CELEX: 62003TJ0160
Tacis programma
Uzaicinājums uz konkursu
Konkursa procedūras pārkāpumi
Prasība par zaudējumu atlīdzību

Prāvas priekšvēsture
1
AFCon Management Consultants
(turpmāk tekstā – “
AFCon
”) ir konsultāciju sabiedrība, kas specializējusies lauksaimniecības jomā valstīs ar pārejas ekonomiku; un tās vadītāji, akcionāri
un dibinātāji ir P. Makmulins [
P.

Mc Mullin
] un S. Ogreidijs [
S.

O'Grady
] (turpmāk tekstā, kopā saukti – “prasītāji”).
2       1999. gada 28. maijā Komisija
Tacis
programmas ietvaros izsludināja slēgtu konkursu tehniskās palīdzības pakalpojumu līgumam ar nosaukumu “Agricultural extension
services in South Russia” [Lauksaimniecības paplašināšanas pakalpojumi Dienvidkrievijā], ar atsauci FDRUS 9902 (turpmāk tekstā
– “attiecīgais līgums”).
3       1999. gada 29. jūlijā vērtēšanas komiteja no 21 uzņēmuma, kas bija paudis ieinteresētību par šo konkursu, izveidoja ierobežotu
sarakstu ar desmit uzņēmumiem, kas tika uzaicināti iesniegt piedāvājumu.
4       1999. gada 16. un 17. decembrī notika vērtēšanas komitejas sēde astoņu saņemto piedāvājumu izvērtēšanai (turpmāk tekstā –
“pirmā vērtēšana”). Komiteja par labāko atzina konsorcija, ko veidoja
GFA – Gesellschaft für Agrarprojekte mbH (GFA‑Agrar)
un
Stoas Agri‑projects Foundation (Stoas)
, piedāvājumu,
AFCon
piedāvājums tika ierindots otrajā vietā.
5       Vēlāk Komisija atklāja interešu konfliktu starp vērtēšanas komitejas locekli un konsorciju, ko veidoja
GFA‑Agrar
un
Stoas (GFA).
Minētais loceklis – A kungs – bija nodarbināts
Agriment International BV
, kas ir
Stoas
filiāle. Komisija pārtrauca savu sadarbību ar A kungu un informēja, ka vairs neizmantos viņa pakalpojumus.
6       Šī interešu konflikta dēļ Komisija 2000. gada 3. martā nolēma atcelt pirmo vērtēšanu un, lai veiktu otro vērtēšanu, iecelt
komiteju, ko veidotu jauni locekļi. Ar 2000. gada 28. marta vēstuli Komisija informēja pretendentus par šo lēmumu.
7       2000. gada 15. un 16. maijā vērtēšanas komiteja veica otro piedāvājumu vērtēšanu (turpmāk tekstā – “otrā vērtēšana”). Saskaņā
ar šo vērtējumu par labāko tika atzīts
GFA
piedāvājums.
GFA
tehniskais piedāvājums saņēma 72,69 % (trešā vieta); tā finansiālais piedāvājums bija EUR 2 131 870 (pirmā vieta).
AFCon
piedāvājums tika ierindots otrajā vietā – tā tehniskais piedāvājums saņēma 75,32 % (pirmā vieta) un tā finansiālais piedāvājums
bija EUR 2 499 750 (sestā vieta).
8       2000. gada augustā Komisija piešķīra līguma slēgšanas tiesības
GFA
. Ar 2000. gada 17. augusta vēstuli Komisija informēja par to
AFCon
.
9       2000. gada 9. oktobrī
AFCon
iesniedza sūdzību Komisijā par slikto konkursa procedūras vadību.
AFCon
norādīja, ka
GFA
finansiālais piedāvājums bija zemāks par tirgus cenu. Komisija 2000. gada 9. novembrī noraidīja šo sūdzību.
10     2000. gada 18. decembra un 2001. gada 31. janvāra vēstulēs
AFCon
norādīja, ka
GFA
ir pārkāpis konkursa noteikumus. 2001. gada 28. februāra vēstulē Komisija noraidīja šo apgalvojumu.
11     2001. gada 15. marta vēstulē
AFCon
vēlreiz norādīja, ka
GFA
piedāvājums pārkāpa
Tacis
līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru. Komisija uz šo vēstuli neatbildēja.
12     2001. gada 15. maijā
AFCon
iesniedza sūdzību Eiropas ombudam. Saskaņā ar šo sūdzību:
–
GFA
finansiālais piedāvājums neatbilda konkursa noteikumiem (pirmais iebildums);
–       pēc tam, kad Komisija bija konstatējusi interešu konfliktu, tā neveica vajadzīgos pasākumus atbilstoši līgumu slēgšanas tiesību
piešķiršanas procedūras noteikumiem (otrais iebildums);
–       Komisija pārkāpa konkursa noteikumus, dažas nedēļas pirms līguma parakstīšanas atļaujot veiksmīgajam pretendentam aizvietot
lielāko daļu tā ilgtermiņa ekspertu ar citām personām (trešais iebildums).
13     Ar 2002. gada 22. aprīļa lēmumu (Lēmums 834/2001/GG) ombuds atzina, ka tikai pirmais iebildums ir pamatots. Šajā sakarā tas
norādīja:
“Tā ir laba administratīvā prakse konkursa procedūrās, ja administrācija ievēro šīm procedūrām paredzētos noteikumus. Šajā
lietā, atļaujot pretendentiem iekļaut ekspertu atalgojumu atmaksājamās pozīcijās, Komisija nav ievērojusi konkursa procedūrai
piemērojamos noteikumus un ar šiem noteikumiem paredzēto mērķi. Tā ir slikta pārvaldība”.
14     Attiecībā uz otro un trešo iebildumu ombuds atzina, ka Komisija nav pieļāvusi sliktu pārvaldību.
15     2002. gada 25. maija vēstulē
AFCon
pieprasīja Komisijai kā zaudējumu atlīdzību par ciesto kaitējumu sakarā ar līguma slēgšanas tiesību nepiešķiršanu samaksāt
tam šādas summas:
–       peļņas zaudējumu: EUR 624 937;
–       “projekta profila” zaudējumus: EUR 600 000;
–       “profesionālās attīstības” zaudējumus: EUR 150 000.
16     Ar 2002. gada 25. jūlija vēstuli Komisija šo lūgumu noraidīja.
17     2002. gada 13. septembra vēstulē
AFCon
lūdza Komisiju izsniegt tam noteiktus dokumentus saistībā ar attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru. Komisija
izpildīja šo lūgumu 2002. gada 3. oktobrī; tā neizsniedza vienīgi vērtēšanas ziņojumus un vērtēšanas komitejas protokolus,
kā arī konkurentu piedāvājumus, kas ietilpa izņēmumos, kuri paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas
(EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.), attiecīgi,
4. panta 3. punkta otrajā daļā un 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā.
18     Ar 2002. gada 11. oktobra vēstuli
AFCon
iesniedza atkārtotu pieteikumu Regulas Nr. 1049/2001 izpratnē.
AFCon
lūdza piekļuvi vairākiem dokumentiem saistībā ar attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru.
19     Ar 2002. gada 22. novembra vēstuli Komisija piešķīra piekļuvi noteiktiem dokumentiem un attiecībā uz pārējiem apstiprināja
savu atteikumu izsniegt pieprasītos dokumentus.
20     Tai pašā laikā ar 2002. gada 4. septembrī Birnes [
Byrne
] kungam, Komisijas loceklim, nosūtītu vēstuli Īrijas valsts Eiropas lietu ministrs D. Roše [
D. Roche
] izteica atbalstu
AFCon
un lūdza Komisiju rast risinājumu pastāvošajām domstarpībām ar
AFCon.
21     2002. gada 10. oktobra un 2002. gada 4. novembra vēstulēs Komisija atkārtoja savu nostāju jautājumā par attiecīgās konkursa
procedūras likumību.
22     2002. gada 15. novembrī B. Krovlijs [
B. Crowley
], Eiropas Parlamenta deputāts, iesniedza Komisijai rakstveida jautājumu (3365/02) saistībā ar attiecīgā līguma slēgšanas
tiesību piešķiršanu. Patena [
Patten
] kungs, Komisijas loceklis, uz to atbildēja 2002. gada 23. decembrī. Pēc tam Krovlijs iesniedza vēstuli Patena kungam, uz
kuru tas atbildēja 2003. gada 3. aprīlī.
23     2003. gada 18. februāra vēstulē D. Roše Birnes kungam otrreiz izteica atbalstu
AFCon
. 2003. gada 8. aprīļa vēstulē Birnes kungs atkārtoja Komisijas viedokli.

