CELEX: 62003TJ0285
Zemědělství
Společná organizace trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny
Podpora produkce u produktů z rajčat
Metoda výpočtu výše
Hospodářský rok 2000/2001

Právní rámec
1       Článek 33 odst. 1 ES stanoví:
„Cílem společné zemědělské politiky je:
a)      zvýšit produktivitu zemědělství podporou technického pokroku a zajišťováním racionálního rozvoje zemědělské výroby a optimálního
využití výrobních činitelů, zejména pracovní síly;
b)      zajistit tak odpovídající životní úroveň zemědělského obyvatelstva, a to zejména zvýšením individuálních příjmů osob zaměstnaných
v zemědělství;
c)      stabilizovat trhy;
d)      zajistit plynulé zásobování;
e)      zajistit spotřebitelům dodávky za rozumné ceny.“
2       Článek 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny
(Úř. věst. L 297, s. 29; Zvl. vyd. 03/20, s. 83, dále jen „základní nařízení“) stanoví ve znění použitelném na projednávaný
případ:
„1. Režim produkčních podpor [podpory produkce] se použije na produkty uvedené v příloze I, které byly zpracovány z ovoce
a zeleniny sklizených ve Společenství.
2. Podpora produkce je poskytnuta zpracovateli, který zaplatil producentu za surovinu cenu nejméně rovnou minimální ceně podle
smluv uzavřených mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně
a zpracovateli na straně druhé […]“
3       Článek 4 základního nařízení upřesňuje, ve znění použitelném pro projednávaný případ:
„1. Podpora produkce nesmí být vyšší než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny
v hlavních producentských a vyvážejících třetích zemích.
2. Výše podpory produkce se stanoví tak, aby umožnila odbyt produktů Společenství v mezích ustanovení odstavce 1. Aniž je
dotčen článek 5, zohlední se při stanovení této výše zejména:
a)      rozdíl mezi cenou suroviny stanovenou ve Společenství a cenou suroviny v hlavních konkurenčních třetích zemích;
b)      výše podpory stanovená nebo vypočtená pro předcházející hospodářský rok před snížením stanoveným v odstavci 10, pokud se tento
článek použije,
a
c)      u produktů, u kterých produkce Společenství představuje podstatnou část trhu, vývoj objemu zahraničního obchodu a cen, pokud
tento poslední ukazatel vede ke snížení výše podpory.
3.      Podpora produkce se stanoví v závislosti na čisté hmotnosti zpracovaného produktu. Koeficienty vyjadřující poměr mezi hmotností
zpracované suroviny a čistou hmotností zpracovaného produktu se stanoví paušálně a na základě získaných zkušeností se pravidelně
aktualizují.
[…]
5. Cena suroviny hlavních konkurenčních třetích zemí se stanoví především na základě skutečně používaných cen čerstvých produktů
srovnatelné jakosti určených ke zpracování ve stadiu ex zemědělský podnik, vážených na základě množství hotových produktů,
které jsou vyváženy těmito třetími zeměmi.
6. U produktů, u nichž produkce ve Společenství představuje nejméně 50 % spotřebního trhu Společenství, se vývoj cen a objemu
dovozů a vývozů hodnotí na základě srovnání údajů za kalendářní rok předcházející začátku hospodářského roku s údaji za předcházející
kalendářní rok.
7. U produktů z rajčat se podpora produkce vypočítá pro:
a) rajčatový koncentrát kódu KN 2002 90;
[…]
9. Komise stanoví […] před začátkem každého hospodářského roku výši produkční náhrady [podpory produkce]. Stejným postupem
stanoví koeficienty uvedené v odstavci 3, minimální požadavky na jakost a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku.
10. U produktů z rajčat nesmějí celkové náklady v jednotlivých hospodářských letech překročit částku, které by bylo dosaženo,
kdyby francouzské a portugalské kvóty pro koncentrát byly pro hospodářský rok 1997/1998 stanoveny takto:
–       Francie: 224 323 tun,
–       Portugalsko: 670 451 tun.
Za tím účelem se v souladu s odstavcem 9 snižuje podpora stanovená pro rajčatový koncentrát a odvozené produkty o 5,37 %.
Jestliže se zvýšení francouzských a portugalských kvót plně nevyužije, může být po skončení hospodářského roku vyplacen příplatek.
4       Konečně stanoví nařízení Komise (ES) č. 1519/2000 ze dne 12. července 2000, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2000/2001
minimální cena a výše podpory produkce u produktů z rajčat (Úř. věst. L 174, s. 29) ve svém čl. 2 odst. 1, že „podpora produkce
pro hospodářský rok 2000/2001, stanovená v článku 4 [základního nařízení], je upravena v příloze II“
(neoficiální překlad).
Výše podpory produkce byla stanovena na 17,178 eur za 100 kg rajčatového koncentrátu s obsahem sušiny 28 % nebo více, avšak
méně než 30 %.

Skutkový stav a řízení
5       Dopisem ze dne 4. února 2000 požádala Komise čínské orgány, aby jí vyplněním připojeného dotazníku co možná nejrychleji poskytly
informace nezbytné za účelem stanovení podpor pro hospodářský rok 2000/2001 v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny. Na tento
dopis nebylo odpovězeno.
