CELEX: 62009CJ0224
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Direktyva 92/57/EEB
Minimalūs saugos ir sveikatos reikalavimai, taikomi laikinosiose arba kilnojamosiose statybvietėse
3 straipsnis
Pareiga skirti saugos ir sveikatos koordinatorių bei parengti saugos ir sveikatos planą

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1992 m. birželio 24 d. Tarybos direktyvos 92/57/CEE dėl būtiniausių saugos
ir sveikatos reikalavimų laikinosiose arba kilnojamosiose statybvietėse įgyvendinimo (Aštuntoji atskira direktyva, kaip numatyta
Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (OL L 245, p. 6 ir klaidų ištaisymas OL L 41, 1993, p. 50; 2004 m. specialusis
leidimas lietuvių k., 5 sk., 2 t., p. 71) išaiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant baudžiamąją bylą prieš M. Nussbaumer, kaltinamą nesilaikius saugos reikalavimų, taikomų
užsakovui arba projekto vadovui laikinosiose arba kilnojamosiose statybvietėse.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisės aktai
Direktyvos 92/57 3 straipsnyje „Koordinatorių paskyrimas. Saugos ir sveikatos priemonių planas. Išankstinis pranešimas“ numatyta:
„1.      Kiekvienai statybvietei, kurioje dirba daugiau negu vienas rangovas, užsakovas arba projekto vadovas paskiria vieną arba daugiau
saugos ir sveikatos koordinatorių <...>.
2.      Užsakovas arba projekto vadovas užtikrina, kad prieš pradedant statybvietės įrengimo darbus būtų parengtas saugos ir sveikatos
priemonių planas pagal 5 straipsnio b punkto nuostatas.
Valstybės narės po konsultacijų su darbdaviais ir darbuotojais gali leisti nesilaikyti pirmosios pastraipos nuostatų, išskyrus
tuos atvejus:
–        jeigu darbas siejasi su II priede nurodytais konkrečiais pavojais
arba
–        darbo, apie kurį turi būti iš anksto pranešta pagal šio straipsnio 3 dalį, atveju.
3.      Kai statybvietėje:
–        numatytų darbų trukmė ilgesnė kaip 30 darbo dienų ir vienu metu dirba daugiau nei 20 darbuotojų arba
–        numatytų darbų apimtis didesnė kaip 500 žmogaus dienų,
užsakovas ar projekto vadovas iki darbų pradžios pateikia kompetentingoms valdžios institucijoms pagal III priedą parengtą
pranešimą.
Išankstinis pranešimas statybvietėje iškabinamas matomoje vietoje ir prireikus nuolat tikslinamas.“
Šios direktyvos 5 straipsnyje „Projekto rengimo etapas: koordinatorių pareigos“ nurodyta:
„Saugos ir sveikatos koordinatorius (‑iai), paskirtas (‑i) pagal 3 straipsnio 1 dalies nuostatas:
a)      koordinuoja 4 straipsnio nuostatų vykdymą;
b)      parengia arba paveda parengti darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos planą, nustatantį taisykles, taikomas atitinkamai statybvietei,
atsižvelgiant, kur reikia, į statybvietėje vykdomą gamybinę veiklą. Šiame plane turėtų būti nurodytos specialios priemonės
darbui, paminėtam pagal vieną ar daugiau II priede nurodytų kategorijų;
c)      pagal statybos projekto ypatybes parengia bylą su reikiama saugos ir sveikatos informacija, kuria būtų vadovaujamasi atliekant
bet kuriuos tolesnius darbus.“
Tos pačios direktyvos 6 straipsnyje „Projekto vykdymo etapas: koordinatorių pareigos“ numatyta:
„Vykdant projektą, saugos ir sveikatos koordinatorius (-iai), paskirtas pagal 3 straipsnio 1 dalies nuostatas:
a)      koordinuoja bendrųjų prevencijos ir saugos principų įgyvendinimą:
–        sprendžiant architektūrinius, techninius ir (arba) organizacinius klausimus, kad planuotų įvairius darbus ar darbo etapus,
atliekamus vienu metu arba vieną po kito,
–        įvertinant, kiek laiko reikės tokiam darbui ar darbo etapams užbaigti;
b)      koordinuoja atitinkamų nuostatų vykdymą, kad užtikrintų, jog darbdaviai, o jeigu būtina darbuotojų apsaugai, ir savarankiškai
dirbantys asmenys:
–        nuosekliai taikytų 8 straipsnyje nurodytus principus,
–        kai reikia, laikytųsi 5 straipsnio b punkte nurodyto darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos priemonių plano;
c)      parengia arba paveda parengti būtinas 5 straipsnio b punkte nurodyto darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos priemonių plano
ir 5 straipsnio c punkte nurodytos bylos pataisas, atsižvelgiant į darbų eigą ir įvykusius pasikeitimus;
<…>“
Direktyvos 92/57 II priede pateiktas neišsamus darbų, susijusių su konkrečiais pavojais darbuotojų saugai ir sveikatai, kaip
numatyta šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmoje įtraukoje, sąrašas.

