CELEX: 62005CJ0375
Carne de vită
Primă de întreținere a vacilor care alăptează

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul (CEE) nr. 805/68 al Consiliului din 27 iunie 1968 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (
JO L 148, p. 24
), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2222/96 al Consiliului din 18 noiembrie 1996 (
JO L 296, p. 50
, denumit în continuare „Regulamentul nr. 805/68”) privind înlocuirea vacilor care alăptează, precum și a articolului 33 alineatele (2) și (4) din Regulamentul (CEE) nr. 3886/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de stabilire a modalităților de aplicare referitoare la regimurile de prime prevăzute de Regulamentul nr. 805/68 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1244/82 și (CEE) nr. 714/89 (
JO L 391, p. 20
), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2311/96 al Comisiei din 2 decembrie 1996 (
JO L 313, p. 9
, denumit în continuare „Regulamentul nr. 3886/92”) privind returnarea la rezerva națională drepturilor la primă.
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Geuting, pe de o parte, și Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen für den Bereich Landwirtschaft (directorul Camerei de agricultură din Renania de Nord-Westfalia pentru secțiunea agricultură), devenit Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen (directorul Camerei de agricultură din Renania de Nord-Westfalia), cu privire la cererea de primă pentru vaci care alăptează depusă de domnul Geuting pentru anul de comercializare 1998.
Cadrul juridic
Articolul 4a a treia liniuță din Regulamentul nr. 805/68 definește noțiunea „vacă de alăptare” astfel:
„(i)
o vacă aparținând unei rase de carne sau provenită dintr-o împerechere cu o rasă de carne și care aparține unei cirezi de viței crescuți pentru producția de carne
și
(ii)
o junincă gestantă, care îndeplinește aceleași condiții și înlocuiește o vacă de alăptare.” [traducere neoficială]
Articolul 4d alineatul (5) primul paragraf din Regulamentul nr. 805/68 prevede:
„Prima se acordă crescătorului de animale care nu furnizează lapte sau produse lactate din ferma sa timp de 12 luni din ziua în care se depune cererea și care păstrează, timp de cel puțin 6 luni succesive din ziua în care se depune cererea, un număr de vaci care alăptează egal cu cel puțin numărul pentru care s-a solicitat prima.” [traducere neoficială]
Alineatele (1), (2) și (4) ale articolului 4f din Regulamentul nr. 805/68 prevăd:
„(1)   Fiecare stat membru constituie o rezervă națională inițială egală cu cel puțin 1 % și cu maximum 3 % din numărul total de animale pentru care a fost acordată o primă pentru vaci care alăptează pentru anul de referință crescătorilor de animale ale căror ferme sunt situate pe teritoriul lor. […]
(2)   Statele membre folosesc rezervele lor naționale pentru acordarea, în limitele acestor rezerve, de drepturi în special crescătorilor de animale prevăzuți mai jos:
(a)
crescători de animale care au prezentat o cerere de primă înainte de 1 ianuarie 1993 și care au dovedit autorității competente că aplicarea plafoanelor individuale conform articolului 4d alineatul (2) ar pune în pericol viabilitatea fermei lor, ținând cont de punerea în aplicare a unei investiții în sectorul bovin stabilite înainte de 1 ianuarie 1993;
(b)
crescători de animale care au prezentat pentru anii de referință o cerere de primă care, ca urmare a unor împrejurări excepționale, nu corespunde situației reale, astfel cum a fost stabilită în cursul anilor anteriori;
(c)
crescători de animale care au prezentat în mod regulat cereri de primă fără a fi prezentat o cerere pentru anul de referință;
(d)
crescători de animale care prezintă o cerere de primă pentru prima dată în cursul anului următor anului de referință sau în anii următori;
(e)
crescători de animale care au dobândit o parte din suprafețele folosite anterior pentru creșterea de bovine de către alți crescători de animale;
[…]
(4)   Normele de aplicare a prezentului articol sunt adoptate de către Comisie în conformitate cu procedura stabilită la articolul 27.
Potrivit aceleiași proceduri sunt adoptate:
—
măsurile care se aplică în cazul în care, într-un stat membru, rezerva națională nu este folosită;
—
măsurile cu privire la drepturile individuale nefolosite în anii 1997 și 1998 și care au fost returnate la rezerva națională;
—
măsurile tranzitorii necesare pentru a facilita trecerea de la regimul existent la cel prevăzut de prezentul regulament și în special cele privind crescătorii de animale care au beneficiat de prima pentru vacile care alăptează pentru prima dată pentru anul 1991 sau 1992, în cazul în care acest an urmează imediat după anul de referință ales de statul membru respectiv.” [traducere neoficială]
Articolul 33 din Regulamentul 3886/92 conține dispoziții de punere în aplicare referitoare la rezerva națională prevăzută la articolul 4f din Regulamentul nr. 805/68. Articolul 33 menționat are următorul cuprins:
„(1)   Un crescător de animale care deține drepturi le poate utiliza valorificându-le el însuși și/sau prin cedare temporară către un alt crescător de animale.
(2)   În cazul în care un crescător de animale nu utilizează cel puțin 70 % din drepturile sale în decursul fiecărui an, partea neutilizată se varsă la rezerva națională, cu excepția:
—
cazului unui crescător de animale care deține maximum șapte drepturi la primă. În cazul în care acest crescător de animale nu utilizează cel puțin 70 % din drepturile sale în decursul fiecăruia dintre cei doi ani calendaristici consecutivi, partea neutilizată în cursul ultimului an calendaristic va fi vărsată la rezerva națională;
—
cazului unui crescător de animale care participă la un program de extensificare recunoscut de Comisie;
—
cazului unui crescător de animale care participă la un sistem de pensionare anticipată recunoscut de Comisie, care nu impune transferul și/sau cedarea temporară de drepturi,
sau
—
cazurilor excepționale, justificate în mod corespunzător.
