CELEX: 62008TJ0035
Ühenduse kaubamärk
Vastulausemenetlus
Ühenduse kujutismärgi ARTESA NAPA VALLEY taotlus
Varasem ühenduse kujutismärk ARTESO ja varasem siseriiklik sõnamärk LA ARTESA
Suhteline keeldumispõhjus
Segiajamise tõenäosus
Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b)

Hageja Codorniu Napa, Inc. esitas 13. märtsil 2003 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
(edaspidi „ühtlustamisamet”) nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994 L 11,
lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) (muudetud kujul) (asendatud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 207/2009
ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1)) alusel ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse.
Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, on järgmine kujutismärk:
Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava
kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassi 33
ja vastavad järgmisele kirjeldusele: „veinid, mis on toodetud ja villitud Napa Valley’s (California, USA)”.
Ühenduse kaubamärgi taotlus avaldati 24. novembri 2003. aasta väljaandes
Bulletin des marques communautaire
nr 83/2003.
Menetlusse astuja Bodegas Ontañón, SA esitas 23. veebruaril 2004 määruse nr 40/94 artikli 42 (nüüd määruse nr 207/2009 artikkel 41)
alusel taotletava kaubamärgi registreerimisele eespool punktis 3 nimetatud kaupade osas vastulause.
Vastulause tugines kahele tähisele. Esimene tähis on ühenduse alljärgnev kujutismärk,
mis on numbri 2 050 623 all registreeritud Nizza kokkuleppe klassi 33 kuuluvatele ja järgmisele kirjeldusele vastavatele kaupadele:
„alkoholjoogid (v.a õlu)”. Teine tähis on Hispaania sõnamärk LA ARTESA nr 844194 Nizza kokkuleppe klassi 33 kuuluvatele kaupadele,
mis vastavad kirjeldusele: „veinid, piiritusjoogid ja liköörid”.
Vastulauses tugineti määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punktis b (nüüd määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b) osutatud
põhjendusele.
Vastulausete osakond rahuldas vastulause 31. märtsi 2006. aasta otsusega, tuginedes üksnes varasema ühenduse kujutismärgi
ARTESO ja taotletava kaubamärgi võrdlusele. Vastulausete osakond leidis otsuses, et on üleliigne kontrollida, kas Hispaania
sõnamärgi LA ARTESA kasutamise kohta esitatud tõendid on kõnealuse kaubamärgi tegeliku kasutamise tõendamiseks piisavad.
Hageja esitas 30. mail 2006 ühtlustamisametile määruse nr 40/94 artiklite 57–62 (nüüd määruse nr 207/2009 artiklid 58–64)
alusel vastulausete osakonna otsuse peale kaebuse.
Ühtlustamisameti neljas apellatsioonikoda lükkas 20. novembri 2007. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) kaebuse
tagasi. Apellatsioonikoda leidis eelkõige, et sõnalised osad „arteso” ja „artesa” on vastandatud kaubamärkides kesksel ning
domineerival kohal, taotletava kaubamärgi graafiline osa ei ole eriti eristav ning et väljend „napa valley” on kaupade geograafilist
päritolu kirjeldav ning seda ei saa pidada eristavaks ja domineerivaks osaks. Seejärel leidis apellatsioonikoda ühelt poolt,
et asjaomased kaubad on identsed, ning teiselt poolt, et vastandatud kaubamärkide graafiliste osade ilmsetest erinevustest
hoolimata on neil kaubamärkidel ühised kõige eristavamad ja domineerivamad osad, mistõttu need on visuaalselt teataval määral
sarnased ning foneetiliselt sarnased. Seepärast leidis apellatsioonikoda, et asjaomaste tähiste segiajamine on tõenäoline.
Apellatsioonikoda pidas varasema Hispaania kaubamärgi tegeliku kasutamise kohta esitatud tõendite kontrollimist kasutuks,
kuna vastulause esitaja nõuded ühe varasema kaubamärgiõiguse alusel täielikult rahuldati.

