadmium, a v zozname II, ťažké kovy a fosfor, neodvratne vytečú do rieky Avoca pri neexistencii akejkoľvek ochrannej membrány pod touto skládkou.
Komisia uvádza, že vypúšťanie takýchto látok podlieha podmienkam, ktoré neboli splnené, pokiaľ ide o dotknuté miesto. Medzi týmito podmienkami sa nachádzajú požiadavky uvedené v článku 4 ods. 2 smernice, z ktorých vyplýva, že vypúšťanie sa môže uskutočniť výlučne do podzemných vôd a že látky uvedené v zozname I nachádzajúce sa v týchto vodách sa nemôžu dostať do iných vodných systémov.
Podľa Komisie totiž podzemné vody tečúce na jednej strane pod miestom v Ballymurtagh a na druhej strane pod riekou Avoca nemožno považovať za časť rovnakého vodného systému.
V každom prípade podľa Komisie tieto podzemné vody, ktoré vyvierajú do rieky Avoca, treba považovať za časť rovnakého vodného systému s touto riekou, tú nemožno považovať za rieku, ktorá je trvalo nespôsobilá iného použitia. Vyhlásenie o vplyve na životné prostredie týkajúce sa mestskej skládky v Ballymurtagh („
Environmental Impact Statement on Ballymurtagh Landfill
“, ďalej len „vyhlásenie o vplyve na životné prostredie“), predložené podľa vnútroštátnej právnej úpravy o správe odpadov, spresňuje, že „Avoca, ktorá tečie v blízkosti baní a skládky, je kamenistou riekou s rýchlym prietokom a možno ju považovať za veľmi dobré obydlie pre lososovité ryby“.
Komisia okrem iného tvrdí, že zastupiteľstvo grófstva Wicklow nemôže ignorovať, že pri nedostatku ochrannej bariéry sa odpadová voda prenikajúca cez odpady (ďalej len „lúh“) dostane do rieky Avoca, keďže hydrogeologická štúdia uskutočnená v roku 1987 (CULLEN K. T.:
Ballymurtagh Open Pit: Report on the Hydrogeological Survey of a Proposed Waste Disposal Site
, 10. marec 1987, ďalej len „hydrogeologická štúdia“) pred spustením skládky predstavovala v tejto súvislosti voľbu medzi na jednej strane rozpustením a rozptýlením lúhu a na druhej strane vytvorením nepriepustnosti základov studní. Zastupiteľstvo grófstva Wicklow sa rozhodlo pre rozpustenie a rozptýlenie lúhu, čo muselo viesť k znečisteniu iného vodného systému.
Írsko zastáva názor, že podľa rovnakých ustanovení článku 4 ods. 2 smernice vypúšťanie látok uvedených v zozname I možno povoliť za určitých podmienok.
Tento členský štát argumentuje závermi hydrogeologickej štúdie, podľa ktorých „vysoko znečistený stav podzemných vôd vyvierajúcich pod baňou, ako aj rieky Avoca umožňuje vážne vziať do úvahy túto možnosť voľby ‚rozpustenia a rozptýlenia‘, pretože jediným účinkom na kvalitu vôd vyvierajúcich pod baňou alebo vôd rieky Avoca je strata zafarbenia v závislosti od povahy a zloženia lúhov“.
Podľa Írska podzemné vody umiestnené vo vnútri a na nízkom svahu starých zón mineralizácie sú vážne znečistené z dôvodu banskej činnosti vedenej v predchádzajúcom období a sú nevhodné na použitie pre domácnosti a na poľnohospodárske účely. Uvádza, že v každom prípade podľa najnovšej správy EPA o kvalite vôd najvážnejší prípad znečistenia kovmi predstavuje rieka Avoca, ktorá je vážne znečistená meďou, zinkom a v menšom rozsahu olovom.
Okrem toho podľa tohto členského štátu vodný systém tvoria vody pochádzajúce z povrchových potokov, ako aj podzemné vody a v predmetnej veci tu neexistujú dva oddelené systémy, ktoré nie sú medzi sebou prepojené.
– Posúdenie Súdnym dvorom
Je opodstatnené na jednej strane pripomenúť, že podľa článku 3 písm. a) smernice majú členské štáty povinnosť prijať opatrenia potrebné na zabránenie zavádzaniu látok uvedených v zozname I do podzemných vôd.
Na splnenie tejto povinnosti členské štáty musia podľa článku 4 ods. 1 smernice na jednej strane zakázať akékoľvek priame vypúšťanie týchto látok a na druhej strane vopred podrobiť preskúmaniu prípady likvidácie týchto látok alebo ich umiestňovania na skládky na účel likvidácie, čo by mohlo viesť k nepriamemu vypúšťaniu, na to, aby buď podobné aktivity zakázali, alebo ich povolili za podmienky, že sa dodržia všetky potrebné technické požiadavky na zabránenie takéhoto vypúšťania.