Process
24     Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2003. gada 12. maijā, prasītāji cēla šo prasību.
25     Pēc tiesneša referenta ziņojuma Pirmās instances tiesa (piektā palāta) nolēma sākt mutvārdu procesu un Pirmās instances tiesas
Reglamenta 64. pantā paredzēto procesa organizatorisko pasākumu ietvaros rakstveidā uzdeva lietas dalībniekiem vairākus jautājumus
un lūdza Komisiju iesniegt noteiktus dokumentus. Lietas dalībnieki izpildīja šos lūgumus noteiktajos termiņos.
26     Tiesas sēdē 2004. gada 6. jūlijā tika uzklausīti lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un to atbildes uz Pirmās instances
tiesas uzdotajiem jautājumiem.

Lietas dalībnieku prasījumi
27     Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–       piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus sakarā ar projekta
Tacis
FDRUS 9902 konkursa procedūras pārkāpumu, kā arī kompensējošus procentus, sākot no zaudējumu rašanās dienas;
–       piespriest Komisijai samaksāt procentus par zaudējumiem, sākot no tiesas sprieduma pasludināšanas dienas;
–       piespriest Komisijai iesniegt noteiktus dokumentus saistībā ar piedāvājumu izvērtēšanas procedūru;
–       piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
28     Komisijas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–       prasību noraidīt;
–       piespriest prasītājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums
A –
Par lūgumu par pierādījumu savākšanas pasākumiem
29     Prasītāji saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 65. panta b) apakšpunktu ir lūguši Pirmās instances tiesu piespriest
Komisijai iesniegt noteiktus dokumentus saistībā ar piedāvājumu izvērtēšanas procedūru un vajadzības gadījumā – uzklausīt
lieciniekus.
30     Pirmās instances tiesa procesa organizatorisko pasākumu ietvaros tai skaitā lūdza Komisiju iesniegt informāciju saistībā ar
pretendentu piedāvājumiem, kā arī dokumentāciju attiecībā uz pirmo un otro vērtēšanu. Šie lūgumi būtībā sakrīt ar prasītāju
lūgtajiem pierādījumu savākšanas pasākumiem. Līdz ar to Pirmās instances tiesa uzskata, ka lietas materiālos esošā informācija
ir pietiekama lietas izskatīšanai, un nav jāprasa iesniegt citus dokumentus vai uzklausīt lieciniekus.
B –
Par prasību attiecībā uz zaudējumu atlīdzību
31     Kopienu tiesības atzīst tiesības uz zaudējumu atlīdzību gadījumā, kad ir izpildīti trīs nosacījumi, proti, pārkāptajai tiesību
normai ir jāpiešķir indivīdiem tiesības, pārkāpumam jābūt pietiekami izteiktam un jāpastāv tiešai cēloņsakarībai starp tiesību
akta autoram paredzētā pienākuma pārkāpumu un kaitējumu, kas nodarīts cietušajām personām (Eiropas Kopienu Tiesas 1996. gada
5. marta spriedums apvienotajās lietās C‑46/93 un C‑48/93
Brasserie du pêcheur
un
Factortame
,
Recueil
, I‑1029. lpp., 51. punkts, 2000. gada 4. jūlija spriedums lietā C‑352/98 P
Bergaderm
un
Goupil
/Komisija,
Recueil
, I‑5291. lpp., 41. un 42. punkts).
32     Jāpārbauda, vai prasītāji ir pierādījuši, ka minētie nosacījumi esošajā lietā ir izpildīti.
1.
Par Komisijas rīcības nelikumību
33     Prasītāji būtībā izvirza apgalvojumus par trīs pārkāpumiem. Pirmkārt,
GFA
piedāvājums nav atbildis attiecīgā konkursa noteikumiem. Otrkārt, Komisija vērtēšanā ir ņēmusi vērā neatļautus kritērijus.
Treškārt, atklājot interešu konfliktu, Komisija nav veikusi vajadzīgos pasākumus.
a)     Par
GFA
piedāvājuma likumību
Lietas dalībnieku argumenti
34     Prasītāji norāda, ka
GFA
piedāvājums neatbilda attiecīgā konkursa noteikumiem. Šie noteikumi ietvēra:
–       instrukcijas pretendentiem [Eiropas Komisija, SCR(E)
Tacis
, “Instructions to tenderers”, 1999. gada 22. jūnija redakcija], it īpaši to C.2.1 punkts;
–       vadlīnijas tehniskā un finansiālā piedāvājuma sagatavošanai [Eiropas Komisija, SCR(E)
Tacis
, “Guidelines for the preparation of the technical and financial proposal”, 1999. gada janvāra redakcija] (turpmāk tekstā
– “vadlīnijas”), it īpaši noteikumi attiecībā uz B pielikuma (“Organisation and methods”) un D pielikuma (“Breakdown of prices
for Tacis contracts”) sagatavošanu;
–       attiecīgā līguma dokumenti (Eiropas Komisija, “Technical assistance to economic reform in the food and agriculture sector,
Terms of reference, Project: Russia “Agricultural extension services in South Russia – Farm extension project””, 1999. gada
4. jūnijs).
35     Prasītāji uzskata – no šiem noteikumiem izriet, ka finansiālajam piedāvājumam ir jāatbilst tehniskajam piedāvājumam un par
apmācību atbildīgo personu atalgojums jānorāda tam paredzētā pozīcijā.
36     Šie noteikumi esot viennozīmīgi. To mērķis esot nostādīt visus piedāvājumus vienlīdzīgā stāvoklī, lai varētu veikt to salīdzināšanu.
Tos apstiprinājusi Komisijas prakse līdzīgā līgumā, kas tika īstenots vienlaicīgi ar šo līgumu (FDRUS 9901).
37
GFA
pārkāpa šos noteikumus, jo:
–       “cilvēkdienu” skaits tā tehniskajā piedāvājumā pārsniedz tā finansiālajā piedāvājumā norādīto;
–       finansiālajā piedāvājumā
GFA
par apmācību atbildīgo personu atalgojuma daļu ir ierindojis postenī “atlīdzināmi izdevumi”, kas parasti ir rezervēts ar apmācību
saistītu darbību izdevumu atmaksai, “kā lidojumi, dienas naudas apmācību dalībniekiem, dalības maksa utt.”
38     Tādējādi
GFA
ir samazinājis sava finansiālā piedāvājuma summu. Atšķirības starp abiem piedāvājumiem ir šādas:
Tehniskais piedāvājums
Finansiālais piedāvājums
Atšķirība
2 687 cilvēkdienas (ES eksperti)
2 200 cilvēkdienas (ES eksperti)
(487) cilvēkdienas
4 615 cilvēkdienas (vietējie eksperti)
2 250 cilvēkdienas (vietējie eksperti)
(2 365) cilvēkdienas
5 300 cilvēkdienas (palīgpersonāls)
3 500 cilvēkdienas(palīgpersonāls)
(1 800) cilvēkdienas
Kopā 12 602 cilvēkdienas
7 950 cilvēkdienas
(4 652) cilvēkdienas
Šīs atšķirības tikušas pieskaitītas atmaksājamiem izdevumiem.
39     Prasītāji norāda, ka ombuds būtībā ir apstiprinājis viņu argumentāciju, atzīstot – pretēji attiecīgā konkursa noteikumiem,
atļaujot
GFA
norādīt apmācības izdevumus kā izdevumus, kas ietilpst atmaksājamiem izdevumiem rezervētā pozīcijā, Komisija ir pieļāvusi
sliktu pārvaldību.
40     Visbeidzot, prasītāji uzskata, ka to kritiku apstiprina grūtības, ar kurām Komisija sastapās laikā, kad
GFA
veica līguma izpildi.
41     No šiem faktiem prasītāji secina, ka, pārkāpumu dēļ neizslēdzot
GFA
, Komisija pārkāpa vienlīdzīgas attieksmes, samērīguma un tiesiskās paļāvības principus.