Poolte nõuded
Hageja palub Üldkohtul:
–        vaidlustatud otsus tühistada;
–        mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
Ühtlustamisamet ja menetlusse astuja paluvad Üldkohtul:
–        jätta hagi rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja hagejalt.

Õiguslik käsitlus
Hageja esitab oma hagi toetuseks ühe väite, milles viidatakse määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisele.
Poolte argumendid
Hageja leiab, et asjaomased tähised ei ole segiajamise tõenäosuse tekkimiseks piisavalt sarnased.
Hageja väidab, et apellatsioonikoda ei ole segiajamise tõenäosust hinnates toiminud Üldkohtu praktikas järgitud käsitlusviisi
kohaselt, kuna apellatsioonikoda ei ole asjaomaseid tähiseid hinnanud igakülgselt. Apellatsioonikoda isoleeris sõnalised osad
ja piirdus nende kui domineerivate osade võrdlemisega ning eraldas oma käsitluses asjaomaste tähiste graafilised osad nii,
pidas neid üksnes lisanditeks. Asjaomaseid graafilisi osi uuriti ainult üks kord, kui neid võrreldi sõnaliste osadega selgitamaks
välja, kas segiajamise tõenäosuse välistamiseks on graafilise osa puhul tegemist piisavalt eristava osaga.
Hageja leiab, et vastandatud kaubamärkide sõnalised osad ei domineeri asjaomaste kaubamärkide kuvandit ning et kujutisosad
ei ole neist jääva tervikmulje põhjal vähetähtsad. Vastupidi, kujutisosadel on sõnaliste osadega analoogiline tähtsus, kuna
neil on viimati nimetatud osadega võrreldes vähemalt samaväärne koht, need on oluliselt suuremad ning annavad tähistele eriomase
ning originaalse kuju.
Hageja väidab, et foneetilisest küljest on vastandatud tähised selgesti erinevad, kuna taotletav kaubamärk koosneb kolmest
sõnast ning seitsmest silbist („ar”, „te”, „sa”, „na”, „pa”, „va”, „lley”), samas kui varasem kaubamärk koosneb ühest kolmesilbilisest
(„ar”, „te”, „so”) sõnast. Samuti rõhutab ta, et foneetilisest küljest on taotletav kaubamärk varasemast kaubamärgist pikem.
Hageja leiab, et vastupidi apellatsioonikoja arvamusele ei saa väljendit „napa valley” vastandatud tähiste foneetilisest võrdlusest
välja jätta, kuna avalikkus kasutaks kaupade ostmisel kogu väljendit „artesa napa valley” ning seega on väljend taotletava
kaubamärgi üks täiendav eristav osa.
Hageja väitel aitab asjaolu, et taotletava kaubamärgi sõnalisel osal „artesa” on Hispaania keeles teatav kindel tähendus,
kontseptuaalsest küljest kaasa varasema kaubamärgiga esinevate foneetiliste sarnasuste neutraliseerimisele, kuivõrd varasema
kaubamärgi sõnaline osa „arteso”, millel Hispaania keeles tähendus puudub, võib osutada näiteks mütoloogilisele isikule, keda
on kujutatud sõnalisest osast ülalpool.
Hageja lisab, et kaks asjaomast kaubamärki jätavad erineva kontseptuaalse mulje, kuna taotletava kaubamärgi väljend „napa
valley” annab tarbijatele kontseptuaalselt ühetähenduslikku teavet ning kaubamärgi graafiline osa väljendab uudsuse ideed.
Varasema kaubamärgi sõnaline ja kujutisosa seostavad tähist aga klassikalise mütoloogiaga.
Hageja täpsustab, et üldiselt turustatakse veine ja alkoholjooke kaubahallides, toidupoodides ja restoranides, mis võimaldab
tarbijatel uurida pudelite etikette. Nii tajuvad tarbijad asjaomaseid kaubamärke mitte foneetiliselt vaid visuaalselt.