6       V důsledku přijetí nařízení č. 1519/2000 oznámily delegace a sdružení zástupců producentů produktů z rajčat ze Španělska,
Francie, Řecka, Itálie a Portugalska Komisi své námitky a zpochybnily nezohlednění ceny čínských rajčat při stanovení výše
poskytnuté podpory.
7       Organisation européenne des industries de la conserve de tomates (Evropská organizace zpracovatelů rajčat, dále jen „OEICT“)
a Associação Portuguesa dos Industriais de Tomate zaslaly Komisi několik žádostí o změnu výše poskytnuté podpory. K jedné
z těchto žádostí byla připojena kopie smlouvy obsahující cenu produktu placenou čínskému producentu.
8       Dopisem ze dne 5. března 2001, zaslaným portugalskému ministru zemědělství v odpověď na jeho žádost o změnu výpočtu výše podpory,
uvedla Komise, že stanovení výše podpor zpracování rajčat pro hospodářský rok 2000/2001 bylo provedeno za přísného respektování
článků 3 a 4 základního nařízení. Potvrdila mimoto přijetí dopisu OEICT dne 13. prosince 2000, kterým jí byla oznámena cena
ze smlouvy uzavřené v Číně, avšak dodala, že nebylo možné změnit její rozhodnutí s přihlédnutím k ceně dohodnuté v jediné
smlouvě nepotvrzené dotčenými vnitrostátními orgány.
9       V září 2001 obdržela španělská diplomatická služba v Pekingu osvědčení vydané čínskými orgány, uvádějící průměrnou cenu rajčat
placenou v hospodářských letech 1999 a 2000 producentům v provincii Xinjiang, která představuje přibližně 88 % celkové čínské
produkce zpracovaných rajčat. Tento dokument byl předán dne 9. listopadu 2001 odpovědnému členu Komise p. Fischlerovi portugalským
ministrem zemědělství a taktéž dne 7. prosince 2001 prostřednictvím OEICT.
10     Dne 31. ledna 2002 odpověděla Komise posledně uvedené organizaci tak, že znovu zdůraznila soulad stanovení výše podpory s články 3
a 4 základního nařízení. Opírajíc se dále o to, že odvětví rajčat Společenství nebylo znevýhodněno a podle ní dosáhlo nové
rekordní úrovně zpracování, nepovažovala Komise za nutné nařízení č. 1519/2000 změnit.
11     Po schůzce, která se konala dne 6. listopadu 2002, a po různých dopisech zaslaných žalobkyněmi Komisi, posledně uvedená prohlásila
v dopise ze dne 7. ledna 2003, že nemá žádný důvod vracet se k nařízení č. 1519/2000.
12     Za těchto okolností podaly žalobkyně dne 18. srpna 2003 tuto žalobu.

Návrhy účastníků řízení
13     Žalobkyně navrhují, aby Soud:
–       uložil Komisi zaplatit každé žalující společnosti zůstatek podpory produkce (jak je upřesněn v příloze A.27 žaloby), spolu
s úroky ve výši, kterou určí Soud od 12. července 2000, nebo podpůrně od 13. července 2000 nebo podpůrně od 16. července 2000
– do dne skutečného zaplacení;
–       uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
14     Komise navrhuje, aby Soud:
–       zamítl žalobu jako neopodstatněnou;
–       uložil žalobkyním náhradu nákladů řízení.

K věci samé
15     Účastníci řízení se dovolávají ustálené judikatury Soudního dvora a Soudu, podle které může být mimosmluvní odpovědnost Společenství
uplatněna pouze tehdy, pokud je dán soubor podmínek týkajících se protiprávnosti jednání vytýkaného orgánu Společenství, skutečné
škody a příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním a tvrzenou škodou (rozsudek Soudního dvora ze dne 17. prosince 1981,
Ludwigshafener Walzmuehle a další v. Rada a Komise, 197/80 až 200/80, 243/80, 245/80 a 247/80, Recueil, s. 3211, bod 18; rozsudky
Soudu ze dne 18. září 1995, Blackspur a další v. Rada a Komise, T‑168/94, Recueil, s. II‑2627, bod 38, a ze dne 13. prosince
1995, Exporteurs in Levende Varkens a další v. Komise, T‑481/93 a T‑484/93, Recueil, s. II‑2941, bod 80).
16     Je namístě ověřit, zda jsou v projednávaném případě tyto tři podmínky splněny.

Co se týče legality jednání Komise
17     K prokázání protiprávnosti jednání Komise se žalobkyně dovolávají hlavně porušení základního nařízení a článku 33 ES, jakož
i porušení zásad řádné péče a řádné správy. Podpůrně uplatňují porušení zásady legitimního očekávání.
Argumenty účastníků řízení
–       Porušení základního nařízení a článku 33 ES
18     Žalobkyně uvádějí, že Komise se dopustila přijetím nařízení č. 1519/2000 v rozporu s ustanoveními základního nařízení protiprávnosti
způsobilé založit odpovědnost Společenství.
19     Je totiž nesporné, že Komise zohlednila při výpočtu výše dotčené podpory Spojené státy, Izrael a Turecko. Podle žalobkyň přitom
základní nařízení odkazuje na „hlavní producentské a vyvážející třetí země“ (čl. 4 odst. 1) a na „hlavní konkurenční třetí
země“ (čl. 4 odst. 2 a 5). Tato ustanovení tedy podle jejich názoru zcela zbavují Komisi prostoru pro uvážení tím, že ji zavazují
zohlednit země, které jsou v produkci a vývozu nejdůležitější. I když je možné, aby Komise vzala v úvahu jiné faktory, je
povinna v každém případě nutně zohlednit ty faktory, které jsou výslovně uvedeny v čl. 4 odst. 2 základního nařízení, mezi
kterými je jako první cena v hlavních třetích zemích. Jiný výklad by znamenal, že by Komise disponovala svévolnou mocí při
volbě referenčních vyvážejících zemí, což by ji nakonec mohlo vést k tomu, že by v závislosti na volbě referenční země nestanovila
žádnou podporu.