[…]
(4)   Pentru anii 1997 și 1998, rata de 70 % prevăzută la alineatul (2) și la alineatul (3) primul paragraf este înlocuită de rata de 90 %. În acest caz, drepturile returnate la rezerva națională nu vor putea fi redistribuite pentru anii 1998 și 1999.” [traducere neoficială]
Articolul 10 din Regulamentul (CEE) nr. 3887/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutor comunitare (
JO L 391, p. 36
) stabilește baza de calcul pentru primele pentru care există o limită individuală, precum și diminuarea acestor prime în anumite cazuri. Acest articol prevede:
„[…]
(2)   Atunci când se constată că numărul animalelor declarate într-o cerere de ajutor este mai mare decât numărul de animale constatate în urma controlului, suma ajutorului se calculează pe baza numărului de animale constatate. […]
[…]
(4)   Bovinele sunt luate în considerare numai în cazul în care sunt bovine identificate în cererea de ajutor sau, în aplicarea alineatului (3), în cazul în care sunt identificate în registru.
Cu toate acestea, o vacă de alăptare declarată pentru primă sau o bovină declarată pentru indemnizația [compensatorie] prevăzută în Regulamentul (CEE) nr. 2328/91 poate fi înlocuită cu o altă vacă de alăptare, respectiv cu o altă bovină, cu condiția ca această înlocuire să aibă loc într-un termen de 20 de zile după data ieșirii sale din fermă și ca această înlocuire să fie înscrisă în registrul special cel mai târziu a treia zi următoare zilei de înlocuire.” [traducere neoficială]
Potrivit articolului 1 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (
JO L 312, p. 1
, Ediție specială, 01/vol. 1, p. 166):
„(1)   În scopul protejării intereselor financiare ale Comunităților Europene, se adoptă prin prezenta o reglementare generală privind controalele uniforme, măsurile și sancțiunile administrative privind abaterile de la dreptul comunitar.
(2)   Constituie abatere orice încălcare a unei dispoziții de drept comunitar ca urmare a unei acțiuni sau omisiuni a unui agent economic, care poate sau ar putea prejudicia bugetul general al Comunităților sau bugetele gestionate de acestea fie prin diminuarea sau pierderea veniturilor acumulate din resurse proprii, colectate direct în numele Comunităților, fie prin cheltuieli nejustificate.”
Articolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 1244/82 al Comisiei din 19 mai 1982 de stabilire a modalităților de aplicare a regimului de primă pentru menținerea cirezii de vaci care alăptează (
JO L 143, p. 20
), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2079/90 al Comisiei din 20 iulie 1990 (
JO L 190, p. 15
, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1244/82”), are următorul cuprins:
„Cererile de primă pentru menținerea cirezii de vaci care alăptează sunt depuse la autoritatea competentă desemnată de fiecare stat membru între 15 iunie și 31 ianuarie din anul următor pentru vacile de alăptare deținute la data depunerii cererii. Cu toate acestea, statele membre pot stabili în interiorul acestei perioade una sau mai multe perioade pentru depunerea cererilor.
Numărul de vaci care trebuie luate în considerare pentru acordarea primei este egal sau inferior numărului de vaci de alăptare, cu excepția junincilor gestante, prezente în fermă la data depunerii cererii.
În perioada 15 iunie-31 ianuarie din anul următor, un crescător de animale nu poate depune decât o singură cerere.” [traducere neoficială]
Situația de fapt și întrebările preliminare
La 20 aprilie 1998, reclamantul din acțiunea principală a introdus, pentru anul de comercializare 1998, o cerere de primă pentru vaci care alăptează pentru un număr de 64 de vaci de alăptare, precizând că plafonul său individual era de 65,3 drepturi de primă. Dintre aceste animale, 47 erau indiscutabil vaci de alăptare, iar 17 erau juninci gestante, pe care reclamantul din acțiunea principală le-a prezentat în cererea sa ca animale de substituție pentru vaci de alăptare.
Din aceste 17 juninci, 10 fuseseră deja desemnate de către reclamantul din acțiunea principală, în perioada de deținere din anul anterior, ca animale de substituție pentru vaci de alăptare care părăsiseră cireada sa la data de 21 octombrie 1997. Celelalte 7 trebuiau să înlocuiască vaci de alăptare care părăsiseră cireada între 21 ianuarie și 17 aprilie 1998. 13 dintre aceste juninci gestante au fătat înainte de 15 mai 1998, data expirării perioadei prevăzute pentru introducerea cererii de primă.
Printr-o decizie din 3 mai 1999, pârâtul din acțiunea principală a redus plafonul individual al drepturilor la primă al reclamantului din acțiunea principală la 47 de vaci de alăptare, începând din 10 iunie 1998, precizând că junincile gestante nu puteau fi recunoscute ca vaci de alăptare. Potrivit acestuia, reclamantul din acțiunea principală nu folosise în 1998 cel puțin 90 % din drepturile sale de primă, astfel încât partea nefolosită din drepturile menționate trebuia să fie returnată la rezerva națională.
Printr-o decizie din 23 august 2001, pârâtul din acțiunea principală a respins integral cererea de primă a reclamantului din acțiunea principală pentru anul de comercializare 1998 și a pretins rambursarea avansului plătit cu acest titlu, majorat cu dobânzi, pe motiv că diferența între numărul de animale indicate și numărul de animale constatate era mai mare de 20 %.
