CELEX: 62005CJ0169
Tekijänoikeus ja lähioikeudet
Direktiivi 93/83/ETY
9 artiklan 2 kohta
Yhteisvalvontajärjestön, jota pidetään oikeutettuna hallinnoimaan sellaisen oikeudenhaltijan oikeuksia, joka ei ole antanut oikeuksiaan sen hallinnoitaviksi, toimivallan laajuus
Sen oikeuden käyttäminen, jossa on kyse lähetyksen kaapeleitse tapahtuvaa edelleenlähetystä koskevan luvan myöntämisestä kaapelilähetystoiminnan harjoittajalle tai tällaisen luvan epäämisestä

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen
lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta 27 päivänä syyskuuta
1993 annetun neuvoston direktiivin 93/83/ETY (EYVL L 248, s. 15; jäljempänä direktiivi) 9 artiklan 2 kohdan tulkintaa.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Uradex SCRL (jäljempänä Uradex) ja Union Professionnelle de la Radio
et de la Télédistribution (jäljempänä RTD) sekä Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (jäljempänä BRUTELE)
ja jossa Uradex vaatii, että RTD:n jäsenet ja erityisesti BRUTELE velvoitetaan lopettamaan sen ohjelmistoon kuuluvien esitysten
kaapeleitse tapahtuva edelleen lähettäminen.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
3       Direktiivin johdanto-osan 27 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”muista jäsenvaltioista tulevien ohjelmien edelleenlähetys kaapeleitse kuuluu tekijänoikeuden sekä tietyissä tapauksissa tekijänoikeuden
lähioikeuksien alaan; kaapelilähetystoiminnan harjoittajan on siis saatava kutakin edelleenlähetettävää ohjelmaosuutta varten
kaikkien oikeudenhaltijoiden lupa; tätä direktiiviä sovellettaessa nämä luvat on periaatteessa annettava sopimuksella – –
”.
4       Direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”sen varmistamiseksi, etteivät tiettyjä ohjelmien osia koskevia oikeuksia saaneet ulkopuoliset oikeuksiaan käyttäessään voi
vaarantaa sopimusjärjestelyjen toimivuutta, olisi kaapeleitse tapahtuvan edelleenlähetyksen ominaisuuksien sitä vaatiessa
säädettävä luvanantamisoikeuden käytöstä yksinomaan yhteisesti, mitä varten säädettäisiin velvoitteesta käyttää yhteisvalvontajärjestöä;
luvanantamisoikeus sinänsä säilyy muuttumattomana, ja ainoastaan sen käyttöä säännellään tietyssä määrin, minkä vuoksi oikeus
luvan antamiseen kaapeleitse tapahtuvaan edelleenlähetykseen voidaan edelleen luovuttaa; – – ”.
5       Direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että muista jäsenvaltioista tulevien lähetysten edelleenlähetys kaapeleitse niiden
alueella tapahtuu voimassa olevat tekijänoikeudet ja lähioikeudet huomioon ottaen sekä tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien
haltijoiden ja kaapelilähetystoiminnan harjoittajien välisten yksilöllisten sopimusten tai yhteissopimusten perusteella.”
6       Direktiivin 9 artiklan, jonka otsikko on ”Kaapeleitse tapahtuvaa edelleenlähetystä koskevan oikeuden käyttö”, sanamuoto on
seuraava:
”1.      Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien haltijoiden oikeutta antaa kaapelilähetystoiminnan
harjoittajalle lupa lähetyksen edelleenlähetykseen kaapeleitse tai evätä se voi käyttää ainoastaan yhteisvalvontajärjestö.
2.      Kun oikeudenhaltija ei ole antanut oikeuksiaan yhteisvalvontajärjestön hallinnoitaviksi, pidetään sitä yhteisvalvontajärjestöä,
joka valvoo samaan lajiin kuuluvia oikeuksia, oikeutettuna hallinnoimaan hänen oikeuksiaan. Jos useat yhteisvalvontajärjestöt
hallinnoivat tähän lajiin kuuluvia oikeuksia, oikeudenhaltija voi itse nimetä yhteisvalvontajärjestön, jonka tehtävänä oikeudenhaltijan
oikeuksien hallinnointia on pidettävä. Tässä kohdassa tarkoitetulla oikeudenhaltijalla on kaapelilähetystoiminnan harjoittajan
ja sen yhteisvalvontajärjestön, jonka tehtävänä tämän oikeuksien hallinnointia on pidettävä, välisen sopimuksen perusteella
samat oikeudet ja velvoitteet kuin oikeudenhaltijoilla, jotka ovat antaneet oikeuksiensa puolustamisen tämän yhteisvalvontajärjestön
tehtäväksi – –
– – .”

