CELEX: 62008TJ0012(01)
Обжалване
Публична служба
Преразглеждане на решение на Общия съд
Дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение

Настоящото производство е във връзка с Решение на Съда от 17 декември 2009 г. по дело Преразглеждане M/EMEA (
C-197/09 RX-II, Сборник. стр. I-12033
), с което той, след като установява, че Решението на Общия съд от 6 май 2009 г. по дело M/EMEA (T-12/08 P, все още непубликувано в Сборник СПС, наричано по-нататък „преразглежданото решение“) с предмет жалба, подадена срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 19 октомври 2007 г. по дело M/EMEA (F-23/07, все още непубликувано в Сборник СПС, наричано по-нататък „обжалваното определение“), засяга единството и целостта на общностното право, отменя точки 3 и 5 от диспозитива на преразглежданото решение, посочено по-горе, и връща делото пред Общия съд за ново разглеждане.
Обстоятелства и първоинстанционно производство
От преразглежданото решение, точка 1 по-горе, е видно, че г-н М, срочно нает служител, постъпил на работа в Европейската агенция по лекарствата (EMA, до 8 декември 2009 г. наричана ЕМЕА) през октомври 1996 г., е пострадал при трудова злополука през март 2005 г. и оттогава е в отпуск по болест. Тъй като не е бил продължен, срокът на договора му с ЕМА е изтекъл на 15 октомври 2006 г.
На 17 февруари 2006 г. г-н М иска да бъде сформирана комисия по инвалидност, което ЕМА му отказва с писмо от 31 март 2006 г. На 3 юли 2006 г. г-н М подава жалба по административен ред срещу този отказ, която е отхвърлена с решение от 25 октомври 2006 г.
Междувременно на 8 август 2006 г. г-н М прави ново искане за сформиране на комисия по инвалидност, като прилага към него медицинско заключение от доктор W.
С писмо от 21 ноември 2006 г. г-н М иска от ЕМА да уточни дали решението от 25 октомври 2006 г., с което е потвърдено решението да не бъде сезирана комисията по инвалидност, представлява отхвърляне на искането от 8 август 2006 г.
С писмо от 29 ноември 2006 г. EMA уведомява г-н M, че в решението си от 25 октомври 2006 г. правилно е приела, че искането от 8 август 2006 г. не може да се разглежда като ново искане по смисъла на член 59, параграф 4 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, и следователно то трябва да бъде отхвърлено поради изложените в посоченото решение причини.
С писмо от 25 януари 2007 г. г-н M. подава жалба по административен ред, с която иска оттегляне на решението от 25 октомври 2006 г. в частта, с която е отхвърлено искането му от 8 август 2006 г. Освен това на следващия ден той изпраща до EMA искане за обезщетение за претърпените от него имуществени и неимуществени вреди.
С писмо на EMA от 31 януари 2007 г. тази жалба и това искане са отхвърлени.
На 7 февруари 2007 г. г-н M подава до Съда на публичната служба жалба, вписана под номер F-13/07, за отмяна на решението от 31 март 2006 г., с което EMA отхвърля молбата му за сформиране на комисия по инвалидност, както и доколкото е необходимо, решението от 25 октомври 2006 г.
Впоследствие на 19 март 2007 г. г-н M. подава до Съда на публичната служба друга жалба, вписана под номер F-23/07, с която иска, от една страна, отмяна на решението от 25 октомври 2006 г. и от друга страна, EMA да бъде осъдена да заплати сумата от 100000 EUR като обезщетение за претърпени вреди и пропуснати ползи поради нарушения при изпълнението на служебни задължения.
Първата жалба е отхвърлена от Съда на публичната служба като явно недопустима с Определение от 20 април 2007 г. по дело L/EMEA (F-13/07, все още непубликувано в Сборник СПС) поради късното подаване на предварителната административна жалба.
С отделна молба ЕМА повдига възражение за недопустимост на посочената жалба на основание член 114, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд, приложим mutatis mutandis към Съда на публичната служба по силата на член 3, параграф 4 от Решение 2004/752/ЕО, Евратом на Съвета от 2 ноември 2004 година за създаване на Съда на публичната служба на Европейския съюз (
ОВ L 333, стр. 7
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 142) до влизането в сила на Процедурния правилник на този съд, настъпило на 1 ноември 2007 г.
С обжалваното определение, постановено на основание посочения член 114, Съдът на публичната служба, без да започне устната фаза на производството и без да съедини разглеждането на възражението за недопустимост и на спора по съществото, отхвърля изцяло жалбата като недопустима.
Що се отнася до искането за отмяна на решението от 25 октомври 2006 г., в частта му, в която EMA отхвърля искането на г-н М от 8 август 2006 г., Съдът на публичната служба приема, че то е недопустимо, като се мотивира с това, че посоченото решение трябва да се разглежда като изцяло потвърждаващо решението, съдържащо се в писмото на ЕМА от 31 март 2006 г., и че с Определение по дело L/EMEA, точка 11 по-горе, вече е постановено, че искането за отмяна на това решение е недопустимо.
Искането за обезщетение също е отхвърлено като недопустимо именно поради съществуващата тясна връзка между него и разгледаното по-рано искане за отмяна.
Обжалване пред Общия съд
С писмено становище, депозирано в секретариата на Общия съд на 4 януари 2008 г., г-н М подава жалба срещу обжалваното определение на основание член 9 от приложение I към Статута на Съда.