Z článku 4 ods. 2 prvého pododseku smernice okrem toho vyplýva, že ak sa na základe predchádzajúceho prieskumu zistí, že podzemné vody, o ktorých sa predpokladá, že sa do nich vypúšťajú látky, sú trvale nevhodné na iné spôsoby použitia, hlavne na použitie pre domácnosti a na poľnohospodárske účely, členské štáty môžu povoliť vypúšťanie látok uvedených v zozname I za predpokladu, že ich prítomnosť nebude prekážkou pri využívaní pôdnych zdrojov.
Okrem iného podľa druhého pododseku toho istého ustanovenia takéto povolenia môžu byť udelené len v prípade, že sa prijali všetky technické opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa vyššie uvedené látky nedostali do iných vodných systémov alebo aby nepoškodili iné ekosystémy.
Na druhej strane podľa článku 3 písm. b) smernice členské štáty musia obmedziť zavádzanie látok uvedených v zozname II do podzemných vôd, a zabrániť tak znečisťovaniu týchto vôd danými látkami.
Na splnenie tejto povinnosti musia členské štáty v súlade s článkom 5 ods. 1 prvým pododsekom uvedenej smernice podrobiť predchádzajúcemu prieskumu všetky prípady priameho vypúšťania látok uvedených v tomto zozname, aby tak obmedzili takéto vypúšťanie, ako aj likvidáciu týchto látok alebo ich umiestňovanie na skládky s cieľom ich likvidácie, čo môže viesť k nepriamemu vypúšťaniu. Podľa článku 5 ods. 1 druhého pododseku na základe tohto prieskumu môžu členské štáty udeliť povolenie za predpokladu, že sa dodržiavajú všetky technické požiadavky na zabránenie znečistenia podzemných vôd týmito látkami.
Na prvom mieste treba zdôrazniť, že Írsko priznáva, že podzemné vody, do ktorých vyúsťujú nepriame vypúšťania látok uvedených v zozname I, môžu vyvierať do rieky Avoca, v ktorej prítomnosť niektorých z nich inak spôsobuje stratu zafarbenia vôd.
Vzhľadom na to, že vodný systém, do ktorého patrí rieka Avoca, o ktorej sa zistilo, že nemá zdroj v podzemných vodách tečúcich pod skládkou v Ballymurtagh, je skutočne dotknutý týmto vypúšťaním, podmienka uvedená v článku 4 ods. 2 druhom pododseku smernice nie je splnená z dôvodu, že tieto vypúšťania nie sú výlučne odvádzané do podzemných vôd. Závery rôznych štúdií zachytávajúcich pôvodné znečistenie tejto rieky sa nezaoberajú posúdením dodržiavania tejto poslednej uvedenej podmienky.
Z toho dôvodu zvolením systému, ktorý bol založený na rozpustení a rozptýlení lúhu, pre mestskú skládku v Ballymurtagh, zatiaľ čo podľa hydrogeologickej štúdie existovalo iné riešenie smerujúce k vytvoreniu nepriepustnosti základov studní, ktoré by umožnilo nezhoršiť úroveň znečistenia rieky Avoca, čo Írsko nepopiera, a umožnením, aby látky uvedené v zozname I zasiahli vodný systém odlišný od podzemných vôd tečúcich pod touto skládkou odpadov, si tento členský štát nesplnil povinnosť prijať všetky technické opatrenia uložené v článku 4 ods. 2 druhom pododseku smernice.
V druhom rade keďže odvádzanie látok uvedených v zozname II, osobitne ťažkých kovov a fosforu, do podzemných vôd je vnútorne obsiahnuté v technickom výbere uskutočnenom Írskom, tento výber nedodržiava povinnosť vyplývajúcu z článku 3 písm. b) smernice obmedziť zavádzanie týchto látok do podzemných vôd, a zabrániť tak znečisťovaniu vzhľadom na to, že všetky technické opatrenia umožňujúce dosiahnuť tento cieľ neboli prijaté.
V dôsledku toho nie sú ďalej dodržané požiadavky definované v článku 5 smernice, ktoré, ako to bolo uvedené v bode 39 tohto rozsudku, majú za cieľ iba splniť povinnosť uvedenú v článku 3 písm. b) smernice.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že treba konštatovať, že Írsko nedodržalo, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh, požiadavky vyplývajúce z článkov 4 a 5 smernice, čo sa týka vypúšťaní látok uvedených v zoznamoch I a II.
Pokiaľ ide o výhradu týkajúcu sa nedodržania smernice z dôvodu vydania neoprávneného povolenia
– Argumentácia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že povolenie v oblasti odpadov udelené EPA 3. apríla 2001 nie je v súlade s článkami 4, 5, 7 a 10 smernice.