Kansallinen lainsäädäntö
7       Loi relative au droit d’auteur et aux droits voisinsin (tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista annettu laki), joka on annettu
30.6.1994 (Moniteur belge 27.7.1994, s. 19297; jäljempänä laki), 36 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jollei sopimuksessa toisin määrätä, esittävä taiteilija siirtää audiovisuaalisen teoksen tuottajalle esityksensä audiovisuaalista
käyttöä koskevan yksinoikeuden – – .”
8       Lain osastoon, jonka otsikko on ”Kaapeleitse tapahtuva edelleenlähetys”, sisältyy 51 §, jossa säädetään seuraavaa:
”Edeltävien lukujen mukaan ja jäljempänä esitetyllä tavalla tekijällä ja lähioikeuksien haltijoilla on yksinoikeus antaa lupa
teostensa ja esitystensä kaapeleitse tapahtuvaan edelleenlähettämiseen.”
9       Samassa osastossa olevan 53 §:n 1 ja 2 momenttiin sisältyvät säännökset, joilla on saatettu direktiivin 9 artiklan 1 ja 2
kohta osaksi Belgian oikeusjärjestystä ja jotka vastaavat sanamuodoltaan näitä direktiivin säännöksiä.

Pääasia
10     Uradex, joka on esittävien taiteilijoiden lähioikeuksien yhteisvalvontajärjestö, vaati tribunal de première instance de Bruxellesissa,
että kyseinen tuomioistuin vahvistaa, että kaapelilähetystoiminnan harjoittajat, jotka ovat RTD:n jäseniä, ja erityisesti
BRUTELE, loukkaavat Uradexin hallinnoimia oikeuksia, kun ne lähettävät edelleen kaapeleitse ilman Uradexin lupaa ja siis lain
51 ja 53 §:n vastaisesti esittävien taiteilijoiden esityksiä, jotka kuuluvat Uradexin ohjelmistoon. Uradex vaati myös, että
kukin kyseessä olevista toiminnan harjoittajista velvoitetaan lopettamaan kyseisten esitysten kaapeleitse tapahtuva edelleenlähetys.
11     Uradexin vaatimus hylättiin, ja se valitti cour d’appel de Bruxellesiin.
12     Kyseinen tuomioistuin katsoi sekä audiovisuaalisten esitysten että muiden esitysten osalta ensinnäkin, että vaikka lähioikeuksien
yhteisvalvontajärjestöillä on yksinoikeus antaa lupa näiden esitysten kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen (jäljempänä
edelleenlähetystä koskeva oikeus) tai evätä se, tämä oikeus koskee kuitenkin vain niitä oikeuksia, jotka on annettu näiden
järjestöjen hallinnoitaviksi.
13     Cour d’appel de Bruxellesin mukaan lain 53 §:n 2 momentissa, jolla pannaan täytäntöön direktiivin 9 artiklan 2 kohta, ei nimittäin
säädetä, että tällainen valvontajärjestö käyttää niiden taiteilijoiden edelleenlähetystä koskevaa oikeutta, jotka eivät ole
antaneet oikeuksiaan sen hallinnoitaviksi, toisin kuin on – kun otetaan huomioon lain 53 §:n 1 momentti – niiden taiteilijoiden
osalta, jotka ovat antaneet oikeutensa sen hallinnoitaviksi.
14     Lain 53 §:n 2 momentissa säädetään cour d’appel de Bruxellesin mukaan vain, että tätä järjestöä ”pidetään oikeutettuna hallinnoimaan
heidän oikeuksiaan”, mikä, kun otetaan huomioon, että kyseinen hallinnointi on luonteeltaan lähinnä varainhallintaan liittyvää,
tarkoittaa todellisuudessa lähinnä kyseisistä esityksistä saatavien korvauksien perintää ja niiden maksamista esityksiin liittyvien
oikeuksien haltijalle.