Hageja rõhutab, et taotletavas kaubamärgis kasutatud väljend „napa valley” viitab geograafilisele päritolule, mis erineb varasema
kaubamärgiga tähistatud kaupade päritolust. See asjaolu aitab kaasa taotletava kaubamärgi ja varasema kaubamärgi eristamisele,
kuna alkoholjookide geograafilist päritolu peetakse tavaliselt asjaoluks, millele keskmine tarbija pöörab suurt tähelepanu.
Hageja väidab lõpetuseks, et kuna tähistel on suured graafilised erinevused ning kuna kõnealuses kaubasektoris on tähiste
väljanägemine olulisem kui nende kõla, siis võivad vastandatud kujutismärgid „turul rahulikult koos eksisteerida”.
Ühtlustamisamet ja menetlusse astuja vaidlevad kõigile hageja argumentidele vastu.
Üldkohtu hinnang
Määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b kohaselt ei registreerita taotletavat kaubamärki varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu
korral, kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga kaitstud
kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel segi
ajada. Segiajamise tõenäosus hõlmab ka tõenäosust, et kaubamärki seostatakse varasema kaubamärgiga. Määruse nr 40/94 artikli 8
lõike 2 punkti a alapunkti i (nüüd määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 2 punkti a alapunkt i) alusel tähendab varasem kaubamärk
ühenduses registreeritud kaubamärki, mille registreerimise taotluse kuupäev on varasem ühenduse kaubamärgi registreerimise
taotluse kuupäevast.
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on segiajamine tõenäoline, kui avalikkus võib arvata, et kõnealused kaubad ja teenused
pärinevad samalt ettevõtjalt või omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb
segiajamise tõenäosust hinnata igakülgselt, vastavalt sellele, kuidas asjaomane avalikkus kõnealuseid tähiseid ja kaupu või
teenuseid tajub, ning pidades silmas kõiki antud juhtumit iseloomustavaid asjaolusid, eelkõige tähiste sarnasuse ning nendega
tähistatud kaupade või teenuste sarnasuse vastastikust sõltuvust (Üldkohtu 9. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T‑162/01:
Laboratorios RTB
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), EKL 2003, lk II‑2821, punktid 30–33, ja 16. detsembri
2008. aasta otsus kohtuasjas T‑259/06: Torres
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Navisa Industrial Vinícola Española (MANSO DE VELASCO), kohtulahendite kogumikus ei avaldata,
punktid 23 ja 24).
Määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b seisukohast eeldab segiajamise tõenäosus samal ajal nii vastandatud kaubamärkide
identsust või sarnasust kui ka tähistatud kaupade või teenuste identsust või sarnasust. Tegemist on kumulatiivsete tingimustega
(Üldkohtu 22. jaanuari 2009. aasta otsus kohtuasjas T‑316/07: Commercy
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – easyGroup IP Licensing (easyHotel), EKL 2009, lk II‑43, punkt 42, ja 23. septembri 2009. aasta
otsus kohtuasjas T‑291/07: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Byass (ALFONSO), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 25).
Peale selle tuleb segiajamise tõenäosuse igakülgse hindamise raames kohtupraktika kohaselt arvestada sellega, kuidas tajub
kaubamärke asjaomast liiki kaupade või teenuste keskmine tarbija, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik
ja arukas. Samuti tuleb silmas pidada, et keskmise tarbija tähelepanelikkuse aste võib eri liiki kaupade ja teenuste puhul
olla erinev (Üldkohtu 13. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas T‑256/04: Mundipharma
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Altana Pharma (RESPICUR), EKL 2007, lk II‑449, punkt 42, ja eespool viidatud kohtuotsus ALFONSO,
punkt 27).