Podľa Komisie požiadavky týkajúce sa prieskumu predchádzajúceho udeleniu povolenia sa nedodržali. V tejto súvislosti tvrdí, že zo samotných ustanovení povolenia, podľa ktorých „v lehote šiestich mesiacov odo dňa udelenia tohto povolenia držiteľ predloží návrh s cieľom preskúmať uskutočniteľnosť kontroly vypúšťaní do podzemných vôd a ich vplyvy na rieku Avoca“, vyplýva, že boli porušené články 4 a 5 smernice, keďže vyšetrovanie týkajúce sa vplyvu na podzemné vody a prípadné prijatie technických opatrení nepredchádzali vydaniu toho istého povolenia.
Komisia dopĺňa, že za predpokladu, že hydrogeologická štúdia mohla platiť ako „predchádzajúci prieskum“ v zmysle článku 4 ods. 2 smernice, tento prieskum bol v každom prípade nedostatočný, najmä vzhľadom na to, že nie je určené, že obsahuje súhrn kompletných informácií týkajúcich sa látok uvedených v zoznamoch I a II a neobsahuje žiadny výslovný odkaz na článok 4 smernice.
Navyše podľa Komisie medzery tejto štúdie nie sú vyrovnané vyhlásením o vplyve na životné prostredie.
Podľa Írska požiadavky smernice týkajúce sa predchádzajúceho prieskumu sa dodržali v rozsahu, v akom sa uskutočnili hydrogeologická štúdia a štúdia o vplyve na životné prostredie.
Dopĺňa, že EPA pred vydaním povolenia v oblasti odpadov 3. apríla 2001 prihliadla na závery viacerých štúdií o podzemných vodách a hydrogeologické prieskumy, medzi nimi aj na geologickú a hydrogeologickú štúdiu o mestskej skládke v Ballymurtagh (Co. Wicklow B. J. Murphy & Associates,
Geological and Hydrogeological Study of the Ballymurtagh Landfill near Avoca, 1997
).
– Posúdenie Súdnym dvorom
Ako sa konštatovalo v bodoch 42 a 43 tohto rozsudku, zvolením systému, ktorý bol založený na rozpustení a rozptýlení lúhu, pre mestskú skládku v Ballymurtagh Írsko neprijalo všetky technické opatrenia vyžadované na jednej strane článkom 4 smernice, pokiaľ ide o látky uvedené v zozname I, a na druhej strane článkom 5, pokiaľ ide o látky uvedené v zozname II. Tento členský štát preto nemohol platne vydať povolenie podľa tých istých článkov, keďže vydanie takéhoto povolenia je podmienené prijatím technických opatrení vyžadovaných týmito článkami, k čomu v tejto veci nedošlo.
Navyše treba uviesť, že prijímajúce prostredie vypúšťaní je predmetom predchádzajúcich prieskumov uvedených v článkoch 4 a 5 smernice. Vzhľadom na tento osobitný predmet článok 7 smernice vyžaduje, aby tieto prieskumy zahŕňali aj osobitný cieľ, a to výskum hydrogeologických podmienok príslušného územia, možnú čistiacu schopnosť pôdy a podložia, ako aj riziko znečistenia a zmeny kvality podzemných vôd spôsobené vypúšťaním, a to na zistenie, či je vypúšťanie látok do podzemných vôd uspokojujúcim riešením z hľadiska životného prostredia. Tento článok 7 tak podriaďuje udelenie povolení presným a detailným podmienkam, ktoré sa musia považovať za imperatívne na to, aby sa dosiahol cieľ smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. februára 1991, Komisia/Taliansko, C-360/87, Zb. s. I-791, bod 23).
Na úplné dosiahnutie cieľa takto sledovaného normotvorcom Spoločenstva musí predchádzajúci prieskum, ktorý podmieňuje udelenie povolenia, umožniť kompletné a detailné pochopenie stavu prijímajúceho prostredia vypúšťaní bez toho, aby bolo nevyhnutné, že by výslovne odkazovalo na smernicu.
V predmetnej veci je nepochybné, že znečisťovatele, ktorých prítomnosť v lúhu z mestskej skládky v Ballymurtagh bola oznámená v hydrogeologickej štúdii ako možná, neboli predmetom zberu úplných informácií. Hydrogeologický prieskum preto vyčerpávajúco nezhromažďuje riziká znečistenia a zhoršenia kvality podzemných vôd spojené s vypúšťaním látok uvedených v zoznamoch I a II.
Okrem toho zo zmienky, ktorá je uvedená v povolení v oblasti odpadov vydanom EPA 3. apríla 2001, pripomenutej v bode 47 tohto rozsudku, vyplýva, že vplyv skládky na životné prostredie týkajúci sa podzemných vôd a povrchových vôd nebol celkovo posúdený pred vydaním tohto povolenia, a to v rozpore s požiadavkami, ktoré vyplývajú z článku 7 smernice.
Nakoniec toto povolenie ďalej nezodpovedá podmienkam uvedeným v článku 10 smernice.
V dôsledku toho je výhrada, ktorá je založená na porušení článkov 4, 5, 7 a 10 smernice z dôvodu vydania neoprávneného povolenia, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh, dôvodná.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že Írsko si tým, že neprijalo všetky opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkami 4, 5, 7 a 10 smernice, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice.