Contestațiile introduse de reclamantul din acțiunea principală au fost respinse prin deciziile pârâtului din acțiunea principală din 5 noiembrie 1999 și din 11 ianuarie 2002. Sesizată cu acțiunile formulate împotriva acestor decizii, Bundesverwaltungsgericht (Curtea Federală Administrativă) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
[În ceea ce privește] interpretarea articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din [Regulamentul nr. 805/68]:
a)
O junincă gestantă este considerată vacă de alăptare în sensul primei secțiuni a Regulamentului [nr. 805/68] numai dacă înlocuiește o vacă de alăptare pentru care a fost depusă o cerere de primă?
b)
O junincă gestantă este considerată vacă de alăptare în sensul primei secțiuni din regulamentul menționat atunci când a înlocuit, pentru anul de comercializare anterior, o vacă de alăptare pentru care fusese depusă o cerere de primă și când a fost recunoscută ca eligibilă pentru a beneficia de această primă?
c)
O junincă gestantă pentru care a fost depusă o cerere de primă este eligibilă pentru a beneficia de primă atunci când fată înainte de expirarea termenului prevăzut pentru depunerea cererii de primă?
2)
[În ceea ce privește] interpretarea articolului 33 alineatele (2) și (4) din [Regulamentul nr. 3886/92]:
a)
Se consideră că un crescător de animale nu a folosit drepturile sale la primă în cursul unui an de comercializare în cazul în care a solicitat să beneficieze de această primă, dar cererea sa a fost respinsă pe motiv că animalele în cauză nu era eligibile?
Aceasta este situația și atunci când nu există niciun element de natură să inducă ideea că respectiva cerere a fost introdusă abuziv?
Această situație ar fi conformă principiului proporționalității din dreptul comunitar?
b)
Articolul 33 alineatul (2) din [Regulamentul nr. 3886/92] trebuie interpretat în sensul că, în cazuri precum cel din speță, un crescător de animale continuă să beneficieze de drepturi la primă pe motiv că ne aflăm în prezența unui caz excepțional (temeinic justificat)?
c)
Drepturile care au fost retrase unui crescător de animale în temeiul articolului 33 alineatul (4) din [Regulamentul nr. 3886/92] pe motiv că respectivul crescător de animale a folosit cu siguranță cel puțin 70 % din drepturile sale, dar mai puțin de 90 % [din acestea] în cursul anului de comercializare 1998, trebuie restituite cu titlu preferențial acestui crescător de animale la expirarea unei perioade de suspendare de doi ani?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare litera a)
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă o junincă gestantă este considerată vacă de alăptare în sensul articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68 numai dacă înlocuiește o vacă de alăptare pentru care a fost depusă o cerere de primă.
În primul rând, trebuie să se noteze că, potrivit acestei dispoziții, numai o junincă gestantă care înlocuiește o vacă de alăptare poate fi considerată vacă de alăptare în sensul dispoziției menționate. Totuși, aceasta nu precizează dacă înlocuirea trebuie să privească o vacă de alăptare care este deja menționată în cererea de primă sau dacă poate să privească orice vacă de alăptare care provine din cireada crescătorului de animale respectiv.
În schimb, articolul 10 alineatul (4) din Regulamentul nr. 3887/92 prevede în mod explicit că, în cazul bovinelor, sunt luate în considerare numai bovinele identificate în cererea de ajutor, precizând în același timp că aceste animale pot fi înlocuite de altele, cu condiția ca această înlocuire să aibă loc într-un termen de 20 de zile după data ieșirii lor din fermă și ca această înlocuire să fie înscrisă în registrul special într-un termen de 3 zile. Este imposibil, în consecință, ca o junincă gestantă să înlocuiască o vacă de alăptare neidentificată în cererea de primă.
În ceea ce privește data înlocuirii, instanța de trimitere subliniază în mod corect că formularea articolului 4a a treia liniuță din Regulamentul nr. 805/68 nu precizează dacă înlocuirea trebuie în mod necesar să aibă loc după depunerea cererii de primă sau dacă poate fi efectuată și în cursul perioadei anterioare. Cu toate acestea, evoluția ulterioară a normelor comunitare aplicabile în această materie furnizează lămuriri cu privire la acest subiect. Astfel, articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (
JO L 160, p. 21
, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 80), care a înlocuit de la 1 ianuarie 2000 Regulamentul nr. 805/68, permite să se acorde prima atât pentru vacile care alăptează, cât și pentru juninci. Or, rezultă din considerentul (7) al Regulamentului nr. 1254/1999 că legiuitorul a înțeles să acorde o flexibilitate mai mare crescătorilor, prin extinderea eligibilității privind prima pentru vacile care alăptează și la junincile care îndeplinesc aceleași cerințe de creștere ca și vacile de alăptare. Întrucât scopul explicit al noii legislații este de a o modifica pe cea anterioară făcând junincile eligibile pentru cererea de primă, se poate deduce de aici că acestea nu erau eligibile sub imperiul reglementării anterioare, care este aplicabilă în acțiunea principală.