Nacionalinės teisės aktai
Direktyva 92/57 buvo perkelta į Italijos teisę 1996 m. rugpjūčio 14 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 494 (GURI, Nr. 223 paprastasis
priedas, 1996 m. rugsėjo 23 d.),  kuris iš dalies pakeistas 1999 m. lapkričio 19 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 528 (GURI, Nr. 13,
2000 m. sausio 18 d., p. 20) ir 2003 m. rugsėjo 10 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 276 (GURI, Nr. 235 paprastasis priedas, 2003 m.
spalio 9 d., toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 494/96).
Įstatyminis dekretas Nr. 494/96  buvo panaikintas 2008 m. balandžio 9 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 81 (GURI, Nr. 101 paprastasis
priedas, 2008 m. balandžio 30 d., toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 81/08). Šio įstatyminio dekreto IV antraštinėje dalyje,
skirtoje laikinosioms ir kilnojamosioms statybvietėms, be kita ko, yra 90 straipsnis, kuriame nustatytos užsakovui arba projekto
vadovui tenkančios pareigos, kiek tai susiję su saugos koordinatoriumi statybvietėse.
Įstatyminio dekreto Nr. 81/08 90 straipsnyje nustatyta:
„1.      Rengdamas ir vykdydamas projektą bei organizuodamas darbus statybvietėje, ypač darydamas techninius sprendimus, užsakovas
laikosi bendrųjų saugos priemonių ir principų, numatytų 15 straipsnyje. Kad planuojant įvairius darbus ar jų etapus, kurie
turi būti vykdomi tuo pačiu metu ar paeiliui, būtų atsižvelgta į saugos reikalavimus, užsakovas arba projekto vadovas projekte
numato šių darbų ar jų etapų trukmę.
2.      Užsakovas arba projekto vadovas rengdamas projektą įvertina 91 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose numatytus dokumentus.
3.      Statybvietėse, kur numatyta, kad darbus atliks kelios įmonės nebūtinai tuo pačiu metu, užsakovas, net jeigu jis yra darbus
vykdanti įmonė, arba projekto vadovas, kai tik jiems patikimas projekto vykdymas, paskiria projekto koordinatorių.
4.      3 dalyje numatytu atveju užsakovas arba projekto vadovas prieš patikint jam darbus paskiria darbų vykdymo koordinatorių, kuris
atitinka 98 straipsnyje numatytus reikalavimus.
5.      4 dalies nuostata taip pat taikoma tuo atveju, kai paskyrus vienintelį rangovą vėliau darbai ar jų dalis patikima vienam ar
keliems rangovams.
<…>
11.      Privačių darbų atveju 3 straipsnio nuostatos netaikomos darbams, kuriems nereikia statybos leidimo. Bet kuriuo atveju taikomos
92 straipsnio 2 dalies nuostatos.“
Įstatyminio dekreto Nr. 81/08 91 straipsnyje nustatytos projekto koordinatoriaus pareigos ir iš esmės reikalaujama, kad būtų
parengtas saugos ir koordinavimo planas.