O výhrade týkajúcej sa nepriamych vypúšťaní látok uvedených v zozname II a pochádzajúcich zo septikov do podzemných vôd
Podľa Komisie Írsko neprijalo opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu so smernicou na účely ochrany podzemných vôd vo svojich vidieckych oblastiach proti nepriamym vypúšťaniam látok uvedených v zozname II a pochádzajúcich zo septikov, to znamená zo systémov spracovania vôd určených na likvidáciu odpadových vôd z domácností prostredníctvom pôdy.
Zariadenia, ktoré sú závislé na septikoch, systematicky nepodliehajú postupom predchádzajúceho prieskumu a primeraných povolení, zatiaľ čo odpadové vody zo septikov obsahujú významné množstvá fosforu a amoniaku, čo predstavuje nesplnenie povinností vyplývajúcich z článku 5 smernice a v dôsledku toho súvisiacich ustanovení, a to článkov 7, 8, 10 a 13 tejto smernice.
Komisia na podporu tejto výhrady uvádza ako dôkaz tieto okolnosti:
—
zužujúci výklad článku 5 ods. 1 smernice, ktorý dáva Írsko, a skutočnosť, že neprijalo primerané opatrenia na to, aby bolo toto ustanovenie správne vykladané,
—
nezasiahnutie Írska počas niekoľkých rokov týkajúce sa nepovolených vypúšťaní z hotelových zariadení v grófstve Wexford,
—
nedodržanie požiadaviek smernice týkajúcich sa septikov v regióne jazier v Killarney zo strany Írska a
—
úradné správy o znečistení vôd a porušenia smernice 80/778/EHS z 15. júla 1980 o kvalite vody určenej na ľudskú spotrebu [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 229, s. 11
).
Na úvod treba uviesť, že Komisia nezamýšľa v rámci tejto časti žaloby dosiahnuť určenie nesplnenia povinností Írskom podľa smernice týkajúcich sa osobitných skutkových situácií, ale snaží sa poukázať na nesplnenie povinností, ktoré vyplýva z existencie správneho postupu v rozpore s právom Spoločenstva, pričom tento postup je znázornený viacerými príkladmi.
V tejto súvislosti treba v prvom rade pripomenúť, že Komisia sa môže na Súdnom dvore domáhať určenia nesplnenia povinností vyplývajúcich z ustanovení smernice z dôvodu, že orgány členského štátu prijali všeobecnú prax v rozpore s týmito ustanoveniami, a dokresliť túto prax osobitnými situáciami (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. apríla 2005, Komisia/Írsko,
C-494/01, Zb. s. I-3331
, bod 27).
Súdny dvor osobitne rozhodol, že na to, aby mohlo správanie členského štátu, ktoré predstavuje správna prax v rozpore s požiadavkami práva Spoločenstva, znamenať nesplnenie povinnosti v zmysle článku 226 ES, je potrebné, aby táto správna prax mala určitý stupeň sústavnosti a všeobecnosti (pozri najmä rozsudky z 27. apríla 2006, Komisia/Nemecko,
C-441/02, Zb. s. I-3449
, bod 50, a zo 14. júna 2007, Komisia/Fínsko,
C-342/05, Zb. s. I-4713
, bod 33).
V druhom rade v rámci konania o nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES prislúcha Komisii povinnosť preukázať existenciu uplatňovaného nesplnenia povinnosti. Komisia musí predložiť Súdnemu dvoru potrebné dôkazy, aby mohol sám potvrdiť existenciu tohto nesplnenia povinnosti, bez toho, aby sa mohla oprieť o akúkoľvek domnienku (pozri v tomto zmysle najmä rozsudky Komisia/Írsko, už citovaný, bod 41 a citovanú judikatúru, ako aj Komisia/Nemecko, už citovaný, bod 48).
Členské štáty však majú podľa článku 10 ES uľahčovať Komisii splnenie jej úlohy, ktorá spočíva podľa článku 211 ES najmä v zabezpečovaní uplatňovania ustanovení Zmluvy a opatrení prijatých v súlade s ňou orgánmi Spoločenstva (pozri najmä rozsudok Komisia/Írsko, už citovaný, bod 42 a citovanú judikatúru).
V tomto smere treba brať do úvahy skutočnosť, že pokiaľ ide o overenie toho, či sa vnútroštátna právna úprava určená na zabezpečenie účinného vykonania smernice v praxi správne uplatňuje, Komisia je v značnej miere odkázaná na dôkazy poskytnuté prípadnými sťažovateľmi, ako aj dotknutým členským štátom (pozri rozsudok Komisia/Írsko, už citovaný, bod 43).
Z toho najmä vyplýva, že ak Komisia poskytla dostatok dôkazov preukazujúcich, že orgány členského štátu opakovane a trvalo používali prax, ktorá je v rozpore s ustanoveniami určitej smernice, prislúcha tomuto členskému štátu povinnosť podrobne a zásadným spôsobom namietať takto uvedené údaje a z toho plynúce následky (pozri rozsudok Komisia/Írsko, už citovaný, bod 47).