Interpretarea articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68 potrivit căreia junincile gestante nu pot face obiectul unei cereri de primă de la bun început este confirmată de asemenea de reglementarea anterioară. Prima pentru vaci care alăptează a fost introdusă de Regulamentul (CEE) nr. 1357/80 al Consiliului din 5 iunie 1980 de stabilire a modalităților de aplicare a regimului de primă pentru menținerea cirezii de vaci care alăptează (
JO L 140, p. 1
), completat de Regulamentul nr. 1244/82. Articolul 1 alineatul (1) al doilea paragraf din acesta din urmă prevede că „număr[ul] de vaci care trebuie luate în considerare pentru acordarea primei este egal cu numărul de vaci de alăptare, cu excepția junincilor gestante, prezente în fermă la data depunerii cererii” [traducere neoficială]. În temeiul acestei dispoziții, o cerere de primă pentru vaci care alăptează nu poate fi introdusă pentru juninci gestante. Ulterior, Regulamentul nr. 3886/92 a abrogat Regulamentul nr. 1244/82, preluând însă, în esență, regimul de primă pentru vaci care alăptează astfel cum era prevăzut în acest ultim regulament. Într-adevăr, al șaptelea considerent al Regulamentului nr. 3886/92 subliniază, în această privință, voința legiuitorului comunitar de a continua să aplice normele de gestionare care erau deja valabile în regimul anterior de prime pentru vaci care alăptează. Cu toate acestea, anumite modificări, precum cele referitoare la rasele eligibile, au fost introduse în mod deliberat. Întrucât dispoziția privitoare la neeligibilitatea junincilor gestante nu figurează printre aceste modificări, se poate deduce că, la vremea respectivă, legiuitorul comunitar nu avea intenția să revină asupra acestei norme.
Astfel, rezultă din evoluția normelor comunitare aplicabile în materie că, pentru ca o junincă gestantă să poată fi considerată vacă de alăptare în sensul articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68, înlocuirea trebuie să aibă loc după depunerea cererii de primă.
În consecință, trebuie să se răspundă la prima întrebare litera a) că articolul 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68 trebuie interpretat în sensul că o junincă gestantă poate fi considerată vacă de alăptare în sensul primei secțiuni din acest regulament numai dacă înlocuiește, după depunerea cererii de primă pentru anul de comercializare, o vacă de alăptare care este menționată în această cerere.
Cu privire la prima întrebare litera b)
Prin intermediul acestei întrebări, instanța de trimitere urmărește să afle dacă o junincă gestantă este considerată vacă de alăptare în sensul Regulamentului nr. 805/68 atunci când a înlocuit, pentru anul de comercializare anterior, o vacă de alăptare pentru care a fost depusă o cerere de primă și când a fost recunoscută ca eligibilă pentru a beneficia de această primă.
Potrivit pârâtului din acțiunea principală, răspunsul la această întrebare trebuie să fie negativ. În fapt, acesta apreciază că un răspuns afirmativ ar presupune că înlocuirea este o stare durabilă până ce juninca gestantă fată, chiar dacă între timp a început un nou an de comercializare.
Cu toate acestea, analiza pârâtului din acțiunea principală trebuie înlăturată, întrucât este întemeiată pe o viziune prea restrictivă a situațiilor acoperite de prezenta întrebare preliminară. Dată fiind perioada de gestație de nouă luni a bovinelor, este, într-adevăr, de presupus că o junincă gestantă a înlocuit o vacă de alăptare la sfârșitul unui an de comercializare și că, în anul de comercializare următor, dacă nu a fătat încă, aceasta înlocuiește din nou o altă vacă de alăptare care este menționată în cererea de primă a acestui al doilea an de comercializare.
În această privință, Comisia a subliniat în mod întemeiat că simplul fapt că reclamantul din acțiunea principală a desemnat anumite juninci gestante ca animale de substituție pentru anul 1997 nu exclude posibilitatea ca aceste juninci să poată înlocui din nou, în 1998, vaci care alăptează, astfel încât trebuie să se verifice dacă în 1998 junincile respective îndeplineau condițiile pentru a înlocui din nou vaci care alăptează. Într-adevăr, nimic din cuprinsul dispozițiilor aplicabile nu indică faptul că aceeași junincă gestantă nu poate să înlocuiască vaci care alăptează în doi ani de comercializare consecutivi, în măsura în care aceasta îndeplinește toate condițiile stabilite în acest scop și în special pe cele enunțate în cadrul răspunsului la prima întrebare litera a).
În consecință, trebuie să se răspundă la prima întrebare litera b) că o junincă gestantă care, pentru un an de comercializare, a înlocuit o vacă de alăptare pentru care a fost depusă o cerere de primă și care a fost recunoscută ca eligibilă pentru a beneficia de această primă poate fi considerată vacă de alăptare în sensul articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68 atunci când aceasta îndeplinește, în anul următor, condițiile pentru a înlocui din nou o vacă de alăptare.
Cu privire la prima întrebare litera c)
Prin intermediul acestei întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă articolul 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68 trebuie interpretat în sensul că o junincă gestantă pentru care a fost depusă o cerere de primă este eligibilă pentru a beneficia de primă atunci când fată înainte de expirarea termenului prevăzut pentru depunerea cererii de primă.
Reclamantul din acțiunea principală arată că cele 13 juninci care au fătat înainte de expirarea acestui termen la 15 mai 1998 trebuie recunoscute ca eligibile pentru a beneficia de primă, întrucât faptul că acesta a depus cererea mai devreme, adică la 20 aprilie 1998, nu trebuie să îl prejudicieze.
În consecință, trebuie stabilit dacă animalele pentru care a fost depusă o cerere de primă trebuie să prezinte toate caracteristicile necesare pentru eligibilitatea lor, în special pe aceea de a nu mai fi o junincă gestantă, ci o vacă de alăptare, la momentul introducerii cererii de primă, sau dacă este suficient să îndeplinească aceste condiții la data limită pentru depunerea cererii. La această dată, într-adevăr, cele 13 animale în discuție în acțiunea principală deveniseră vaci care alăptează.