42     Komisija norāda, ka
GFA
piedāvājuma iesniegšanas veids nebija nelikumīgs, jo:
–       noteikumi, uz kuriem prasītāji atsaucas, nav juridiski saistoši; tie neparedz viennozīmīgu veidu, kā finansiālajā piedāvājumā
ir jāatspoguļo ekspertu atalgojums;
–       1977. gada 21. decembra Finanšu regula, kas piemērojama Kopienu vispārējam budžetam (OV L 356, 1. lpp.), kas grozīta ar Padomes
1998. gada 23. novembra Regulu (EK, EOTK,
Euratom
) Nr. 2548/98 (OV L 320, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Finanšu regula”), un Padomes 1996. gada 25. jūnija Regula (
Euratom
, EK) Nr. 1279/96 par palīdzības sniegšanu jaunajām neatkarīgajām valstīm un Mongolijai to centienos reformēt un attīstīt
savu ekonomiku (OV L 165, 1. lpp.) (3. pants un III pielikums) neietver īpašus noteikumus, saskaņā ar kuriem apmācības izdevumus
iespējams norādīt atmaksājamiem izdevumiem rezervētā pozīcijā;
–       Komisijai nav pastāvīgas prakses šajā jautājumā, tādējādi prasītāji nevar atsaukties uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu;
–       tā kā nav tieši aizliegts norādīt apmācības speciālistu atalgojumu atlīdzināmu izdevumu pozīcijā,
GFA
varēja pielietot šādu metodi;
–
GFA
piedāvājuma noformējums netraucēja piedāvājumu salīdzināšanu, jo vērtētāji, veicot salīdzinošo novērtējumu, varēja ņemt vērā
faktu, ka apmācības speciālistu atalgojums ir uzskatīts par atmaksājamiem izdevumiem;
–       ombuda nostāja nav noteicoša;
–       ar publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu saistīti vēlāki apstākļi, tai skaitā līguma izpilde, nav svarīgi.
Pirmās instances tiesas vērtējums
43     Atbilstoši instrukciju pretendentiem C.2.1 punktam:
“Cenu sadalījums jāveic saskaņā ar līguma projekta D pielikumu, un cenai jābūt noteiktai [EUR]. Piedāvājumus, kas iesniegti
jebkurā citā valūtā vai norādot kļūdainu cenas sadalījumu, var noraidīt”.
44     Vadlīniju D pielikumu veido ievaddaļa, kas paredz metodi, kura jāievēro, iesniedzot piedāvājumu. Turklāt tas ietver veidlapu,
kas sastāv no tabulas, kura paredzēta pretendentu sniegtajai informācijai. Šo tabulu veido četras pamatpozīcijas:
“1) Atalgojums (
Fees
), tai skaitā:
a) Rietumu ekspertiem,
b) vietējiem ekspertiem,
c) palīgpersonālam;
2) Dienas nauda;
3) Tiešie izdevumi;
4) Atmaksājamie izdevumi.”
45     Atbilstoši vadlīnijām:
“Sekojošie paskaidrojumi ir sniegti nolūkā palīdzēt pretendentiem sagatavot D pielikumu (finansiālais sadalījums) [..]. Gadījumā,
ja šīs vadlīnijas nav ievērotas, pretendentam jāpamato atkāpe, pievienojot paskaidrojumu [..]
4. [..] D pielikumā norādītajiem skaitļiem (katrai kategorijai vai individuālam ekspertam) precīzi jāatbilst darba laika sadalījuma
tabulā norādītajiem skaitļiem (laiks, ko projektam velta katrs eksperts), kas iesniegta saskaņā ar B pielikumu (personāla
uzdevumu apkopojums)”.
46     Tādējādi Komisija skaidri un viennozīmīgi norādīja, ka jāpastāv “precīzai” attiecībai starp B un D pielikumā iekļautajiem
datiem un jebkura neatbilstība ir jāpamato ar paskaidrojumu.
47     Finansiālā un tehniskā piedāvājuma saskaņotības princips tāpat ir paredzēts paskaidrojumos pirms vadlīnijām pievienotā B pielikumā
esošās veidlapas, kas nosaka:
“Svarīgi: iepriekš minētajam kopsavilkumam jāatbilst atalgojuma sadalījumā paredzētajam apjomam”.
48     Lai pārbaudītu, vai
GFA
piedāvājums atbilda šiem noteikumiem, jāatgādina, ka attiecībā uz sadaļu “apmācība”
GFA
tehniskais piedāvājums (A pielikums) ietvēra šādus skaitļus:
1. tabula
Skaits (cilvēkdienas)
Tehniskā palīdzība
Apmācība
Pavairošana
Izdale
Kopā
ES eksperti
2 200
487
2 687
Vietējie eksperti
2 250
2 365
4 615
Palīgpersonāls
3 500
1 800
5 300
Kopā
7 950
4 652
12 602

49     Finansiālajā piedāvājumā (D pielikums)
GFA
pozīcijā “A. Atalgojumi” norādīja šādus skaitļus:
2. tabula

Skaits (cilvēkdienas)
Summa (EUR)
ES eksperti
2 200
821 000
Vietējie eksperti
2 250
58 750
Palīgpersonāls
3 500
61 250
Kopā
7 950
941 000

50     Norādītais cilvēkdienu skaits (7 950) ir par 4 652 dienām mazāks nekā tehniskajā piedāvājumā norādītais (12 602).
51     Tomēr no
GFA
finansiālā piedāvājuma noteikumiem izriet, ka šī atšķirība ir radusies tādēļ, ka minētās 4 652 cilvēkdienas ir uzskatītas
par atmaksājamiem izdevumiem.
52
GFA
finansiālajā piedāvājumā ietvertajā atsaucē, kā arī pievienotajā paskaidrojumā atkārtota tehniskajā piedāvājumā sniegtā informācija,
kas norādīta iepriekš (1. tabula). Šis paskaidrojums izskaidro, ka atšķirība starp abiem piedāvājumiem ir radusies saistībā
ar izdevumiem, kas rezervēti personālam, kurš nodrošinās apmācības, [materiālu] pavairošanu un izdali.
GFA
finansiālais piedāvājums turklāt ietver tabulu, kurā detalizēti aprakstīti visi ar minētajām darbībām saistītie atmaksājamie
izdevumi. No minētās tabulas izriet, ka kopumā 4 652 cilvēkdienas ir iekļautas atmaksājamos izdevumos, ar kopējo vērtību EUR 282 425.
Pretēji prasītāju apgalvojumam, atšķirība starp finansiālo un tehnisko piedāvājumu tādējādi ir tīri formāla un nekavē pretendentu
piedāvājumu efektīvu salīdzināšanu.
53     Turklāt ir jākonstatē, ka
GFA
finansiālais piedāvājums atbilstoši darba uzdevumam ietvēra pakalpojumus EUR 500 000 vērtībā apmācībai un EUR 200 000 vērtībā
ar [materiālu] pavairošanu un izdali saistītām darbībām.
54     Līdz ar to ir jānoraida iebildumi, ka Komisija ir rīkojusies nelikumīgi, nenoraidot
GFA
piedāvājumu saistībā ar atšķirībām tehniskajā un finansiālajā piedāvājumā.
b)     Attiecībā uz prasību par nelikumīgiem vērtēšanas kritērijiem
Lietas dalībnieku argumenti
55     Prasītāji sūdzas par to, ka Komisija atļāva vērtēšanas komitejai otrajā vērtēšanā ņemt vērā
AFCon
iepriekšējo pieredzi
Tacis
projektu īstenošanā, tādējādi pārkāpjot piemērojamos noteikumus. Regulas Nr. 1279/96 III pielikuma 3. punkts, kā arī IV pielikuma
3. punkts Padomes 1999. gada 29. decembra Regulā (EK,
Euratom
) Nr. 99/2000 par palīdzības sniegšanu partnervalstīm Austrumeiropā un Vidusāzijā (OV 2000, L 12, 1. lpp.), paredz – vērtējot
piedāvājumus, “pretendenta īpašo pieredzi
Tacis
[īstenošanā] neņem vērā”. Atbilstoši šiem noteikumiem piedāvājums tiek vērtēts, tikai “samērojot tehnisko kvalitāti ar cenu,
abus vērtēšanas kritērijus paziņo katrā uzaicinājumā uz konkursu, [un] tehnisko vērtēšanu veic saskaņā ar šādiem kritērijiem:
pakalpojumu sniegšanai piedāvāto darbu organizācija, grafiks, metodes un plāns, pakalpojumu sniegšanai piedāvātā personāla
kvalifikācija, pieredze, iemaņas un vietējo uzņēmējsabiedrību vai ekspertu izmantošana, to integrācija projektā un to ieguldījums
noturīgu projekta rezultātu nodrošināšanai.”
56     Šajā gadījumā viens no komitejas locekļiem, kas piedalījās otrajā vērtēšanā – G. Rea [
G. Rea
] – uzskatīja, ka
Tacis
FDRUS 9405 projekta “Atbalsts privātām fermām Krievijā” ietvaros laika posmā no 1996. līdz 1998. gadam P. Makmulina un
AFCon
nodibinātie konsultatīvie centri līguma pārrunu laikā nedarbojās un nesniedza tehniskus padomus. Šis apgalvojums, kas bija
kļūdains, ietekmēja pārējos komitejas locekļus.