20     Žalobkyně přitom tvrdí, že Čína je od roku 1998 druhým nejdůležitějším světovým producentem rajčat. V roce 1999 vyvezla více
než 108 246 tun rajčat, tj. méně než Turecko (168 691 tun), avšak více než Spojené státy (92 913 tun) a Izrael (9 577 tun).
Kromě toho vzrostl čínský vývoz do zemí Evropského společenství na přibližně 24 171 tun, což představuje 22,30 % celkového
světového vývozu Číny. Ta by proto podle žalobkyň měla být považována za konkurenční zemi.
21     Opomenutím zahrnout čínské ceny do výpočtu podpory produkce tedy Komise porušila základní nařízení, jehož ustanovení jsou
jasná a jednoznačná. Žalobkyně tvrdí, že ve smyslu judikatury Bergaderm (rozsudek Soudního dvora ze dne 4. července 2000,
Bergaderm a Goupil v. Komise, C‑352/98 P, Recueil, s. I‑5291), se jedná o právní předpis, jehož předmětem je přiznat práva
jednotlivcům, jejichž porušení je dostatečně závažné. Vzhledem k tomu, že pravomoci Komise byly přijetím nařízení č. 1519/2000
velmi přesně omezeny, pouhé protiprávní jednání ze strany orgánu postačuje podle jejich názoru k založení mimosmluvní odpovědnosti
Společenství.
22     Komise kromě toho sama požadovala, aby jí byly sděleny údaje týkající se čínských cen, ale odmítla je zohlednit, když jí byly
poskytnuty.
23     Podle žalobkyň Komise svým postojem porušila také politické cíle systému dotací stanoveného základním nařízením. Tyto totiž
směřují k podpoře evropských zemědělců a průmyslu zaručením úrovně minimálního příjmu zemědělcům a umožněním zpracovateli
odvozených produktů z rajčat čelit konkurenci třetích zemí, kde se surovina nakupuje za nižší cenu než na evropském trhu.
Nařízení č. 1519/2000 tak porušuje článek 33 ES tím, že nerespektuje jeho cíl.
24     Komise tvrdí za svou stranu, že disponuje širokou posuzovací pravomocí pro určení výše dotčené podpory. Její odpovědnost by
tedy mohla být založena, pouze jestliže by zjevným a závažným způsobem porušila omezení, která jsou stanovena pro výkon jejích
pravomocí ve smyslu judikatury vycházející z rozsudku Bergaderm a Goupil v. Komise, bod 21 výše.
25     Komise připomíná, že článek 4 základního nařízení umožňuje stanovit maximální podporu produkce a že tato „nesmí být vyšší
než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských a vyvážejících
třetích zemích“. Podle ní tudíž neexistuje žádná záruka, že tato částka podpory se bude rovnat tomuto rozdílu.
26     Komise dále zdůrazňuje, že kritéria pro stanovení podpory nejsou určena taxativně. Článek 4 odst. 2 základního nařízení totiž
zní: „zohlední se při stanovení této výše zejména […]“. Písmeno c) tohoto článku umožňuje snížení podpory za účelem zohlednění
vývoje objemu zahraničního obchodu a jeho cen. Vzhledem k tomu, že produkce Společenství představuje podstatnou část trhu
Společenství, a sice přibližně 90 %, měla Komise právo zohlednit tyto údaje.
27     Komise také vytýká žalobkyním, že nikdy nezmínily účel podpory, kterým je „umožnit odbyt produktu Společenství“. Domnívá se,
že vzhledem k tomuto cíli a hospodářským údajům, které měla k dispozici, je zcela legitimní, že mohla nepřihlédnout k ceně
čínských rajčat.
28     Údaje o produkci rajčat byly poskytnuty Spojenými státy, Izraelem a Tureckem a čínské orgány na žádost Komise neodpověděly.
Z toho Komise vyvodila, že bylo namístě snížit podporu zpracovatelům za produkci rajčatového koncentrátu o 20,54 % z důvodu
znehodnocení eura vůči americkému dolaru (– 12,2 %) a zvýšení nákladů na suroviny v konkurenčních třetích zemích, zvláště
ve Spojených státech (+ 8,4 %) a v Turecku (+ 4,4 %).
29     Podle Komise ukazují údaje dostupné na trhu Společenství pro rajčatový koncentrát pokles celkového dovozu a stabilitu dovozů
z Číny mezi lety 1997 a 1999, cenu za čínský původ v prudkém růstu a pravidelný vzrůst vývozů ze Společenství. Tyto skutečnosti
potvrzují čisté zlepšení mezinárodní konjunktury pro produkci Společenství a zatím omezenou konkurenci z Číny. Změna pravidel
výpočtu podpory tedy nebyla nutná.
30     Komise je toho názoru, že pokud by zohlednění ceny čínské suroviny mohlo skutečně vést k poklesu odhadované ceny suroviny
v hlavních producentských a vyvážejících třetích zemích, nevedl by takový pokles nutně ke zvýšení podpory produkce.
