CELEX: 62002CJ0216
Brīva preču aprite
Kopienas iekšējā tirdzniecība ar zirgu dzimtas dzīvniekiem
Organizāciju un apvienību, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas reģistrēto zirgu dzimtas dzīvniekiem, apstiprināšanas vai atzīšanas procedūra
Lēmuma 92/353/EEK 2. panta 2. punkts

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz Komisijas 1992. gada 11. jūnija Lēmuma 92/353/EEK 2. panta 2. punkta pirmā
ievilkuma interpretāciju, kas nosaka apstiprināšanas vai atzīšanas kritērijus organizācijām un apvienībām, kas ved [uztur]
vai veido reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas (OV L 192, 63. lpp.).
Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar prāvu starp
Österreichischer Zuchtverband für Ponys
,
Kleinpferde und Spezialrassen
(turpmāk tekstā – “
Zuchtverband für Ponys
”) un Burgenlandes valdību par šīs valdības lēmumu atzīt minētajā Austrijas zemē organizāciju
Österreichischer Shetlandponyzuchtverband
(turpmāk tekstā – “
ÖSZV
”) par Šetlandes salu poniju audzētāju organizāciju.
ÖSZV
ir lietā iesaistījusies persona pamata prāvā.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesības
Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva 90/427/EEK par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas
iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem (OV L 224, 55. lpp.), nosaka iepriekš minētos nosacījumus Kopienas iekšējai
tirdzniecībai ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, kā arī ar to spermu, olšūnām un embrijiem. No šīs direktīvas preambulas otrā un
trešā apsvēruma izriet, ka tās mērķis ir noteikt Kopienas noteikumus, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas
dzīvniekiem, lai nodrošinātu zirgu dzimtas dzīvnieku audzēšanas racionālu attīstību, tādējādi paaugstinot šīs nozares ražību,
tā kā daļai lauksaimnieku tā veido ienākumu avotu. Saskaņā ar šīs direktīvas preambulas ceturto apsvērumu apmierinoši rezultāti
šajā sakarā lielā mērā ir atkarīgi no ciltsgrāmatās, ko uztur oficiāli apstiprinātas organizācijas vai apvienības, reģistrēto
zirgu dzimtas dzīvnieku izmantošanas. Piektais preambulas apsvērums uzsver, ka pilnīga tirdzniecības liberalizācija prasa
tālāku saskaņošanu attiecībā uz ierakstiem ciltsgrāmatās.
Direktīvas 90/427 4. panta 2. punkts paredz, ka Komisija pieņem lēmumus, it īpaši nosakot kritērijus to organizāciju un apvienību
apstiprināšanai vai atzīšanai, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas. 4. panta 1. punkts nosaka principus, kas ir jāievēro šādu
lēmumu pieņemšanā, ko savukārt jāpieņem saskaņā ar šīs direktīvas 10. pantā noteikto procedūru.
Tieši šajā kontekstā Komisija pieņēma Lēmumu 92/353, kas nosaka apstiprināšanas vai atzīšanas kritērijus organizācijām un
apvienībām, kuras uztur vai veido reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas. Saskaņā ar minētā lēmuma 1. pantu, lai
iegūtu oficiālu apstiprinājumu vai atzīšanu, organizācijām vai apvienībām, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas, jāiesniedz pieteikums
tās dalībvalsts iestādēm, kuras teritorijā atrodas to galvenā pārvalde.
Lēmuma 92/353 2. pants paredz:
“1.      Attiecīgajām dalībvalsts iestādēm jāpiešķir oficiāls apstiprinājums vai atzīšana jebkurai organizācijai vai apvienībai, kas
ved [uztur] vai veido ciltsgrāmatu, paredzot, ka tā atbilst nosacījumiem, kas izklāstīti pielikumā.
2.      Tomēr dalībvalstī, kurā jau ir viena vai vairākas oficiāli apstiprinātas vai atzītas organizācijas vai apvienības attiecībā
uz konkrēto šķirni, šīs dalībvalsts iestādes var atteikt jaunas organizācijas vai apvienības atzīšanu:
–      ja tas apdraud šķirnes saglabāšanu vai pakļauj briesmām pastāvošās organizācijas vai apvienības darbību vai pilnveidošanas
vai selekcijas programmu,
vai
–      ja šīs šķirnes zirgu dzimtas dzīvniekus var reģistrēt īpašā ciltsgrāmatas nodaļā, kuru ved [uztur] organizācija vai apvienība,
kas īpaši šai nodaļai piemēro principus, ko saskaņā ar pielikuma 3. punkta b) apakšpunktu izstrādājusi organizācija vai apvienība,
kas ved [uztur] šīs šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu.
3.      Dalībvalstis informē Komisiju par visiem oficiālajiem apstiprinājuma vai atzīšanas piešķīrumiem, kā arī par atteikumiem.
4.      Ja dalībvalstī ir atteikts kādas organizācijas vai apvienības oficiāls apstiprinājums vai atzīšana, atteikuma iemesli rakstiski
jāpaziņo apvienībai vai organizācijai.”
Turklāt Lēmuma 92/353 3. pants paredz, ka attiecīgās dalībvalsts iestādes atsauc ikvienas organizācijas vai apvienības, kas
uztur ciltsgrāmatu, oficiālo apstiprinājumu vai atzīšanu, ja tā vairs konsekventi neatbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti
pielikumā.