Във връзка с това г-н М иска от Общия съд не само да отмени това определение, но също и да постанови решение по съществото на спора. От своя страна, ЕМА прави искане за отхвърляне на тази жалба като явно неоснователна, ограничавайки доводите си до недопустимост на жалбата на г-н М.
След като уважава искането на г-н М да бъде изслушан в устната фаза на производството, Общият съд отменя обжалваното определение с преразглежданото решение, точка 1 по-горе, считайки, че същото е опорочено от грешка при прилагане на правото, тъй като в него се приема, че искането за отмяна и искането за обезщетение на г-н М са недопустими.
Като приема, че по смисъла на член 13, параграф 1 от приложение I към Статута на Съда състоянието на делото позволява да се постанови окончателно решение, Общият съд се произнася по него. Той приема, че искането за отмяна е допустимо и основателно, и отменя решението от 25 октомври 2006 г. Той приема също, че искането на г-н М за обезщетение е допустимо и осъжда EMA да заплати 3000 EUR като обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди.
В това отношение Общият съд отбелязва в точка 100 от преразглежданото решение, че в жалбата си до Съда на публичната служба г-н М е изтъкнал, че поддържайки отказа си да започне процедурата за установяване на инвалидност, ЕМА го е поставила в положение на притеснение и несигурност. В точка 104 от посоченото Решение Общият съд приема, че в конкретния случай г-н М е претърпял неимуществени вреди, за които не може да бъде изцяло обезщетен чрез отмяната на решението от 25 октомври 2006 г.
Преразглеждане от Съда
В резултат на предложението на първия генерален адвокат преразглежданото решение, точка 1 по-горе, да бъде преразгледано, специалният състав по член 123б от Процедурния правилник на Съда с Решение от 24 юни 2009 г. (C-197/09 RX, Сборник. стр. I-12033) решава, че следва да пристъпи към преразглеждане. Това преразглеждане има за предмет, както е видно от точка 2 от диспозитива на решението на Съда от 24 юни 2009 г., да определи дали преразглежданото решение, точка 1 по-горе, засяга единството или целостта на общностното право, доколкото Общият съд в качеството му на разгледала жалбата юрисдикция възприема тълкуване на понятието „дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение“ по смисъла на член 61 от Статута на Съда и на член 13, параграф 1 от приложение I към този статут, което му позволява да се самосезира с разглеждането на делото и да се произнесе по същество, независимо че жалбата, с която е сезиран, се отнася до начина, по който пред първата инстанция е било разгледано възражение за недопустимост, и че по спора, с чието разглеждане се е самосезирал, не е било проведено каквото и да е обсъждане при условията на състезателното начало нито пред него, нито пред Съда на публичната служба в качеството ѝ на първоинстанционна юрисдикция.
В Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, Съдът най-напред посочва, че от решението му от 24 юни 2009 г. е видно, че преразглеждането се отнася единствено до осъждането на ЕМА да заплати на г-н М сумата от 3000 EUR като обезщетение за твърдените неимуществени вреди, тъй като отмяната на решението от 25 октомври 2006 г. и отхвърлянето на жалбата в останалата ѝ част не са предмет на разглеждане в производството по преразглеждане (Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, точка 26).
По-нататък, по отношение на понятието „дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение“ Съдът напомня, че по принцип състоянието на делото не позволява да се постанови решение по същество по жалба, подадена пред първоинстанционната юрисдикция, когато последната е отхвърлила жалбата като недопустима, уважавайки възражение за недопустимост, без да го присъедини към разглеждането на същата по същество (Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, точка 29). Съдът уточнява, че това не е така само при особени обстоятелства, които обаче в случая не са налице (Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, точки 30—33).
Поради това в точки 34—37 от Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, Съдът констатира, че Общият съд е тълкувал неправилно понятието „дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение“ по смисъла на член 61, първа алинея от Статута на Съда и на член 13, параграф 1 от приложението към този статут и е нарушил втората от тези разпоредби, като е приел, че по отношение на искането в настоящия случай за обезщетение за твърдените от г-н М неимуществени вреди делото е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение.
Освен това Съдът констатира, че като се произнася по искането на г-н М за обезщетение, без да даде възможност на EMA да представи становище по него, Общият съд е нарушил принципа на състезателност (Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, точки 38—59).
Като приема, че грешките, установени в преразглежданото решение, точка 1 по-горе, засягат единството и целостта на общностното право, Съдът отменя посоченото решение в частта, в която съгласно точки 3 и 5 от диспозитива Общият съд осъжда ЕМА да заплати на г-н М обезщетение в размер на 3000 EUR, както и да заплати съдебните разноски в производството пред Съда на публичната служба и пред Общия съд.
