CELEX: 62004TJ0452
Verseny
Összefonódások
Francia nyelvű könyvek kiadása
Az összefonódást az eszközök továbbruházásának kikötésével a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat
A továbbruházott eszközök átvevőjének jóváhagyásáról szóló határozat
Az átvevőnek sikertelenül jelentkező személy megsemmisítés iránti keresete
A megbízott függetlensége
4064/89/EGK rendelet

A jogvita előzményei
2002. szeptember 25‑én a Vivendi Universal SA (a továbbiakban: VU) úgy határozott, hogy átruházza leányvállalata, a Vivendi
Universal Publishing SA (a továbbiakban: VUP) európai kiadói vagyonát.
A Lagardère SCA (a továbbiakban: Lagardère) jelentkezett a VUP részesedéseiből és irányítási eszközeiből álló e vagyon (a
továbbiakban: céleszközök) megszerzésére.
Megállapították azonban, hogy azon átruházási ütemterv, amelyet a céleszközöket a lehető leghamarabb átruházni és ellenértéküket
megkapni kívánó VU meghatározott, nem egyeztethető össze a tervezett átruházás hatáskörrel rendelkező versenyhatóságok általi
előzetes jóváhagyásához szükséges alakiságok ütemezésével.
Ennélfogva a Lagardère felkérte a Natexis Banques Populaires SA‑t (a továbbiakban: NBP), hogy egyik leányvállalata útján lépjen
a helyébe a céleszközök VUP‑tól való megszerzése céljából, majd miután a Lagardère megkapta a céleszközök tervezett átruházására
vonatkozó jóváhagyást, adja el azokat neki.
Az NBP 2002. október 8‑i levelében elfogadta a Lagardère felkérését.
A Lagardère és az NBP benyújtotta a céleszközök NBP általi megszerzésének alapvető feltételeit az Európai Közösségek Bizottságához,
amely azokat jóváhagyta.
A Lagardère ezt követően a VU elé terjesztette a céleszközök megszerzésére vonatkozó ajánlatát, amely tartalmazta a Lagardère
NBP vagy e csoport bármely szerve általi helyettesítését.
A VU 2002. október 29‑én jóváhagyta a céleszközök Lagardère‑re történő átruházását.
2002. december 3‑án az Investima 10 SAS – az NBP 100%‑os ellenőrzése alatt álló Segex Sarl egyedüli tulajdonában álló leányvállalat,
az Ecrinvest 4 SA 100%‑os leányvállalata – a céleszközök megszerzésére vonatkozó szándéknyilatkozatot írt alá a VUP javára.
Ugyanezen a napon egyrészről a Segex és az Ecrinvest 4, másrészről a Lagardère olyan átruházási szerződést (a továbbiakban:
átruházási szerződés) kötöttek, amelynek alapján a Lagardère (az Ecrinvest 4 útján) a tervezett összefonódás Bizottság általi
jóváhagyását követően megszerezhette a céleszközökkel rendelkező Investima 10 teljes tőkéjét a fent hivatkozott szándéknyilatkozat
VUP általi érvényesítése esetén. A Lagardère a részvények vételárát előre kifizette az Ecrinvest 4 tőkéjét alkotó valamennyi
részvénnyel rendelkező Segexnek.
2002. december 20‑án a VUP elfogadta az Investima 10 szándéknyilatkozatát, és utóbbi ugyanezen a napon megkötötte a VUP‑val
a céleszközök megszerzésére vonatkozó szerződést.
Ugyanezen a napon az NBP a következő sajtóközleményt tette közzé:
„Az NBP az átruházott eszközök összességét megszerzi a célból, hogy azokat a versenyhatóságok jóváhagyását követően [a Lagardère‑nek]
továbbruházza.
Ettől a naptól a VUP vagyona a közvetetten az NBP 100%‑os ellenőrzése alatt álló Investima 10 társaság tulajdonában áll.
Ezen, igazgatósággal és felügyelőbizottsággal rendelkező részvénytársaság lesz az átruházott vagyonösszességet alkotó társaságok
anyavállalata.
[…]”
Az átruházási szerződés 4. cikke (1) bekezdésének értelmében:
„ii.      [A Segex] szavatolja, hogy az Ecrinvest 4 kötelezettséget vállal arra, hogy:
[…]
c)      [Az Investima 10] az igazgatóság[a] tagjának nevez ki […] egy vagy több független harmadik személyt a [Segex] vagy a [Lagardère]
csoportjához tartozó bármely személy kivételével;
[…]
e)      [az Investima 10] alapító okirata az igazgatóság valamelyik tagjának kizárólagosan biztosítja azon hatáskört, amellyel az
igazgatóság [ruházható fel] a jelen szerződés alapján a Bizottsággal […] vagy bármely más hatáskörrel rendelkező versenyhatósággal
szemben, és hogy e minőségben független harmadik személyt nevez ki […]”
2002. december 20‑án megalakult az Investima 10 igazgatósága, és az S. iroda vezetőjét, B.‑t az átruházási szerződés 4. cikke
(1) bekezdése ii. pontjának e) alpontja értelmében „független harmadik személyként” az igazgatóság tagjává nevezték ki.
Az Ecrinvest 4 és az S. iroda által 2002. december 19‑én aláírt szerződés 2. cikke (2) bekezdésének első albekezdése részletesen
meghatározza, hogy B. társasági megbízatása keretében az Investima 10 és a céleszközök érdekében, és különösképpen azok működőképességét,
gazdasági értékét és versenyképességét szem előtt tartva fog eljárni.
E célból e szerződés 2. cikke (2) bekezdésének második albekezdése meghatározza, hogy B. köteles betartani és az Investima 10
igazgatósága által betartatni:
„i.      az […] átruházási szerződésnek az eszközökkel jó gazdaként folytatott gazdálkodás alapelveire […] vonatkozó 4. cikkében szereplő
[kikötéseket], amely alapelvek betartására a vagyon folytonosságának és értékének megőrzése érdekében hívják fel az igazgatóságot
és a részvényesek társasági szerveit.
[…]”
2003. április 14‑én a Lagardère az 1997. június 30‑i 1310/97/EK tanácsi rendelettel (HL L 180., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás
8. fejezet, 1. kötet, 164. o.) módosított, a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 1989. december 21‑i
4064/89/EGK tanácsi rendelet (helyesbített változat: HL 1990. L 257., 13. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet,
31. o.) 4. cikke (1) bekezdésének megfelelően bejelentette a Bizottságnak a VUP céleszközeinek tervezett megszerzését.