Valsts tiesiskais regulējums
Austrijā Direktīvas 90/427 transponēšana un uz šīs direktīvas pamata pieņemto lēmumu īstenošana ietilpst zemju (
Länder
) kompetencē.
1995. gada 2. marta
Burgenländischen Tierzuchtgesetz
(likums par dzīvnieku audzēšanu Burgenlandē, turpmāk tekstā – “
Tierzuchtgesetz
”) (
LGBl
Nr. 1995/33, tā
LGBl
Nr. 2001/32 redakcijā) trešās sadaļas 9. pants nosaka audzētāju organizāciju atzīšanas kārtību. Proti, šis pants nosaka:
“1) Zemes (
Land
) valdībai ir jāatzīst audzētāju organizācija, ja:
1.      šīs organizācijas audzēšanas programma var veicināt audzēšanu 1. panta 2. punkta nozīmē;
2.      populācija ir pietiekoši liela, lai īstenotu audzēšanas programmu;
3.      ir pieejams vajadzīgais personāls un iekārtas, lai nodrošinātu audzēšanu labā līmenī;
4.      tiek garantēts, it īpaši attiecībā uz personāla, tehniskajiem un organizatoriskajiem apstākļiem, ka:
a)      audzētāju organizācija atrodas Burgenlandē;
b)      audzējamiem dzīvniekiem ir nepārejošs marķējums, lai būtu iespējams vienmēr konstatēt to identitāti;
c)      ciltsgrāmata vai reģistrs tiek pienācīgi uzturēts un saimniecības ievada vajadzīgos datus;
d)      apvienības gadījumā – visi dzīvnieki, kas, ņemot vērā to izcelšanās datus un īpašības, ieskaitot arī ārējās pazīmes, atbilst
reģistrācijas nosacījumiem, tiek reģistrēti vai pēc pieprasījuma uzrādīti un tādējādi var tikt reģistrēti ciltsgrāmatā; Burgenlandē
ievestos dzīvniekus nevar pakļaut stingrākiem nosacījumiem nekā tie, ko piemēro šajā zemē dzimušajiem dzīvniekiem;
5.      visi audzētāji, kas darbojas kādas audzētāju apvienības teritorijā un veic attiecīgās darbības – kā to nosaka šajā teritorijā,
kur darbojas apvienība, spēkā esošie tiesību akti – un kas atbilst prasībai regulāri veikt šīs darbības, var kļūt par minētās
apvienības locekļiem.
2) Atzīšanas pieteikumu veido šādi materiāli:
[..]
3.      audzēšanas programma ar skaidri formulētu audzēšanas mērķi, metodēm, audzētavas lielumu, kā arī panākto sasniegumu pārbaudes
metodēm un apjomu;
4.      norāde uz saimniecībās plānoto dzīvnieku skaitu un to audzētāju skaitu, kas piedalās audzēšanas programmā;
5.      audzētāju apvienības gadījumā:
a)      dokuments, kas apliecina apvienības juridisko statusu un tās veicamās darbības, un ģeogrāfisko izvietojumu;
b)      ciltsgrāmatas regulējums, kas nosaka tos nosacījumus, kuri jāizpilda, lai ierakstītu datus dažādās ciltsgrāmatas nodaļās;
[..].
3) Audzētāju apvienības, kuru darbība un ģeogrāfiskais izvietojums pilnībā vai daļēji sakrīt ar 2. daļas 5. apakšpunkta a) apakšdaļā
norādīto, tiek uzklausītas atzīšanas procedūras ietvaros.
[..]
5) Ja attiecībā uz kādu šķirni jau pastāv viena vai vairākas atzītas audzētāju organizācijas, zemes (
Land
) valdība drīkst atteikt jaunas audzētāju organizācijas atzīšanu, ja šī organizācija var apdraudēt šķirnes saglabāšanu vai
jau pastāvošas organizācijas zootehniskās programmas īstenošanu.”