To paties dekreto 92 straipsnio 2 dalis, kuri susijusi su koordinatoriaus pareigomis vykdant darbus, iš esmės suformuluota
taip:
„90 straipsnio 5 dalyje numatytu atveju projekto vykdymo koordinatorius, be 1 dalyje numatytų pareigų vykdymo, turi parengti
saugos ir koordinavimo planą ir 91 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose numatytus dokumentus.“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2008 m. birželio 20 d. autonominės Bolcano provincijos darbo saugos inspekcijos inspektoriai atliko Merano komunos teritorijoje
esančioje statybvietėje vykdomų statybos darbų, kur buvo atnaujinama gyvenamojo namo, kurio aukštis apie 6–8 metrus, stogo
danga, patikrinimą. Darbų užsakovė buvo M. Nussbaumer. Prie stogo krašto įrengtas parapetas, kranas įrankiams kelti, ir darbininkai
priklausė trims skirtingiems rangovams, kurie tuo pačiu metu dirbo statybvietėje. Pagal Italijos taikytinus teisės aktus nebuvo
reikalaujama statybos leidimo. Tačiau deklaracija apie darbų pradžią buvo perduota minėtai komunai.
Vykdant šį patikrinimą buvo pateiktas klausimas, ar šiuo atveju tiek projekto rengimo, tiek jo vykdymo etapams reikėjo skirti
saugumo koordinatorių, kaip numatyta ne tik Direktyvos 92/57 3 straipsnio 1 dalyje, bet ir 1996 m. Įstatyminio dekreto Nr. 494
3 straipsnyje, nors tai nenumatyta 2008 m. Įstatyminio dekreto Nr. 81 90 straipsnio 11 dalyje.
Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad pagal Įstatyminio dekreto Nr. 81/08
90 straipsnio 3 ir 4 dalis, kai darbus atlieka daugiau nei viena įmonė, nesvarbu, kokioje statybvietėje turi būti paskirtas
projekto rengimo koordinatorius ir projekto vykdymo koordinatorius. Tačiau pagal šio 90 straipsnio 11 dalį privačių darbų
atveju to paties straipsnio 3 dalies nuostatos netaikomos darbams, kuriems nereikia statybos leidimo. Be to, pagal šį teismą,
remiantis prielaida, kad „privačioje“ statybvietėje darbai yra ne tokie sudėtingi ir todėl nepavojingi, nacionalinės teisės
aktų leidėjas nenumatė, kad darbai, kuriems nereikia statybos leidimo, vis dėlto gali būti sudėtingi ir pavojingi, todėl turi
būti paskirtas projekto rengimo koordinatorius. Be to, atsižvelgiant į tai, kad to paties straipsnio 4 dalyje daroma nuoroda
į jo 3 dalį, užsakovas taip pat nėra įpareigotas skirti darbų vykdymo koordinatorių.
Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar Italijos nacionalinėje teisėje numatytos nuo pareigos
paskirti koordinatorių leidžiančios nukrypti nuostatos atitinka Direktyvos 92/57 3 straipsnio 1 dalį.
Šiomis aplinkybėmis
Tribunale di Bolzano
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar 2008 m. balandžio 9 d. Įstatyminiame dekrete [Nr. 81/08] esančios nacionalinės teisės nuostatos, būtent 90 straipsnio 11 [dalimi]
įtrauktos nuostatos, kuriomis užsakovui ar projekto vadovui leidžiama nevykdyti Direktyvos [92/57] 3 straipsnyje numatytos
pareigos statybvietėse, kur darbus atlieka daugiau nei viena įmonė, skirti projekto parengimo koordinatorių, tais atvejais,
kai atliekami privatūs darbai, kuriems nereikia statybos leidimo, neatsižvelgiant į darbų ir konkrečių pavojų, nurodytų Direktyvos
II priede, pobūdžio vertinimą, prieštarauja Direktyvos 92/57/EEB 3 straipsnio nuostatoms?
2.      Ar 2008 m. balandžio 9 d. Įstatyminiame dekrete [Nr. 81/08] esančios nacionalinės teisės nuostatos, būtent 90 straipsnio 11 [dalimi]
įtrauktos nuostatos dėl užsakovo ar projekto vadovo pareigos bet kuriuo atveju statybvietėje projektui vykdyti skirti koordinatorių,
neatsižvelgiant į darbų pobūdį, taigi ir privačių darbų atveju, kuriems nereikia statybos leidimo ir kurie gali kelti Direktyvos[92/57]
II priede nurodytus pavojus, prieštarauja Direktyvos 92/57/EEB 3 straipsnio nuostatoms?