57     Pēc tam, kad prasītāji procesa organizatorisko pasākumu ietvaros bija saņēmuši dažādus ar vērtēšanas komitejas darbu saistītus
dokumentus, tie tiesas sēdē norādīja, ka viena no minētās komitejas loceklēm – K. Kartunena [
K. Karttunen
] – savā ziņojumā ir tieši norādījusi, ka ir ņēmusi vērā faktu, ka
AFCon
nebija pieredzes citu projektu īstenošanā Krievijā.
58     Komisija noliedz jebkādu pārkāpumu pastāvēšanu. Tā atzīst, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1279/96 III pielikuma 3. punktu tā nedrīkst
ņemt vērā pretendentu pieredzi citu
Tacis
līgumu ietvaros.
59     Šajā lietā vērtēšanas komiteja uzklausīja katru pretendentu saistībā ar tā tehnisko piedāvājumu. Šim mērķim netika izveidots
nekāds vispārējs jautājumu saraksts; pārrunu saturs atšķīrās katram pretendentam. Pārrunu laikā P. Makmulinam bija iespēja
apstrīdēt visus
AFCon
nelabvēlīgos apgalvojumus.
Pirmās instances tiesas vērtējums
60     Iebildumi par to, ka ir ņemta vērā
AFCon
pieredze iepriekšējos
Tacis
programmas finansētos projektos, nav pietiekami pamatoti.
61     Dokumentācija saistībā ar piedāvājumu novērtēšanu, kas tika pievienota lietas materiāliem pēc procesa organizatorisko pasākumu
piemērošanas, nepierāda, ka vērtēšanas komitejas locekļi kā vienu no piedāvājumu vērtēšanas kritērijiem ir ņēmuši vērā pretendentu
iepriekšējo pieredzi saistībā ar
Tacis
programmas finansētiem projektiem. No dokumentiem ar nosaukumu “Detailed technical evaluation per tenderer” izriet, ka vērtēšanas
komiteja balstījās uz astoņiem objektīviem kritērijiem attiecībā uz ekspertu pieredzi, pieeju projektam un vietējo ekspertu
dalību. Turklāt vērtētāju ziņojums saistībā ar
AFCon
piedāvājuma vērtēšanu neietvēra negatīvu novērtējumu attiecībā uz pieredzes trūkumu vai iepriekš pastāvošām grūtībām
Tacis
programmas finansēto projektu izpildes ietvaros. Tādējādi vērtēšanas komitejas locekļi kā vienu no
AFCon
piedāvājuma stiprajām pusēm ir uzsvēruši projekta vadītāja kvalitāti, kā arī tā pieredzi projektā paredzētajā reģionā. Kā
vienu no vājajām pusēm vērtēšanas komitejas locekļi it īpaši norādīja, ka projekta vadītājam ir tikai ierobežotas krievu valodas
zināšanas un ka vispārīgi piedāvājums šķiet pārāk ambiciozs un noteiktos aspektos – pārāk neelastīgs.
62     Attiecībā uz argumentiem saistībā ar G. Rea kunga komentāriem jākonstatē, ka minētais vērtēšanas komitejas loceklis savā galīgajā
ziņojumā nav sniedzis ne mazāko norādi uz
AFCon
grūtībām iepriekšējo projektu ietvaros.
63     Tāpat ārējā vērtētāja – K. Kartunenas – ziņojums, uz ko prasītāji atsaucās tiesas sēdē, neietver negatīvas piezīmes par
AFCon
iepriekšējo pieredzi
Tacis
programmas finansētu projektu ietvaros. Minētais ziņojums tai skaitā uzsver projekta vadītāja Krievijā iegūto pieredzi, vienlaikus
norādot, ka pārrunu laikā “viņš nebija atklāts par projekta apgabalā pastāvošo Lauksamniecības konsultatīvo centru pašreizējo
situāciju”.
64     Līdz ar to ir pietiekami konstatēt – prasītāji nav pierādījuši, ka Komisija, izvērtējot
AFCon
piedāvājumu, balstījās uz tā pieredzes iepriekšējos
Tacis
programmas projektos negatīvu novērtējumu. Tādējādi prasības pamati par
AFCon
piedāvājuma vērtēšanā izmantoto kritēriju nelikumību ir noraidāmi.
c)     Par interešu konflikta sekām
Lietas dalībnieku argumenti
65     Prasītāji Komisijai pārmet, ka tā nav izvērtējusi sekas, ko radījis interešu konflikts starp vērtēšanas komitejas locekli
A kungu un vienu no pretendentiem –
GFA
. Prasītāji būtībā uzskata, ka, pirmkārt, Komisija, atklājot interešu konfliktu, nav rīkojusies ar vajadzīgo rūpību un, otrkārt,
tai nevajadzēja ļaut
GFA
piedalīties konkursa procedūras nākamajā stadijā.
66     Attiecībā uz pirmo piezīmi prasītāji norāda, ka Komisija nav realizējusi savu rīcības brīvību atbildīgā veidā, jo tā ir atteikusies
pieņemt sankcijas gan pret A kungu, gan pret
GFA.
Prasītāji faktiski uzskata, ka Komisija neizskatīja
GFA
izslēgšanas iespēju, lai gan vērtēšanas komitejas priekšsēdētājs bija norādījis uz saikni starp pretendentu un vienu no vērtēšanas
komitejas locekļiem. Prasītāji arī apšauba, vai Komisija ir pārbaudījusi to, vai
GFA
zināja par A kunga līdzdalību vērtēšanas komitejas darbā. Izanalizējot ar konkursa procedūru saistītos dokumentus, kas tiem
tika izsniegti, piemērojot Pirmās instances tiesas noteiktos procesa organizatoriskos pasākumus, prasītāji tiesas sēdē norādīja,
ka nepastāv pierādījumi, kas ļautu secināt, ka Komisija būtu uzdevusi jautājumu, vai būtu jāpieņem sankcijas pret
GFA
.
67     Otrkārt, prasītāji norāda, ka Komisija, nepieņemot sankcijas pret
GFA
un atļaujot konsorcijam piedalīties otrajā vērtēšanā, nav izpildījusi pienākumu pienācīgi vadīt
Tacis
programmas finansētos projektus. Saistībā ar faktu, ka A kungs uz pilnu laiku bija nodarbināts vienā no
GFA
konsorcija dalībniekiem, Komisijai vajadzēja izslēgt gan attiecīgo komitejas locekli, gan attiecīgo pretendentu.
68     Komisija uzskata, ka tā ir rīkojusies likumīgi, nepārkāpjot tās plašo rīcības brīvību.
69     Nepastāvot pierādījumiem par to, ka
GFA
mēģināja izmantot A kunga dalību vērtēšanas komitejā, lai ietekmētu līguma piešķiršanas procedūru, Komisija norāda, ka neviens
noteikums neļauj tai izslēgt vai piemērot sankcijas
GFA.
Faktiski, Finanšu regulas 114. panta 1. punkts paredz:
“Piedalīties konkursa procedūrās ar vienādiem nosacījumiem var ikviena fiziska vai juridiska persona, kas ietilpst Līgumu
piemērošanas jomā, un ikviena saņēmējvalsts fiziska vai juridiska persona”.
70     Tādējādi
GFA
kā Finanšu regulas 114. panta 1. punkta pārkāpumu būtu varējis vienkārši apstrīdēt jebkuru lēmumu par tā izslēgšanu no attiecīgā
konkursa. Turklāt Komisija uzskata, ka atbilstoši samērīguma principam tā var izslēgt uzņēmumu no konkursa procedūras tikai
izņēmuma gadījumos.
71     Komisija uzskata, ka interešu konflikts bija attiecināms tikai uz vērtētāju. Attiecīgais vērtētājs pārkāpa Vispārīgo noteikumu
Phare
un
Tacis
fondu finansētajiem konkursiem un pakalpojumu līgumu piešķiršanai 12. panta 4. punktu. Viņš nebija saistīts ar
GFA
, bet gan ar vienu no konsorcija uzņēmumiem. Tā kā
GFA
nebija ietekmes uz vērtētāju, interešu konfliktu nevar attiecināt uz
GFA
.
72     Komisija turklāt uzskata, ka
GFA
izslēgšana radītu nepamatotu priekšrocību
AFCon
, tādējādi pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu.