Vo svetle týchto zásad treba pristúpiť k preskúmaniu tejto výhrady predloženej Komisiou.
Nakoniec treba uviesť, že vzhľadom na to, že tu predložené výhrady sa netýkajú obsahu vnútroštátnych ustanovení, sú irelevantné na účely preskúmania ich dôvodnosti tvrdenia uvedené Írskom o účinnosti vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá preberá smernicu, a o dodatočnom charaktere vo vzťahu k nej, ktorý má vnútroštátna právna úprava týkajúca sa územného plánovania.
O výklade článku 5 ods. 1 smernice poskytnutom Írskom
– Argumentácia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že Írsko podáva zužujúci výklad článku 5 ods. 1 smernice, ktorý vedie k neuplatneniu režimu povoľovania stanoveného týmto článkom, pokiaľ ide o nepriame vypúšťania látok uvedených v zozname II pochádzajúcich zo septikov na celom írskom území v rozpore s požiadavkami smernice.
Komisia dopĺňa, že takáto analýza prevážila v grófstve Wexford, pokiaľ ide najmä o hotelové zariadenie Creacon Lodge.
Komisia okrem iného uvádza, že počet povolení na vypúšťanie odpadových vôd do podzemných vôd je veľmi nízky vo všetkých grófstvach vo vzťahu k okolnostiam, za ktorých sa má smernica uplatniť, čo znázorňuje jej nesprávny výklad.
Írsko odpovedá, že po uplynutí lehoty na odpoveď na odôvodnené stanovisko vydané Komisiou sa vrátilo k výkladu, ktorý priznávalo spornému ustanoveniu.
Dopĺňa, že z ich strany sa miestne orgány poverené vykonaním vnútroštátnej právnej úpravy preberajúcej smernicu vo svojej praxi vždy priklonili k výkladu v súlade s účelom článku 5 ods. 1 smernice.
– Posúdenie Súdnym dvorom
Ako bolo uvedené v bode 39 tohto rozsudku a ako to vyplýva bez nejasností zo samotných ustanovení článku 5 ods. 1 smernice, členské štáty musia v zásade zaviesť pre všetky látky uvedené v zozname II vrátane tých, ktoré pochádzajú zo septikov, postupy predchádzajúceho prieskumu a povolení pre všetky likvidácie týchto látok alebo ich umiestňovanie na skládky s cieľom ich likvidácie, čo môže viesť k nepriamemu vypúšťaniu.
Írsko teda priznáva nevyhnutnosť vykonania smernice s ponechaním tohto výkladu jej článku 5 ods. 1, ktorý jediný je v súlade s požiadavkami Spoločenstva.
Treba napriek tomu preskúmať, či neprimerane zužujúci výklad tohto ustanovenia pôvodne podporovaný Írskom bol konkrétne vykonaný účinnou praxou, a to preskúmaním ďalších dôkazov uvedených Komisiou, ktoré sa snažia dokresliť tento výklad a vzťahujú sa na rovnakú kritizovanú správnu prax.
O likvidácii odpadových vôd pochádzajúcich z hotelového zariadenia Creacon Lodge
– Argumentácia účastníkov konania
Podľa Komisie likvidácia odpadových vôd pochádzajúcich z hotelového zariadenia Creacon Lodge, umiestneného v grófstve Wexford, spôsobila počas niekoľkých rokov vypúšťanie látok uvedených v zozname II, ktoré znečistilo prostredníctvom kanalizácie niektoré susediace územia, osobitne jeden vodný tok.
V rokoch 1995 až 2001 bolo toto zariadenie, ktoré môže podľa Komisie ubytovať až 200 osôb, vybavené septikom s objemom 250 galónov, čím sa porušilo stavebné povolenie, ktoré ukladalo povinnosť postavenia dodatočného septika. V januári 1999 bola zriadená nová čistička bez toho, aby sa pristúpilo k predchádzajúcemu prieskumu vyžadovanému článkom 5 ods. 1 smernice, a bez toho, aby bolo vydané povolenie na vypúšťanie odpadových vôd vyžadované touto smernicou. Konečné povolenie na vypúšťanie odpadových vôd bolo vydané až v novembri 2001.
Spochybňujúc ubytovaciu kapacitu hotelového zariadenia Creacon Lodge uvádzanú Komisiou, Írsko spresňuje, že v rokoch 1994 až 2000 sa preskúmali štyri žiadosti o stavebné povolenie a uložili sa podmienky a mnohé kontroly v oblasti spracovania a likvidácie odpadových vôd pochádzajúcich z budov tohto zariadenia. Dopĺňa, že v priebehu roka 1996 sa uviedol do prevádzky septik s kapacitou 2000 galónov.
