CELEX: 62008CJ0041
Nesplnění povinnosti státem
Směrnice 86/378/EHS a 96/97/ES
Rovné zacházení pro muže a ženy
Neúplné provedení

Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Česká republika tím, že nepřijala všechny
právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu jednak se směrnicí Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení
zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (Úř. věst. L 225, s. 40; Zvl. vyd.
05/01, s. 327), a jednak se směrnicí Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378 (Úř. věst. 1997
L 46, s. 20; Zvl. vyd. 05/03, s. 232), a v každém případě tím, že o uvedených předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti,
které pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské
republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko
a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33,
dále jen „Akt o podmínkách přistoupení“).
Jak vyplývá z článku 1 směrnice 86/378, jejím účelem je zavést zásadu rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního
zabezpečení pracovníků.
Podle čl. 12 odst. 1 směrnice 86/378 měly členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu
s touto směrnicí nejpozději do 30. července 1989 a neprodleně o nich uvědomit Komisi.
Podle čl. 3 odst. 1 směrnice 96/97 měly členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu
s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1997 a neprodleně o nich uvědomit Komisi.
V souladu s článkem 2 Aktu o podmínkách přistoupení ve spojení s článkem 54 tohoto aktu byla Česká republika povinna uvést
v účinek opatření nezbytná k tomu, aby dosáhla souladu se směrnicemi 86/378 a 96/97 ode dne svého přistoupení k Evropské unii,
tj. od 1. května 2004.
Vzhledem k tomu, že Komise neobdržela informace, které by jí umožňovaly mít za to, že předpisy nezbytné k zajištění provedení
směrnic 86/378 a 96/97 do českého právního řádu byly přijaty ve lhůtě stanovené Aktem o podmínkách přistoupení, zahájila řízení
o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES. Poté, co Českou republiku vyzvala k podání vyjádření a vydala dvě odůvodněná stanoviska,
vydala Komise dne 18. října 2006 dvě doplňující odůvodněná stanoviska, kterými vyzvala tento členský stát k přijetí opatření
nezbytných k tomu, aby těmto stanoviskům vyhověl ve lhůtě dvou měsíců od jejich obdržení.
Vzhledem k tomu, že z odpovědi České republiky na tato doplňující odůvodněná stanoviska vyplynulo, že předpisy nezbytné k úplnému
provedení směrnic 86/378 a 96/97 nebyly dosud přijaty, rozhodla se Komise podat projednávanou žalobu.
Česká republika ve své žalobní odpovědi uznává, že v současné době české právní předpisy zajišťují pouze částečné provedení
směrnic 86/378 a 96/97. Uvádí však, že legislativní proces směřující k zajištění úplného provedení uvedených směrnic bude
brzy dokončen.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora se existence nesplnění povinnosti posuzuje
vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny,
ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz zejména rozsudky ze dne 14. září 2004, Komise v. Španělsko,
C‑168/03, Sb. rozh. s. I‑8227, bod 24; ze dne 18. ledna 2007, Komise v. Česká republika, C‑203/06, bod 6, a ze dne 27. září
2007, Komise v. Lucembursko, C‑354/06, bod 7).
V projednávaném případě je nesporné, že v době uplynutí lhůty stanovené v doplňujících odůvodněných stanoviscích nebyla přijata
všechna opatření pro zajištění provedení směrnic 86/378 a 96/97 do českého právního řádu.
Z toho vyplývá, že žalobu podanou Komisí je třeba považovat za opodstatněnou.
Je tedy třeba určit, že Česká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné pro
dosažení souladu se směrnicemi 86/378 a 96/97, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54
Aktu o podmínkách přistoupení.

K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to
účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Česká
republika neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1)
Česká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí
Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení
pracovníků a se směrnicí Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378, nesplnila povinnosti, které
pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské
republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko
a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie.
2)
České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: čeština.