15     Lisäksi cour d’appel de Bruxelles katsoi, että audiovisuaalisten esitysten osalta Uradex ei voi, kun otetaan huomioon lain
36 §, käyttää kaapeleitse tapahtuvaa edelleenlähetystä koskevaa oikeutta edes niiden taiteilijoiden osalta, jotka ovat antaneet
oikeutensa tämän järjestön hallinnoitaviksi. Kyseisessä säännöksessä nimittäin otetaan käyttöön lakiin perustuva olettama
siitä, että taiteilija on siirtänyt edelleenlähetystä koskevan oikeutensa tuottajalle. Yhteisvalvontajärjestö toimii cour
d’appel de Bruxellesin mukaan kuitenkin edustamiensa esittävien taiteilijoiden lukuun, eikä se voi hallinnoida muita oikeuksia
kuin niitä, jotka kyseisillä taiteilijoilla on. Uradexin antama lupa olisi tarpeen ainoastaan, jos Uradex kumoaisi lain 36
§:n mukaisesti tämän olettaman osoittamalla, että kyseessä olevat taiteilijat ja tuottajat ovat tehneet sopimuksia, joissa
edelleenlähetystä koskevan oikeuden siirto on suljettu pois, tai muuten, jos Uradex edustaisi audiovisuaalisten teosten tuottajia.
Cour d’appel de Bruxellesin mukaan tässä asiassa ei ole kyse tällaisesta tilanteesta.
16     Edellä esitetyn perusteella cour d’appel de Bruxelles totesi, että vaatimus oli ainoastaan osittain perusteltu. Se totesi
yhtäältä erityisesti, että BRUTELE loukkaa muita kuin audiovisuaalisia esityksiä lähettäessään niiden esittävien taiteilijoiden
lähioikeuksia, jotka ovat antaneet kyseiset oikeutensa Uradexin hallinnoitaviksi, ja näin ollen se määräsi edelleen lähettämisten
lopettamisesta, koska Uradex ei ollut antanut niitä koskevaa lupaa. Toisaalta se hylkäsi valituksen muilta osin.
17     Uradex valitti Cour de cassationiin, ja se väitti ensinnäkin niiden lähioikeuksien osalta, joiden haltijat eivät ole antaneet
kyseisiä oikeuksiaan Uradexin hallinnoitaviksi, että lain 53 §:stä ja direktiivin 9 artiklasta seuraa, ettei hallinnoinnissa,
johon yhteisvalvontajärjestöä  pidetään oikeutettuna, ole kyse ainoastaan korvauksien perinnästä vaan että kyseisissä säännöksissä
yhteisvalvontajärjestölle annetaan myös edelleenlähetystä koskeva oikeus. Lisäksi tämä järjestö käyttää Uradexin mukaan tällaista
oikeutta myös silloin, kun kyse on audiovisuaalisista esityksistä, sillä mainituissa säännöksissä ei tehdä eroa sen mukaan,
onko edelleenlähetystä koskeva oikeus luovutettu kolmannelle vai ei.
18     Tässä tilanteessa Cour de cassation päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko – – direktiivin – – 9 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun yhteisvalvontajärjestöä pidetään oikeutettuna hallinnoimaan
sellaisen tekijänoikeuden tai lähioikeuden haltijan oikeuksia, joka ei ole antanut oikeuksiaan yhteisvalvontajärjestön hallinnoitaviksi,
tällä yhteisvalvontajärjestöllä ei ole toimivaltaa käyttää kyseisen haltijan oikeutta myöntää kaapelilähetystoiminnan harjoittajalle
lupa lähetyksen kaapeleitse tapahtuvaan edelleenlähetykseen tai evätä se, koska sille kuuluu vain mainitun haltijan raha-asioihin
liittyvien oikeuksien hallinnointi?”

Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
19     Direktiivin 8 artiklan 1 kohdasta ja sen johdanto-osan 27 perustelukappaleesta ilmenee, että kaapelilähetystoiminnan harjoittaja
voi edelleenlähettää kyseessä olevia lähetyksiä ainoastaan, jos se saa sopimusten perusteella kyseisten oikeuksien kaikkien
haltijoiden luvan eli sekä niiden oikeudenhaltijoiden luvan, jotka ovat antaneet oikeutensa yhteisvalvontajärjestön hallinnoitaviksi,
että niiden oikeudenhaltijoiden luvan, jotka eivät ole näin tehneet. Oikeudenhaltijat saavat lähtökohtaisesti tämän luvan
antamisen vastineena korvauksen.
20     Jotta kaapelilähetystoiminnan harjoittajat voivat olla varmoja siitä, että ne ovat tosiasiallisesti saaneet kaikki oikeudet,
jotka liittyvät edelleenlähetettyihin ohjelmiin, ja sen varmistamiseksi, etteivät tiettyjä ohjelmien osia koskevia oikeuksia
saaneet ulkopuoliset oikeuksiaan käyttäessään voi vaarantaa sopimusjärjestelyjen, joiden nojalla annetaan lupa mainittujen
ohjelmien edelleenlähetykseen, toimivuutta, direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa on kuitenkin oikeusvarmuuden vuoksi säädetty,
että mainitut oikeudenhaltijat voivat käyttää edelleenlähetystä koskevaa oikeutta ainoastaan yhteisvalvontajärjestön välityksellä.