31     V každém případě a i přes chybějící odpověď ze strany čínských orgánů musela Komise stanovit výši podpory produkce před začátkem
hospodářského roku 2000/2001. Zdůrazňuje, že do té doby nikdy nezohlednila cenu čínských rajčat a že nic neodůvodňovalo její
náhlé zahrnutí poprvé do výpočtu podpory.
32     Co se týče porušení článku 33 ES, připomíná Komise, že cílem podpory produkce je umožnit odbyt produktu Společenství. Podle
ní žalobkyně nijak neprokázaly, že tento cíl porušila.
–       Porušení zásad řádné péče a řádné správy
33     Co se týče porušení povinnosti řádné péče a řádné správy, žalobkyně uplatňují, že Komise se nesnažila získat čínské ceny tak,
jak by to učinil s řádnou péčí a obezřetností postupující správní orgán. Komise také v rozporu se závazkem, který převzala,
nenapravila své pochybení, ačkoliv by tato náprava nepřinesla žádné zvláštní obtíže.
34     Komise se domnívá, co se jí týče, že mohla při respektování cílů a ustanovení základního nařízení stanovit výši podpory produkce
při neexistenci údajů týkajících se ceny čínských rajčat. Bylo tedy nepotřebné, aby pokračovala ve svých krocích vůči čínským
orgánům, které zůstaly vždy nezodpovězeny, co se týče jiných produkcí.
35     Co se týče skutečnosti jí vytýkané, že nezměnila výpočet podpory i přesto, že znala cenu rajčat placenou čínským producentům,
Komise připomíná, že první informace jí byly sděleny dopisem ze dne 13. listopadu 2000, tj. čtyři měsíce po přijetí nařízení
č. 1519/2000. Jelikož se jednalo pouze o cenu v jedné smlouvě, domnívala se Komise, že nemůže být v žádném případě považována
za reprezentativní, co se týče čínské produkce.
36     Komise dále uplatňuje, že jí byla až 9. listopadu 2001, tj. šestnáct měsíců po přijetí nařízení č. 1519/2000, sdělena čísla
možná prokazatelnější. Podle ní bylo nepředstavitelné změnit toto nařízení po takto dlouhé lhůtě a kromě toho jí žádné ustanovení
práva nedovolovalo takovou změnu provést se zpětnou účinností. Mohla by ji provést, pouze pokud by se jednalo o technickou
chybu. Komise dodává, že hospodářský rok 2000/2001 byl ukončen již o několik měsíců dříve a že byl zaveden nový mechanismus.
Závěry Soudu
37     Účastníci řízení se neshodují na výkladu ustanovení základního nařízení a na rozsahu posuzovací pravomoci, kterou Komisi toto
nařízení přiznává v oblasti určení výše podpory produkce.
38     Je třeba připomenout, že z ustálené judikatury vyplývá, že založení mimosmluvní odpovědnosti Společenství ve smyslu čl. 288
druhého pododstavce ES podléhá splnění souboru podmínek, a to: protiprávnosti jednání vytýkaného orgánům, skutečné škodě a existenci
příčinné souvislosti mezi tvrzeným jednáním a dovolávanou škodou (rozsudek Soudního dvora ze dne 29. září 1982, Oleifici Mediterranei
v. EHS, 26/81, Recueil, s. 3057, bod 16; rozsudky Soudu ze dne 11. července 1996, International Procurement Services v. Komise,
T‑175/94, Recueil, s. II‑729, bod 44; ze dne 16. října 1996, Efisol v. Komise, T‑336/94, Recueil, s. II‑1343, bod 30, a ze
dne 11. července 1997, Oleifici Italiani v. Komise, T‑267/94, Recueil, s. II‑1239, bod 20).
39     Co se týče první z podmínek, požaduje judikatura, aby bylo dáno dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž předmětem
je přiznat práva jednotlivcům (rozsudek Bergaderm a Goupil v. Komise, bod 21 výše, bod 42). Co se týče požadavku, podle kterého
musí být porušení dostatečně závažné, je rozhodujícím kritériem umožňujícím považovat jej za splněný, kritérium zjevného a závažného
nerespektování omezení dotčeným orgánem Společenství, která jsou stanovena pro jeho posuzovací pravomoc. Pokud tento orgán
disponuje pouze velice zúženým či dokonce neexistujícím prostorem pro uvážení, může postačovat pouhé porušení práva Společenství
k prokázání existence dostatečně závažného porušení (rozsudek Soudního dvora ze dne 10. prosince 2002, Komise v. Camar a Tico,
C‑312/00 P, Recueil, s. I‑11355, bod 54; rozsudek Soudu ze dne 12. července 2001, Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe v. Komise,
T‑198/95, T‑171/96, T‑230/97, T‑174/98 a T‑225/99, Recueil, s. II‑1975, bod 134).
40     Konkrétně zjištění nesprávnosti, které by se za obdobných okolností běžně obezřetná a s řádnou péčí postupující správa nedopustila,
umožňuje vyvodit závěr, že jednání orgánu představuje protiprávnost zakládající odpovědnost Společenství podle článku 288 ES
(rozsudek Comafrica a Dole Fresh Fruit Europa v. Komise, bod 39 výše, bod 134).
