CELEX: 62004CJ0247
Tullkodexen
Återbetalning eller eftergift av import- eller exporttullar
Uttrycket "som lagligen skall betalas"

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 236.1 första stycket i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den
12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 16,
s. 4) (nedan kallad tullkodexen).
2       Begäran har framställts i ett mål mellan Transport Maatschappij Traffic BV (nedan kallat Traffic) och Staatssecretaris van
Economische Zaken (statssekreterare för ekonomiska frågor; nedan kallad statssekreteraren) och avser den senares avslag på
ansökan om återbetalning av antidumpningstullar som betalats av Traffic.

Tillämpliga bestämmelser
3       Artikel 4 i tullkodexen innehåller följande definitioner:
”...
9)      tullskuld: en persons skyldighet att erlägga den importtull (tullskuld vid import) eller den exporttull (tullskuld vid export)
som gäller för särskilda varor enligt gällande gemenskapsbestämmelser.
…
23)      gällande bestämmelser: gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser.
...”
4       I artikel 20.1 i tullkodexen, som ingår i avdelning II i densamma, vilken har rubriken ”Faktorer som skall läggas till grund
för tillämpningen av importtullar eller exporttullar och andra åtgärder som föreskrivs för varuhandeln”, föreskrivs följande:
”1. Den tull som lagligen skall betalas om en tullskuld uppstår skall grundas på Europeiska gemenskapernas tulltaxa.”
5       Kapitel 2 i avdelning VII i tullkodexen innehåller bestämmelser om uppkomsten av en tullskuld. I dessa bestämmelser anges
särskilt de omständigheter som leder till att en tullskuld uppkommer samt den tidpunkt och den plats då tullskulden uppkommer.
6       Enligt kapitel 3 i samma avdelning i tullkodexen, vilket kapitel har rubriken ”Uppbörd av tullskulden”, föreskrivs i artikel
221 följande:
”1. Gäldenären skall på lämpligt sätt underrättas om tullbeloppet så snart detta bokförts.
…
3. Underrättelse till den gäldenären skall inte ske senare än tre år efter den dag då tullskulden uppkom. ...”
7       Kapitel 4 i avdelning VII i tullkodexen innehåller bestämmelser om upphörande av tullskuld.
8       Artikel 236.1 första stycket i tullkodexen, som ingår i kapitel 5 i avdelning VII, vilket kapitel har rubriken ”Återbetalning
och eftergift av tull”, har följande lydelse:
”Import- eller exporttullar skall återbetalas i den utsträckning som det fastställs att tullbeloppet då tullen betalades inte
var det som lagligen skulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.”

Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
9       Genom betalningsanmodan av den 18 december 1997 underrättade tullmyndigheten i distriktet Roosendaal (nedan kallad tullmyndigheten)
Traffic om att detta bolag var skyldigt att betala antidumpningstullar uppgående till 62 045,20 NLG (28 154,88 euro).
10     Traffic betalade detta belopp och inkom därefter, den 19 februari 1998, med en begäran om omprövning avseende betalningsanmodan.
11     Den 18 maj 1998 återkallade Traffic denna begäran om omprövning och ansökte med stöd av artikel 236 i tullkodexen hos tullmyndigheten
om återbetalning av de erlagda antidumpningstullarna på grund av att det inte var de som lagligen skulle betalas. Traffic
gjorde bland annat gällande att tullmyndigheten inte var behörig att påföra sådana tullar. Denna ansökan avslogs, varefter
Traffic inkom med en begäran om omprövning till statssekreteraren. Begäran avslogs genom beslut av den 9 oktober 2000. Traffic
överklagade då detta beslut till College van Beroep voor het bedrijfsleven.
12     Den 13 februari 2002 ogiltigförklarade College van Beroep voor het bedrijfsleven statssekreterarens beslut med motiveringen
att den senare inte hade yttrat sig om huruvida, i enlighet med artikel 236 i tullkodexen, det aktuella tullbeloppet då tullen
betalades inte var ’det som lagligen skulle betalas’ eller huruvida det bokförts i strid med artikel 220.2 i tullkodexen.
13     Den 19 november 2002 fattade statssekreteraren ett nytt beslut, genom vilket Traffics ansökan om återbetalning ånyo avslogs.
14     Traffic väckte då en talan om upphävande av nämnda beslut vid College van Beroep voor het bedrijfsleven. Traffic gjorde särskilt
gällande att tullbeloppet endast skall betalas, enligt artikel 236 i tullkodexen, om gäldenären underrättats om det på ett
lämpligt sätt i enlighet med artikel 221 i tullkodexen. Detta är enligt Traffic inte fallet då underrättelsen om tullbeloppet
har lämnats av en obehörig myndighet.
15     College van Beroep voor het bedrijfsleven har i sitt beslut om hänskjutande erinrat om att det i kapitel 5 i avdelning VII
i tullkodexen uppräknas vissa grunder för återbetalning eller eftergift av export- eller importtullar. Den vill således få
klarhet i huruvida det förhållandet att en myndighet enligt nationell rätt är obehörig kan utgöra en sådan grund och närmare
bestämt om detta förhållande kan göra det möjligt att dra slutsatsen att tullbeloppet då tullen betalades inte var det som
lagligen skulle betalas enligt artikel 236 i tullkodexen.
16     Den hänskjutande domstolen har härvid betonat att betalningsanmodan till Traffic av den 18 december 1997 enligt nederländsk
offentlig rätt har karaktären av ett beslut genom vilket en betalningsskyldighet uppkommer. Betalningsanmodan kunde därför
bli föremål för en begäran om omprövning som inkom inom den sexmånadersfrist som föreskrivs enligt den nederländska lagstiftningen
och som löper från och med underrättelsen till den berörda personen.
17     College van Beroep voor het bedrijfsleven har även påpekat att tullmyndigheten den 18 december 1997 inte var behörig att sända
en sådan betalningsanmodan och att den inte fick denna behörighet förrän den 1 januari 1998.
18     Den hänskjutande domstolen anser att även om det förhållandet att tullmyndigheten var obehörig med giltig verkan kunde åberopas
till stöd för en begäran om omprövning eller en talan mot betalningsanmodan, kunde denna bristande behörighet ändock inte
läggas till grund för en ansökan om återbetalning eller eftergift av export- eller importtullar.
19     Under dessa omständigheter har College van Beroep voor het bedrijfsleven beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande
tolkningsfråga till domstolen:
”Skall uttrycket ’som lagligen [skall] betalas’ i artikel 236 i [tullkodexen] tolkas så, att det endast avser huruvida villkoren
för uppkomsten av en tullskuld enligt kapitel 2 i avdelning VII i [tullkodexen] är uppfyllda, eller krävs det för att det
skall anses föreligga en skuld som lagligen skall betalas att det inte kan anföras några grunder, även med tillämpning av
de gällande nationella bestämmelser som avses i artikel 4 punkt 23 i [tullkodexen], till stöd för att angripa underrättelsen
om tullskulden?”