Käesoleval juhul hindas apellatsioonikoda segiajamise tõenäosust seoses ühenduse kahe kaubamärgiga, milleks on kaupu „alkoholjoogid
(v.a õlu)” tähistav varasem kaubamärk ning kaupadele „veinid, mis on toodetud ja villitud Napa Valley’s (California, USA)”
taotletav kaubamärk. Apellatsioonikoda leidis vaidlustatud otsuse punktis 20, et varasema kaubamärgiga hõlmatud kaubad on
taotletava kaubamärgiga hõlmatavate kaupadega identsed, ning hageja ei ole seda otseselt vaidlustanud.
Samuti leidis apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 16, et arvestades asjaomaste kaupade olemust ning asjaolu, et
varasem kaubamärk on ühenduse kaubamärk, siis koosneb asjaomane avalikkus Euroopa keskmistest tarbijatest, mida hageja ei
ole samuti vaidlustanud.
Vastandatud tähiste võrdlus
Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine peab vastandatud tähiste visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse sarnasuse osas
rajanema neist jääval tervikmuljel, võttes eelkõige arvesse nende eristavaid ja domineerivaid osi. Segiajamise tõenäosuse
igakülgsel hindamisel on otsustav roll sellel, kuidas seda liiki kaupade või teenuste keskmine tarbija kaubamärke tajub. Keskmine
tarbija tajub kaubamärki tervikuna ega uuri selle eri detaile (vt Euroopa Kohtu 12. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑334/05 P:
Siseturu Ühtlustamise Amet
vs.
Shaker, EKL 2007, lk I‑4529, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).
Kahe kaubamärgi sarnasuse hindamine ei tähenda seda, et arvesse tuleb võtta vaid kombineeritud kaubamärgi ühte koostisosa
ja võrrelda seda teise kaubamärgiga. Selle asemel tuleb võrdlemisel uurida iga kõnealust kaubamärki tervikuna, mis ei välista,
et asjaomase avalikkuse mälus tekkinud tervikmuljes võib kombineeritud kaubamärgist mõnel juhul domineerida üks või mitu selle
koostisosa (vt eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet
vs
. Shaker, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika). Üksnes siis, kui kaubamärgi kõik teised koostisosad on tähtsusetud, võib
hinnata sarnasust ainult domineeriva osa põhjal (eespool viidatud Euroopa Kohtu otsus Siseturu Ühtlustamise Amet
vs.
Shaker, punkt 42, ja 20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑193/06 P: Nestlé
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 43). Sellise juhtumiga saab olla tegemist siis,
kui nimetatud koostisosa võib asjaomase avalikkuse mällu jäänud kaubamärgi kujutises üksi domineerima hakata, nii et selle
kaubamärgi teised koostisosad on märgi tervikmuljes tähtsusetud (eespool viidatud kohtuotsus Nestlé
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 43).
Käesoleval juhul leidis apellatsioonikoda, et asjaomastel kaubamärkidel on samad kõige eristavamad ja domineerivamad osad
ning seega on need visuaalselt ja foneetiliselt teataval määral sarnased.
Hageja leiab selles osas, et graafiline osa ei ole tähistest jäävas tervikmuljes tähtsusetu ning vaidlustab väite, et apellatsioonikoda
võttis segiajamise hindamisel arvesse üksnes sõnalisi osi.
–       Visuaalne sarnasus
Vastavalt kohtupraktikale tuleb hinnates seda, kas kombineeritud kaubamärgi üks või mitu koostisosa on domineerivad, arvesse
võtta iseäranis iga koostisosa eriomaseid omadusi ning neid teiste koostisosade eriomaste omadustega võrrelda. Lisaks ja täiendavalt
võib arvesse võtta erinevate koostisosade suhtelist tähtsust kombineeritud kaubamärgi kujutises (Üldkohtu 23. oktoobri 2002. aasta
otsus kohtuasjas T‑6/01: Matratzen Concord
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Hukla Germany (MATRATZEN), EKL 2002, lk II‑4335, punkt 35, ja 13. detsembri 2007. aasta otsus
kohtuasjas T‑242/06: Cabrera Sánchez
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 47).
