CELEX: 62001TJ0019
Tirgus kopīgā organizācija
Banāni
Prasība par zaudējumu atlīdzību
Regula Nr. 2362/98
Līgums par PTO izveidošanu un tam pievienotie līgumi
PTO Strīdu izšķiršanas organizācijas ieteikumi un lēmumi

Opel Austria
/Padome), vai arī tāpēc, ka, kaut arī tie ir spēkā, to darbība apturēta (
Racke
spriedums), vai arī tāpēc, ka tiem nav tiešās iedarbības (
Nakajima
spriedums).
Nakajima
judikatūra ir vienkārši
Racke
spriedumā un iepriekš minētajā spriedumā lietā
Opel Austria
/Padome apslēptā vispārējā principa īpašs piemērošanas veids.
245   Komisija šos argumentus noraida. Prasītāja nevar atsaukties uz
pacta sunt servanda
principu, jo, pirmkārt, Kopiena rīkojusies labticīgi, nepieļaujot acīmredzamas kļūdas novērtējumā, un, otrkārt, prasītāja
nevarēja pieprasīt pat visniecīgāko tiesisko paļāvību un tai nebija nekādu tiesību, uz kurām tā varētu tieši atsaukties saskaņā
ar šo principu.

Pirmās instances tiesas vērtējums
246   Prasītāja atsaucas uz to, ka Kopiena pārkāpusi
pacta sunt servanda
principu, kas ir jebkuras tiesiskās kārtības un it īpaši starptautiskās tiesiskās kārtības pamatprincips. Piemērojot šo principu,
kas nostiprināts Vīnes Konvencijas 26. pantā, starptautiskajās tiesībās, katrs līgums ir saistošs tā dalībniekiem un ir pildāms
godprātīgi.
247   Šī argumentācija sakrīt ar to, kas izklāstīta saistībā ar pirmo pamatu, jo prasītāja atsaucās uz to, ka Kopiena nav izpildījusi
savus pienākumus saskaņā ar PTO līgumiem. Tādējādi jāsecina, ka pirmā pamata vērtējumā izteikto iemeslu dēļ šo argumentāciju
nevar pieņemt. Prasītāja šajā gadījumā nav pierādījusi, ka
Nakajima
judikatūras piemērošanas nosacījumi ir izpildīti.
248   Pat pieņemot, ka šo pamatu var interpretēt kā tādu, kuru izvirzot, paredzēts pierādīt, ka Kopiena, nepārkāpjot savus pienākumus
saskaņā ar PTO līgumiem, tomēr ir rīkojusies, neizrādot labu ticību, šis pamats ir jānoraida. Vīnes Konvencijas 26. pantā
paredzētais princips ir starptautisko tiesību princips, uz kuru prasītāja nevar atsaukties šajā gadījumā, ņemot vērā to, ka
starptautiskajam līgumam, kura labticīgu izpildi tā apstrīd, nav tiešās iedarbības.
249   Prasītāja nevar atsaukties uz priekšrocībām, ko sniedz judikatūra, kas izriet no iepriekš minētā sprieduma lietā
Opel Austria
/Padome. Tā nav attiecināma uz šo gadījumu, jo šis spriedums nav saistīts ar
pacta sunt servanda
principu, bet gan ar Vīnes Konvencijas 18. pantu, kas aizliedz izvairīties no starptautisko līgumu saistošā rakstura, izmantojot
tiesību aktus, kuri pieņemti tieši pirms līguma stāšanās spēkā un kuri neatbilst šī līguma pamatprincipiem.
250   Prasītāja nevar atsaukties arī uz priekšrocībām, ko sniedz
Racke
spriedums. Šajā spriedumā Tiesa nospriedusi (51. punkts), ka “gadījumā, ja atbildīgā persona tiesā atsaucas uz tiesībām,
kas izriet tieši no līguma ar trešām valstīm, tai nevajadzētu atteikt iespēju apstrīdēt tādas regulas spēkā esamību, kura,
atceļot tirdzniecības koncesijas, ko piešķīris šis līgums, traucē uz tām atsaukties, un, lai apstrīdētu spēkā esamību, atsaukties
uz pienākumiem, kuri izriet no starptautisko paražu tiesību normām, kas reglamentē līgumisko attiecību izbeigšanu un pārtraukšanu”.