41     Za účelem určení rozsahu posuzovací pravomoci Komise je tedy třeba přezkoumat nejdříve ustanovení základního nařízení a následně
prověřit, zda se v tomto rámci Komise dopustila či nedopustila porušení tohoto nařízení, jež by zakládalo její odpovědnost.
–       Posuzovací pravomoc Komise podle základního nařízení
42     Zaprvé je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury zákonodárce Společenství požívá široké posuzovací pravomoci v situacích,
kdy je nutné posoudit komplexní hospodářskou situaci, jako je tomu v projednávaném případě v oblasti zemědělské politiky a politiky
rybolovu. Tato pravomoc se použije nejen ohledně povahy a dosahu ustanovení, které je třeba přijmout, ale také, v určitém
rozsahu, ohledně zjištění základních údajů. Pokud je tudíž soudu položena otázka, zda je údajné porušení právní normy dostatečně
závažné, musí se soud omezit na přezkoumání, zda orgán, kterému je toto porušení vytýkáno, neporušil výkon své diskreční pravomoci
zjevným pochybením nebo překročením pravomoci nebo zda tento orgán zjevně nepřekročil meze své posuzovací pravomoci (viz v tomto
smyslu rozsudky Soudního dvora ze dne 27. června 1989, Leukhardt, 113/88, Recueil, s. 1991, bod 20; ze dne 19. února 1998,
NIFPO a Northern Ireland Fishermen’s Federation, C‑4/96, Recueil, s. I‑681, body 41 a 42; ze dne 5. října 1999, Španělsko
v. Rada, C‑179/95, Recueil, s. I‑6475, bod 29; ze dne 25. října 2001, Itálie v. Rada, C‑120/99, Recueil, s. I‑7997, bod 44;
rozsudek Soudu ze dne 11. září 2002, Pfizer Animal Health v. Rada, T‑13/99, Recueil, s. II‑3305, body 166 a 168).
43     Zadruhé Komise disponuje rovněž na základě základního nařízení širokým prostorem pro uvážení při stanovení podpory produkce.
44     Ve druhém bodě odůvodnění základního nařízení je sice vyjádřeno, že „některé zpracované produkty mají zvláštní význam v oblastech
Společenství nacházejících se kolem Středozemního moře, kde jsou produkční ceny znatelně vyšší než ve třetích zemích“, a čtvrtý
bod odůvodnění tohoto nařízení uvádí, že „výše podpory musí vyrovnat rozdíl mezi cenami placenými ve Společenství a mezi cenami
placenými ve třetích zemích“. Tento poslední bod odůvodnění však dodává, „že je proto třeba stanovit výpočet, který by zohlednil
zejména tento rozdíl a důsledek vývoje minimální ceny, aniž by bylo dotčeno používání některých technických činitelů“. Přidání
příslovce „zejména“ naznačuje, že pro stanovení výše podpory produkce je třeba zohlednit vždy rozdíl mezi cenami placenými
producentům uvnitř Společenství a cenami placenými ve třetích zemích, dopad vývoje minimální ceny a že je kromě těchto faktorů
možno zohlednit další činitele, které jsou ponechány na volném uvážení Komise.
45     Podmínky podpory produkce jsou stanoveny v článku 4 základního nařízení. Tento stanoví ve svém odstavci 1, že podpora produkce
„nesmí být vyšší než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských
a vyvážejících třetích zemích“. Toto ustanovení nemůže být vykládáno tak, že podpora produkce se musí rovnat tomuto rozdílu,
čímž by Komisi nebyl ponechán žádný prostor pro uvážení.
46     Článek 4 odst. 2 základního nařízení ukládá dále Komisi určit výši podpory produkce „tak, aby umožnila odbyt produktů Společenství
v mezích ustanovení odstavce 1“. Po upřesnění tohoto cíle vyjmenovává toto ustanovení určité činitele, které je třeba zohlednit
při stanovení této výše. Použití příslovce „zejména“ a spojky „a“ mezi písmeny b) a c) v tomto rámci znamená, že posouzení
těchto tří kritérií Komisí předpokládá kumulativní spojení určitých faktických činitelů a nezbytných číselných údajů, jako
jsou zejména náklady suroviny ve Společenství a náklady surovin v hlavních konkurenčních třetích zemích, jakož i výše podpory
produkce stanovená pro předchozí hospodářský rok. Z toho také vyplývá, že tento seznam kogentních kritérií nemůže být taxativní,
což naznačuje existenci určitého prostoru pro uvážení svěřeného Komisi v mezích stanovených čl. 4 odst. 1 a za podmínky respektování
procesních omezení, kterými se řídí jejich uplatňování.
47     Z toho vyplývá, že Komise v zásadě disponuje při stanovení podpory širokým prostorem pro uvážení. Tento prostor pro uvážení
se přitom nevztahuje na shromáždění faktických a číselných činitelů odpovídajícím kritériím, které musí nutně zohlednit, jako
je cena suroviny v hlavních třetích zemích podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení.
48     Ve světle zásad uvedených výše je třeba ověřit opodstatněnost argumentů žalobkyň o protiprávnosti, které se měla Komise dopustit.
V této souvislosti Soud považuje za nutné posoudit na prvém místě opodstatněnost žalobního důvodu vycházejícího z porušení
zásad řádné péče a řádné správy.