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
Kopš 1997. gada 14. augusta
Zuchtverband für Ponys
Burgenlandē ir atzīta par Šetlandes salu poniju audzētāju organizāciju saskaņā ar
Tierzuchtgesetz
noteikumiem.
Arī
ÖSZV
1997. gadā pieprasīja Burgenlandes valdībai, kas ir kompetenta iestāde šajā jomā, tās atzīšanu par Šetlandes salu poniju
audzētāju organizāciju.

Zuchtverband für Ponys
tika uzklausīta šajā sakarā uzsāktā administratīvā procesa ietvaros. Tā izteicās pret
ÖSZV
atzīšanu, apgalvojot, ka tas varētu apdraudēt šķirnes saglabāšanu, kā arī šīs jau pastāvošas organizācijas darbību un šķirnes
pilnveidošanas vai selekcijas programmu.
Balstoties uz
Tierzuchtgesetz
9. pantu, ar 2001. gada 30. aprīļa lēmumu
ÖSZV
tika atzīta Burgenlandē atbilstoši konkrētajai zooloģiskajai programmai uz desmit gadu periodu.

Zuchtverband für Ponys
cēla prasību pret šo lēmumu
Verwaltungsgerichtshof
. Tomēr, pēc Burgenlandes domām, šī organizācija nav lietas dalībnieks procesā par
ÖSZV
atzīšanu, kā arī tai nav tiesību apstrīdēt tiesā minēto lēmumu.

Verwaltungsgerichtshof
norāda, ka, lai izlemtu jautājumu par prasības pieņemamību, šai tiesai vispirms ir jāizvērtē, vai prasītājai pamata prāvā
ir juridiski nodrošinātas tiesības prasīt, lai tiktu atteikta atzīšana jaunajai audzētāju organizācijai, pat ja šī organizācija
ir izpildījusi noteiktos nosacījumus.
Tā precizē, ka, balstoties vienīgi uz valsts tiesībām, prasība būtu noraidāma, neizvērtējot jautājumu par to, vai
ÖSZV
atzīšana par audzētāju organizāciju apdraud šķirnes saglabāšanu vai prasītājas pamata prāvā zootehnisko programmu. Saskaņā
ar
Verwaltungsgerichtshof
pastāvīgo judikatūru saistībā ar citiem tekstiem noteikums, kas piešķir kādai personai tikai tiesības tikt uzklausītai administratīvā
procesa ietvaros, nozīmē, ka šāda persona nevar būt lietas dalībnieks minētajā administratīvajā procesā. Austrijas administratīvās
procesuālās tiesības paredz, ka lietas dalībnieka statuss ir procesuāls instruments juridisko prasījumu izvirzīšanai. Liegt
kādai personai procesa lietas dalībnieka statusu nozīmētu, ka šādai personai nav ne tiesību prasīt, lai iestādes pieņemtu
lēmumu, kura rezultātā iestātos noteiktas sekas, ne tiesību vēlāk apstrīdēt tiesā šo iestāžu pieņemto lēmumu.

Zuchtverband für Ponys
apgalvo, ka Kopienas noteikumi piešķir tai juridiski nodrošinātas tiesības prasīt, lai, no vienas puses, tiktu pārbaudīts,
vai
ÖSZV
atzīšana apdraud šķirnes saglabāšanu un jau pastāvošās organizācijas zootehnisko programmu, un, no otras puses, – apstiprinošās
atbildes gadījumā – lai administratīvā iestāde atteiktu šo atzīšanu. Savas nostājas atbalstam šī sabiedrība atsaucas uz Direktīvu
90/427 un Lēmumu 92/353.