Írsko spresňuje, že v dôsledku udelenia konečného povolenia na vypúšťanie 30. novembra 2001 zo strany Board Pleana, nezávislého orgánu povereného preskúmaním odvolaní v oblasti stavebných povolení, ktorý žiadal zavedenie zariadenia na spracovanie odpadových vôd, zastupiteľstvo grófstva Wexford, ako aj EPA vykonali kontroly, ktoré zahŕňali štúdiu vzoriek odpadových vôd pochádzajúcich zo systému spracovania odpadových vôd hotelového zariadenia Creacon Lodge, aby dbali na to, že tento systém bude v súlade s podmienkami špecifikovanými v tomto povolení na vypúšťanie.
Írsko nakoniec uvádza, že vlastníkovi tohto hotela sa zaslali rôzne výzvy, ktoré spresňovali opatrenia, s ktorými sa mal tento vlastník zosúladiť s tým, že tento súhrn opatrení dokresľuje snahy prijaté na zabezpečenie, aby sa osoby zodpovedné za toto zariadenie podriadili podmienkam uvedeným v tomto povolení na vypúšťanie.
– Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod treba uviesť, pokiaľ ide o dôkazy predložené Komisiou, že tá uznáva, že bola nesprávne informovaná o niektorých presných skutočnostiach týkajúcich sa hotelového zariadenia Creacon Lodge. Ide o vybudovanie septika v priebehu roka 1996, o ktorom Komisia priznáva, že je prispôsobený návštevnosti hotela, či už v rámci klasických hotelových pobytov, alebo v rámci výnimočných udalostí.
Okrem toho z rôznych žiadostí o stavebné povolenie skúmaných príslušnými orgánmi vyplýva, že ak dotknuté zariadenie bolo vybavené maximálne jedenástimi izbami, tieto orgány sa domnievali, že odpadové vody vypúšťané týmto zariadením mohli byť považované za vody z izolovaných obydlí v zmysle článku 2 písm. a) smernice.
V rámci podania žiadostí o stavebné povolenie smerujúcich k zvýšeniu ubytovacích kapacít tohto zariadenia, ktoré viedli k vydaniu povolení z 12. februára 1997 a 14. septembra 2000, boli jeho vlastníci informovaní o povinnosti disponovať povolením, pokiaľ ide o vypúšťanie odpadových vôd odvádzaných ich zariadením.
Nakoniec sa prijalo, že rozhodnutie Board Pleana z 30. novembra 2001 sa považuje v írskej vnútroštátnej úprave za vydanie konečného povolenia v oblasti vypúšťaní odpadových vôd.
Vzhľadom na tieto údaje musí byť preskúmaná relevantnosť predmetného dôkazu.
V prvom rade z článku 2 písm. a) smernice vyplýva, že táto smernica sa neuplatní na vypúšťanie odpadových vôd z izolovaných obydlí, ktoré nie sú napojené na systémy verejných kanalizácií a ležia mimo chránených oblastí určených na odber vody pre konzumovanie ľuďmi.
Vzhľadom na ubytovaciu kapacitu hotelového zariadenia Creacon Lodge, osobitne vzhľadom na počet izieb, ktoré obsahuje, a udalosti, ktoré sa v ňom uskutočňujú, sa toto zariadenie nemohlo platne vyhnúť uplatneniu smernice, keďže odpadovým vodám, ktoré z neho pochádzajú, nemožno priznať označenie „odpadové vody pochádzajúce z izolovaných obydlí“ v zmysle článku 2 písm. a) smernice.
V druhom rade, keďže toto zariadenie spadá do pôsobnosti smernice a nie je spochybnené, že látky uvedené v zozname II pochádzajú zo septika, ktorý k nemu patrí, a sú vypúšťané do podzemných vôd, malo podliehať, ako bolo uvedené v bode 77 tohto rozsudku, postupu predchádzajúceho prieskumu a povoleniu vyžadovanému článkom 5 ods. 1 smernice.
V tejto súvislosti predchádzajúci prieskum upravený v tomto ustanovení musí zodpovedať podmienkam uvedeným v článku 7 smernice a pripomenutým v bode 53 tohto rozsudku.
Aj keď je teda nepochybné, že konečné povolenie na vypúšťanie bolo vydané 30. novembra 2001 pre hotelové zariadenie Creacon Lodge, z argumentácie uvedenej Írskom nevyplýva, že toto povolenie je v súlade s podmienkami uvedenými v tomto článku 7. Tento členský štát sa totiž obmedzuje na tvrdenie, že udelenie povolení na vypúšťanie odpadových vôd vyžaduje prieskumy na mieste podľa vnútroštátnej právnej úpravy zabezpečujúcej prebratie smernice, pričom nedáva žiadny presný údaj o prieskume, ktorý sa uskutočnil v prípade tohto zariadenia.