În această privință, în primul rând, trebuie să se sublinieze că anterior Curtea a statuat că sistemul integrat de gestionare și control instituit prin Regulamentul nr. 3887/92 pretinde ca informațiile furnizate de solicitantul de ajutor să fie complete și exacte de la început, pentru a-i permite să prezinte o cerere corectă de acordare a plăților compensatorii și să evite aplicarea de sancțiuni. La prezentarea unei cereri de ajutor, fermierul este obligat să declare animalele care îndeplinesc diferitele condiții impuse de reglementarea comunitară pentru acordarea ajutorului menționat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 mai 2002, Schilling și Nehring,
C-63/00, Rec., p. I-4483
, punctele 34 și 33).
Pe de altă parte, articolul 4d alineatul (5) din Regulamentul nr. 805/68 precizează că prima se acordă crescătorului de animale care nu furnizează lapte sau produse lactate din ferma sa timp de 12 luni din ziua în care se depune cererea și care păstrează, timp de cel puțin 6 luni succesive din ziua în care se depune cererea, un număr de vaci care alăptează egal cu cel puțin numărul pentru care s-a solicitat prima. Întrucât depunerea cererii de primă determină începutul perioadei de deținere și numărul de vaci care alăptează este contabilizat la acest moment, rezultă că tot la această dată animalele trebuie să prezinte toate caracteristicile necesare pentru eligibilitatea lor.
În final, potrivit articolului 41 alineatul (2) din Regulamentul nr. 3886/92, statul membru poate să prevadă că îi este permis crescătorului de animale să depună din nou o cerere de primă pentru noua vacă de alăptare, în limita plafonului său individual, în termenul prevăzut pentru a introduce o astfel de cerere. Or, indiferent dacă Republica Federală Germania a folosit această posibilitate, rezultă din dosarul prezentat Curții că, în această împrejurare, reclamantul din acțiunea principală a avut posibilitatea de a depune cererea de primă după ce junincile gestante au fătat, dar înainte de expirarea termenului de depunere pentru această cerere, astfel încât o astfel de cerere ar fi îndeplinit condițiile necesare pentru acordarea drepturilor de primă.
În consecință, trebuie să se răspundă la prima întrebare litera c) că articolul 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68 trebuie interpretat în sensul că o junincă gestantă pentru care a fost introdusă o cerere de primă nu este eligibilă pentru a beneficia de primă atunci când fată înainte de expirarea termenului prevăzut pentru introducerea respectivei cereri.
Cu privire la a doua întrebare litera a)
Prin intermediul acestei întrebări, care privește interpretarea articolului 33 alineatele (2) și (4) din Regulamentul nr. 3886/92, instanța de trimitere urmărește să afle, în esență, dacă drepturile la primă ale unui crescător de animale sunt considerate folosite în cazul în care acesta a solicitat să beneficieze de prime, dar cererea sa a fost respinsă pentru motivul că animalele în cauză nu erau eligibile. În subsidiar, aceasta solicită să se stabilească dacă un eventual răspuns negativ ar trebui menținut chiar și atunci când nu există niciun element de natură să inducă ideea că respectiva cerere a fost introdusă abuziv și, în caz afirmativ, dacă o astfel de situație ar fi conformă principiului proporționalității.
În fapt, reclamantul din acțiunea principală a introdus o cerere de primă pentru vaci care alăptează pentru 64 de animale, primă care i-a fost acordată numai pentru 47 dintre acestea, ceea ce reprezintă mai puțin de 90 % din drepturile de care dispunea. Se pune astfel întrebarea dacă, prin introducerea cererii sale, acesta a folosit drepturile sale la primă pentru toate cele 64 de animale sau dacă, astfel cum susține pârâtul din acțiunea principală, pentru 17 dintre acestea nu a fost vorba decât de o tentativă de folosire a drepturilor menționate, astfel încât condițiile stabilite la articolul 33 alineatele (2) și (4) din Regulamentul nr. 3886/92 ar fi îndeplinite și drepturile ar trebui, în consecință, să fie returnate la rezerva națională.
În această privință, trebuie să se sublinieze că al nouălea considerent al Regulamentului nr. 3886/92 prevede că, „având în vedere efectul regulator pe care îl va avea regimul plafoanelor individuale asupra pieței, trebuie să fie prevăzută returnarea la rezerva națională a drepturilor la primă care nu au fost utilizate de către titularul lor într-o anumită perioadă” [traducere neoficială]. Pe de altă parte, al patrulea considerent al Regulamentului (CE) nr. 1846/95 al Comisiei din 26 iulie 1995 de modificare a Regulamentului nr. 3886/92 (
JO L 177, p. 28
), din care rezultă alineatele (1)-(3) ale articolului 33 din Regulamentul nr. 3886/92, prevede intenția „de a asigura o mai bună mobilizare a drepturilor la primă disponibile și neutilizate” [traducere neoficială]. Scopul sistemului de returnare a drepturilor nefolosite la rezerva națională este, așadar, ca toate drepturile la primă existente să fie folosite efectiv cu scopul de a se evita ca anumiți crescători de animale care nu le-ar folosi imediat să le tezaurizeze și să împiedice astfel, prin acest fapt, alți crescători de animale să beneficieze de aceste drepturi. Astfel, drepturile la primă deținute trebuie să fie adecvate situației reale și actuale a fermei.