Verwaltungsgerichtshof
neizslēdz to, ka
Zuchtverband für Ponys
var balstīt savu nostāju uz Lēmumu 92/353. Šajā sakarā tā norāda, ka kopš 1970. gada 6. oktobra sprieduma lietā 9/70
Grad
,
Recueil
, 825. lpp., Tiesas pastāvīgā judikatūra atzīst, ka privātpersonām ir iespēja valsts iestādēs un tiesās balstīties uz tādu
lēmumu, kas ir adresēts dalībvalstīm, un uz tādiem pašiem nosacījumiem, kādi tie ir direktīvu gadījumā.

Verwaltungsgerichtshof
sniedz vairākus apsvērumus attiecībā uz jautājumu, vai Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta saturs ir beznosacījuma saturs, kas
ir pietiekoši precīzs, lai privātpersona varētu uz to tieši atsaukties.
Pēc šīs tiesas domām, vārds “var”, kas parādās šajā noteikumā, var nozīmēt, ka dalībvalstis drīkst brīvi izlemt atteikt jaunas
apvienības atzīšanu, ja šī apvienība apdraud šķirnes saglabāšanu vai jau pastāvošas organizācijas vai apvienības darbību,
vai šķirnes pilnveidošanas vai selekcijas programmu. Šajā gadījumā
Zuchtverband für Ponys
nav tiesību tieši balstīties uz Lēmumu 92/353.
Toties saskaņā ar
Verwaltungsgerichtshof
citi Kopienas tiesību noteikumi var arī pilnībā izslēgt dalībvalstu rīcībā esošās novērtējuma tiesības, par ko liecina vārds
“var”. Tā atgādina, ka 1999. gada 16. septembra spriedumā lietā C‑435/97
WWF
u.c.,
Recueil
, I‑5613. lpp., Tiesa ir pasludinājusi, ka 2. panta 1. punkts Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu
sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.) ierobežo šīs novērtējuma tiesības, kas dalībvalstīm
acīmredzami piemīt uz šīs pašas direktīvas 2. panta 1. punkta pamata.
Pat ja būtu jāuzskata, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkts piešķir dalībvalstīm novērtējuma tiesības, arī šajā situācijā būtu
jāizdod jautājums, vai, ņemot vērā Kopienu tiesību principus, dalībvalsts var paredzēt nosacījumus jaunu apvienību atzīšanas
atteikšanai, nepiešķirot jau pastāvošajām apvienībām juridiski nodrošinātas tiesības prasīt šīs atzīšanas atteikšanu.
Kas attiecas uz pieņēmumu, ka tiek apdraudēta šķirnes saglabāšana,
Verwaltungsgerichtshof
apšauba, ka jau pastāvoša organizācija var atsaukties uz juridiski nodrošinātām tiesībām prasīt šīs atzīšanas atteikšanu.
Faktiski šajā gadījumā vairs nepastāvētu tieša saikne starp atzīšanas atteikuma iemesliem un jau pastāvošas organizācijas
interesēm.

Verwaltungsgerichtshof
arī atgādina, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru direktīva pati par sevi nevar radīt pienākumu, uz ko privātpersona var atsaukties,
un tādējādi privātpersona nevar atsaukties uz direktīvu kā tādu (1994. gada 14. jūlija spriedums lietā C‑91/92
Faccini Dori
,
Recueil
, I‑3325. lpp.). Šajā sakarā ir jānorāda, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkts neaprobežojas ar tādu priekšrocību piešķiršanu
jau pastāvošām organizācijām, uz ko šīs organizācijas varētu iespējami atsaukties, ceļot prasību pret dalībvalsti. Šis noteikums
acīmredzami paredz pienākumu arī audzētāju apvienībai, kas vēlas panākt atzīšanu, jo, ja tiek izpildīti 2. panta 2. punkta
pirmajā ievilkumā minētie nosacījumi, atzīšana tiek atteikta. Tomēr
Verwaltungsgerichtshof
uzskata, ka tā nevar pilnīgi pārliecināti secināt, ka šāda veida “pienākums” rada “pienākumu privātpersonai” Tiesas judikatūras
nozīmē.
Pēc šīs tiesas domām, Tiesas judikatūra atzīst, ka direktīva var netieši radīt privātpersonām papildu pienākumu. Šajā sakarā
tā atsaucas uz Tiesas 1995. gada 11. augusta spriedumu lietā C‑431/92 Komisija/Vācija,
Recueil
, I‑2189. lpp., t.s. “
Groβkrotzenburg
spriedumu”, un 1989. gada 22. jūnija spriedumu lietā 103/88
Fratelli Costanzo
,
Recueil
, 1839. lpp.