A Bizottság – miután 2003. június 5‑i határozatában megállapította, hogy a részére bejelentett tervezett összefonódás súlyos
kétségeket támaszt a közös piaccal való összeegyeztethetősége tekintetében – a 4064/89 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének
c) pontja alapján megindította ezen ügylet részletes vizsgálatát.
A felek beadványaiból kitűnik, hogy az Investima 10 Editis SA‑vá alakult át 2003. október 14‑én.
2003. október 27‑én a Bizottság kifogásközlést intézett a Lagardère‑hez, amelyben ismertette vele a bejelentett összefonódás
által felvetett versenyjogi problémákat, és amelyre a Lagardère november 17‑én válaszolt.
Következésképpen a Lagardère 2003. december 2‑án a céleszközök továbbruházására vonatkozó kötelezettségvállalások formájában
számos korrekciós intézkedést terjesztett a Bizottság elé.
A 4064/89 rendelet 8. cikkének (2) bekezdése alapján 2004. január 4‑én elfogadott 2004/422/EK bizottsági határozat (COMP/M.2978 ‑ Lagardère/Natexis/VUP ügy)
(HL L 125., 54. o., a továbbiakban: 2004. január 7‑i határozat) a következőképpen rendelkezik:
„1. cikk
A bejelentett – a 2003. december 21‑i kötelezettségvállalási csomaggal módosított – ügylet, amely révén a Lagardère teljes
irányítást szerez a VUP – azóta Editis – [céleszközei] felett, a közös piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodással
összeegyeztethető.
2. cikk
Az 1. cikk a II. melléklet[ben] említett kötelezettségvállalások Lagardère általi teljes körű betartása esetén alkalmazható.
3. cikk
A jelen határozatot azzal a feltétellel fogadták el, hogy a Lagardère teljes mértékben betartja a II. mellékletben ismertetett
többi kötelezettségvállalást.
A II. mellékletben található kötelezettségvállalásai (1) bekezdésének értelmében a Lagardère vállalta, hogy az e bekezdésben
kimerítő jelleggel felsorolt eszközök (a továbbiakban: megtartott eszközök) kivételével az Editis teljes vagyonát továbbruházza
(a továbbiakban: továbbruházott eszközök).
Az átruházott vagyon a VUP világméretű forgalmának körülbelül 60–70%‑át, és a VUP által a jóváhagyott összefonódással (a továbbiakban:
összefonódás) érintett francia kiadói piacokon elért forgalom körülbelül 70–80%‑át képviselte.
A Lagardère kötelezettségvállalásainak (2) bekezdése kifejti, hogy a megtartott eszközöket az említett kötelezettségvállalások
I. melléklete részletezi.
Az utóbbiak (3) bekezdése értelmében a Lagardère kötelezettséget vállal arra, hogy a feltételt megállapító, jóváhagyó határozat
kézhezvételének időpontjától meghatározott – bizalmasként kezelt – határidőn belül visszavonhatatlan megállapodásokat köt
a továbbruházásra vonatkozóan, és a megállapodás megkötésétől meghatározott – bizalmasként kezelt – határidőn belül ténylegesen
teljesíti a továbbruházást.
A Lagardère megválaszthatta a továbbruházott eszközök átvevőjét a kötelezettségvállalásainak (10) bekezdésében következőképpen
meghatározott kiválasztási szempontok alapján.
„A hatékony versenynek az érintett piacokon való fenntartása végett a bejelentő fél kötelezettséget vállal arra, hogy az átruházott
eszközöket továbbruházza egy vagy több független és a következő feltételeket teljesítő engedményesének:
a)      A Lagardère sem közvetlenül, sem közvetetten nem rendelkezhet jelentős érdekeltséggel az engedményes(ek)ben;
b)      Az engedményesnek jól működő, életképes, a hatékony verseny fenntartásában vagy fejlesztésében gazdasági szempontból érdekelt
gazdasági szereplőnek kell lennie, anélkül hogy e megfogalmazás előzetesen kizárná az ipari vagy pénzügyi átvevők bármely
csoportját;
c)      Ezenkívül az egy vagy több átruházott eszköz valamely lehetséges vevő általi megszerzése nem eredményezhet új versenyjogi
problémákat, és nem késleltetheti a kötelezettségvállalások végrehajtását sem. A bejelentő félnek lehetőség szerint bizonyítania
kell majd a Bizottság felé, hogy a vevő teljesíti a kötelezettségvállalások feltételeit, és hogy az átruházott eszköz[öke]t
a jelen kötelezettségvállalásoknak megfelelően ruházták át;
d)      Az engedményesek megkapják vagy ésszerűen megkaphatj[ák] az átruházott eszközök megszerzéséhez és működtetéséhez szükséges
jóváhagyásokat.”
A Lagardère kötelezettségvállalásainak (14) bekezdése kifejti, hogy az engedményes(ek) kiválasztását a Bizottságnak jóvá kell
hagynia, és hogy az érdekeltek jóváhagyás iránti kérelme az ahhoz szükséges információkat tartalmazza, hogy a Bizottság ellenőrizhesse
a pályázatuk fenti 27. pontban idézett (10) bekezdésben meghatározott feltételeknek való megfelelését.
A Lagardère olyan megbízottat volt köteles kijelölni, amely teljesíti a kötelezettségvállalásainak (15) bekezdésében következőképpen
meghatározott feltételeket:
„A bejelentő fél megbízottat jelöl ki a következőkben meghatározott feladatok elvégzése céljából. A megbízottnak a Lagardère‑től
és az Editistől függetlennek kell lennie, rendelkeznie kell a megbízatásának teljesítéséhez szükséges képzettséggel – például
tanácsadó bankként, tanácsadóként vagy könyvvizsgálóként –, és összeférhetetlenségtől mentesnek kell lennie. A megbízottat
a Lagardère díjazza a megbízatásának megfelelő teljesítését és függetlenségét nem veszélyeztető feltételek szerint.”
A Lagardère kötelezettségvállalásainak (9) bekezdése a következőképpen rendelkezik a külön eszközkezelő (
Hold Separate Manager
) kijelöléséről:
„A bejelentő fél az átruházott eszközök kezeléséért felelős – a megbízott felügyelete alatt eljáró – [külön eszközkezelőt]
jelöl ki. A [külön eszközkezelő] köteles függetlenül és a szokásos üzletmenet keretében kezelni az átruházott eszközöket gazdasági
működőképességük, forgalomképességük, versenyképességük és a Lagardère által megtartott eszközökhöz és egyéb tevékenységeihez
képesti önállóságuk megőrzése céljából. Abban az esetben, ha az Editis átruházási kötelezettséggel terhelt valamelyik leányvállalata
igazgatójának megbízatása megszűnik, a [külön eszközkezelő] jogosult – a megbízott felügyelete alatt – kijelölni annak jogutódját.”