3.      Ar 2008 m. balandžio 9 d. Įstatyminio dekreto [Nr. 81/08] 90 straipsnio 11 [dalimi] įtvirtinta nuostata tiek, kiek joje numatyta
projekto vykdymo koordinatoriaus pareiga parengti saugos planą tik kai atliekant privačius darbus, kuriems nereikia statybos
leidimo, be pirmosios įmonės, kuriai iš pradžių buvo patikėta atlikti darbus, į darbus įsitraukia ir kitos įmonės, prieštarauja
Direktyvos 92/57/EEB 3 straipsniui, kuriame visais atvejais nustatyta pareiga skirti projekto vykdymo koordinatorių, neatsižvelgiant
į darbų pobūdį, ir kuriame nenumatyta pareigos parengti saugos ir sveikatos planą išimtis, jeigu darbas siejasi su direktyvos
II priede nurodytais konkrečiais pavojais?“

Dėl prejudicinių klausimų
Pirmiausia reikia priminti, kad per prejudicinio sprendimo procesą Teisingumo Teismas neturi vertinti nacionalinės teisės
suderinamumo su Bendrijos teise bei aiškinti nacionalinės teisės. Tačiau Teisingumo Teismas vis dėlto yra kompetentingas prašymą
priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti bet kokį su Bendrijos teise susijusį išaiškinimą, leidžiantį jam
įvertinti tokį suderinamumą, kad galėtų priimti sprendimą savo nagrinėjamoje byloje (žr., be kita ko, 1993 m. gruodžio 15 d.
Sprendimo
Hünermund ir kt
., C‑292/92, Rink. p. I‑6787, 8 punktą bei 2001 m. lapkričio 27 d. Sprendimo
Lombardini ir Mantovani
, C‑285/99 ir C 286/99, Rink. p. I‑9233, 27 punktą).
Šiomis aplinkybėmis pateiktais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, iš esmės klausiama, ar Direktyvos 92/57 3 straipsnį
reikia aiškinti taip, kad juo draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos, pirma, tais atvejais, kai statybvietėje
atliekami privatūs darbai, kuriems nereikia statybos leidimo, ir kur dirba kelios įmonės, užsakovui ar darbų vykdytojui leidžiama
netaikyti pareigos skirti koordinatorių tiek projektui parengti, tiek darbams vykdyti, ir kad, antra, šiam koordinatoriui
numatyta pareiga parengti saugos ir sveikatos planą tik kai atliekant privačius darbus, kuriems nereikia statybos leidimo,
į darbus įsitraukia daugiau įmonių.
Visų pirma reikia priminti, kad savo 2008 m. liepos 25 d. Sprendime
Komisija prieš Italiją
(C‑504/06) Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs dėl Direktyvos 92/57 3 straipsnio.
Šio sprendimo 29 punkte Teisingumo Teismas nurodė, kad Direktyvos 92/57 3 straipsnyje yra trys dalys, kuriose numatytos trys
aiškiai skirtingos teisės taisyklės, atitinkamai susijusios su koordinatorių skyrimu, saugos ir sveikatos planu bei išankstiniu
pranešimu apie tam tikros apimties darbus. Šis skirtumas tarp trijų dalių matyti iš paties šio 3 straipsnio pavadinimo „Koordinatorių
paskyrimas. Saugos ir sveikatos priemonių planas. Išankstinis pranešimas“. Remiantis šia struktūra koordinatorių paskyrimo
klausimas aptariamas tik šio straipsnio 1 dalyje, o to paties straipsnio 2 dalyje numatytos taisyklės, susijusios su saugos
ir sveikatos planu.
Tuo remdamasis Teisingumo Teismas padarė išvadą minėto Sprendimo
Komisija prieš Italiją
30 punkte, kad minėtos direktyvos 3 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje esanti išimtis gali būti susijusi tik su prieš
ją numatyta taisykle, būtent dėl saugos ir sveikatos plano parengimo.
Todėl, kaip Teisingumo Teismas nusprendė minėto Sprendimo
Komisija prieš Italiją
35 punkte, Direktyvos 92/57 3 straipsnio 1 dalimi, kurios formuluotė yra aiški ir tiksli ir kurioje vienareikšmiškai nustatyta
pareiga skirti koordinatorių saugos ir sveikatos klausimais bet kurioje statybvietėje, kur dirba kelios įmonės, neleidžiama
taikyti jokios šios pareigos išimties.