Verwaltungsgerichtshof
tostarp iztirzā arī jautājumu par to, cik lielā mērā Kopienu tiesības iespaido valsts procesuālās tiesības un valsts noteikumus
tiesu kompetences noteikšanas jomā. Ņemot vērā
Tierzuchtgesetz
9. panta 3. punkta nepārprotamo redakciju, nav iespējams interpretēt Austrijas tiesības tādā nozīmē, ka jau pastāvošai audzētāju
organizācijai ir tiesības apstrīdēt tādu iestāžu lēmumu, kas tika pieņemts jaunas audzētāju organizācijas atzīšanas procedūras
ietvaros. Saskaņā ar Austrijas doktrīnu, kas balstās uz Tiesas judikatūru (1981. gada 7. jūlija spriedums lietā 158/80
Rewe
,
Recueil
, 1805. lpp.), gadījumos, kad Kopienu tiesības neparedz īpašu noteikumu, dalībvalstīm ir pienākums paredzēt tādus pārsūdzēšanas
veidus, kas ļauj privātpersonām īstenot tām Kopienu tiesībās garantētās tiesības. Pienākums ievērot dalībvalstu autonomiju
nozīmē, ka Kopienu tiesības nevar aizvietot, piemērojot nacionālos procesuālos noteikumus un noteikumus par tiesu kompetences
noteikšanu.
Šajā gadījumā Austrijas likumdevējs jau grozīja pastāvošo audzētāju organizāciju un apvienību procesuālo statusu tādā veidā,
ka tās nevarēja griezties
Verwaltungsgerichtshof
. Šādos apstākļos, pat ja Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums piešķīra pastāvošajām apvienībām tiesības ievērot
šajā noteikumā paredzētos nosacījumus, šīs tiesības nav juridiski nodrošinātas Austrijā.
Pēc
Verwaltungsgerichtshof
domām, šis secinājums nav pieņemams un pie tā nevar nonākt, balstoties uz Tiesas judikatūru (1998. gada 24. septembra spriedums
lietā C‑76/97
Tögel
,
Recueil
, I‑5357. lpp., un 1999. gada 4. marta spriedums lietā C‑258/97
HI
,
Recueil
, I‑1405. lpp.). Jāpastāv iespējai celt prasību, kas balstās uz Kopienu tiesībām,
Verwaltungsgerichtshof
, kas ir valsts tiesa, kura parasti izskata šāda paša veida prasības, kas balstās uz valsts tiesībām.
Ņemot vērā šos apsvērumus,
Verwaltungsgerichtshof
nolēma atlikt lietas izskatīšanu un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1.               Vai [..] Lēmuma 92/353 [..] 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums piešķir pastāvošai organizācijai (apvienībai) tiesības prasīt,
lai kompetentā iestāde atteiktu jaunas organizācijas (jaunas apvienības) atzīšanu, ja jaunas organizācijas (apvienības) atzīšana
apdraud šķirnes saglabāšanu vai jau pastāvošas organizācijas vai apvienības darbību un tās šķirnes pilnveidošanas vai selekcijas
programmu?
2.               Vai Lēmuma [92/353] 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums iestājas pret valsts noteikuma piemērošanu, kas
a)     piešķir jau pastāvošai organizācijai vai apvienībai tikai tiesības tikt uzklausītai kompetentajā iestādē jaunas organizācijas
(apvienības) atzīšanas procedūras ietvaros, bet ne tiesības prasīt jaunas organizācijas (apvienības) atzīšanas atteikšanu,
jo tā apdraud šķirnes saglabāšanu vai jau pastāvošas organizācijas vai apvienības darbību un tās šķirnes pilnveidošanas un
selekcijas programmu, un
b)     neatzīst jau pastāvošas organizācijas vai apvienības tiesības pārsūdzēt tiesā (
Verwaltungsgerichtshof
) piešķirto atzīšanu, neskatoties uz šīs organizācijas vai apvienības iesniegtajiem pretargumentiem?”