A megbízott feladatkörét a következőképpen határozzák meg a Lagardère kötelezettségvállalásai:
„(20)          A megbízott közreműködésének célja az, hogy biztosítsa a jelen kötelezettségvállalások teljesítését. A Bizottság hivatalból
vagy a megbízott, illetve a bejelentő fél kérelmére a jelen kötelezettségvállalások teljesítésének biztosításához szükséges
minden utasítást közöl a megbízottal.
(21)      A megbízott feladata:
a)      biztosítani, hogy az átruházott eszközöket elkülönített szervezetben, önállóan és a Lagardère által megtartott eszközöktől
és más tevékenységeitől függetlenül tartsák és kezeljék az átruházott eszközök tényleges átadásáig;
b)      biztosítani, hogy a [külön eszközkezelő] tartsa fenn az átruházott eszközök működőképességét és forgalomképességét, és átruházott
eszközök szokásos üzletmenetben és a korábbi gyakorlatnak megfelelően történő kezelését és működtetését az átruházott eszközök
tényleges átadásáig;
c)      biztosítani, hogy hatékony intézkedéseket hozzanak annak érdekében, hogy az átruházott eszközökre vonatkozó verseny szempontjából
bizalmas információt ne közöljenek a bejelentő féllel azon információk kivételével, amelyek az átruházott eszközök jelen kötelezettségvállalásoknak
megfelelő, legelőnyösebb feltételek melletti átadásához szükségesek;
d)      biztosítani, hogy az átszervezési intézkedéseket a jelen kötelezettségvállalásoknak megfelelően hajtsák végre, hogy a Lagardère
és az Editis között folyamatban lévő megbeszélésekről tájékoztassák őt, és hogy – szükség esetén – részt vegyen e megbeszéléseken.
[…]
f)      általánosan biztosítani az átruházott eszközök teljes gazdasági és versenyértékének megőrzését, és e célból a megfelelő intézkedéseket
meghozni;
g)      általánosan felügyelni a jelen kötelezettségvállalások bejelentő fél általi kielégítő teljesítését.”
Ezenkívül a kötelezettségvállalások (24) bekezdése a következőket fejti ki:
„A Lagardère és az Editis közötti, a jelen kötelezettségvállalások teljesítéséhez szükséges átszervezési intézkedésekre vonatkozó
nézeteltérés esetén bármelyik fél tájékoztathatja erről a megbízottat ajánlott levélben, amelynek másolatát a másik félnek
meg kell küldeni. A megbízott – miután a kontradiktórius eljárás elvét tiszteletben tartva meghallgatta a feleket a szükséges
átszervezési intézkedések terjedelméről – a lehető leghamarabb ajánlást készít. A megbízott jelentést küld a Bizottságnak,
amelyben tájékoztatja utóbbit az ajánlásáról. Ha a Lagardère és az Editis közötti nézeteltérés továbbra is fennáll, bármelyik
fél kérheti a Bizottságtól, hogy a felek kontradiktórius eljárás elvét tiszteletben tartó meghallgatását követően határozza
meg a szükséges átszervezési intézkedések terjedelmét.”
Végül a Lagardère‑nek az „Editis társasági formájának módosítása” szakasz szerinti kötelezettségvállalásai előírják:
„(30) Az új alapító okirat Bizottság általi jóváhagyását követően a bejelentő fél átalakítja az Editist egyszerűsített részvénytársasággá.
Ezen átalakulást követően az Editis társasági szervei magukban foglalják […] az elnök‑vezérigazgatót, aki ellátja a [külön
eszközkezelő] feladatait, és […] a fenti (15) bekezdésben említett megbízott három […] képviselőjéből és a Lagardère két […]
képviselőjéből álló részvényesi tanácsot.
(31)      Az egyszerűsített részvénytársaság szervezetét a következő elvek határozzák meg:
a)      Az Editis irányítását elnök‑vezérigazgatója végzi a fentiekben meghatározott feladatkörben eljáró megbízott felügyelete alatt;
b)      A részvényesi tanács felügyeletet gyakorol a megtartott eszközök felett, és ezen az alapon jogosult az ezen eszközökre vonatkozó
valamennyi információra;
c)      Az átruházott eszközöket illetően a részvényesi tanács – a megbízott felügyelete alatt – jogosult valamennyi olyan határozatra
vagy eseményre vonatkozó információval rendelkezni, amely a Lagardère átruházott eszközökkel kapcsolatos vagyoni érdekeit
befolyásolhatja, különösképpen pedig a következő információkkal: a folyó egyenlegek, a beruházási döntések, a 200 000 eurót
meghaladó mértékű eszközértékesítés és –eladás, a társaság adósságállományát érintő döntések, bárminemű biztosíték, valamint
minden stratégiai vagy a rendes üzletmeneten kívül eső döntés. Mindamellett, a megbízott köteles biztosítani, hogy az átruházott
eszközökkel kapcsolatos, kereskedelmi vagy működési jellegű bizalmas információkat – ideértve adott esetben az előző mondatban
említetteket – ne hozzák a Lagardère tudomására.
(32)      A bejelentett ügyletet jóváhagyó bizottsági határozat elfogadása és az Editis egyszerűsített részvénytársasággá alakulása
közötti időszakban az Editist továbbra is a jelenlegi társasági szervek irányítják a megbízottal való együttműködésben. Ebben
az időszakban a Lagardère az Editis részvényeseként a megtartott eszközökre vonatkozó valamennyi információra jogosult. Az
átruházott eszközöket illetően a megbízott gondoskodik a fenti (31) bekezdés c) pontjában említett információk Lagardère részére
való közléséről.”
A Bizottság 2004. február 5‑én:
–        jóváhagyta A. K.‑t külön eszközkezelőként, és hozzájárult a 2004. január 30‑án benyújtott, a megbízólevelét tartalmazó tervezethez;
–        jóváhagyta a vezetője, B. által képviselt S. irodát megbízottként, és hozzájárult a 2004. január 30‑án benyújtott, a megbízását
tartalmazó tervezethez.
2004. február 9‑én a Lagardère megbízottnak nevezte ki az S. irodát.
2004. március 25‑én az Editist a Lagardère kötelezettségvállalásainak (30) bekezdése alapján egyszerűsített részvénytársasággá
alakították át, amelynek társasági szervei ettől az időponttól kezdve – a külön eszközkezelői feladatkört ellátó elnök‑vezérigazgatón
kívül – a megbízott három képviselőjéből és a Lagardère két képviselőjéből álló részvényesi tanácsot foglalták magukban.