Tällä tavoin direktiivissä rajoitetaan niiden oikeussubjektien lukumäärää, joiden kanssa kaapelilähetystoiminnan harjoittajien
on neuvoteltava saadakseen edelleenlähetystä koskevan luvan erityisesti korvausta vastaan, ja samalla kuitenkin kunnioitetaan
kaikkien oikeudenhaltijoiden tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia.
21     Direktiivin 9 artiklan 2 kohdassa säädetään tässä yhteydessä, että kun tekijänoikeuksien tai lähioikeuksien haltija ei ole
antanut oikeuksiaan yhteisvalvontajärjestön hallinnoitaviksi, yhteisvalvontajärjestöä, joka valvoo samaan lajiin kuuluvia
oikeuksia, pidetään oikeutettuna hallinnoimaan tämän oikeudenhaltijan oikeuksia. Siten tässä säännöksessä ainoastaan konkretisoidaan
tällaista oikeudenhaltijaa koskevan erityistapauksen osalta sitä sääntöä, josta säädetään kyseisen 9 artiklan 1 kohdassa.
22     Lisäksi kun direktiivin 9 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yhteisvalvontajärjestöä pidetään oikeutettuna hallinnoimaan
”hänen oikeuksiaan”, siihen ei sisälly rajoitusta oikeudenhaltijan oikeuksien hallinnoinnin laajuuden osalta. Siten kyseisen
säännöksen sanamuodosta ei ilmene, että tällaisen hallinnoinnin olisi rajoituttava ainoastaan raha-asioihin liittyvien oikeuksien
hallinnointiin eikä se saisi ulottua edelleenlähetystä koskevaan oikeuteen.
23     Lisäksi direktiivin 9 artiklan otsikko ”Kaapeleitse tapahtuvaa edelleenlähetystä koskevan oikeuden käyttö” merkitsee, että
kaikki tämän artiklan säännökset koskevat nimenomaan tällaista oikeutta.
24     On kuitenkin lisäksi huomautettava pääasian osalta, että kuten direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappaleessa täsmennetään,
direktiivi ei ole esteenä edelleenlähetystä koskevan oikeuden siirtämiselle. Tämä siirto voi kuitenkin tapahtua sekä sopimuksen
että lakiin perustuvan olettaman perusteella. Siten direktiivi ei ole esteenä sille, että tekijä, esiintyvä taiteilija tai
tuottaja menettää lain 36 §:n 1 momentin kaltaisen kansallisen säännöksen nojalla tätä oikeutta koskevan direktiivin 9 artiklan
2 kohdassa tarkoitetun oikeudenhaltijan asemansa sillä seurauksella, että kaikki tämän säännöksen nojalla olemassa olevat
oikeussuhteet hänen ja yhteisvalvontajärjestön välillä katkeavat.
25     Edellä esitetyn perusteella kysymykseen on vastattava, että direktiivin 9 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun
yhteisvalvontajärjestöä pidetään oikeutettuna hallinnoimaan sellaisen tekijänoikeuden tai lähioikeuden haltijan oikeuksia,
joka ei ole antanut oikeuksiaan yhteisvalvontajärjestön hallinnoitaviksi, tällä yhteisvalvontajärjestöllä on toimivalta käyttää
kyseisen haltijan oikeutta myöntää kaapelilähetystoiminnan harjoittajalle lupa lähetyksen kaapeleitse tapahtuvaan edelleen
lähettämiseen tai evätä se, ja mainitun järjestön suorittama oikeuksien hallinnointi ei näin ollen rajoitu kyseisen oikeudenhaltijan
raha-asioihin liittyvien oikeuksien hallinnointiin.

Oikeudenkäyntikulut
26     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien
tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta 27 päivänä syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin
93/83/ETY 9 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kun yhteisvalvontajärjestöä pidetään oikeutettuna hallinnoimaan sellaisen
tekijänoikeuden tai lähioikeuden haltijan oikeuksia, joka ei ole antanut oikeuksiaan yhteisvalvontajärjestön hallinnoitaviksi,
tällä yhteisvalvontajärjestöllä on toimivalta käyttää kyseisen haltijan oikeutta myöntää kaapelilähetystoiminnan harjoittajalle
lupa lähetyksen kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen tai evätä se, ja mainitun järjestön suorittama oikeuksien hallinnointi
ei näin ollen rajoitu kyseisen oikeudenhaltijan raha-asioihin liittyvien oikeuksien hallinnointiin.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.