Or, la momentul depunerii unei cereri de primă, este imposibil să se știe dacă situația descrisă în această cerere corespunde efectiv celei a fermei. În plus, pentru ca drepturile la primă să fie considerate folosite, trebuie ca situația fermei să îndeplinească condițiile necesare pentru acordarea primelor solicitate, ceea ce necesită o apreciere din partea autorităților naționale competente. Într-un context precum cel din acțiunea principală, în care situația fermei nu corespunde condițiilor din cauza faptului că animalele menționate în cererea de primă nu erau eligibile pentru primele respective, nu se poate considera că drepturile la primă au fost folosite.
Instanța de trimitere ridică în special problema conformității unei astfel de interpretări cu principiul proporționalității. Într-adevăr, această interpretare ar putea echivala, potrivit acesteia, cu o sancțiune suplimentară pentru abateri săvârșite la introducerea cererii, sancțiune atât de aspră, din cauza consecințelor pe termen lung ale diminuării plafonului individual, încât ar fi contrară principiului proporționalității.
Totuși, această teză trebuie să fie înlăturată. Rezultă, într-adevăr, din considerentele anterior menționate ale Regulamentelor nr. 3886/92 și nr. 1864/95 că obiectivul sistemului de returnare a drepturilor de primă la rezerva națională nu este de a sancționa abuzurile. În fapt, deși această măsură poate determina consecințe defavorabile pentru crescătorul de animale respectiv, ea nu are un caracter de sancțiune în lipsa unei abateri, în sensul articolului 1 din Regulamentul nr. 2988/95, a cărei prevenire și sancționare este urmărită prin această măsură. Într-adevăr, singura încălcare a unei dispoziții a dreptului comunitar ca urmare a unei acțiuni sau a unei omisiuni a unui agent economic care ar putea prejudicia bugetul general al Comunităților și care poate să constituie o abatere în sensul alineatului (2) al articolului menționat este depunerea unei cereri de primă care să conțină informații eronate. Or, unui crescător de animale care ar solicita, potrivit prevederilor dreptului comunitar, drepturi la primă pentru un număr exact de vaci care alăptează, dar inferior plafonului său individual, i s-ar reduce acest plafon în același mod ca și unui crescător de animale care a introdus o cerere eronată. Astfel, consecințele sunt aceleași, indiferent dacă a existat sau nu a existat o conduită culpabilă. Din moment ce rezultă că nu urmărește combaterea unei abateri, măsura respectivă nu poate fi calificată drept sancțiune în sensul Regulamentului nr. 2988/95.
Întrucât nu au caracterul unei sancțiuni în sensul Regulamentului nr. 2988/95, consecințele prevăzute la articolul 33 alineatele (2) și (4) din Regulamentul nr. 3886/92 constituie numai o măsură care vizează să adapteze plafonul individual la realitatea fermei.
Pe de altă parte, dat fiind că diminuarea plafonului individual care rezultă din returnarea la rezerva națională nu constituie o sancțiune, ci o simplă consecință legată de o situație obiectivă, intenția care stă la baza conduitei care determină această diminuare și caracterul culpabil sau nu al acestei conduite sunt factori nerelevanți, ceea ce înseamnă că nu este necesar a analiza dacă o cerere de primă parțial respinsă a fost sau nu a fost introdusă abuziv.
În plus, din moment ce nu este vorba de o sancțiune, problema conformității măsurii care constă într-o diminuare a plafonului individual cu principiul proporționalității se pune în termeni diferiți de cei sugerați de către instanța de trimitere, întrucât nu este vorba de proporționalitatea unei duble sancțiuni, ci numai de proporționalitatea măsurii respective care decurge din reducerea numărului de animale eligibile.
În această privință, trebuie să amintim jurisprudența constantă a Curții cu privire la principiul proporționalității, astfel cum se aplică acesta în special în cadrul politicii agricole comune.
Legiuitorul comunitar dispune în această materie de o largă putere de apreciere, care corespunde responsabilităților politice pe care i le atribuie articolele 34 CE-37 CE. În consecință, controlul instanței comunitare trebuie să se limiteze la a verifica dacă măsura în cauză nu este afectată de eroare vădită sau de un abuz de putere sau dacă autoritatea respectivă nu a depășit în mod vădit limitele puterii sale de apreciere (a se vedea în acest sens în special Hotărârea din 9 septembrie 2004, Spania/Comisia,
C-304/01, Rec., p. I-7655
, punctul 23, și Hotărârea din 7 septembrie 2006, Spania/Consiliul,
C-310/04, Rec., p. I-7285
, punctul 96).
În ceea ce privește controlul de proporționalitate, trebuie amintit că principiul proporționalității, care se numără printre principiile generale ale dreptului comunitar, impune ca actele instituțiilor comunitare să nu depășească limitele a ceea ce este adecvat și necesar pentru realizarea obiectivelor legitime urmărite de reglementarea în cauză, fiind stabilit că, atunci când este posibilă alegerea între mai multe măsuri adecvate, trebuie să se recurgă la cea mai puțin constrângătoare și că inconvenientele cauzate nu trebuie să fie disproporționate în raport cu scopurile vizate (Hotărârea din 12 iulie 2001, Jippes și alții,
C-189/01, Rec., p. I-5689
, punctul 81 și jurisprudența citată, precum și Hotărârea Spania/Consiliul, citată anterior, punctul 97).