Šajā gadījumā prasītāja neatsaucas uz starptautisko paražu tiesību normām, kas kā izņēmumu no
pacta sunt servanda
principa reglamentē līgumisko attiecību izbeigšanu un pārtraukšanu apstākļu būtisku izmaiņu dēļ. Turklāt pretēji starptautiskajam
līgumam, kas minēts
Racke
spriedumā (34. punkts), PTO līgumu noteikumi principā neparedz privātpersonām piešķirt tiesības, uz kurām tās varētu atsaukties
tiesā.
251   Visbeidzot, jānoraida arī sprieduma
Biotechnologies
attiecināmība uz šo lietu. Šajā lietā pamats, kas attiecas uz starptautisko tiesību pārkāpumu, bija vērsts “ne tik daudz
pret to, ka Kopiena tieši pārkāpusi savas starptautiskās saistības, kā pret pienākumu, kas lika dalībvalstīm ar [konkrēto
direktīvu] pārkāpt savus atbilstošos starptautisko tiesību pienākumus, lai gan [ar šo direktīvu] saskaņā ar tās noteikumiem
nebija paredzēts ietekmēt šos pienākumus” (
Biotechnologies
sprieduma 55. punkts).
252   Jebkurā gadījumā jāsecina, ka šim pamatam pietrūkst faktiska pamatojuma. Pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, nevar uzskatīt,
ka pēc tam, kad Strīdu izšķiršanas organizācija 1997. gada 25. septembrī pieņēma lēmumu, Kopiena nav rīkojusies labā ticībā.
Kopiena atcēla 1993. gada režīmu pēc tam, kad tika pieņemts šis Strīdu izšķiršanas organizācijas lēmums, lai izpildītu savus
vispārējos pienākumus, kas iegūti PTO līgumu ietvaros. Ar Regulu Nr. 1637/98 Padome tieši piešķīra Komisijai uzdevumu pieņemt
ar trešām valstīm notiekošās tirdzniecības režīma piemērošanas noteikumus, kuros saskaņā ar Regulas Nr. 404/93 20. panta e) punktu,
kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1637/98, “iekļauti pasākumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu pienākumus, kas izriet no
līgumiem, kurus Kopiena noslēgusi atbilstoši [EKL 300.] pantam”. Komisija arī bija spiesta Regulā Nr. 2362/98 iekļaut jaunus
noteikumus tarifu kvotu pārvaldībai un importa sertifikātu piešķiršanai
253   PTO ietvaros Kopiena pēc tam uzsāka sarunas ar saviem tirdzniecības partneriem, kas ir lietas dalībnieki strīdā Banāni III,
lai rastu risinājumu, kas būtu atzīts kopīgā līgumā atbilstoši Vienošanās memoranda 3. panta 6. punkta noteikumiem. Regulas
Nr. 216/2001 preambulā Padome norāda tā:
“Ir bijis daudz tiešu kontaktu ar piegādātājvalstīm un citām ieinteresētām personām, lai izšķirtu strīdus, kas radušies, piemērojot
ar Regulu (EEK) Nr. 404/93 izveidoto importa režīmu, un lai ņemtu vērā saskaņā ar Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO)
strīdu izšķiršanas sistēmas ietvaros izveidotās īpašās grupas secinājumus. Izanalizējot visas Komisijas piedāvātās iespējas,
var secināt, ka, vidēji īsā laikā izveidojot importa sistēmu, kuras pamatā būtu atbilstīgas muitas nodokļa likmes piemērošana
un tarifu atvieglojumu piemērošana importam no ĀKK valstīm, tiktu sniegtas vislabākās garantijas, pirmkārt, tirgus kopējās
organizācijas mērķu sasniegšanai attiecībā uz Kopienas ražošanu un pieprasījumu starp patērētājiem, otrkārt, starptautiskās
tirdzniecības noteikumu ievērošanai un, treškārt, turpmāku strīdu novēršanai. Tomēr šāda sistēma jāievieš pēc tam, kad saskaņā
ar PTO noteikto kārtību, it īpaši Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) XXVIII pantu, noslēgtas sarunas
ar Kopienas partneriem. Šo sarunu rezultāti jāiesniedz apstiprināšanai Padomē, kurai saskaņā ar Līguma noteikumiem jānosaka
arī piemērojamo kopējo muitas tarifu apjoms.”