A Lagardère a továbbruházott eszközök felvásárlására alkalmas több vállalkozással – köztük a felperessel – is felvette a kapcsolatot.
A felperes jelezte az ezen ügylet iránti érdeklődését. 2004. április 28‑i faxában közölte a Lagardère‑rel az átvételre vonatkozó
ajánlatát.
A Lagardère 2004. május 19‑i közleményében bejelentette, hogy öt lehetséges vevő felvásárlási ajánlatát – köztük a felperesét –
fogadja el, és hogy kizárólagosságot nyújt egyiküknek, a Wendel Investissement SA‑nak (a továbbiakban: Wendel) 2004. május
25. éjfélig.
2004. május 28‑án a Lagardère és a Wendel egyetértésre jutottak a továbbruházott eszközök felvásárlására vonatkozó megállapodás
tervezetében.
2004. június 4‑i levelével a Lagardère kérte a Bizottságot, hogy hagyja jóvá a Wendelt eszközeinek vevőjeként.
2004. július 5‑én az S. iroda a Bizottság elé terjesztette összefoglaló jelentését, amelyben megállapította a Wendel pályázatának
a Lagardère kötelezettségvállalásai (10) bekezdésében meghatározott jóváhagyási szempontoknak való megfelelését.
A Bizottság – miután megállapította, hogy a Wendel teljesíti a Lagardère kötelezettségvállalásainak (10) bekezdésében meghatározott
jóváhagyási szempontokat – 2004. július 30‑i, (2004) D/203365 határozatával jóváhagyta a továbbruházott eszközök vevőjeként.
E határozatot a Lagardère kötelezettségvállalásai (14) bekezdésének megfelelően, és a fent említett jóváhagyás iránti kérelem,
az átruházási megállapodás ahhoz mellékelt tervezete, az S. iroda jelentése, a Lagardère‑nek és a Wendelnek a Bizottság tájékoztatáskérésére
adott írásbeli válaszai, a Wendel által a Bizottság szervezeti egységeivel tartott találkozó alkalmával szolgáltatott információk,
valamint a Wendel pályázatáról az Editis munkavállalóit és harmadik személyeket képviselő szervezetekkel folytatott eszmecsere
alapján fogadták el.
A Törvényszék Hivatalához 2004. július 8‑án benyújtott keresetlevelével a felperes a 2004. január 7‑i határozattal szemben
megsemmisítés iránti keresetet terjesztett elő (T‑279/04. sz. ügy).
2004. augusztus 27‑i faxában a Bizottság a felperes kérelmére közölte vele a Wendelnek a továbbruházott eszközök vevőjeként
való jóváhagyásáról szóló határozatot.
A „Nouvel Editis”‑nek nevezett ezen eszközök tulajdonjogának a Wendel részére való átruházására 2004. szeptember 30‑án került
sor.

Eljárás
2004. november 8‑án benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jóváhagyásról szóló, 2004. július 30‑i határozat
(a továbbiakban: 2004. július 30‑i határozat) megsemmisítése iránti jelen keresetet.
A mai napon hozott ítéletével a Törvényszék (hatodik tanács) elutasította a felperes által a T‑279/04. sz. ügyben a 2004.
január 7‑i határozattal szemben benyújtott megsemmisítés iránti keresetet.
2005. január 25‑én és március 24‑én benyújtott kérelmével a Wendel és a Lagardère a Törvényszék eljárási szabályzata 115. cikke
alapján kérelmezte, hogy a perben beavatkozóként részt vehessen a Bizottság kérelmeinek támogatása végett.
2005. március 3‑án és április 18‑án benyújtott beadványával a felperes egyrészt azt kérte, hogy az eljárási szabályzat 116. cikkének
2. §‑a alapján a keresetlevélhez csatolt meghatározott iratokat és a keresetlevél, valamint a válaszbeadvány meghatározott
szakaszait zárják ki az eljárási iratok Wendel és Lagardère részére történő kézbesítéséből, másrészt e kézbesítés céljából
benyújtotta a kérdéses dokumentumok nem bizalmas változatát.
A negyedik tanács elnöke 2005. május 11‑i és október 25‑i végzésével engedélyezte, hogy a Lagardère és a Wendel a Bizottság
kérelmeinek támogatása végett beavatkozzon, és felhívta a Törvényszék hivatalvezetőjét az eljárási iratok nem bizalmas változatának
részükre való kézbesítésére.
A Törvényszék hivatalához 2005. június 10‑én benyújtott beadványában a Lagardère vitatta a felperes által bizalmas kezelés
iránt benyújtott kérelmet.
A Lagardère és a Wendel 2005. szeptember 16‑án és 2006. április 27‑én benyújtották beavatkozási beadványukat.
A felperes erre válaszul a 2005. november 8‑án és 2006. július 4‑én benyújtott beadványaiban adta elő észrevételeit.
2007. június 19‑i végzésével a negyedik tanács elnöke elutasította a felperes által a Lagardère‑rel szemben bizalmas kezelés
iránt előterjesztett kérelmet, és felhívta a Törvényszék hivatalvezetőjét az érintett eljárási iratok eredeti változatának
a Lagardère részére való kézbesítésére.
Mivel a Törvényszék tanácsainak összetétele megváltozott, és az előadó bírót a hatodik tanácshoz osztották be, a jelen ügyet
következésképpen ennek a tanácsnak osztották ki 2008. október 24‑én.
Az előadó bíró jelentése alapján a Törvényszék (hatodik tanács) megnyitotta a szóbeli szakaszt, és a pervezető intézkedések
keretében felhívta a feleket, hogy írásban válaszoljanak meghatározott kérdésekre. A felek az előírt határidőn belül eleget
tettek a kérésnek.
A felek előadásait és a Törvényszék által feltett kérdésekre adott válaszait a 2010. január 28‑án megtartott tárgyaláson hallgatták
meg.
A T‑237/05. sz., Éditions Odile Jacob kontra Bizottság ügyben 2010. június 9‑én hozott ítéletével (az EBHT‑ban még nem tették
közzé) a Törvényszék megsemmisítette a Bizottság 2005. április 7‑i azon határozatát, amellyel az elutasította a felperes arra
irányuló kérelmét, hogy az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló,
2001. május 30‑i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL 2001. L 145., 43. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet,
3. kötet, 331. o.) alapján meghatározott dokumentumokhoz hozzáférést kapjon abból a célból, hogy azokat felhasználhassa a
keresetének alátámasztásához.
A felperes 2010. június 21‑én benyújtott levelében a jelen ügyben folytatott tanácskozásnak a kérdéses dokumentumok Bizottság
általi közlésétől számított ésszerű időtartamra való felfüggesztését kérte.