Като се има предвид, че засягането на единството и целостта на общностното право в настоящия случай е в резултат на неправилно тълкуване на понятието „дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение“ и на нарушаването на принципа на състезателност, Съдът приема, че не може да постанови окончателно решение по силата на член 62б, първа алинея, последно изречение от Статута на Съда.
Следователно, като се произнася по съдебните разноски, свързани с производството по преразглеждане, Съдът връща делото за ново разглеждане от Общия съд по отношение на искането за обезщетение за неимуществените вреди, които г-н М твърди, че е понесъл, в съответствие с член 62б от Статута на Съда, за да бъде дадена възможност на ЕМА да изложи доводите си относно основателността на това искане (Решение по дело Преразглеждане M/EMA, точка 1 по-горе, точка 71).
По делото, което е върнато за ново разглеждане след преразглеждането
Производство
С писмо от 22 декември 2009 г. секретариатът на Общия съд в съответствие с член 121в, параграф 1 от Процедурния правилник приканва страните в срок от един месец, считано от връчването на Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, да представят писмените си становища относно заключенията, които следва да се направят от последното с оглед решаването на спора.
EMA депозира становището си в секретариата на Общия съд на 21 януари 2010 г.
На 8 януари 2010 г. г-н M депозира в секретариата на Общия съд молба за предоставяне на безплатна правна помощ за целите на настоящото производство на основание член 95 от Процедурния правилник.
С определение от 11 март 2010 г. Общият съд (състав по жалбите) уважава молбата на г-н M за предоставяне на правна помощ.
Г-н M депозира становището си по Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, на 25 март 2010 г.
От правна страна
Както е видно от точка 2 от диспозитива на Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, и от точка 26 от мотивите му, отменени са само точки 3 и 5 от диспозитива на преразглежданото решение, точка 1 по-горе — които се отнасят съответно до осъждането на EMA да заплати на г-н M сумата от 3000 EUR като обезщетение за твърдените неимуществени вреди и до съдебните разноски, — тъй като останалите точки от диспозитива на преразглежданото решение — с които се отменя обжалваното определение, както и решението на EMA от 25 октомври 2006 г. в частта му, в която се отхвърля искането на г-н M от 8 август 2006 г., и се отхвърля жалбата в останалата ѝ част — се ползват със сила на присъдено нещо.
В становищата си от 21 януари и от 25 март 2010 г., представени от страните в рамките на настоящото производство на основание член 121в, параграф 1 от Процедурния правилник, г-н M и EMA се произнасят по-специално по въпроса дали обстоятелствата по настоящия случай позволяват да се приеме, че твърдените от г-н M неимуществени вреди могат да се разглеждат отделно от незаконосъобразността, въз основа на която е отменено решението от 25 октомври 2006 г., и следователно дали трябва да бъдат предмет на обезщетение.
Общият съд отбелязва, че дори и да се предположи, че депозирането от г-н M и от EMA на становища след преразглеждането е достатъчно, за да се отстранят последиците от нарушението на принципа на състезателност, установено от Съда в Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, това не променя факта, че в посоченото решение Съдът установява също, че преразглежданото решение, точка 1 по-горе, е опорочено поради факта, че Общият съд е тълкувал погрешно понятието „дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение“.
По отношение на въпроса обаче дали настоящият спор е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение от Общия съд, от точка 30 от Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, следва, че съдът, който разглежда жалбата, при определени условия може да се произнесе по съществото на жалбата, въпреки че първоинстанционното производство е било ограничено до възражение за недопустимост, което Общият съд е уважил. Това може да бъде така, от една страна, когато отмяната на обжалваното решение или на обжалваното определение предполага по необходимост някакво разрешение по съществото на разглеждания иск или жалба или, от друга страна, когато разглеждането по същество на жалбата за отмяна се основава на разменените между страните доводи в рамките на производството по обжалване в резултат от изложените разсъждения от страна на първоинстанционния съд.
При все това, видно от точки 32—34, 36 и 37 от Решение по дело Преразглеждане M/EMEA, точка 1 по-горе, в дадения случай не са налице такива особени обстоятелства, така че делото не е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение по смисъла на член 61 от Статута на Съда и на член 13, параграф 1 от приложението на този статут. Поради това Общият съд може само да върне делото за ново разглеждане пред Съда на публичната служба, който да се произнесе по исканията за обезщетение на неимуществените вреди, които г-н M твърди, че е претърпял, след като EMA изложи доводите си относно основателността на тези искания.

По изложените съображения

ОБЩИЯТ СЪД (състав по жалбите)

реши:

1)
Връща делото за ново разглеждане от Съда на публичната служба на Европейския съюз, който да се произнесе по исканията за обезщетение на неимуществените вреди, които г-н М твърди, че е претърпял.

2)
Общият съд не се произнася по съдебните разноски.

Jaeger
Azizi
Forwood
Czúcz
Pelikánová
Постановено в публично съдебно заседание в Люксембург на 8 юли 2010 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.