În ceea ce privește controlul jurisdicțional al condițiilor de punere în aplicare a unui astfel de principiu, având în vedere larga putere de apreciere de care dispune legiuitorul comunitar în materia politicii agricole comune, numai caracterul vădit inadecvat al unei măsuri adoptate în acest domeniu în raport cu obiectivul pe care instituția competentă urmărește să îl atingă poate afecta legalitatea unei astfel de măsuri (Hotărârea din 10 ianuarie 2006, IATA și ELFAA,
C-344/04, Rec., p. I-403
, punctul 80, precum și Hotărârea Spania/Consiliul, citată anterior, punctul 98).
Astfel, nu se pune problema dacă măsura adoptată de către legiuitor era singura sau cea mai bună posibilă, ci dacă aceasta era în mod vădit neadecvată (Hotărârea Spania/Consiliul, citată anterior, punctul 99).
Rezultă de la punctul 36 din prezenta hotărâre, precum și din considerentele menționate în cadrul acestuia că scopul sistemului de returnare a drepturilor nefolosite la rezerva națională este ca toate drepturile la primă existente să fie folosite efectiv. Or, această măsură constituie un mijloc adecvat pentru atingerea obiectivului unei mai bune mobilizări a drepturilor la primă disponibile și neutilizate. De altfel, trebuie să se sublinieze că posibilitatea ca măsura respectivă să fie vădit neadecvată nu a fost ridicată de niciunul dintre cei interesați care au prezentat observații Curții.
Dat fiind că returnarea la rezerva națională nu constituie un mijloc vădit neadecvat pentru atingerea obiectivului urmărit, măsura contestată nu este, în consecință, contrară principiului proporționalității.
Prin urmare, se impune să se răspundă la a doua întrebare litera a) că articolul 33 alineatele (2) și (4) din Regulamentul nr. 3886/92 trebuie interpretat în sensul că trebuie să se considere că un crescător de animale nu a folosit drepturile sale la primă în cursul unui an de comercializare în cazul în care a depus o cerere de primă, dar cererea a fost respinsă pentru motivul că animalele în cauză nu erau eligibile, și aceasta inclusiv în cazul în care cererea în cauză nu a fost introdusă abuziv. O astfel de interpretare nu este contrară principiului proporționalității.
Cu privire la a doua întrebare litera b)
Prin intermediul acestei întrebări, instanța de trimitere solicită să se stabilească în subsidiar dacă, în împrejurări precum cele din acțiunea principală, poate fi admisă existența unui caz excepțional justificat în mod corespunzător în sensul articolului 33 alineatul (2) ultima liniuță din Regulamentul nr. 3886/92.
În primul rând, trebuie să se sublinieze că existența unui caz excepțional justificat în mod corespunzător permite o derogare de la regula returnării la rezerva națională a părții nefolosite din drepturile de primă și trebuie, astfel, să facă obiectul unei interpretări stricte. Această interpretare este impusă de folosirea în dispoziția menționată a termenului „excepțional”.
Ultima liniuță a articolului 33 alineatul (2) din Regulamentul nr. 3886/92 pare, în lumina economiei generale a acestei dispoziții, o clauză generală de echitate, destinată să acopere alte situații decât cele evocate la liniuțele precedente, în care aplicarea regulii generale s-ar face resimțită cu o duritate excepțională, dar care nu pot face, toate, obiectul unei mențiuni speciale. La fel ca în cazurile menționate la liniuțele precedente, este vorba despre situații în care ar fi echitabil să i se permită crescătorului de animale să își valorifice ulterior drepturile la primă, deși, pentru motive excepționale, nu le poate folosi temporar.
Nici dispozițiile regulamentului menționat, nici considerentele acestuia nu stabilesc tipurile de criterii care trebuie luate în considerare pentru a justifica un astfel de caz excepțional. Trebuie să se constate că legiuitorul comunitar nu a dorit să precizeze mai mult această noțiune, nici să o circumscrie anumitor criterii speciale. În consecință, trebuie să se țină cont de ansamblul împrejurărilor, atât de natură subiectivă, cât și de natură obiectivă, pentru a determina dacă, printre acestea, există unul sau mai multe elemente care ar putea justifica existența unui caz excepțional. Această apreciere nu ar putea fi efectuată decât de la caz la caz și de către autoritățile însărcinate cu aplicarea articolului 33 alineatul (2) ultima liniuță din Regulamentul nr. 3886/92. Este de competența instanței de trimitere, care este sesizată cu acțiunea principală și este singura în măsură să constate faptele pertinente, să efectueze respectiva apreciere în cadrul acestui litigiu, ținând cont de necesitatea unei aplicări restrictive a acestei dispoziții.
În orice caz, în lipsa unor împrejurări speciale, o interpretare eronată a legislației aplicabile nu ar putea constitui un caz excepțional în sensul articolului 33 alineatul (2) ultima liniuță din Regulamentul nr. 3886/92.
În plus, trebuie să se sublinieze că, potrivit formulării înseși a dispoziției menționate, pentru ca aceasta să fie aplicabilă, este necesar ca respectivul crescător de animale să fi justificat în mod corespunzător în ce constă caracterul excepțional al situației în care se găsește.
În consecință, trebuie să se răspundă la a doua întrebare litera b) că este de competența instanței de trimitere să hotărască dacă, având în vedere ansamblul împrejurărilor justificate în mod corespunzător care caracterizează situația reclamantului din acțiunea principală, există un caz excepțional care impune aplicarea dispoziției derogatorii a articolului 33 alineatul (2) ultima liniuță din Regulamentul nr. 3886/92, ținând cont de necesitatea unei aplicări restrictive a acestei dispoziții.