73     Pēc A kunga atbrīvošanas no uzdevumu izpildes vērtēšanas komiteja neizvēlējās piešķirt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas
tiesības
AFCon
. Lai gan attiecīgās līgumslēdzējas iestādes pārstāvis vēlējās piešķirt līgumu
AFCon
, trīs pārējie locekļi bija pret to.
Pirmās instances tiesas vērtējums
74     Jāatgādina, ka vienlīdzīgas attieksmes princips publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, kā arī nepieciešamība
nodrošināt Kopienu līdzekļu labu finanšu pārvaldību un novērst krāpšanu, atzīst par augstākā mērā kritizējamu, un vairāku
dalībvalstu krimināltiesības – pat par kriminālsodāmu, faktu, ka persona, kas piedalās piedāvājumu vērtēšanā un pretendentu
atlasē saistībā ar publisko iepirkumu, panāk to, ka viņai tiek piešķirtas līguma slēgšanas tiesības (Pirmās instances tiesas
1999. gada 15. jūnija spriedums lietā T‑277/97
Ismeri Europa
/Auditoru tiesa,
Recueil
, II‑1825. lpp., 112. punkts).
75     Atklājot interešu konfliktu starp vērtēšanas komitejas locekli un vienu no pretendentiem, Komisijai, sagatavojot un pieņemot
lēmumu par attiecīgās publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras iznākumu, jārīkojas ar pienācīgu
rūpību un balstoties uz visu attiecīgo informāciju. Šis pienākums it īpaši izriet no labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes
principa (pēc analoģijas skat. Pirmās instances tiesas 1999. gada 9. jūlija spriedumu lietā T‑231/97
New Europe Consulting
un
Brown
/Komisija,
Recueil
, II‑2403. lpp., 41. punkts). Faktiski, Komisijai katrā konkursa procedūras fāzē ir jānodrošina vienlīdzīga attieksme un līdz
ar to vienlīdzīgas iespējas visiem pretendentiem (šajā sakarā skat. Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 29. aprīļa spriedumu
lietā C‑496/99 P Komisija/
CAS Succhi di Frutta
,
Recueil
, I‑3801. lpp., 108. punkts, un Pirmās instances tiesas 2000. gada 24. februāra spriedumu lietā T‑145/98
ADT Projekt
/Komisija,
Recueil
, II‑387. lpp
.
, 164. punkts).
76     Jāpārbauda, vai šajā gadījumā Komisija ir rīkojusies saskaņā ar šo pienākumu.
77     Šajā sakarā, atklājot interešu konfliktu starp vienu no pretendentiem un komitejas locekli, kas veic piedāvājumu vērtēšanu,
Komisijai ir rīcības brīvība, lai noteiktu pasākumus, kas jāveic attiecībā uz publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību
piešķiršanas procedūras turpmāko virzību.
78     Ir vispārzināms, ka pēc tam, kad vērtēšanas komitejas priekšsēdētājs informēja par minēto faktu, Komisija nepārbaudīja saistību
starp A kungu un
GFA
, lai pārliecinātos, ka konsorcijs nebija mēģinājis ietekmēt vērtēšanas komitejas darbu. Komisija tiesas sēdē apstiprināja,
ka nepastāvēja pierādījumi, kas ļautu secināt, ka
GFA
mēģināja ietekmēt procedūru ar sava darbinieka, kurš atradās vērtēšanas komitejā, starpniecību. Atbildot uz Pirmās instances
tiesas jautājumiem, Komisija tomēr norādīja, ka tā neveica nekādus pasākumus ar mērķi pārbaudīt, vai
GFA
un A kungs publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras laikā darbojās kopīgi. Komisija uzstāja uz
to, ka, nepastāvot norādēm uz krāpšanu, tai nebija pamata pārbaudīt
GFA
lomu.
79     Ņemot vērā lietas apstākļus, šāds novērtējums ir acīmredzami kļūdains. Nepārbaudot to, vai starp
GFA
un A kungu nepastāvēja kāda vienošanās, Komisijai faktiski nebija nekādas informācijas, kas ar pienācīgu ticamības pakāpi
ļautu tai izslēgt iespēju, ka
GFA
būtu mēģinājis ietekmēt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru. Tieši pretēji, vairākiem objektīviem
un konsekventiem faktoriem vajadzēja likt Komisijai pievērst īpašu uzmanību un pārbaudīt slepenas norunas iespējamību starp
GFA
un A kungu. Šie faktori ļauj uzskatīt, ka interešu konflikts varēja rasties ne tikai apstākļu sagadīšanās dēļ, bet gan krāpnieciska
nolūka rezultātā.
80     Pirmkārt, jāuzsver to apstākļu nopietnība, kādos vērtēšanas komitejas priekšsēdētājs norādīja uz pirmās vērtēšanas apstrīdamo
raksturu. Savā 2000. gada 4. janvāra ziņojumā viņš ierosināja atcelt vērtēšanu un organizēt jaunu vērtēšanu komitejā ar citu
sastāvu. Vērtēšanas komitejas priekšsēdētājs tai skaitā norādīja uz pirmās vērtēšanas rezultāta “stipri apstrīdamo raksturu”
saistībā ar to, ka A kungs tai brīdī darbojās “kā grupas vadītājs Nīderlandes valdības finansētā projektā Ukrainā, ko īsteno
Agriment International
, kas ir
Stoas
grupas loceklis”.
81     Papildus šim interešu konfliktam vērtēšanas komitejas priekšsēdētājs tāpat norādīja, ka ir pazīmes, kas lika domāt, ka A kungs
faktiski mēģināja izrādīt labvēlīgu attieksmi
GFA
, tādējādi kaitējot pārējiem pretendentiem. Ziņojumā bija norādīts, ka A kungs “uzņēmumus, ko citi vērtētāji bija ierindojuši
vai nu pirmajā, vai otrajā vietā, ierindoja ceturtajā un piektajā vietā”. Viņš piebilda, ka, “aplūkojot šos aspektus kopumā,
pastāv būtiskas aizdomas par “interešu konfliktu” un tādējādi par
GFA
/
Stoas
partnerībai [nepamatoti] labvēlīgu novērtējumu”.
82     Vērtēšanas komitejas priekšsēdētājs tāpat norādīja, ka
GFA
finansiālais piedāvājums par summu 2,13 miljoni EUR “bija acīmredzami lētāks nekā pirmā un otrā uzņēmuma [piedāvājums]” un
ka “tik zemu piedāvājumu varētu uzskatīt par dempinga veidu”. Tādējādi no vērtēšanas komitejas priekšsēdētāja secinājumiem
un vērtējuma izriet, ka
GFA
piedāvājuma aizdomīgais raksturs neizrietēja tikai no interešu konflikta saistībā ar konsorcija darbinieka klātbūtni komitejā,
bet arī no tā netipiski zemā finansiālā piedāvājuma.
83     Otrkārt, jāatgādina, ka apstākļi ļāva apšaubīt, ka interešu konflikta situācija, kurā atradās A kungs, bija vienkārši sakritība
vai radusies tikai viņa nevērības dēļ.
84     Vispirms A kungs neminēja Komisijai, ka darbojas
Stoas
grupā. Tādējādi laikā, kad viņš pieteicās ārējā vērtētāja amatam, un vērtēšanas komitejas darbības laikā A kungs neatklāja,
ka viņš
Stoas
grupas uzdevumā veic vadības pienākumus saistībā ar palīdzības projektu lauksaimniecības jomā (skat. 2000. gada 4. janvāra
ziņojumu). Tas, cik šāda informācija ir būtiska saistībā ar A kunga norīkošanu vērtētāja amatā bija īpaši acīmredzams, jo
līgums FDRUS 9902 attiecās uz palīdzības pakalpojumiem lauksaimniecības jomā, kam ir zināma līdzība ar tiem, ko A kungs sniedza
Ukrainā.
85     Turklāt A kungs ne tikai nenorādīja, ka darbojas
Stoas
grupā, bet tieši deklarēja, ka viņš nav nedz tieši, nedz netieši saistīts ar kādu no pretendentiem vai nu individuāli, vai
tiem kā konsorcija locekļiem. 1999. gada 16. decembrī A kungs parakstīja objektivitātes deklarāciju, kurā norādīja:
“Man nav nekādas tiešas vai netiešas saistības ne ar vienu no pretendentiem, neatkarīgi no tā, vai tie ir indivīdi vai konsorcija
dalībnieki, kas atbildējuši uz uzaicinājumu uz konkursu, ne arī ar kādu no piedāvātajiem apakšuzņēmējiem. Es apstiprinu –
ja vērtēšanas gaitā es atklāšu šādas saistības pastāvēšanu, es nekavējoties par to paziņošu un pārtraukšu savu darbību vērtēšanas
komitejā. Es apzinos, ka gadījumā, ja man ir zināms par šādu saistību un es to nenorādu, Eiropas Komisija var izlemt atcelt
attiecīgo konkursu un var iestāties mana atbildība”.