A felek kérelmei
A felperes keresetében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        semmisítse meg a 2004. július 30‑i határozatot;
–        a Bizottságot és a Lagardère‑t kötelezze a költségek viselésére.
A Lagardère és a Wendel által támogatott Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a keresetet;
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.

A jogkérdésről
Keresete alátámasztására a felperes négy jogalapot terjeszt elő, amelyek azon alapulnak, hogy a Bizottság először is megszegte
a továbbruházott eszközök átvételére jelentkezők kiválasztásának ellenőrzésére vonatkozó kötelezettségét, másodsorban az Editistől,
a Lagardère‑től és a Wendeltől nem független megbízott által készített jelentés alapján hagyta jóvá a Wendelt, harmadrészt
megsértette az őt terhelő indokolási kötelezettséget, és negyedrészt nyilvánvaló hibát követett el a Wendel pályázatának a
Lagardère kötelezettségvállalásai (10) bekezdésének b) pontjában meghatározott jóváhagyási szempontoknak való megfelelésére
vonatkozó mérlegelésében.
Először a második jogalapot kell megvizsgálni, amelynek keretében a felperes előadja, hogy a 2004. július 30‑i határozatot
az Editistől nem független megbízott által elkészített jelentésre tekintettel fogadták el.
A felek érvei
A felperes előadja, hogy amikor 2004. február 9‑én a Lagardère – kötelezettségvállalásainak (15) bekezdése alapján – megbízottnak
nevezte ki a vezetője, B. által képviselt S. irodát, B. már 2002. december 20. óta az Investima 10 – amely 2003. október 14‑én
Editisszé alakult át, amint az a fenti 19. pontban megállapításra került – igazgatóságának tagja volt.
A felperes szerint B. az Editis igazgatójaként az igazgatósági tagokra a harmadik személyekkel szemben ruházott teljes körű
jogosítvánnyal rendelkezett, tehát – az említett (15) bekezdés által előírtakkal ellentétben – nem volt független az Editistől.
A Bizottság nevében és javára eljáró független, az elidegenített eszközök továbbruházásának felügyeletéért felelős megbízott
feladatköre ugyanis magában foglalja, hogy azon szervezettel, amelynek eszközátruházását felügyelni köteles, semmilyen kapcsolat
– nemhogy pénzügyi jellegű – nem állhat fenn. Márpedig a B. által az igazgatóság tagjaként ellátott megbízatást díjazták.
Egyébiránt B. az Editis igazgatóságának tagja maradt 2004. március 25‑ig, és ily módon 2004. február 9‑től ezen időpontig
két olyan feladatkörrel rendelkezett, amelyek az Editis Lagardère részére való átruházásának, illetve később a továbbruházott
eszközök harmadik személy részére való átruházásának felügyeletéből állt.
Végül B. az Editis igazgatóságának tagjaként ellátott megbízatásának megszűnését követően is szükségképpen kapcsolatban állt
az Editisszel, amennyiben a részvényesek és harmadik személyek még több éven keresztül polgári jogi és büntetőjogi felelősségének
megállapítását kérhették.
A megbízott függetlenségét illető kétségre vonatkozó körülmény önmagában elegendő a továbbruházott eszközökre vonatkozó eljárás,
és ennélfogva a 2004. július 30‑i határozat semmisségének megalapozásához. A megbízott által valamely átvevő jelentkezésére
vonatkozóan elkészített értékelő jelentés ugyanis a Bizottság érintett átvevő jóváhagyásáról vagy annak megtagadásáról szóló
határozatának alapvető és döntő elemét képezi.
A megbízott jelentésének következtetései – magának a megbízott által az eszközök továbbruházására vonatkozó eljárásban betöltött
szerepnek a megkérdőjelezése nélkül – szükségképpen döntő hatást gyakoroltak a 2004. július 30‑i határozatra. Elegendő összevetni
a megbízott jelentésének következtetéseit és a 2004. július 30‑i határozatot annak megállapítása céljából, hogy utóbbi közvetlenül
a jelentés szövegén alapul, amely számos ponton e határozat mintáját képezi.
A Bizottság vitatja a felperes érveit. Emlékeztet arra, hogy amikor a VUP az NBP ellenőrzése alá került, az S. iroda vezetőjét,
B.‑t az NBP leányvállalata, a céleszközökkel rendelkező Investima 10 igazgatóságának tagjává nevezték ki az átruházási szerződés
4. cikke (1) bekezdése ii. pontjának e) alpontja alapján.
Tekintettel arra, hogy az érdekelt az Editisszé átalakult Investima 10 igazgatósága jogosítványainak a hatáskörrel rendelkező
versenyhatóságokkal szembeni gyakorlásáért volt felelős független harmadik személyként, e feladatkör a Lagardère kötelezettségvállalásainak
(15) bekezdésében említett megbízatáshoz hasonlítható.
Miután a B. által képviselt S. irodát az Editis feletti ellenőrzés Lagardère általi megszerzését követően a Lagardère továbbruházási
kötelezettségvállalásainak felügyeletéért felelős megbízottnak nevezték ki, B. ideiglenesen továbbra is ellátta az Editis
igazgatóságának független harmadik személy tagjaként betöltött, az NBP által díjazott feladatkört az általa e minőségében
az Editisről szerzett ismeretei miatt.
B. ezen igazgatóságon belül fenntartott jelenléte – amely korántsem eredményezett függőségi viszonyt B. és az Editis között –
teljes mértékben megfelel a 2004. január 7‑i határozatnak, és a Lagardère kötelezettségvállalásainak. Ennek célja a Lagardère
által az Editis irányítására azon átmeneti időszakban gyakorolt hatás megelőzése volt, amelynek során a VUP feletti irányítás
NBP általi megszerzése óta megalakított társasági szerveket a Lagardère kötelezettségvállalásainak (30) bekezdésének megfelelően
fenn kellett tartani az Editis egyszerűsített részvénytársasággá való átalakulásának 2004. március 25‑i időpontjáig.
A B.‑nek a továbbruházott eszközök tulajdonjogának a Wendel‑ra való átruházása 2004. március 25‑i időpontjában az Editis részvényesi
tanácsának tagjává való kinevezése szintén megfelel a Lagardère kötelezettségvállalásainak. A (30) bekezdés kifejti, hogy
a megbízott képviselőinek többséggel kellett rendelkeznie a részvényesi tanácsban annak biztosítása érdekében, hogy valamely
független harmadik személy – a megbízott – ellenőrizhesse, hogy a Lagardère nem befolyásolhatja az Editis irányítását.