Seega tuleb kontrollida, kas sõnaline osa on vastandatud kaubamärkidest jäävas tervikmuljes domineeriv osa.
Esiteks tuleb märkida, et kui tähis koosneb nii kujutisosadest kui ka sõnalistest osadest, siis ei tähenda see automaatselt,
et alati tuleb pidada domineerivaks osaks sõnalist osa (vt selle kohta Üldkohtu 24. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas
T‑3/04: Simonds Farsons Cisk
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Spa Monopole (KINJI by SPA), EKL 2005, lk II‑4837, punkt 45). Kombineeritud kaubamärgis võib
kujutisosal olla sõnalise osaga võrdväärne positsioon (vt selle kohta Üldkohtu 12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas
T‑110/01: Vedial
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – France Distribution (HUBERT), EKL 2002, lk II‑5275, punkt 53, ja eespool viidatud kohtuotsus
el charcutero artesano, punkt 55).
Teiseks võib, nagu eespool punktis 32 märgitud, sarnasust hinnata ainult domineeriva osa põhjal üksnes siis, kui kaubamärgi
kõik teised koostisosad on tähtsusetud.
Vastupidi apellatsioonikoja järeldusele ei ole kahes vastandatud kaubamärgis esinev sõnaline osa käesoleval juhul domineeriv
osa, kui võtta ühelt poolt arvesse asjaomaste kaubamärkide erinevaid kujutisosi ning teiselt poolt asjaomaste osade positsiooni
tähises. Nimetatud kujutisosad, eelkõige nende kuju, suurus, värvus ning asjaolu, et need on paigutatud sõnalisest osast ülespoole,
aitavad üheselt selgeks teha, milline on asjaomastest kaubamärkidest avalikkuse mällu jääv kuvand, mistõttu ei saa kujutisosa
olla kaubamärkide tajumisel tähtsusetu.
Tarbijatele varasemast kaubamärgist meelde jääval kuvandil on must-valgelt kujutatud kentauri seljas istuv ratsanik ja need
kaks isikut hoiavad käes pulka, mille mõlemas otsas ripub amfora vaas, kujutise all on suurtähtedega kirjas sõna „arteso”.
Taotletavast kaubamärgist aga jääb tarbijale meelde vertikaalne ristkülik, millest ülalpool on esiteks hallipõhjaline lookleva
motiiviga kolmnurk, mille all on mustal taustal kuldsete suurtähtedega kirjas sõna „artesa”, ning teiseks on selle allosal
mustal taustal kuldsete suurtähtedega kirjas väljend „napa valley”.
Nagu hageja õigesti märkis, tuleb vastandatud tähiste visuaalset võrdlust seetõttu läbi viia kõigi erinevate koostisosade,
nii kujutis- kui sõnaliste osade põhjal.
Neil asjaoludel tuleb vastandatud tähiste sarnasust analüüsides lähtuda sellest, millise tervikmulje nende erinevad koostisosad
jätavad ning kontrollida, kas tehtud viga mõjutab apellatsioonikoja uurimise tulemusel tehtud järeldust.
Vastavalt kohtupraktikale ei võimalda ainuüksi asjaolu, et kaks vastandatud kaubamärki sisaldavad sarnaseid sõnalisi osi,
järeldada, et vastandatud tähised on visuaalselt sarnased. Erilise kujuga kujutisosade olemasolu tähistes võib kaasa tuua
selle, et igast tähisest jääv tervikmulje on erinev (vt selle kohta Üldkohtu 9. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T‑156/01:
Laboratorios RTB
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO AIRE), EKL 2003, lk II‑2789, punktid 73 ja 74, ning eespool
viidatud kohtuotsus KINJI by SPA, punkt 48).