86     Visbeidzot, iepriekš minēto faktoru aizdomīgo raksturu apstiprina tas, ka A kungs pēc tam, kad bija uzsākta
GFA
piedāvājuma pārbaude, nevarēja apgalvot, ka viņš nezināja par to, ka atrodas stāvoklī, kas nav saderīgs ar viņa objektivitātes
deklarāciju. Šis piedāvājums skaidri liecināja, ka
Stoas
ir viens no
GFA
konsorcija dalībniekiem. Turklāt ar vērtēšanu saistīto pārrunu laikā, kurās A kungs piedalījās,
GFA
tostarp pārstāvēja par
Stoas
grupas starptautisko darbību atbildīgās nodaļas direktors B kungs. Kaut arī A kungs tikās ar augstāku amatpersonu no grupas,
kurā viņš bija nodarbināts, viņš, pārkāpjot objektivitātes deklarācijas noteikumus, nenorādīja savu saistību ar minēto grupu
un nepārtrauca darbu vērtēšanas komitejā.
87     Treškārt, jāuzsver, ka šīs situācijas nopietnība radīja pamatotas aizdomas par slepenas norunas pastāvēšanu starp A kungu
un
GFA
.
88     No vienas puses, ir saprātīgi apšaubīt
GFA
uzvedības likumību. Kā iepriekš norādīts,
GFA
ar vērtēšanu saistīto pārrunu laikā pārstāvēja par
Stoas
grupas starptautisko darbību atbildīgās nodaļas direktors – tātad cilvēks, kura pakļautībā atradās A kungs. Atbilstoši
GFA
piedāvājumam B kunga vadīto nodaļu veidoja tikai 25 personas, tādējādi Komisija varēja saprātīgi uzskatīt, ka B kungs pazina
A kungu. Šiem faktiem vajadzēja likt Komisijai pārbaudīt iemeslus, kādēļ B kungs nenorādīja savu saistību ar vienu no vērtēšanas
komitejas locekļiem.
89     No otras puses, A kungu Komisijas dienesti nozīmēja kā ārējo ekspertu no 1999. gada septembra – brīdī, kad
GFA
vēl nebija iesniedzis savu piedāvājumu. Kaut arī A kungs nepiedalījās līguma dokumentu izstrādē, bija iespējams, ka divu
mēnešu laikā no viņa iecelšanas par ārējo ekspertu līdz piedāvājumu iesniegšanas datumam A kungs bija kontaktējies ar
GFA
konsorcija pārstāvjiem. Šajā sakarā jāatgādina, ka Komisija tiesas sēdē atzina – ja tādi kontakti būtu pastāvējuši, tai būtu
bijis pienākums izslēgt
GFA
no attiecīgās publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras. Komisija tomēr nemēģināja izjautāt A kungu
par šo jautājumu.
90     No iepriekš minētā izriet, ka Komisija, nepārbaudot attiecības starp A kungu un
GFA
konsorciju, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tādā veidā pārkāpjot labas pārvaldības principu, Komisija ir pārkāpusi
arī vienlīdzīgas attieksmes pret pretendentiem principu, kas paredz tās pienākumu izskatīt visus piedāvājumus neatkarīgā un
objektīvā veidā, ņemot vērā apstākļus un vispārīgos principos, kas reglamentē publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību
piešķiršanas procedūru, lai nodrošinātu, ka visiem pretendentiem ir nodrošinātas vienādas iespējas.
91     Vienlīdzīgas attieksmes princips aizliedz salīdzināmās situācijās piemērot atšķirīgus noteikumus un dažādās situācijās, savukārt,
piemērot vienādus noteikumus, ja vien tādai pieejai nav objektīva pamata. Šajā lietā pastāvēja nopietnas šaubas par
GFA
piedāvājuma likumību. Kamēr pastāvēja šīs šaubas, konsorcijs atradās atšķirīgā situācijā nekā pārējie pretendenti. Neveicot
pārbaudi, lai izbeigtu šo situāciju, Komisija piemēroja
GFA
tādus pašus noteikumus kā pārējiem pretendentiem, kaut gan tādai pieejai nebija objektīva pamata. Tādējādi, pārkāpjot vienlīdzīgas
attieksmes principu, Komisija ir pārkāpusi tiesību normu, kas indivīdiem piešķir tiesības.
92     Tomēr, tā kā ir atzīts, ka Komisija nav rīkojusies ar vajadzīgo rūpību, lai pieņemtu pasākumus, kas vajadzīgi, lai turpinātu
publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, nav iespējams pārbaudīt lēmuma neaizliegt
GFA
piedalīties pārējā procedūras daļā likumību. Šī lēmuma likumība ir tieši atkarīga no tās pārbaudes rezultāta, ko Komisijai
vajadzēja veikt, lai pārliecinātos, ka nepastāv slepena noruna. Tā kā lietas materiālos esošie fakti neļauj konstatēt šādu
slepenu norunu, ir jānoraida iebildumi, ar kuriem prasītāji mēģina pierādīt, ka Komisijai vajadzēja izslēgt
GFA
no publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras.
93     Attiecībā uz jautājumu par to, vai konstatētais pārkāpums var radīt Kopienu atbildību, jāatgādina, ka noteicošais kritērijs,
lai atzītu, ka Kopienu tiesību pārkāpums ir pietiekami izteikts, ir tāds, ka attiecīgā Kopienu iestāde acīmredzamā un nopietnā
veidā ir pārkāpusi tai piešķirtās rīcības brīvības robežas (iepriekš minētie spriedumi lietās
Brasserie du Pêcheur
un
Factortame
, 55. punkts, un
Bergarderm
un
Goupil
/Komisija, 43. punkts). Jākonstatē, ka, ņemot vērā iepriekš minētos interešu konflikta apstākļus un no tiem izrietošos krāpšanas
riskus, Komisijas pārkāpumam ir acīmredzams un nopietns raksturs un tādējādi tas var radīt Kopienu atbildību.
2.
Par zaudējumiem un cēloņsakarību
94     Prasītāji izvirza vairākus zaudējumu veidus, proti:
–       konkursa procedūras laikā radušos zaudējumus;
–       peļņas zaudējumus;
–       “profila” zaudējumus;
–
AFCon
un tā vadītāju P. Makmulina un S. Ogreidija reputācijas aizskārumu.
a)     Par zaudējumu atlīdzību sakarā ar dalību konkursa procedūrā
Lietas dalībnieku argumenti
95     Prasītāji lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas radušies sakarā ar viņu dalību konkursa procedūrā. Tie ietver
AFCon
izdevumus saistībā ar piedāvājuma iesniegšanu un Komisijā un ombudam iesniegtajām sūdzībām. Šos zaudējumus veido projekta
izstrādē iesaistīto personu atalgojums un ceļojumu un uzturēšanās izmaksas. Prasītāji, pamatojoties uz
AFCon
finansiālajā piedāvājumā norādītajām vienības izmaksām, aprēķina šos zaudējumus EUR 82 570 apmērā.
96     Komisija nepiekrīt šiem apgalvojumiem. Tā norāda – ja publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības būtu piešķirtas
AFCon
, tam tāpat būtu jāsedz radušies izdevumi, kuru atlīdzību tas tagad prasa. Līdz ar to Komisija uzskata, ka tā nevar būt atbildīga
par šādiem zaudējumiem.
Pirmās instances tiesas vērtējums
97     Ir jāatšķir zaudējumi, ko veido, pirmkārt, ar dalību konkursa procedūrā saistītie izdevumi un, otrkārt, ar tās likumības apstrīdēšanu
saistītie izdevumi.