254   Starp Kopienu un tās tirdzniecības partneriem notiekošo diskusiju un sarunu apjomu turklāt apstiprina pierādījumi, uz kuriem
prasītāja atsaucas sava pirmā pamata atbalstam.
255   Šie apstākļi neļauj secināt, ka Kopiena nav rīkojusies labā ticībā. Vienošanās memorandā paredzēto tiesiskās aizsardzības
līdzekļu izmantošanu nevajadzētu pielīdzināt ļaunprātīgai procedūras izmantošanai, kurā būtu vainojama Kopiena.
256   Visbeidzot, attiecībā uz iespējamo tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu ir jāuzsver, ka tiesības atsaukties uz šo principu
ir visiem uzņēmējiem, kuriem kāda iestāde devusi pamatotas cerības (Pirmās instances tiesas 1995. gada 13. jūlija spriedums
lietās T‑466/93, T‑469/93, T‑473/93, T‑474/93 un T‑477/93
O'Dwyer
u.c./Padome,
Recueil
, II‑2071. lpp
.
, 48. punkts). Šajā gadījumā prasītāja nekādā ziņā nav pierādījusi, kādā veidā Kopienas tiesību akti vai rīcība tai likumīgi
ļāvusi uzturēt šādas cerības. Tā kā prasītāja nav kāds no lietas dalībniekiem strīdos starp Kopienu un tās tirdzniecības partneriem,
kas saistīti ar 1993. un 1999. gada režīmu, šo pēdējo minēto starpā notikusī tirdzniecība nevarēja radīt šādas cerības.Ja
Kopienai, ievērojot vispārēju pienākumu, jāizpilda Strīdu izšķiršanas organizācijas ieteikumi vai lēmumi atbilstoši PTO līgumiem,
nevar tomēr uzskatīt, ka šāds pienākums uzliek Kopienai saistības attiecībā uz veidu, kādā sasniegt minēto mērķi, un tā sasniegšanai
izmantojamajiem līdzekļiem. Tieši pretēji – jāpieļauj, ka šajos līgumos iekļauto noteikumu sarežģītības un dažu tajos minēto
jēdzienu neprecizitātes dēļ Vīnes Konvencijas 26. pantā iekļautais princips par starptautisko konvenciju labticīgu izpildi
paredz, ka Kopiena pieliek saprātīgas pūles, lai tā pieņemtu pasākumus, kas atbilst PTO līgumiem, ļaujot tai tomēr izvēlēties
veidu, kādā šis mērķis tiek sasniegts, un tā sasniegšanai izmantojamos līdzekļus. Tiesa arī atgādināja, ka gadījumā, “ja katra
līgumslēdzēja puse ir atbildīga par pilnīgu savu saistību izpildi, tai turpretī jānosaka atbilstoši tiesību līdzekļi šī mērķa
sasniegšanai savā tiesiskajā kārtībā, ja vien līgums, kas interpretēts, ņemot vērā tā priekšmetu un mērķi, pats nenosaka šos
līdzekļus” (iepriekš minētais spriedums lietā Portugāle/Padome, 35. punkts). Ņemot vērā Kopienu iestāžu rīcībā esošās vērtēšanas
pilnvaras to līdzekļu izvēlē, kas nepieciešami savas politikas realizācijai un savu starptautisko saistību izpildei, prasītājai
nebija pamata tiesiski paļauties, ka tiks izdarīts tās interesēm atbilstošs 1993. gada režīma grozījums.
257   Tā kā prasītāja nav pierādījusi, ka pastāvēja prettiesiska rīcība, kuras rezultātā Kopienai varētu iestāties ārpuslīgumiska
atbildība, šis pamats jānoraida.
258   Prasītāja uzsver, ka šīs prasības noraidīšana būtu pretrunā vispārējam principam par efektīvu tiesisko aizsardzību, kas atzīts
1950. gada 4. novembra Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā un Kopienas judikatūrā
(Tiesas 1987. gada 15. oktobra spriedums lietā 222/86
Heylens
u.c.,
Recueil
, 4097. lpp
.
). Tā tomēr precizē, ka šis princips nav tās prasības pamatā, bet Pirmās instances tiesai tas jāņem vērā, veicot interpretāciju.