Tolkningsfrågan
20     För att besvara tolkningsfrågan skall det fastställas huruvida det förhållandet att underrättelsen om det ifrågavarande tullbeloppet
inte lämnats i enlighet med artikel 221.1 i tullkodexen kan få till följd att nämnda belopp då tullen betalades inte var det
som lagligen skulle betalas, i enlighet med artikel 236 i tullkodexen.
21     Domstolen erinrar härvid om att det i artikel 236.1 första stycket i tullkodexen föreskrivs att import- eller exporttullar
bland annat skall återbetalas då det fastställs ”att tullbeloppet då tullen betalades inte var det som lagligen skulle betalas”.
22     Såsom den nederländska regeringen och Europeiska gemenskapernas kommission med rätta har påpekat i sina skriftliga och muntliga
yttranden, föreskrivs i artikel 20.1 i tullkodexen, som ingår i avdelning II däri, att ”[d]en tull som lagligen skall betalas
om en tullskuld uppstår skall grundas på Europeiska gemenskapernas tulltaxa”. Dessutom finns regler om uppkomsten av tullskuld
i kapitel 2 i avdelning VII i tullkodexen. En tullskuld vid import uppkommer bland annat när tullpliktiga varor övergår till
fri omsättning enligt artikel 201.1 a i tullkodexen.
23     Vad gäller tillämpningen av Europeiska gemenskapernas gemensamma tulltaxa (nedan kallad gemensamma tulltaxan) räcker det att
konstatera att de tullar som är i fråga i förevarande fall, nämligen antidumpningstullar, finns med i tulltaxan enligt artikel
20.3 g som ”andra tulltaxebestämmelser som anges i annan gemenskapslagstiftning”.
24     Vad beträffar tullskuld, skall det erinras om att det enligt artikel 4.9 i tullkodexen härmed avses ”en persons skyldighet
att erlägga den importtull … eller den exporttull … som gäller för särskilda varor enligt gällande gemenskapsbestämmelser”.
25     För själva uppbörden av tullbeloppet gäller särskilda bestämmelser i kapitel 3 i avdelning VII i tullkodexen, genom vilka
det bland annat föreskrivs en skyldighet att ge underrättelse om tullbeloppet innan det kan uppbäras.
26     Av dessa bestämmelser liksom av den åtskillnad som gemenskapslagstiftaren har gjort mellan själva förekomsten av en tullskuld
och uppbörden av den framgår således att uppkomsten av tullskulden föregår underrättelsen om tullbeloppet och är därmed inte
beroende av underrättelsen. Underrättelsen kan således, såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 31 i sitt förslag till
avgörande, inte ha någon inverkan på förekomsten av tullskulden.
27     Det skall vidare tilläggas att motsatt tolkning, som Traffic åberopat, nämligen att tullarna endast var de som ”lagligen skulle
betalas” i den mening som avses i tullkodexen under förutsättning att gäldenären med giltig verkan hade underrättats om dem,
skulle få till följd att tillämpningen av artikel 236 i tullkodexen blev beroende av att tillämplig nationell rätt i olika
medlemsstater iakttogs varför den skulle kunna äventyra en enhetlig tillämpning av tullkodexen.
28     Det skall således konstateras att även om det förhållandet att tullmyndigheterna i en medlemsstat har åsidosatt artikel 221.1
i tullkodexen kan hindra uppbörden av det tullbelopp som lagligen skall betalas eller uttag av dröjsmålsränta, har inte ett
sådant åsidosättande någon inverkan på förekomsten av dessa tullar.
29     Mot bakgrund av det anförda skall frågan besvaras på så sätt att enligt artikel 236.1 första stycket i tullkodexen skall importtullar
eller exporttullar lagligen betalas när en tullskuld har uppkommit under de förutsättningar som anges i kapitel 2 i avdelning
VII i tullkodexen och när detta tullbelopp har kunnat fastställas med tillämpning av den gemensamma tulltaxan i enlighet med
bestämmelserna i avdelning II i tullkodexen.
Tullbeloppet avseende importtullarna eller exporttullarna är det belopp som lagligen skall betalas i den mening som avses
i artikel 236.1 första stycket i tullkodexen, även då gäldenären inte har underrättats om detta belopp i enlighet med artikel
221.1 i tullkodexen.

Rättegångskostnader
30     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttranden till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
På dessa grunder beslutar domstolen (andra avdelningen) följande dom:
Import- eller exporttullar skall lagligen betalas enligt artikel 236.1 första stycket i rådets förordning nr 2913/92 av den
12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen när en tullskuld har uppkommit under de förutsättningar som
fastställs i kapitel 2 i avdelning VII i nämnda förordning, och när detta tullbelopp har kunnat fastställas med tillämpning
av Europeiska gemenskapernas tulltaxa, i enlighet med bestämmelserna i avdelning II i förordningen.
Tullbeloppet avseende importtullarna och exporttullarna är det som lagligen skall betalas i den mening som avses i artikel
236.1 första stycket i förordning nr 2913/92 även då gäldenären inte har underrättats om detta belopp i enlighet med artikel
221.1 i nämnda förordning.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: nederländska.