Tekintettel arra, hogy a vezetője által képviselt S. irodát csupán az Editisnek az NBP által a Lagardère részére való átruházásakor
jelölték ki megbízottnak, az S. iroda és az NBP közötti bármely korábbi vagy későbbi kapcsolat irreleváns az Editistől való
függetlenségének megítélése céljából, mivel a kötelezettségvállalások végrehajtásának időszakában az Editis már nem állt az
NBP ellenőrzése alatt. A megbízott és a valamely összefonódás meghatározott feltételekkel való engedélyezéséről szóló határozat
tárgyát képező eszközök korábbi tulajdonosa, az NBP közötti esetleges kapcsolatok nem veszélyeztethetik az e céleszközöknek
a Lagardère eszközeivel való összeolvasztásából eredő versenyjogi problémák megoldását célzó továbbruházások teljesítését.
A Bizottság szerint a felperes egyedül abból a körülményből vezeti le a megbízott Editistől való függetlensége hiányának bizonyítékát,
hogy a megbízott nem volt teljesen mentes az Editisszel fennálló bárminemű kapcsolattól. Mindamellett az Editistől való függetlenségnek
a Bizottság által a megbízottal szemben támasztott követelménye annak biztosítását célozta, hogy a továbbruházott eszközök
átvevője pályázatának ellenőrzése egyedül az ezen eszközök működőképességére és versenyképességére irányuljon a személyes
megfontolások kizárása mellett. Nem helytálló tehát a megbízott terhére róni azt, hogy érdeke fűződött az Editis javára történő
eljáráshoz, mert mindez a kötelezettségvállalások teljes körű végrehajtásához és a hatékony verseny fenntartásához volt szükséges.
Mindenesetre ahhoz, hogy a megbízott függetlenségének hiánya – amennyiben bizonyítást nyer – a 2004. július 30‑i határozat
megsemmisítését eredményezze, még annak bizonyítása szükséges, hogy e szabálytalanság következtében az érdekelt az objektivitást
nélkülöző jelentést készített, és hogy e dokumentum döntő hatással volt az említett határozat tartalmára.
Márpedig a felperes azon túl, hogy semmilyen bizonyítékot nem szolgáltat annak alátámasztására, hogy a megbízott hibás vagy
elfogult jelentést készített, azt sem bizonyítja, hogy e dokumentum döntő hatással volt a 2004. július 30‑i határozatban foglaltakra.
A megbízott feladata a továbbruházott eszközök átvevőjének jóváhagyásáról szóló végleges határozat meghozatala céljából pusztán
az volt, hogy az átvevőről értékelést nyújtson be, és állapítsa meg, hogy véleménye szerint teljesíti‑e a kötelezettségvállalásokban
meghatározott feltételeket. A Bizottság a 2004. július 30‑i határozatot nem kizárólag vagy döntő mértékben a megbízott jelentésére
alapozta, hanem számos – köztük a megbízott által szolgáltatott – információra.
A Törvényszék álláspontja
A Lagardère kötelezettségvállalásainak (15) bekezdése értelmében az általa a kötelezettségvállalásai kielégítő teljesítésének
felügyelete érdekében kijelölt megbízottnak vele és az Editisszel szemben „függetlennek […] és összeférhetetlenségtől mentesnek
[kellett] lennie”. Ugyanezen rendelkezés azt is kifejti, hogy a „megbízottat a Lagardère díjazza a megbízatása megfelelő teljesítését
és a függetlenségét nem veszélyeztető feltételek szerint”.
Emlékeztetni kell arra, hogy miután az NBP hozzájárult ahhoz, hogy helyettesítse a Lagardère‑t a céleszközöknek az NBP 100%‑os
ellenőrzése alatt álló leányvállalatai, a Segex és az Ecrinvest 4 útján való ideiglenes megszerzésében, utóbbiak 2002. december
3‑án megkötötték a Lagardère‑rel azon átruházási szerződést, amely az összefonódás Bizottság általi előzetes jóváhagyása esetére
átruházta a Lagardère‑nek a Segex 100%‑os tulajdonában álló leányvállalat, az Ecrinvest 4 egyedüli tulajdonában álló és a
céleszközöket a VUP‑tól 2002. december 20‑án megszerző leányvállalata, az Investima 10 teljes tőkéjét.
2002. december 20‑án a céleszközökkel rendelkező Investima 10 az átruházási szerződés 4. cikke (1) bekezdése ii. pontjának
c) alpontja alapján az S. iroda vezetőjét, B.‑t e rendelkezés értelmében igazgatóságának tagjává nevezte ki a 4. cikk (1) bekezdése
ii. pontjának e) alpontja szerinti független harmadik személyként.
Az NBP által díjazott B.‑nek e minőségében az átruházási szerződés 4. cikke (1) bekezdése ii. pontjának e) alpontja alapján
„kizárólagosan” biztosította „azon hatáskört, amellyel az igazgatóság ruházható fel a[z] [átruházási] szerződés alapján a
Bizottsággal […] szemben”.
Ezenkívül a 2004. január 7‑i határozat II. mellékletében felsorolt kötelezettségvállalásai alapján a Lagardère 2004. február
9‑én kijelölte az S. irodát a kötelezettségvállalásai (21) bekezdésének g) pontja alapján a továbbruházott eszközök átruházása
Lagardère általi „kielégítő teljesítésének felügyeletéért” felelős és a Lagardère által e minőségében díjazott megbízottnak.
B. ebben az időpontban az S. iroda vezetője volt, és a Bizottság elismerte, hogy B. a 2004. január 7‑i határozatban meghatározott
megbízotti feladatokat látta el.
Az S. irodát ily módon a Lagardère kötelezettségvállalásainak (15) bekezdése értelmében megbízottnak jelölték ki, és vezetője
látta el az e megbízatáshoz kapcsolódó feladatokat, jóllehet ugyanezen személy az Editisszé átalakult Investima 10 igazgatóságának
tagja volt.
B. ezen túlmenően egyidejűleg látta el az Editis igazgatóságának tagjaként és megbízottként betöltött feladatait az S. iroda
2004. február 9‑i kinevezésétől az Editis egyszerűsített részvénytársasággá való átalakulásának 2004. március 25‑i időpontjáig.
Ugyanis a Lagardère kötelezettségvállalásainak (32) bekezdése szerint az Editist továbbra is a meglévő társasági szervei irányították
a 2004. január 7‑i határozat elfogadásától az Editis egyszerűsített részvénytársasággá való átalakulásának 2004. március 25‑i
időpontjáig.