Šī prasība par zaudējumu atlīdzību ir vienīgā iespēja, lai panāktu, ka tiek veikta tiesu kontrole, Pirmās instances tiesa
kā nepieņemamas noraidīja vairākas prasības saistībā ar atcelšanu un pieteikumus par pagaidu pasākumiem, kas iesniegti pret
Regulu Nr. 2362/98.
259   Pirmās instances tiesa atgādina, ka ikvienam Kopienu tiesībās ir paredzētas tiesības uz pilnīgu un efektīvu tiesas aizsardzību
(Tiesas priekšsēdētāja 1997. gada 29. janvāra rīkojums lietā C‑393/96 P(R)
Antonissen
/Padome un Komisija,
Recueil
, I‑441. lpp., 36. punkts) un ka Līguma ietvaros bija paredzēts ieviest pilnīgas tiesiskās aizsardzības sistēmu attiecībā
uz Kopienu iestāžu tiesību aktiem, kam var būt tiesiskas sekas (Tiesas 1988. gada 27. septembra spriedums lietā 302/87 Parlaments/Padome,
Recueil
, 5615. lpp
.
, 20. punkts). Šajā lietā prasītāja, pamatojoties uz šiem principiem, nevarēja izvirzīt jebkādas pretenzijas, lai panāktu
savas prasības pieņemšanu. Prasītāja varēja izmantot tās rīcībā esošos tiesiskās aizsardzības līdzekļus. Tādējādi nekāds efektīvas
tiesiskās aizsardzības principa pārkāpums nepastāv.
260   No visa iepriekš minētā izriet, ka nosacījums, kas attiecas uz tās rīcības prettiesiskumu, kurā tiek vainota konkrētā Kopienu
iestāde, šajā lietā nav izpildīts. Prasība jānoraida kā nepamatota.

Par tiesāšanās izdevumiem
261   Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs, tai
piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Komisijas prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
PIRMĀS INSTANCES TIESA (piektā palāta paplašinātā sastāvā)
nospiež:
1)
prasību noraidīt;
2)
piespriest prasītājai segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt Komisijai radušos tiesāšanās izdevumus.
Lindh
García‑Valdecasas
Cooke
Mengozzi

Martins Ribeiro
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2005. gada 3. februārī.
sekretārs

priekšsēdētāja
H. Jung

P. Lindh
Satura rādītājs
Atbilstošās tiesību normas un prāvas priekšvēsture
1.  Regula Nr. 404/93
2.  Regula Nr. 1442/93
3.  Regula Nr. 1637/98
4.  Regula Nr. 2362/98
5.  Regula Nr. 216/2001
6.  Regula 896/2001
7.  Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) kopsavilkums jautājumā par strīdus “banāniem”
Procedūra
Lietas dalībnieku prasījumi
Par pieņemamību
1.  Lietas dalībnieku argumenti
2.  Pirmās instances tiesas vērtējums
Par prasības pieteikuma atbilstību Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apak�punktam
Par prasības pieteikuma atbilstību Reglamenta 44. panta 1. punkta e) apakšpunktam
Par lietas būtību
1.  Pamatu kopsavilkums
2.  Par pirmo pamatu, kas attiecas un PTO normu pārkāpumu
Par Nakajima judikatūras interpretāciju
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
Par Nakajima judikatūras piemērošanu šajā lietā
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
3.  Par otro pamatu, kas attiecas uz to pilnvaru pārkāpumu, kuras Padome piešķīrusi Komisijai Regulas Nr. 1637/98 īstenošanai
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
4.  Par trešo pamatu, kas attiecas uz Kopienu tiesību vispārējo principu pārkāpumiem
Par pirmo daļu, kas attiecas uz nediskriminācijas principu
Par pieņemamību
–  Lietas dalībnieku argumenti
–  Pirmās instances tiesas vērtējums
Par lietas būtību
–  Lietas dalībnieku argumenti
–  Pirmās instances tiesas vērtējums
Par otro daļu, kas attiecas uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
Par trešo daļu, kas attiecas uz samērīguma principu
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
5.  Par ceturto pamatu, kas attiecas uz labticības un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu starptautiskajās tiesībās
Lietas dalībnieku argumenti
Pirmās instances tiesas vērtējums
Par tiesāšanās izdevumiem
*
Tiesvedības valoda – angļu.