–       Par izdevumiem saistībā ar
AFCon
piedāvājuma iesniegšanu
98     Jāatgādina, ka saimnieciskās darbības subjektiem ir jāuzņemas ar savu darbību saistītie ekonomiskie riski, ņemot vērā katras
konkrētās lietas apstākļus. Saistībā ar konkursa procedūru šie ekonomiskie riski tai skaitā ietver ar piedāvājuma sagatavošanu
saistītos izdevumus. Tādējādi radušies izdevumi paliek tā uzņēmuma ziņā, kurš izvēlējies piedalīties procedūrā, jo iespēja
piedalīties publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā neparedz nekādu noteiktību attiecībā uz procedūras
rezultātu. Saskaņā ar šo principu
Phare
un
Tacis
fondu finansēto konkursu un pakalpojumu līgumu piešķiršanas Vispārīgo noteikumu 24. pants paredz, ka gadījumā, ja konkursa
procedūra tiek pārtraukta vai atcelta, pretendentiem nav tiesību uz jebkādu atlīdzību. No tā izriet, ka ar dalību konkursā
saistītie pretendenta izdevumi principā nevar būt zaudējumi, ko var atlīdzināt, piešķirot zaudējumu atlīdzību. Tomēr minētais
noteikums, neapdraudot tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principus, nav piemērojams gadījumos, kad Kopienu tiesību
pārkāpums konkursa procedūras norises gaitā ir ietekmējis kāda pretendenta iespējas iegūt publiskā iepirkuma līguma slēgšanas
tiesību piešķiršanu (Pirmās instances tiesas 1998. gada 17. decembra spriedums lietā T‑203/96
Embassy Limousines & Services
/Parlaments,
Recueil
, II‑4239. lpp., 75. un 97. punkts, un 1998. gada 29. oktobra spriedums lietā T‑13/96
TEAM
/Komisija,
Recueil
, II‑4073. lpp
.
, 70.–72. punkts).
99     Šajā lietā prasītāji ir pierādījuši Kopienu tiesību pārkāpumu konkursa procedūras norisē. Šis pārkāpums būtiski ietekmēja
konkursa procedūru un
AFCon
iespējas iegūt attiecīgā līguma slēgšanas tiesības.
100   Faktiski, ja Komisija būtu veikusi
GFA
un A kunga saistības pārbaudi, tā, iespējams, būtu konstatējusi to, ka pastāv slepena noruna, kas pamatotu
GFA
izslēgšanu no atlikušās konkursa procedūras daļas. Šajā sakarā jāuzsver, ka Komisija tiesas sēdē atzina – ja tāds būtu bijis
pārbaudes rezultāts, tai būtu bijis jāsoda
GFA
, izslēdzot to.
101   Pieņemot lēmumu turpināt konkursa procedūru bez pārbaudes veikšanas, Komisija izvērtēja
GFA
piedāvājumu un piešķīra līguma slēgšanas tiesības šim konsorcijam, lai gan pastāvēja norādes, kas lika domāt par slepenas
norunas ar vērtēšanas komitejas locekli iespējamību. Rīkojoties tādā veidā un nepārbaudot pārkāpumu neesamību saistībā ar
GFA
dalību, Komisija atļāva tam turpināt dalību un tādējādi ietekmēja
AFCon
iespējas iegūt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.
102   Pretendentam, kas piedalās konkursa procedūrā, principā jāuzņemas risks, ka gadījumā, ja līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas
tā konkurentam, ar tā piedāvājuma iesniegšanu saistītie izdevumi ir jāsedz pašam. Tomēr šī riska uzņemšanās ir balstīta uz
visiem uzaicinājumiem uz konkursu raksturīgo prezumpciju, ka Komisija darbosies neatkarīgi saskaņā ar iepriekš 90. punktā
minētajiem principiem, lai nodrošinātu visiem pretendentiem vienlīdzīgas iespējas. Atļaujot
GFA
piedalīties, neraugoties uz iepriekš minētajām norādēm un neuzsākot pārbaudi, Komisija ir pārkāpusi šo prezumpciju un tieši
ietekmējusi
AFCon
iespējas. Līdz ar to
AFCon
pienākas zaudējumu atlīdzība par izdevumiem, kas radušies saistībā ar dalību procedūrā.
103   Attiecībā uz šī zaudējuma apmēru prasītāji savus zaudējumus novērtē EUR 31 070 apmērā, ko veido izdevumi saistībā ar iepazīšanas
ceļojumu uz Dienvidkrieviju (EUR 8800), laiks un izdevumi saistībā ar piedāvājuma sagatavošanu (EUR 14 950), kā arī ceļojuma
izdevumi uz Briseli dalībai divās ar vērtēšanu saistītās pārrunās (EUR 7320). Tā kā šis aprēķins nav pārmērīgs,
AFCon
ciestais zaudējums saistībā ar tā piedāvājuma iesniegšanu ir nosakāms EUR 31 070 apmērā.
– Par izdevumiem saistībā ar konkursa procedūras likumības apstrīdēšanu
104   Jāatzīst, ka šis zaudējums ir pašreizējs, reāls un noteikts un izriet tieši no Komisijas darbības nelikumības. Prasītāji uzskata,
ka šis zaudējums ir EUR 51 500, ko veido šādi elementi:
–       citām
AFCon
sūdzībām un procedūrām, kas nav šī prasība, izlietotie līdzekļi pēc attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas
GFA
(EUR 26 500);
–       ceļojumu un tikšanos izdevumi Krievijā, Īrijā un Beļģijā ar kontaktpersonām, politiķiem un advokātiem (EUR 25 000).
105   Attiecībā uz izdevumiem saistībā ar ceļojumiem, tikšanos un advokātiem prasītāji nav iesnieguši nedz informāciju, kas ļautu
pārbaudīt, ka šie izdevumi ir zaudējumi, par ko var piešķirt zaudējumu atlīdzību, nedz arī pierādījumus, kas pamatotu to aprēķinu.
Nepastāvot pierādījumiem, šos izdevumus tādējādi nevar ņemt vērā, nosakot ciestā zaudējuma apmēru.
106   Attiecībā uz izlietotajiem līdzekļiem saistībā ar dažādām Komisijai un ombudam iesniegtajām
AFCon
sūdzībām jāatzīst, ka to izvērtēšanai ir divi aspekti.
107   Pirmais attiecas uz izdevumu dienu (
fee
/
days
) skaitu, ko
AFCon
veltījis savu interešu aizsardzībai, lai apstrīdētu konkursa procedūras likumību. Laika posmam no paziņošanas
AFCon
par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu 2000. gada 17. augustā un pēdējo Īrijas Eiropas lietu ministra kontaktēšanos ar
Komisijas locekli
AFCon
labā 2003. gada februārī šis apmērs ir aprēķināts kā 28 izdevumu dienas. Izdevumu ikdienas likme ir noteikta EUR 500 apmērā,
balstoties uz
AFCon
finansiālajā piedāvājumā paredzēto likmi. Šis aprēķins nešķiet pārmērīgs. Līdz ar to
AFCon
zaudējums saistībā ar savu interešu aizstāvībai veltīto laiku nosakāms EUR 14 000 apmērā.
108   Otrais aspekts attiecas uz izpētes izmaksām, kas šajā gadījumā ir EUR 12 500. Tomēr prasītāji nav iesnieguši informāciju,
norādot, kas tieši ietilpst šajās izmaksās, nedz arī dokumentāciju, kas pamatotu šo summu. Tādējādi prasība par veiktajiem
pētījumiem nav atbalstāma.
109   Līdz ar to Komisijai tiek piespriests samaksāt
AFCon
EUR 14 000 kā atlīdzību par ciestajiem izdevumiem saistībā ar tā interešu aizsardzību.
b)     Par zaudējumu atlīdzību saistībā ar neiegūto peļņu
Lietas dalībnieku argumenti
110   Attiecībā uz peļņas zaudējumu prasītāji prasa 25 % no
AFCon
finansiālā piedāvājuma vērtības, proti – EUR 741 591. Šī summa atbilst peļņai, ko
AFCon
iegūtu gadījumā, ja tam būtu piešķirtas līguma slēgšanas tiesības.
111   Komisija atturas paust savu nostāju par šo aprēķinu, jo
AFCon
nav iesniedzis pamatojošus pierādījumus.
Pirmās instances tiesas vērtējums
112   Prasība par zaudējumiem saistībā ar neiegūto peļņu ietver pieņēmumu, ka
AFCon
bija tiesības saņemt līguma slēgšanas tiesības. Tomēr, pat ja Komisija būtu veikusi saistības starp A kungu un
GFA
pārbaudi un konstatējusi, ka pastāv slepena noruna, kas pamatotu
GFA
izslēgšanu no procedūras,
AFCon
nevarētu būt drošs, ka līguma slēgšanas tiesības tiktu piešķirtas tieši viņam.
113   Līgumslēdzēju iestādi nesaista vērtēšanas komitejas priekšlikums; tai ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz faktoriem, kas
jāņem vērā, lai pieņemtu lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu (iepriekš minētais spriedums lietā
TEAM
/Komisija, 76. pants). Ir tiesa, ka prasītāji šajā sakarā ir atsaukušies uz Auditoru tiesas Īpašo ziņojumu Nr. 16/2000 par
Phare
un
Tacis
programmu pakalpojumu līgumu ieviešanas procedūrām, kam pievienotas Komisijas atbildes (OV 2000, C 350, 1. lpp,), no kura
izriet, ka 120 līgumos, kas noslēgti šo programmu ietvaros, Komisija 117 reizes ir sekojusi vērtēšanas komitejas ieteikumiem.