Írsko nakoniec nemôže poukazovať na nedobromyseľnosť vlastníka tohto zariadenia na účely spochybnenia dôkazov uvedených Komisiou.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je opodstatnené sa domnievať, že je právne dostatočne stanovené, že nepriame vypúšťania látok uvedených v zozname II pochádzajú z hotelového zariadenia Creacon Lodge bez toho, aby boli dodržané podmienky stanovené v článkoch 5 a 7 smernice a v súvisiacich ustanoveniach, ktorými sú články 8, 10, 12 a 13 smernice.
O septikoch v regióne jazier v Killarney
– Argumentácia účastníkov konania
Komisia najprv tvrdí, že už viac ako desať rokov patrí eutrofizácia sladkých vôd do významnej starostlivosti írskych orgánov vo vzťahu s kvalitou povrchových vôd. Tieto orgány uskutočnili viaceré štúdie týkajúce sa znečisťujúcich účinkov v niektorých zónach na odber vody a navrhli opatrenia na riešenie rôznych zistených problémov.
Medzi týmito opatreniami je návrh riadenia a dozoru nad odberom vody v Lough Leane, ktorý je najvýznamnejším odberom vody jazier v Killarney, na základe iniciatívy zastupiteľstva grófstva Kerry, ktorého vypracovanie sa predĺžilo na obdobie troch rokov od júla 1998 do júla 2001. V rámci tohto projektu sa vypracovali viaceré správy (dočasné a konečné správy týkajúce sa
A Catchment based approach for reducing nutrient inputs from all sources to the lakes of Killarney
, december 2000 a november 2003).
Podľa Komisie tieto správy preukázali systematické neplnenie povinností Írska, najmä vzhľadom na to, že spôsob, akým tento členský štát uplatňuje smernicu v praxi, nemožno považovať za postup v súlade s článkom 5 ods. 1. Dopĺňa, že z týchto správ vyplýva, že sa nevykonala žiadna kontrola na overenie, či boli v dotknutej geografickej zóne septiky postavené v súlade s požiadavkami smernice.
Írsko tvrdí, že Komisia neurčila, že obsah fosfátu zistený v Lough Leane je predovšetkým pripísateľný vypúšťaniam odpadových vôd pochádzajúcich zo septikov, na ktoré sa uplatňuje smernica. Okrem toho je preukázané, že väčšina septikov dotknutej geografickej zóny patrí izolovaným obydliam a je z tohto dôvodu vylúčená z pôsobnosti smernice.
– Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade treba uviesť, že z konečnej správy uvedenej v bode 98 tohto rozsudku vyplýva, že živiny pochádzajúce z odpadových vôd septikov majú vplyv na kvalitu podzemných vôd zásobujúcich povrchové vody a vytekajúcich priamo do Lough Leane. V tejto súvislosti z druhej dočasnej správy uvedenej v rovnakom bode 98 vyplýva, že 12 % celkového prínosu fosforu do tohto jazera možno pripísať septikom.
V druhom rade táto konečná správa uvádza, „že významný počet bytových jednotiek, ubytovaní typu ‚bed and breakfast‘ a pozemkov camping-caravaning v zóne odberu vody v Lough Leane nie je… vybavený mestským systémom verejných kanalizácií a sú závislé na septikoch“. Je tomu tak osobitne v obci Barraduff, ktorej bytové jednotky sú prepojené na individuálne septiky.
V treťom rade, ako bolo pripomenuté v bode 90 tohto rozsudku, z článku 2 písm. a) smernice vyplýva, že smernica sa neuplatní na vypúšťanie odpadových vôd z izolovaných obydlí, ktoré nie sú napojené na systémy verejných kanalizácií a ležia mimo niektorých oblastí.
Vzhľadom na vyššie pripomenuté údaje, ktoré sú uvedené v už zmienenej konečnej správe, časť obydlí dotknutej geografickej zóny, osobitne obývané obce, nemožno považovať za izolované obydlia, a preto nemôžu patriť do pôsobnosti odchýlky stanovenej v tomto článku 2 písm. a).
Pokiaľ ide o odpadové vody vypúšťané zariadeniami hotelového typu, nemožno ich považovať za „odpadové vody z izolovaných obydlí“ v zmysle toho istého ustanovenia.
V dôsledku toho nemožno vylúčiť, že vypúšťania látok uvedených v zozname II pochádzajúce zo septikov, ktorými sú vybavené obydlia umiestnené v zóne odberu vody v Lough Leane, na ktoré sa nevzťahuje výnimka podľa článku 2 písm. a) smernice, sa uskutočnili bez toho, aby sa dodržali podmienky uvedené v článku 5 ods. 1 tejto smernice.
O úradných správach o znečistení vôd a porušení smernice 80/778 pripísateľnom Írsku
– Argumentácia účastníkov konania
Podľa Komisie úradné správy EPA o znečistení vôd prinášajú dodatočné dôkazy o zovšeobecnenom nesplnení povinnosti Írska zabezpečiť, aby bola likvidácia odpadových vôd prostredníctvom septikov v írskych vidieckych oblastiach predmetom predchádzajúcich prieskumov, povolení a primeraného dozoru.