Nagu eespool punktis 39 rõhutatud, on vastandatud tähistel suured erinevused graafiliste osade kuju, suuruse ja värvi osas,
mis koosneb varasema kaubamärgi osas must-valgest kentauri seljas istuva ratsaniku kujutisest ning taotletava kaubamärgi osas
erivärvilisest lookleva motiivi ning ristkülikule paigutatud kolmnurga kujutisest. Nendest erinevustest hoolimata annab asjaomaste
tähise võrdlus tunnistust sõnaliste osade „arteso” ja „artesa” suurest sarnasusest, kuna need on kirjutatud sarnaste suurtähtedega,
paigutatud tähisel sarnast viisi graafilise osa alla, ning kuna nende ainus erinevus on värvus ning viimane täishäälik. Sõnaline
osa „napa valley” eristub oma paigutuse, tähtede suuruse – mis on osas „artesa” kasutatud tähtedega võrreldes väiksemad –
ning osa „napa valley” moodustavate tähtede väikeste vahede poolest taotletava kaubamärgi tervikust väga vähe ning on selle
kaubamärgi teisejärguline osa, millel ei ole vastandatud tähiste visuaalsel eristamisel määravat rolli. Seetõttu võimaldab
asjaolu, et kahes tähises on ühine sõnaline osa „artes”, vastupidi hageja väidetele järeldada, et need kaubamärgid on visuaalselt
vähesel määral sarnased.
Eelnimetatud kaalutlusi arvestades leiab Üldkohus, et vastandatud tähised on visuaalselt vähesel määral sarnased.
–       Foneetiline sarnasus
Foneetilisest küljest ei saa vaidlustada asjaolu, et kahes asjaomases kaubamärgis esitatud sõnalised osad „arteso” ja „artesa”
on väga sarnased. Nagu eespool punktis 44 juba märgitud, erinevad nimetatud sõnad üksnes viimase täishääliku poolest.
Samas märgib hageja, et apellatsioonikoda tegi vea, kui ei arvestanud vastandatud tähiste foneetilisel võrdlemisel taotletava
kaubamärgi sõnalise osaga „napa valley”, mis toob tähiste erinevused veelgi enam esile.
Selles osas tuleb kõigepealt märkida, et taotletava kaubamärgi väljend „artesa napa valley” jätab sõnaga „arteso” võrreldes
teistsuguse foneetilise mulje.
Siiski on väljendil „napa valley” sõnaga „artesa” võrreldes teisejärguline positsioon ning taotletava kaubamärgi teisejärgulise
osana jätaks asjaomane avalikkus kõnealuse kaubamärgi väljaütlemisel selle lisamata. Nagu apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse
punktis 32 märkis, tajub asjaomane inglise keelt kõnelev avalikkus seda osa pigem kui kõnealuste kaupade geograafilise päritolu
tähist mitte kui taotletava kaubamärgi eristavat osa. Seetõttu on väga tõenäoline, et tarbijad piirduvad taotletavale kaubamärgile
viidates sõna „artesa” mainimisega (Üldkohtu 14. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T‑101/06: Castell del Remei
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Bodegas Roda (CASTELL DEL REMEI ODA), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 66). Seetõttu
ei piisa vastupidi hageja väidetele vastandatud tähiste foneetilise sarnasuse välistamiseks sõnalisest osast „napa valley”.
Eeltoodut arvestades tuleb järeldada, et kaks vastandatud tähist on foneetiliselt väga sarnased.
–       Kontseptuaalne sarnasus
Kohtupraktika kohaselt võivad kontseptuaalsed erinevused neutraliseerida visuaalsed ja foneetilised sarnasused, kui vähemalt
ühel asjaomasel kaubamärgil neist kaubamärkidest on asjaomase avalikkuse jaoks selge ja kindlaksmääratud tähendus, nii et
avalikkus seda kohe mõistab (Üldkohtu 14. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas T‑292/01: Phillips-Van Heusen
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), EKL 2003, lk II‑4335, punkt 54).