Par pirmo jautājumu
Ar savu pirmo jautājumu, kā arī ar otrā jautājuma pirmo daļu iesniedzējtiesa pēc būtības jautā Tiesai, vai Lēmuma 92/353 2. panta
2. punkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka, pārbaudot atbilstību vienam vai vairākiem šajā noteikumā minētājiem
nosacījumiem, attiecībā uz kādas šķirnes zirgu dzimtas dzīvniekiem oficiāli jau atzītām vai apstiprinātam organizācijām vai
apvienībām ir tiesības prasīt kompetentajām iestādēm atteikt tādas jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu vai apstiprināšanu,
kas uztur vai veido ciltsgrāmatas tās pašas šķirnes zirgu dzimtas dzīvniekiem.
Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar Lēmuma 92/353 2. panta 1. punktu attiecīgās dalībvalsts kompetentajām iestādēm oficiāli
jāapstiprina vai jāatzīst visas organizācijas vai apvienības, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas, ja tās atbilst šī lēmuma
pielikumā paredzētajiem nosacījumiem.
Tādējādi no šī noteikuma – līdzīgi kā no Direktīvas 90/427 preambulas apsvērumiem – izriet, ka jaunu apvienību vai organizāciju,
kas uztur vai veido ciltsgrāmatas, oficiāla atzīšana kopumā atbilst Kopienas noteikumos nospraustajiem mērķiem zirgu dzimtas
dzīvnieku Kopienas iekšējās tirdzniecības jomā. Mērķis veicināt reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku audzēšanu un attīstīt tirdzniecību
ar šiem dzīvniekiem Kopienas robežās nozīmē, ka dažādās Kopienas dalībvalstīs jābūt pietiekošam organizāciju skaitam, kas
ir spējīgas uzturēt ciltsgrāmatas, kurās ir iespējams reģistrēt arvien pieaugošu zirgu dzimtas dzīvnieku skaitu.
Pat ja Kopienas regulējums ir visai labvēlīgs jaunas apvienības un organizācijas, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas, atzīšanai
un apstiprināšanai, tas tomēr uzliek katrai apvienībai vai organizācijai pienākumu nodrošināt atbilstību Lēmuma 92/353 pielikumā
izklāstītajiem nosacījumiem, kā to paredz šī lēmuma 2. panta 1. punkts. Turklāt no Direktīvas 90/427 4. panta 1. punkta pirmā
ievilkuma izriet, ka organizāciju vai apvienību, kas veido un uztur ciltsgrāmatas, atzīšana vai apstiprināšana ir atkarīga
no atbilstības tiem principiem, ko izstrādājusi organizācija vai apvienība, kas uztur šķirnes izcelsmes ciltsgrāmatu.
Attiecībā uz Lēmuma 92/353 2. panta 2. punktu ir jākonstatē – kā to pareizi apgalvo Austrijas valdība un Komisija, – ka šī
noteikuma pamatpriekšmets ir piešķirt dalībvalstu kompetentajām iestādēm novērtējuma tiesības, kas ļautu tām vienā vai otrā
no 2. panta 2. punkta pirmajā vai otrajā ievilkumā minētajām situācijām atteikt jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu,
pat ja ir izpildīti šī lēmuma pielikumā izklāstītie nosacījumi. Izņemot minētos apstākļus, saskaņā ar šī lēmuma 2. panta 1. punktu
kompetentām iestādēm ir jāatzīst visas organizācijas un apvienības, kas atbilst minētajā pielikumā izklāstītajiem nosacījumiem.
Tieši šajā kontekstā Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums skaidri uzskaita tos apstākļus, kuros dalībvalsts
kompetentās iestādes var atteikt jaunas organizācijas vai apvienības atzīšanu. Tas attiecas uz situācijām, kad attiecīgajā
dalībvalstī saistībā ar vienu un to pašu zirgu dzimtas dzīvnieku šķirni jau pastāv viena vai vairākas oficiāli atzītas organizācijas
vai apvienības, un jaunas organizācijas vai apvienības atzīšana apdraud šīs šķirnes saglabāšanu vai arī jau pastāvošas organizācijas
vai apvienības darbību, vai tās šķirnes pilnveidošanas vai selekcijas programmu.
Pretēji
Zuchtverband für Ponys
argumentam Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmo ievilkumu nevar interpretēt tādējādi, ka tas piešķir jau pastāvošai organizācijai
subjektīvas tiesības prasīt, lai attiecīgās kompetentās iestādes atteiktu jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanas pieteikumu
šajā noteikumā minēto apstākļu pārbaudes ietvaros. Ja tiktu pieņemta šāda interpretācija, tas nozīmētu novērtējuma tiesību
noliegšanu, ko Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkts atvēlējis attiecīgajām dalībvalstu iestādēm.
Tādējādi uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka,
pārbaudot atbilstību vienam vai vairākiem šajā noteikumā minētājiem nosacījumiem, attiecībā uz konkrēto zirgu dzimtas dzīvnieku
šķirni oficiāli jau atzītām vai apstiprinātām organizācijām vai apvienībām nav tiesību prasīt, lai kompetentās iestādes atteiktu
jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu vai apstiprināšanu, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas tās pašas šķirnes dzīvniekiem.