–       Porušení zásad řádné péče a řádné správy
49     Komise disponuje prostorem pro uvážení, přičemž při shromaždování faktických poznatků nezbytných k výkonu své diskreční pravomoci
je vázána zásadami řádné péče a řádné správy. Podle ustálené judikatury se totiž v případě, kdy orgán Společenství disponuje
širokou posuzovací pravomocí, klade o to větší důraz na dodržování procesních záruk přiznaných právním řádem Společenství.
Mezi těmito zárukami figurují zvláště povinnost příslušného orgánu zkoumat pečlivě a nestranně všechny relevantní skutečnosti
projednávaného případu. Pouze tak může soud Společenství ověřit, zda jsou shromážděny faktické a právní poznatky, na kterých
závisí výkon posuzovací pravomoci (viz v tomto smyslu a obdobně rozsudek Soudního dvora ze dne 21. listopadu 1991, Technische
Universität München, C‑269/90, Recueil, s. I‑5469, bod 14; rozsudky Soudu ze dne 18. září 1995, Nölle v. Rada a Komise, T‑167/94,
Recueil, s. II‑2589, body 73 a následující; ze dne 19. února 1998, Eyckeler & Malt v. Komise, T‑42/96, Recueil, s. II‑401,
bod 165; ze dne 9. července 1999, New Europe Consulting a Brown v. Komise, T‑231/97, Recueil, s. II‑2403, body 37 a následující,
a rozsudek Pfizer Animal Health v. Rada, bod 42 výše, bod 171).
50     V souvislosti s uplatněním základního nařízení znamená povinnost postupovat s řádnou péčí zvláště povinnost shromáždit všechny
nezbytné faktické poznatky stanovené v čl. 4 odst. 2 jmenovaného nařízení, které mohou významně ovlivnit výsledek rozhodovacího
procesu, aby byl Komisi umožněn úplný a řádný výkon její posuzovací pravomoci. S ohledem na toto ustanovení je nesporné, že
v projednávaném případě byly náklady suroviny čínského původu jedním z nezbytných poznatků, které měla Komise zohlednit při
výpočtu výše podpory produkce, neboť Čína byla v okamžiku stanovení podpory považována za jednu z hlavních konkurenčních třetích
zemí produkce Společenství.
51     V tomto ohledu je nesporné, že se Komise spokojila se zasláním jediného dopisu čínské delegaci při Evropské unii ze dne 4. února
2000, aby požádala o požadované informace, přičemž tento dopis zůstal bez odpovědi, aniž by však v tomto ohledu Komise podnikla
v období do července 2000 další kroky.
52     Dodržování zásad řádné péče a řádné správy naopak vyžaduje, aby – vzhledem k charakteru informací týkajících se ceny suroviny
pocházející z Číny nezbytnému pro posouzení Komise – Komise provedla další kroky za účelem získání nezbytných informací od
čínských orgánů, například zasláním upomínek nebo prostřednictvím telefonických kontaktů se stálým zástupcem Čínské lidové
republiky při Evropské unii. V tomto ohledu nemůže mlčení čínských orgánů, které se podle Komise „řadí do dlouhé tradice odmítání
nebo nemožnosti odpovědět na podobné otázky“, odůvodnit nečinnost Komise z důvodu, že existovala nevyvratitelná domněnka,
že vyžadované informace nejsou k dispozici nebo že by se jakákoliv další žádost setkala se stejným mlčením. Naopak, vzhledem
k nepostradatelnému charakteru dotčených informací pro legalitu výkonu diskreční pravomoci při stanovení výše podpory mělo
mlčení spíše podnítit služby Komise podniknout včas dodatečné kroky za účelem získání těchto informací než zůstat zcela nečinnými.
53     Co se týče čínské smlouvy oznámené p. Fischlerovi dne 13. listopadu 2000, je pravdou, že Komise nemohla zohlednit údaje uvedené
v této smlouvě, která nabyla účinnosti dne 15. března 2000, neboť podle čl. 4 odst. 6 základního nařízení se musela Komise
opřít o ceny používané v roce 1999. Nicméně s přihlédnutím k zásadám řádné péče a řádné správy a vzhledem k mlčení čínských
orgánů po zaslání dopisu Komise ze dne 4. února 2000 by však minimální snaha, která by se dala očekávat od orgánu postupujícího
v projednávaném případě s řádnou péčí, spočívala alespoň v požádání těchto orgánů o informaci, zda byly tyto ceny reprezentativní,
pokud jde o ceny používané v roce 1999, a to zejména s ohledem na okolnost, že smlouva se týkala regionu Xinxiang, který představuje
podle žalobkyň významnou část čínské produkce zpracovaných rajčat. Taková povinnost je Komisi uložena tím více, že p. Fischler
sám uvedl, že „Komise nemohla považovat cenu uvedenou v soukromé smlouvě za reprezentativní průměrnou vnitrostátní cenu produkce
rajčat za hospodářský rok 2000/2001, pokud tato cena nebyla oficiálně potvrzena čínskou vládou“.
54     Z výše uvedeného vyplývá, že nečinnost Komise v návaznosti na zaslání dopisu ze dne 4. února 2000 představuje ve smyslu judikatury
dostatečně závažné porušení zásad řádné péče a řádné správy.
–       Porušení základního nařízení
55     Podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení nesmí být podpora produkce vyšší než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentovi
ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských a vyvážejících třetích zemích. Podle čl. 4 odst. 2 stejného nařízení
se při stanovení výše podpory zohlední zejména rozdíl mezi cenou suroviny stanovenou ve Společenství a cenou suroviny v hlavních
konkurenčních třetích zemích.