Käesoleval juhul, nagu apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 34 märkis, puudub sõnal „arteso” igasugune semantiline
tähendus ning sõna „artesa”, mis tähendab teatava kindla kujuga taignasõtkumise nõu, on Hispaania keeles vähesel määral kasutusel,
kuna seda kasutab üksnes erialaspetsialistidest koosnev avalikkus. Kuna sõna „artesa” on hispaaniakeelne sõna, siis ei ole
sellel asjaomase hispaania keelt mittekõneleva ühenduse laia avalikkuse silmis tähendust. Seetõttu ei omista eespool punktis 30
määratletud asjaomane avalikkus neile sõnalistele osadele kontseptuaalset sisu.
Vastupidi hageja väidetele tuleb järeldada, et väljend „napa valley” ei ole piisav vältimaks, et asjaomane avalikkus võib
arvata, et kõnealused kaubad pärinevad samalt ettevõtjalt või omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt. Nagu eespool punktis 49
märgitud, tajuks asjaomase avalikkuse oluline osa kõnealust väljendit vastavate kaupade geograafilise tähisena, ilma et asjaomane
avalikkus omistaks tähisele eriomast kontseptuaalset sisu.
Hageja argument, mille kohaselt osutavad vastandatud tähiste kujutisosad erinevatele kontseptsioonidele, ei lükka seda järeldust
ümber. Ühelt poolt vihjab kentauri seljas istuv ratsanik, kes hoiab käes amfora vaasidega pulka, veini mütoloogilisele päritolule
ning viitab seega veinile ning selle tootmisele. Seega viitab asjaomane tähis asjaomase avalikkuse silmis veinile, nii et
viitel puudub asjaomase avalikkuse jaoks selge ja kindlaksmääratud tähendus, mis võiks kaht tähist kontseptuaalselt eristada.
Teiselt poolt muudab taotletava kaubamärgi graafilise osa stiliseering teatava kontseptuaalse sisu ülekandmise ning eelkõige
selle selge tajumise keskmise tarbija poolt raskeks. Seetõttu ei ole võimalik järeldada, et taotletav kaubamärk vihjab viimasest
jääva tervikmulje põhjal modernsuse ideele, mida asjaomane avalikkus kohe mõistab.
Eeltoodut arvestades tuleb järeldada, et kontseptuaalsest küljest ei näe tarbijad asjaomastes tähistes ühtki konkreetset semantilist
kõrvaltähendust, mis võimaldaks neil kaht asjaomast tähist eristada või sarnaseks pidada.
Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine
Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine eeldab arvestamist asjaomaste tegurite teatava vastastikuse sõltuvusega, eriti
asjaomaste kaubamärkide ning nendega tähistatavate kaupade ja teenuste vastastikuse sõltuvusega. Nii võib tähistatavate kaupade
või teenuste vähese sarnasuse kompenseerida kaubamärkide suur sarnasus ning vastupidi (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu 29. septembri
1998. aasta otsus C‑39/97: Canon, EKL 1998, lk I‑5507, punkt 17, Üldkohtu 14. detsembri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades
T‑81/03, T‑82/03 ja T‑103/03: Mast-Jägermeister
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Licorera Zacapaneca (VENADO raamiga jm), EKL 2006, lk II‑5409, punkt 74).
Käesoleval juhul leidis apellatsioonikoda, et visuaalselt on võrreldavad tähised teataval määral sarnased ja foneetiliselt
on need sarnased, ning järeldas asjaomaste kaupade põhjal, et kahe kaubamärgi segiajamine on tõenäoline.
Seevastu leiab hageja, et tähistel on graafilisest küljest mitu olulist erinevust ning et kõnealuse kaubasektori tähiste visuaalse
külje olulisust arvestades võivad vastandatud kaubamärgid turul „rahulikult koos eksisteerida”.