Par otro jautājumu
Ar savu otro jautājumu iesniedzējtiesa pēc būtības jautā Tiesai, vai Kopienas tiesības iestājas pret to, ka dalībvalsts likumdošana
liedz pastāvošām apvienībām vai organizācijām, kas izsakās pret jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu, pārsūdzēt tiesā
minēto iestāžu pieņemto atzīšanas lēmumu.
No atbildes uz pirmo jautājumu izriet, ka, pārbaudot atbilstību vienam vai vairākiem Lēmuma 92/353 2. panta 2. punkta pirmajā
ievilkumā minētājiem nosacījumiem, attiecībā uz kādas šķirnes zirgu dzimtas dzīvniekiem oficiāli jau atzītām vai apstiprinātām
organizācijām vai apvienībām nav tiesību prasīt, lai kompetentās iestādes atteiktu tādas jaunas apvienības vai organizācijas
atzīšanu vai apstiprināšanu, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas tās pašas šķirnes dzīvniekiem.
Šajos apstākļos un pamatojoties uz ģenerāladvokāta secinājumu 38.–40. punktā norādītājiem iemesliem, uz otro jautājumu ir
jāatbild, ka Kopienas tiesības neiestājas pret to, ka dalībvalsts likumdošana liedz pastāvošām apvienībām vai organizācijām,
kas izsakās pret jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu, pārsūdzēt tiesā minēto iestāžu pieņemto atzīšanas lēmumu.

Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies sakarā ar apsvērumu iesniegšanu Tiesai, izņemot lietas dalībnieku
tiesāšanās izdevumus, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
2. panta 2. punkta pirmais ievilkums Komisijas 1992. gada 11. jūnija Lēmumā 92/353/EEK, kas nosaka apstiprināšanas vai atzīšanas
kritērijus organizācijām un apvienībām, kas uztur vai veido reģistrēto zirgu dzimtas dzīvnieku ciltsgrāmatas, ir interpretējams
tādējādi, ka, pārbaudot atbilstību vienam vai vairākiem šajā noteikumā minētājiem nosacījumiem, attiecībā uz konkrēto zirgu
dzimtas dzīvniekiem šķirni oficiāli jau atzītām vai apstiprinātām organizācijām vai apvienībām nav tiesību prasīt, lai kompetentās
iestādes atteiktu jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu vai apstiprināšanu, kas uztur vai veido ciltsgrāmatas tās pašas
šķirnes dzīvniekiem;
2)
Kopienas tiesības neiestājas pret to, ka dalībvalsts likumdošana liedz pastāvošām apvienībām vai organizācijām, kas izsakās
pret jaunas apvienības vai organizācijas atzīšanu, pārsūdzēt tiesā minēto iestāžu pieņemto atzīšanas lēmumu.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – vācu.