56     Žalobkyně uplatňují, že tato ustanovení ukládají Komisi povinnost zohlednit cenu čínské suroviny, neboť Čína je druhým světovým
vývozcem rajčat.
57     Je třeba konstatovat, že základní nařízení ukládá povinnost zohlednit cenu suroviny v hlavních producentských a vyvážejících
nebo konkurenčních třetích zemích. Čína mezi ně přitom patří. Komise tedy měla zohlednit čínskou cenu, jakmile se stala Čína
jednou z těchto zemí.
58     Komise kromě toho nepopírá, že Čína představuje jednu z hlavních zemí produkujících rajčata. Její služby se poprvé tázaly
čínských orgánů počátkem roku 2000, tyto však na tuto žádost neodpověděly.
59     Komise tvrdí, že před ní vyvstala otázka, zda může při neexistenci těchto informací stanovit výši podpory produkce na základě
své diskreční pravomoci při respektování cílů této podpory, a sice „umožnit odbyt produktů Společenství“. Zdůrazňuje, že do
té doby nikdy nezohlednila cenu čínských rajčat a že změna pravidel výpočtu podpory nebyla nutná tím spíše, že šlo o poslední
stanovení podpory před reformou režimu podpor produkce.
60     Tyto argumenty nejsou přesvědčivé. Skutečnost, že Komise do té doby nikdy nezohlednila cenu čínských rajčat, nemůže odůvodnit,
že tak nadále nečinila, když ji k tomu podmínky na trhu zavazovaly, přičemž je nesporné, že šlo o takový případ. Rovněž skutečnost,
že šlo o poslední stanovení před reformou režimu podpor produkce nemůže odůvodňovat, že k této reformě dochází za podmínek,
které nejsou v souladu se základním nařízením. Kromě toho toto nařízení sice Komisi umožňovalo zohlednit jiná kritéria a měnit
výši podpory v závislosti na těchto dodatečných kritériích. Naopak, jak je uvedeno výše v bodech 50 a následujících, neumožňovalo
jí odchýlit se od ceny suroviny v jedné z hlavních konkurenčních třetích zemí, protože výslovně stanovilo použití tohoto údaje.
61     Vzhledem k tomu, že obsah nařízení č. 1519/2000 žádným způsobem nezohledňuje cenu suroviny v jedné z hlavních producentských
a vyvážejících třetích zemích, a sice v Číně, toto nařízení porušuje kogentní podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 a 2 základního
nařízení. Taková protiprávnost, která představuje dostatečně závažné porušení pravidla, jehož předmětem je přiznat práva jednotlivcům,
je z důvodu škodlivých následků způsobilá založit mimosmluvní odpovědnost Společenství.
62     Jelikož žalobní důvod žalobkyň vycházející z porušení základního nařízení musí být přijat, není nutné zkoumat žalobní důvod
vycházející z porušení zásady legitimního očekávání, které se žalobkyně podpůrně dovolávají.

Co se týče škody
Argumenty účastníků řízení
63     Žalobkyně uplatňují, že jejich škoda odpovídá přesnému rozdílu mezi výší podpory, která byla stanovena v nařízení č. 1519/2000,
a výší, která by byla stanovena, kdyby Komise zohlednila čínské ceny.
64     Z údajů týkajících se čínských cen, obsažených v osvědčení obdrženém od čínských orgánů v září 2001, vypočítaly žalobkyně
výši podpory, která měla být přiznána pro hospodářský rok 2000/2001. Zohlednění Číny při výpočtu průměrné ceny hlavních producentských
třetích zemí produkujících rajčata podle nich způsobuje podstatné snížení této ceny, a zvětšuje tak podstatně rozdíl mezi
cenou placenou zemědělci a cenou v hlavních vyvážejících třetích zemí ve srovnání s rozdílem, který byl vypočítán Komisí.
Podle žalobkyň obdržel průmysl za každý metrický cent rajčatového koncentrátu 28/30 o 4,031 eur méně, než by obdržel, kdyby
byla zohledněna čínská cena. To znamená, že se průmyslu dostalo podpory o 23 % nižší, než se mu dostat mělo. Jedná se tedy
o procentuální sazbu, které jsou žalující společnosti oprávněny domáhat se na Komisi.
65     Žalobkyně se kromě toho domnívají, že utrpěly a stále jim vzniká velká škoda spojená nejen s odmítnutím Společenství zaplatit
jim dlužné částky, ale také se snížením hodnoty peněz, jakož i se skutečností, že částky, které by obdržely, pokud by Komise
správně vypočítala výši podpory, by jim umožnily obdržet alespoň výtěžek za jejich uložení na bankovní účty.
66     Žalobkyně uplatňují, že z důvodu použití chybné a protiprávní metody výpočtu jim byla přiznána nižší podpora než podpora,
která jim přiznána být měla. Pochybení, kterého se Komise dopustila, a odmítnutí jej napravit způsobily žalobkyním určitou
škodu. Jelikož příčinou jejich škody je protiprávní jednání Komise, je podle nich založena příčinná souvislost.
67     Komise připomíná, že podle ustálené judikatury musí být škoda, jejíž náhrada je požadována, skutečná a určitá. Pokud přitom
mohlo zohlednění ceny čínské suroviny nejprve vést k podstatnému snížení odhadované ceny suroviny v hlavních producentských
a vyvážejících třetích zemích, nepřineslo by toto snížení nutně vzhledem k diskreční pravomoci, kterou disponuje Komise, zvýšení
podpory produkce.