A Törvényszék egyik kérdésére válaszolva a Bizottság kifejtette, hogy B. az Investima 10/Editis igazgatósági tagságának feladatait
a jelen ügyben alkalmazandó francia kereskedelmi törvénykönyvnek megfelelően végezte, és hogy ennélfogva az ezen igazgatóságban
független harmadik személyként rábízott feladatok gyakorlása semmilyen tekintetben nem érintette azon törvényi feladatok általa
való ellátását, amelyekkel e jogszabály valamely kereskedelmi társaság igazgatóságának tagjait ruházza fel.
Márpedig az e törvénykönyv L 225‑64. cikke első bekezdésének első mondata értelmében „az igazgatóság a legszélesebb jogosítványokkal
rendelkezik annak érdekében, hogy a társaság nevében bármely esetben eljárhasson”.
A vezetője, B. által képviselt S. iroda megbízottnak való kijelölését megelőzően tehát B. az Editis irányító szervének tagja
volt, és az is maradt e kinevezést követően több mint egy hónapig.
Tekintettel arra, hogy B. az általa vezetett S. iroda megbízottnak való kijelölése időpontjában az időközben Editisszé átalakult
Investima 10 igazgatóságának tagja volt, és ezt követően az igazgatóság tagjaként betöltött feladatait az S. iroda által részére
adott megbízás feladataival egyszerre végezte, függőségi viszonyba került az Editisszel, és ennek következtében kétségek merültek
fel az e megbízatás ellátása során általa tanúsítandó semlegességet illetően.
Hozzá kell tenni, hogy a Lagardère kötelezettségvállalásainak (21) bekezdése g) pontja alapján a továbbruházott eszközök átruházása
általa való kielégítő teljesítésének felügyeletéért felelős és e minőségében a Lagardère által díjazott megbízottként a vezetője,
B. által képviselt S. iroda köteles volt a továbbruházott eszközöknek a Lagardère általi, a kötelezettségvállalásai (1) bekezdésében
említett továbbruházásokkal összhangban történő elidegenítését felügyelni.
E tevékenység a Bizottság saját bevallása szerint „az eszközök Lagardère által harmadik személy részére való átruházását megelőző,
különösen pontos meghatározásából állt”.
Különösképpen a megbízottnak a Lagardère kötelezettségvállalásai (21) bekezdésének d) pontja értelmében „biztosítania kellett,
hogy az átszervezési intézkedéseket a [Lagardère] kötelezettségvállalásainak megfelelően végezzék”, és „értesíteni kellett
őt a Lagardère és az Editis között az eszközök meghatározásáról folytatott megbeszélésekről, továbbá szükség esetén részt
kellett vennie a megbeszéléseken.
Ugyanezen kötelezettségvállalások (24) preambulumbekezdése szerint a megbízottnak „a Lagardère és az Editis közötti, a szükséges
átszervezési intézkedésekre vonatkozó nézeteltérés esetén” ajánlást kellett kibocsátania, „miután a kontradiktórius eljárás
elvét tiszteletben tartva meghallgatta a feleket a szükséges átszervezési intézkedések terjedelméről”, és a Bizottságnak az
utóbbit az ajánlásáról tájékoztató jelentést kellett megküldenie.
Az ügy irataiból kitűnik, hogy a Lagardère és az Editis között ténylegesen sor került ilyen nézeteltérésekre. Ugyanis a Bizottság
azt állította viszonválaszában, hogy rendszeresen tájékoztatták azon feszült helyzetekről, amelyeket olykor a Lagardère – amely
az Editis 2004. január 7‑i határozattal megtartani engedélyezett eszközei körének minél nagyobb mértékű kiszélesítésében volt
érdekelt – idézett elő. A Bizottság ugyanitt azt is megállapította, hogy a megbízott több ízben is szembehelyezkedett a Lagardère‑rel
a továbbruházott eszközökhöz fűződő érdekek védelme céljából, miután előzetesen konzultált a Bizottsággal.
Márpedig az Editis eszközeinek összességével rendelkező társaság igazgatósági tagjaként betöltött megbízatása befolyásolhatta
az általa a szükséges átszervezési intézkedésekre vonatkozó ajánlásoknak és a Bizottságot ezen ajánlásokról tájékoztató jelentésnek
a kidolgozásában általa tanúsítandó függetlenséget.
Ugyanis az Ecrinvest 4 és az S. iroda által 2002. december 19‑én kötött szerződés 2. cikke (2) bekezdésének első albekezdése
alapján B. 2002. december 20. óta „[…] társasági megbízatása keretében az Investima 10 és a céleszközök érdekében, és különösképpen
azok működőképességét, gazdasági értékét és versenyképességét szem előtt tartva” járt el.
Ezenkívül B. ugyanezen szerződés 2. cikke (2) bekezdésének második albekezdése alapján köteles volt betartani és az Investima 10
igazgatósága által betartatni az átruházási szerződésnek az eszközökkel „jó gazdaként folytatott gazdálkodás” alapelveire
vonatkozó 4. cikkében szereplő kikötéseket, amely alapelvek betartására „[a vagyon] folytonosságának és értékének megőrzése”
érdekében hívták fel az igazgatóságot.
A fenti 92. pontból következik, hogy az igazgatóságban ráruházott, azon hatáskör gyakorlására irányuló konkrét feladat mellett,
amellyel az igazgatóságot az átruházási szerződés alapján a Bizottsággal vagy bármely más hatáskörrel rendelkező versenyhatósággal
szemben meg lehetett bízni, B. az Investima 10 – később Editis – igazgatóságának tagjaként szükségképpen részt vett az egymás
után e két társaság tulajdonában álló céleszközök összessége tekintetében a kereskedelmi társaságok igazgatósági tagjainak
jogszabály által biztosított hatásköre teljességének gyakorlásában.
Ebből következik, hogy az Editisszé átalakult Investima 10 irányító szervének tagjaként 2002. december 20‑tól 2004. március
25‑ig betöltött feladatok ellátása – amely társaságok érdekeinek védelmét társasági megbízatása keretében a „jó gazdaként
folytatott gazdálkodás alapelveinek” megfelelően vállalta – már nem tette lehetővé számára a Lagardère kötelezettségvállalásainak
(15) bekezdésében említett független megbízott jogosítványainak teljes függetlenségben való gyakorlását.
A Bizottság sikeresen nem érvelhet azzal, hogy a B. által az Editis igazgatóságának független harmadik személy tagjaként,
majd független megbízottként betöltött feladatok ellátása a Lagardère abban való megakadályozására irányult, hogy a kérdéses
eszközök igazgatására hatást gyakoroljon, és hogy nem róható fel a megbízottnak az, hogy érdeke fűződött az Editis javára
való tevékenykedésnek, amennyiben ezen érdek a Lagardère kötelezettségvállalásai teljes körű megvalósításának és a hatékony
verseny fenntartásának előfeltételét képezte.