Cu privire la a doua întrebare litera c)
În final, cu titlu subsidiar, instanța de trimitere solicită să se stabilească dacă drepturile de primă care au fost retrase unui crescător de animale în temeiul articolului 33 alineatul (4) din Regulamentul nr. 3886/92, din cauza faptului că respectivul crescător de animale a folosit cel puțin 70 %, dar mai puțin de 90 % din drepturile sale în cursul anului de comercializare 1998, trebuie restituite cu titlu preferențial acestui crescător de animale la expirarea unei perioade de suspendare de doi ani. Aceasta apreciază, într-adevăr, că principiul proporționalității ar putea impune privilegierea vechilor titulari, situația acestora fiind afectată într-un mod deosebit de serios de creșterea ratei de folosire de la 70 % la 90 % în cadrul măsurilor excepționale luate ca urmare a crizei numite „a vacii nebune”.
Acordarea de drepturi de primă din rezerva națională de către statele membre face obiectul articolului 4f alineatul (2) din Regulamentul nr. 805/68, care enumeră crescătorii de animale ce pot beneficia de acestea. Folosirea termenului „în special” în formularea acestei dispoziții indică faptul că nu este vorba despre o listă exhaustivă.
Comisia a observat în mod corect că articolul 4f alineatul (4) al doilea paragraf din Regulamentul nr. 805/68 a abilitat-o să adopte măsurile cu privire la drepturile individuale nefolosite în anii 1997 și 1998 și care au fost returnate la rezerva națională, dar că aceste măsuri nu au fost niciodată adoptate. Prin urmare, statele membre păstrează o marjă de manevră totală în ceea ce privește folosirea rezervei lor naționale. Acestea pot, în consecință, să prevadă acordarea cu titlu preferențial de drepturi la primă crescătorilor de animale care au fost obligați să returneze drepturile lor la această rezervă pe motiv că folosiseră cel puțin 70 %, dar mai puțin de 90 % din acestea, în cursul anului de comercializare 1998.
Având în vedere cele anterioare, trebuie să se răspundă la a doua întrebare litera c) că articolul 33 alineatul (4) din Regulamentul nr. 3886/92 coroborat cu articolul 4f alineatul (4) din Regulamentul nr. 805/68 trebuie interpretat în sensul că statele membre pot să restituie cu titlu preferențial unui crescător de animale, la expirarea unei perioade de suspendare de doi ani, drepturile la primă care i-au fost retrase pentru motivul că acest crescător de animale a folosit cel puțin 70 %, dar mai puțin de 90 % din acestea, în cursul anului de comercializare 1998.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera întâi) declară:

1)
Articolul 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul (CEE) nr. 805/68 al Consiliului din 27 iunie 1968 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2222/96 al Consiliului din 18 noiembrie 1996, trebuie interpretat în sensul că o junincă gestantă poate fi considerată vacă de alăptare în sensul primei secțiuni a acestui regulament numai dacă înlocuiește, după depunerea cererii de primă pentru anul de comercializare, o vacă de alăptare care este menționată în această cerere.

2)
O junincă gestantă care, pentru un an de comercializare, a înlocuit o vacă de alăptare pentru care a fost depusă o cerere de primă și care a fost recunoscută ca eligibilă pentru a beneficia de această primă poate fi considerată vacă de alăptare în sensul articolului 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2222/96, atunci când aceasta îndeplinește, în anul următor, condițiile pentru a înlocui din nou o vacă de alăptare.

3)
Articolul 4a a treia liniuță punctul (ii) din Regulamentul nr. 805/68, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2222/96, trebuie interpretat în sensul că o junincă gestantă pentru care a fost introdusă o cerere de primă nu este eligibilă pentru a beneficia de primă atunci când fată înainte de expirarea termenului prevăzut pentru introducerea respectivei cereri.

4)
Articolul 33 alineatele (2) și (4) din Regulamentul (CEE) nr. 3886/92 al Comisiei din 23 decembrie 1992 de stabilire a modalităților de aplicare referitoare la regimurile de prime prevăzute de Regulamentul nr. 805/68 și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 1244/82 și (CEE) nr. 714/89, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2311/96 al Comisiei din 2 decembrie 1996, trebuie interpretat în sensul că trebuie să se considere că un crescător de animale nu a folosit drepturile sale la primă în cursul unui an de comercializare în cazul în care a depus o cerere de primă, dar cererea a fost respinsă pentru motivul că animalele în cauză nu erau eligibile, și aceasta inclusiv în cazul în care cererea în cauză nu a fost introdusă abuziv. O astfel de interpretare nu este contrară principiului proporționalității.

5)
Este de competența instanței de trimitere să hotărască dacă, având în vedere ansamblul împrejurărilor justificate în mod corespunzător care caracterizează situația reclamantului din acțiunea principală, există un caz excepțional care impune aplicarea dispoziției derogatorii a articolului 33 alineatul (2) ultima liniuță din Regulamentul nr. 3886/92, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2311/96, ținând cont de necesitatea unei aplicări restrictive a acestei dispoziții.

6)
Articolul 33 alineatul (4) din Regulamentul nr. 3886/92 coroborat cu articolul 4f alineatul (4) din Regulamentul nr. 805/68, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 2222/96, trebuie interpretat în sensul că statele membre pot să restituie cu titlu preferențial unui crescător de animale, la expirarea unei perioade de suspendare de doi ani, drepturile la primă care i-au fost retrase pentru motivul că acest crescător de animale a folosit cel puțin 70 %, dar mai puțin de 90 % din acestea, în cursul anului de comercializare 1998.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.