Komisia spresňuje, že tieto správy dávajú dôraz na rozšírené a trvalé mikrobiologické znečistenie zasahujúce stovky zásobární verejných a súkromných vôd, z ktorých sú mnohé napájané podzemnými vodami.
V tejto súvislosti, keďže Súdny dvor v rozsudku zo 14. novembra 2002, Komisia/Írsko (
C-316/00, Zb. s. I-10527
), dospel k záveru, že Írsko nedodržalo mikrobiologické normy stanovené smernicou 80/778, Komisia tvrdí, že existuje vzájomná závislosť medzi mikrobiologickým znečistením a prítomnosťou látok uvedených v zozname II, najmä amoniaku, fosforu a chlóru.
Írsko spochybňuje tieto tvrdenia Komisie a tvrdí, že nie sú podložené žiadnym konkrétnym dôkazom.
– Posúdenie Súdnym dvorom
Treba konštatovať, že výňatky správ citované Komisiou, ak zdôrazňujú znečistenie zásobární vôd, dostatočne právne nestanovujú príčinnú súvislosť medzi týmto znečistením a prítomnosťou látok uvedených v zozname II. V tejto súvislosti možno uviesť, že správa EPA týkajúca sa obdobia 1998 — 2000 (
Water Quality in Ireland
, 1998-2000, Environmental Protection Agency, 2002) spomína existenciu rôznorodých príčin spôsobilých vysvetliť zvýšené úrovne nitrátu zistené v 20 % staníc na odber vzoriek.
Nakoniec nemožno vyvodiť žiadne dôsledky z predchádzajúceho rozsudku Súdneho dvora, ktorý konštatoval nesplnenie povinnosti, ktorá Írsku vyplýva zo smernice 80/778 a ktorá v každom prípade nesúvisí s touto žalobou.
Všeobecné zistenia uvedené Komisiou preto nemožno považovať za relevantné dôkazy.
V dôsledku toho z preskúmania všetkých dôkazov predložených Komisiou, ku ktorému sa pristúpilo vyššie, v prvom rade vyplýva, že nepriame vypúšťania látok uvedených v zozname II pochádzali z hotelového zariadenia Creacon Lodge bez toho, aby sa dodržali podmienky stanovené v článkoch 5, 7, 8, 10, 12 a 13 smernice, a v druhom rade, že nemožno vylúčiť, že vypúšťania takýchto látok pochádzajúce zo septikov, ktorými sú vybavené niektoré obydlia umiestnené v zóne odberu vody v Lough Leane, sa uskutočnili za porušenia podmienok stanovených v článku 5 ods. 1 smernice.
Napriek tomu nemožno z tohto nesprávneho uplatnenia, geograficky ohraničeného, vyvodiť vo všetkých írskych vidieckych oblastiach existenciu správnej praxe týkajúcej sa nepriamych vypúšťaní odpadových vôd pochádzajúcich zo septikov do podzemných vôd, ktoré majú vlastnosti požadované judikatúrou Súdneho dvora, ktoré by porušovali články 5, 7, 8, 10, 12 a 13 smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. mája 2005, Komisia/Belgicko,
C-287/03, Zb. s. I-3761
, bod 30).
Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že Komisia nepredložila dôkaz, že Írsko neprijalo všetky opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s článkami 5, 7, 8, 10, 12 a 13 smernice, pokiaľ ide o nepriame vypúšťania látok uvedených v zozname II a pochádzajúcich zo septikov do podzemných vôd vo všetkých jeho vidieckych oblastiach, výhrada týkajúca sa týchto vypúšťaní musí byť odmietnutá.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy je opodstatnené konštatovať, že Írsko si tým, že neprijalo všetky opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s článkami 4, 5, 7 a 10 smernice, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh (grófstvo Wicklow), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z uvedenej smernice.
O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Podľa článku 69 ods. 3 toho istého poriadku Súdny dvor môže rozdeliť náhradu trov konania medzi účastníkov konania alebo rozhodnúť tak, že každý z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania, ak účastníci konania nemajú úspech v jednej časti alebo vo viacerých častiach predmetu konania, alebo z výnimočných dôvodov.
V predmetnom spore treba prihliadnuť na skutočnosť, že žalobe o nesplnenie povinnosti nebolo vyhovené v celku tak, ako to tvrdila Komisia.
Je preto opodstatnené zaviazať Írsko na náhradu dvoch tretín všetkých trov konania. Komisia je povinná nahradiť zostávajúcu tretinu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Írsko si tým, že neprijalo všetky opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkami 4, 5, 7 a 10 smernice Rady 80/68/EHS zo 17. decembra 1979 o ochrane podzemných vôd pred znečistením niektorými nebezpečnými látkami, pokiaľ ide o mestskú skládku v Ballymurtagh (grófstvo Wicklow), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z uvedenej smernice.

2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3.
Írsko je povinné nahradiť dve tretiny všetkých trov konania. Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť zostávajúcu tretinu trov konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.