Tomēr no šīs statistikas nevar secināt, ka šajā gadījumā līguma slēgšanas tiesības noteikti piešķirtu
AFCon
, ja
GFA
tiktu izslēgts no procedūras.
114   Līdz ar to ar
AFCon
neiegūto peļņu saistītais zaudējums nav reāls un noteikts, bet hipotētisks. Tādējādi tas nevar būt atlīdzības priekšmets.
c)     Par zaudējumu atlīdzību saistībā ar “profila” zaudējumu
Lietas dalībnieku argumenti
115   Prasītāji norāda, ka attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana ļautu
AFCon
piedalīties citos konkursos. Tomēr pēc minētās konkursa procedūras
AFCon
darbība ir sākusi pasliktināties. Attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana
GFA
nodarīja kaitējumu gan
AFCon
reputācijai, gan darbībai.
116   Faktiski,
AFCon
tika automātiski izslēgts no šādām konkursa procedūrām. Kopš 2002. gada jaunie dalības noteikumi aizliedza
AFCon
piedalīties konkursa procedūrās, jo šie noteikumi prasīja pretendentiem noteiktu ikgadējo apgrozījumu un pieredzi, kā
AFCon
vairs nebija.
117   Prasītāji “profila” zaudējumu provizoriski novērtē EUR 600 000 apmērā.
118   Komisija apstrīd šos apgalvojumus, ko tā uzskata par nepamatotiem.
Pirmās instances tiesas vērtējums
119   Zaudējumi, kuru atlīdzība tiek prasīta, ir balstīti uz apgalvojumu, ka attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana
GFA
tādējādi radīja
AFCon
darbības [apjoma] samazināšanos līdz pat tā
de facto
izslēgšanai no konkursa procedūrām līdzīgiem līgumiem kā šajā lietā esošais līgums. Tomēr šis apgalvojums nav pamatots.
120   Līdz ar to Komisijas ārpuslīgumiskā atbildība par šiem zaudējumiem nevar iestāties.
d)     Par zaudējumu atlīdzību saistībā ar
AFCon
un tā vadītāju reputācijas aizskaršanu
Lietas dalībnieku argumenti
121   Prasītāji norāda, ka līguma slēgšanas tiesību nepiešķiršanas fakts, kā arī konkursa procedūras pārkāpumi ir aizskāruši
AFCon
reputāciju.
122   Komisija diskreditēja
AFCon
tehnisko un profesionālo kompetenci. Tās lēmumam nepiešķirt līguma slēgšanas tiesības
AFCon
bija tālejošas sekas, jo pēc izslēgšanas no 27 konkursa procedūrām
AFCon
pieņēma lēmumu vairs nepiedalīties
Phare
un
Tacis
projektos.
123   Prasītāji apgalvo, ka šīs neveiksmes sakrīt ar
AFCon
sūdzībām saistībā ar FDRUS 9902 projektu. Prasītāji norāda, ka tiem ir pierādījumi, kas liecina, ka
AFCon
ir ievietots “melnajā sarakstā”. Šis zaudējumu veids ir novērtēts EUR 600 000 apmērā.
124   Prasītāji norāda, ka
AFCon
reputācijas aizskārums ietekmē arī P. Makmulina un S. Ogreidija reputāciju. Tie novērtē šo zaudējumu EUR 75 000 apmērā katrs.
125   Komisija uzskata, ka prasītāju apgalvojumi nav pamatoti. Daudzi citi iemesli, nevis attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana
GFA
, varētu izskaidrot
AFCon
neveiksmes. Komisija noliedz jebkāda “melnā saraksta” pastāvēšanu. Tāpat tā arī noliedz P. Makmulina un S. Ogreidija reputācijas
aizskārumu.
Pirmās instances tiesas vērtējums
126   Jākonstatē, ka prasītāji nav pierādījuši jebkāda melnā saraksta pastāvēšanu vai to, ka Komisijai varētu piedēvēt
AFCon
reputāciju aizskarošas piezīmes vai darbību. Tādējādi izvirzītais zaudējums nav uzskatāms par pašreizēju, reālu un noteiktu.
127   Šo pašu iemeslu dēļ ir jānoraida apgalvojumi saistībā ar P. Makmulina un S. Ogreidija reputācijas aizskārumu.
e)     Par procentiem
Lietas dalībnieku argumenti
128   Prasītāji prasa, lai Pirmās instances tiesa palielinātu piespriesto zaudējumu summu ar kompensējošiem procentiem, piemērojot
likmi 8 % gadā, kas pašlaik ir spēkā Īrijā.
129   Turklāt prasītāji prasa, lai Komisijai, pamatojoties uz šo pašu likmi, piespriež kavējuma procentu maksājumu, sākot no sprieduma
pasludināšanas dienas šajā lietā.
Pirmās instances tiesas vērtējums
130   Attiecībā uz kompensējošo procentu aprēķināšanu tai vajadzētu sākties mēneša pirmajā dienā, kas seko tai, kurā
AFCon
veica pēdējās darbības pirms procesa uzsākšanas. Tā kā tas notika 2003. gada februārī, par atskaites punktu jānosaka 2003. gada
1. marts.
131   No prasības pieteikuma pielikumiem izriet, ka prasītāji savu zaudējumu novērtēšanai nav prasījuši saliktās procentu metodes
piemērošanu. Līdz ar to, lai noteiktu Komisijas maksājuma apmēru, jāpiemēro vienkāršo procentu metode.
132   Kas attiecas uz kompensējošo procentu likmes noteikšanu, tā jāaprēķina, balstoties uz Eiropas Centrālās Bankas noteikto likmi
galvenajām refinansēšanas darbībām, kas ir spēkā attiecīgajā laikposmā, pieskaitot divus procentpunktus, proti – ikgadēja
likme 4 % apmērā. Komisijas parāda summa
AFCon
šī sprieduma pasludināšanas dienā sastāda EUR 48 605, ieskaitot procentus.
133   Šai summai ir jāpieskaita kavējuma procenti, sākot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai samaksai. Piemērojamā
kavējuma procentu likme ir aprēķināma, balstoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas darbībām,
kas ir spēkā attiecīgajā laikposmā, pieskaitot divus procentpunktus. Procentu summa ir aprēķināma, balstoties uz salikto procentu
metodi.

Par tiesāšanās izdevumiem
134   Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisijai spriedums nav labvēlīgs, tai
jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar prasītāju prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta)
nospriež:
1)
Komisija samaksā
AFCon
EUR 48 605 kopā ar procentiem, sākot no šā sprieduma pasludināšanas dienas līdz pilnīgai samaksai. Piemērojamā procentu likme
ir aprēķināma, balstoties uz Eiropas Centrālās bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas darbībām, kas ir spēkā attiecīgajā
laikposmā, pieskaitot divus procentpunktus. Procentu summa ir aprēķināma, balstoties uz salikto procentu metodi;
2)
prasību pārējā daļā noraidīt;
3)
Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Lindh
García‑Valdecasas
Cooke
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2005. gada 17. martā.
Sekretārs

Palātas priekšsēdētāja
H. Jung

P. Lindh
Satura rādītājs
Prāvas priekšvēsture
Process
Lietas dalībnieku prasījumi
Juridiskais pamatojums
A –  Par lūgumu par pierādījumu savākšanas pasākumiem
B –  Par prasību attiecībā uz zaudējumu atlīdzību
1.  Par Komisijas rīcības nelikumību
a)  Par GFA piedāvājuma likumību
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
b)  Attiecībā uz prasību par nelikumīgiem vērtēšanas kritērijiem
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
c)  Par interešu konflikta sekām
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
2.  Par zaudējumiem un cēloņsakarību
a)  Par zaudējumu atlīdzību sakarā ar dalību konkursa procedūrā
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
–  Par izdevumiem saistībā ar AFCon piedāvājuma iesniegšanu
b)  Par zaudējumu atlīdzību saistībā ar neiegūto peļņu
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
c)  Par zaudējumu atlīdzību saistībā ar “profila” zaudējumu
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
d)  Par zaudējumu atlīdzību saistībā ar AFCon un tā vadītāju reputācijas aizskaršanu
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
e)  Par procentiem
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
Par tiesāšanās izdevumiem
*
Tiesvedības valoda – angļu.