Tekintettel arra, hogy a 2004. január 7‑i határozat feljogosította a Lagardère‑t a kötelezettségvállalásai (1) bekezdésében
kimerítő jelleggel felsorolt céleszközök megtartására, ezzel szemben a megbízottra azt a kötelezettséget rótta, hogy teljes
függetlenségben felügyelje az eszközök visszavételére vonatkozó, a Bizottság maga által az összefonódásban részes felek szerződéses
szabadságának tiszteletben tartása mellett a hatékony verseny fenntartásához, ennélfogva pedig az ezen összefonódás közös
piaccal való összeegyeztethetőségéhez elegendőnek ítélt kötelezettségvállalásoknak a Lagardère által e rendelkezésnek megfelelően
végzett teljesítését.
Következésképpen a Wendel továbbruházott eszközök átvételére való kijelölésére vonatkozó értékelő jelentést – amelyre tekintettel
a 2004. július 30‑i határozat elfogadásra került – olyan megbízott készítette, amely nem felelt meg az Editis tekintetében
a Lagardère 2004. január 7‑i határozat II. mellékletében meghatározott kötelezettségvállalásai (15) bekezdése által előírt
függetlenségi követelménynek.
A jelentésnek a 2004. július 30‑i határozatra gyakorolt hatását illetően emlékeztetni kell arra, hogy – amint az e határozat
5. pontjából következik – az S. irodát megbízotti minőségében felkérték arra, hogy terjessze a Bizottság elé a Wendel továbbruházott
eszközök átvételére való kijelölésének a Lagardère 2004. január 7‑i határozathoz mellékelt kötelezettségvállalásaiban meghatározott
jóváhagyási szempontok alapján készített értékelő jelentést.
A 2004. július 30‑i határozat 6. pontjából egyébiránt következik, hogy utóbbi határozat többek között a megbízott jelentésén
alapul.
Jóllehet a 2004. július 30‑i határozat nem kizárólag e jelentésen alapul, mindamellett úgy tűnik, hogy e dokumentum döntő
hatással volt az említett határozatra.
Ugyanis a megbízott jelentésének és a 2004. július 30‑i határozatnak az összehasonlító vizsgálatából az vezethető le, hogy
e határozat jelentős mértékben e jelentésen alapul.
A Wendelnek a Nouvel Editis fenntartására és fejlesztésére való alkalmasságának megállapítása céljából mind a megbízott iroda
a jelentésében, mind a Bizottság a 2004. július 30‑i határozatában hangsúlyozza a Nouvel Editis „korlátozott terjedelmét”
és a Nouvel Editis részére szükséges „vállalatvezetési, kiadói és támogatási erőforrások” Wendel általi megőrzését.
A két dokumentum – azonos megfogalmazásban – megállapítja, hogy a Wendel beruházásának értékelése az Interforum elosztóközpontja
költségének „átalakítását és megreformálását” tételezi fel.
Mind a megbízott iroda, mind a Bizottság hivatkozik a Wendel tőkéjének többségi vagy elsődleges eloszlására, és a hagyományos
beruházási alapoktól eltérő „tulajdonalapú” szemléletére, amelyek lehetővé teszik a Wendel Editisben vállalt kötelezettségének
az e rövid távlatú alapoknál hosszabb időre való előirányzását.
Miközben a megbízott iroda úgy véli, hogy a Wendel az átvételre pályázó olyan jelentkező, amely azonnal végrehajthatja a Lagardère
kötelezettségvállalásait, a Bizottság azon az állásponton van, hogy a Lagardère által továbbruházott eszközök Wendel általi
megszerzése nem eredményezhet új versenyjogi problémákat, amelyek késleltetnék e kötelezettségvállalások végrehajtását.
Végül a megbízotthoz hasonlóan – amely a Wendel beruházásának időtartamát körülbelül öt–hét évre becsüli, amely a vállalkozás
„konszolidálásához” szükséges – a Bizottság a maga részéről úgy véli, hogy a Wendelnek a Nouvel Editis tőkéjéből való „kilépése”
valószínűtlen, és hogy mindez elegendőnek tűnik „a vállalkozás stabilizálásának” biztosítására.
Egyébiránt a Bizottság maga több ízben utalt a megbízott iroda jelentésének következtetéseire a felperes negyedik megsemmisítési
jogalapjára adott válaszában annak vitatása céljából, hogy nyilvánvaló hibát követett el a Wendel pályázatának a Lagardère
kötelezettségvállalásai (10) bekezdése b) pontjában meghatározott jóváhagyási szempontoknak való megfelelésére vonatkozó mérlegelésében.
A megállapított jogellenesség következésképpen befolyásolhatja a 2004. július 30‑i határozat jogszerűségét.
Ennélfogva meg kell semmisíteni e határozatot, anélkül hogy a felperes által a megsemmisítésre irányuló kérelmeinek alátámasztására
kifejtett többi jogalap vizsgálata szükséges lenne.

A tanácskozás felfüggesztése iránti kérelemről
Az eddigi megfontolások összessége alapján látható, hogy a Törvényszék a felek által mind az írásbeli, mind a szóbeli szakaszban
kifejtett kérelmek, jogalapok és érvelések alapján érdemben el tudta bírálni a keresetet.
Ennélfogva a felperesnek a tanácskozás felfüggesztésére irányuló kérelmét el kell utasítani.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a
pernyertes fél ezt kérte. Mivel a Tanács pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
Mivel a Bizottság és a Lagardère pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell őket – saját költségeik
viselésén túl – a felperes részéről felmerült költségek viselésére.
Mivel a felperes nem kérte a Wendel költségek viselésére való kötelezését, úgy kell határozni, hogy utóbbi maga viseli saját
költségeit.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hatodik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a valamely összefonódást a közös piaccal és az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás működésével összeegyeztethetőnek
nyilvánító, 2004. január 7‑i 2004/422/EK bizottsági határozat (COMP/M.2978 ‑ Lagardère/Natexis/VUP ügy) (HL L 125., 54. o.)
alapján átruházott részvények átvevőjeként a Wendel Investissement jóváhagyásáról szóló, 2004. július 30‑i (2004) D/203365
bizottsági határozatot megsemmisíti.
2)
A Törvényszék az Európai Bizottságot és a Lagardère SCA‑t kötelezi saját költségeik és az Éditions Odile Jacob SAS részéről
felmerült költségek viselésére.
3)
A Wendel Investissement SA maga viseli saját költségeit.
Meij
Vadapalas
Truchot
Kihirdetve Luxembourgban, a 2010. szeptember 13‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
* Az eljárás nyelve: francia.