Selles osas tuleb täpsustada, et segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel ei ole visuaalsel, foneetilisel ja kontseptuaalsel
küljel alati sama kaal ning seega tuleb analüüsida objektiivseid tingimusi, milles asjaomased kaubamärgid võivad turul esineda
(Üldkohtu 6. oktoobri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑117/03–T‑119/03 ja T‑171/03: New Look
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Naulover (NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE ja NLCollection, EKL 2004, lk II‑3471, punkt 49).
Tähiste sarnaste või erinevate elementide tähtsus võib sõltuda eelkõige asjaomaste märkide eriomastest omadustest või vastavate
kaupade ja teenuste turustamistingimustest. Kui asjaomaste kaubamärkidega tähistatud kaupu müüakse tavaliselt iseteeninduskauplustes,
kus tarbija peab usaldama kaubal olevat kaubamärgi kujutist, on tähiste visuaalne sarnasus üldiselt tähtsam (eespool viidatud
kohtuotsused NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE ja NLCollection, punkt 49, ja el charcutero artesano, punkt 80). Kui aga asjaomaseid
kaupu müüakse eelkõige suulise nõudmise alusel, on tavaliselt suurem tähtsus tähiste foneetilisel sarnasusel (Üldkohtu 8. veebruari
2007. aasta otsus kohtuasjas T‑88/05: Quelle
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Nars Cosmetics (NARS), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 68).
Veinide sektoris on erinevalt eespool viidatud kohtuotsuses KINJI by SPA (punktid 57 ja 58) käsitletud alkoholivabadest jookide
sektorist kõnealuste kaupade tarbijad harjunud nendele eelkõige baarides või restoranides, milles tellitakse veine suuliselt
pärast nende nime veinikaardil nägemist, osutama ja neid ära tundma sõnalise osa alusel, mis neid identifitseerib (Üldkohtu
13. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas T‑40/03: Murúa Entrena
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Bodegas Murúa (Julián Murúa Entrena), EKL 2005, lk II‑2831, punkt 56, ja 12. märtsi 2008. aasta
otsus kohtuasjas T‑332/04: Sebirán
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – El Coto De Rioja (Coto D’Arcis), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 38). Seetõttu tuleb
antud juhul omistada suurt tähtsust asjaomaste tähiste foneetilisele sarnasusele.
Käesoleval juhul on tuvastatud, et kahe kaubamärgiga hõlmatavad asjaomased kaubad, nimelt veinid, on identsed, ning et kõnealused
tähised on foneetiliselt väga sarnased ja visuaalselt vähesel määral sarnased. Neil asjaoludel leiab Üldkohus, et arvestades
seda, kuidas tarbijad kõnealustele kaupadele osutavad, ning eelkõige seda, millist tähtsust tuleb omistada foneetilisele sarnasusele,
siis on nende kahe tähise segiajamine määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses tõenäoline.
Peale selle ei välista segiajamise tõenäosust asjaolu, et taotletava kaubamärgiga hõlmatavad kaubad on toodetud, nagu asjaomasel
kaubamärgil märgitud, Napa orus (Napa valley). Kohtupraktika kohaselt võib segiajamise tõenäosus asjaomase avalikkuse jaoks
olemas olla ka siis, kui vastavad kaubad on toodetud erinevates kohtades (eespool viidatud kohtuotsus Canon, punktid 29 ja 30,
ning Üldkohtu 8. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas T‑29/04: Castellblanch
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Champagne Roederer (CRISTAL CASTELLBLANCH), EKL 2005, lk II‑5309, punkt 52).
Seetõttu tuleb väide tagasi lükata ning jätta hagi tervikuna rahuldamata.

Kohtukulud
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui
vastaspool on seda nõudnud. Kuna ühtlustamisameti ja menetlusse astuja on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja hageja on kohtuvaidluse
kaotanud, tuleb kohtukulud mõista välja hagejalt.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (teine koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Codorniu Napa, Inc’ilt.
Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 23. novembril 2010 Luxembourgis.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hispaania.