68     Tím spíše by se podle ní toto zvýšení podpory nemohlo s jistotou rovnat rozdílu mezi výpočtem ceny suroviny v hlavních producentských
a vyvážejících třetích zemích s přihlédnutím a bez přihlédnutí k ceně čínských rajčat.
69     Komise se tudíž domnívá, že výše škody navrhovaná žalobkyněmi je hypotetická a nemůže být Soudem uznána. Stejný závěr platí,
pokud jde o majetkovou škodu, které se dovolávají.
Závěry Soudu
70     Je třeba připomenout, že podle judikatury (rozsudky Soudního dvora ze dne 27. ledna 1982, De Franceschi v. Rada a Komise,
51/81, Recueil, s. 117, bod 9, a Birra Wührer a další v. Rada a Komise, 256/80, 257/80, 265/80, 267/80 a 5/81, Recueil, s. 85,
bod 9; rozsudek Soudu ze dne 18. května 1995, Wafer Zoo v. Komise, T‑478/93, Recueil, s. II‑1479, bod 49), musí být škoda,
jejíž náhrada je požadována, skutečná a určitá.
71     Žalobci přísluší povinnost předložit soudu Společenství důkazní materiály k prokázání existence a rozsahu takové škody (rozsudek
Soudního dvora ze dne 21. května 1976, Roquette Frères v. Komise, 26/74, Recueil, s. 677, body 22 až 24; rozsudky Soudu ze
dne 9. ledna 1996, Koelman v. Komise, T‑575/93, Recueil, s. II‑1, bod 97, a ze dne 28. dubna 1998, Dorsch Consult v. Rada
a Komise, T‑184/95, Recueil, s. II‑667, bod 60).
72     Žalobkyně odhadují svou škodu jako přesný rozdíl mezi výší podpory, která byla stanovena v nařízení č. 1519/2000, a výší,
která by byla stanovena, kdyby Komise zohlednila čínské ceny.
73     Zaprvé je třeba zdůraznit, že čínské ceny, o které se opírají, jsou ceny, které byly získány prostřednictvím španělských diplomatických
služeb v Pekingu. Jedná se o průměrnou cenu rajčat placenou producentům z provincie Xinjiang představující podle žalobkyň
přibližně 88 % čínské produkce zpracovaných rajčat. Tato čísla jsou Komisí zpochybňována, neboť představují nízký průměr.
Komise nebyla schopna posoudit, zda byly v souladu s ustanoveními základního nařízení. Při hodnocení komplexní hospodářské
situace se její posuzovací pravomoc použije také ohledně zjištění základních údajů (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora
ze dne 29. října 1980, Roquette v. Rada, 138/79, Recueil, s. 3333, bod 25).
74     Jestliže totiž základní nařízení přiznává Komisi určitý prostor pro uvážení při stanovení výše částky podpory, není možné
určit s jistotou důsledek zohlednění ceny zaplacené čínským producentům rajčat na výši podpory. Článek 4 odst. 1 nestanoví,
že podpora produkce se musí rovnat rozdílu mezi minimální cenou zaplacenou producentovi ve Společenství a cenou suroviny v hlavních
producentských třetích zemích. Stanoví pouze maximální hranici.
75     V tomto ohledu je namístě uvést, že skutečnost, že Komise v minulosti mohla stanovit výši podpory na úrovni přesně odpovídající
rozdílu mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských a vyvážejících
třetích zemích, ji žádným způsobem nezavazovala zachovat podporu na této úrovni. Bylo by dokonce v rozporu s literou a účelem
základního nařízení, kdyby Komise nezohlednila vývoj situace na mezinárodních trzích, a případně tak ztížila odbyt produktů
Společenství.
76     Žalobkyně se proto nemohou dovolávat práva na maximální podporu odpovídající rozdílu mezi minimální cenou placenou producentu
ve Společenství a cenou suroviny v hlavních třetích zemích po zohlednění čínských cen.
77     Proto škoda, kterou žalobkyně vypočetly a která je upřesněna v tabulce v příloze A.27 k žalobě, není určitá.
78     Vzhledem k tomu, že veškeré podmínky, které musí být splněny, aby byla založena mimosmluvní odpovědnost Společenství, nejsou
splněny, je namístě žalobu zamítnout.

K nákladům řízení
79     Na základě čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Soudu může Soud ve výjimečných případech náklady řízení rozdělit. I když žalobkyně
byly ve sporu neúspěšné, je nicméně třeba vzít pro rozhodnutí o náhradě nákladů řízení v úvahu jednání žalované, které nebylo
v souladu s právní úpravou Společenství.
80     Soud tudíž učinil spravedlivé posouzení okolností případu a rozhodl, že žalobkyně ponesou pět šestin svých nákladů řízení
a že Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení jednu šestinu nákladů řízení žalobkyň.
Z těchto důvodů
SOUD (třetí senát)
rozhodl takto:
1)
Žaloba se zamítá.
2)
Žalobkyně ponesou pět šestin svých nákladů řízení a Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení jednu šestinu nákladů řízení
žalobkyň.
Azizi
Dehousse
Cremona
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 17. března 2005.
Vedoucí soudní kanceláře

Předseda
H. Jung

J. Azizi
*
Jednací jazyk: francouzština.