Taigi saugos ir sveikatos koordinatorius turi būti paskirtas statybvietėse, kur dirba kelios įmonės, neatsižvelgiant į tai,
ar darbams vykdyti reikia gauti statybos leidimą, arba tai, ar šioje statybvietėje gali kilti konkretus pavojus.
Kalbant apie tai, kada turi būti paskirtas saugos ir sveikatos koordinatorius, iš Direktyvos 92/57 5 ir 6 straipsnių matyti,
kad tai reikia padaryti rengiant darbų projektą arba bet kuriuo atveju prieš pradedant vykdyti darbus.
Dėl pirmosios šio sprendimo 18 punkte pateiktų klausimų grupės darytina išvada, jog pagal Direktyvos 92/57 3 straipsnio 1 dalį
reikalaujama, kad kai statybvietėje yra kelios įmonės, saugos ir sveikatos koordinatorius turi būti paskirtas rengiant darbų
projektą arba bet kuriuo atveju prieš pradedant vykdyti darbus.
Dėl saugos ir sveikatos plano, susijusio su antrąja pateiktų ir performuluotų klausimų grupe, pažymėtina, kad jo parengimo
sąlygos dėl tokių pačių kaip šio sprendimo 20 ir 21 punktuose išdėstytų priežasčių turi būti nustatytos tik atsižvelgiant
į Direktyvos 92/57 3 straipsnio 2 dalį.
Priešingai Direktyvos 92/57 3 straipsnio 1 daliai, pagal kurią neleidžiama taikyti jokios išimties, pagal šio straipsnio 2 dalies
antrą pastraipą nedraudžiama, kad valstybės narės po konsultacijų su socialiniais partneriais gali leisti nesilaikyti pareigos
parengti tos pačios 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyto saugos ir sveikatos plano, išskyrus tuos atvejus, kai darbas siejasi
su II priede nurodytais konkrečiais pavojais, arba darbo, apie kurį turi būti iš anksto pranešta pagal šio straipsnio 3 dalį,
atveju.
Iš to išplaukia, jog pareiga prieš pradedant statybvietės įrengimo darbus parengti saugos ir sveikatos planą, kaip numatyta
Direktyvos 92/57 3 straipsnio 2 dalyje, turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma visų statybviečių, kur darbas susijęs su
šios direktyvos II priede numatytais konkrečiais pavojais arba apie kurį turi būti iš anksto pranešta, atveju, o statybvietėje
esančių įmonių skaičius nėra lemiamas šiuo atžvilgiu.
Taigi šis straipsnis draudžia nacionalinės teisės aktus, kurie apriboja projekto darbų vykdytojui taikomą pareigą parengti
saugos ir sveikatos planą tik tuo atveju, kai privačių darbų, kuriems nereikia statybos leidimo, statybvietėse dirba kelios
įmonės ir kai Direktyvos 92/57 II priede numatyti konkretūs pavojai netaikomi kaip šios pareigos kriterijus.
Siekiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikti išsamų atsakymą, dar kartą reikia priminti, kad
pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką direktyva pati savaime negali sukurti pareigų privačiam asmeniui, ir remtis
tokia direktyvos nuostata prieš šį asmenį negalima.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Direktyvos 92/57 3 straipsnis aiškintinas taip:
–        šio straipsnio 1 dalimi draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos privačių darbų, kuriems nereikia leidimo, statybvietėje,
kur dirba kelios įmonės, užsakovui ar darbų vykdytojui netaikoma pareiga skirti saugos ir sveikatos koordinatorių rengiant
darbų projektą arba bet kuriuo atveju prieš pradedant vykdyti darbus,
–        to paties straipsnio 2 dalimi draudžiami nacionalinės teisės aktai, kurie apriboja projekto darbų vykdytojui taikomą pareigą
parengti saugos ir sveikatos planą tik tuo atveju, kai privačių darbų, kuriems nereikia statybos leidimo, statybvietėse dirba
kelios įmonės ir kai Direktyvos 92/57 II priede numatyti konkretūs pavojai netaikomi kaip šios pareigos kriterijus.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:
1992 m. birželio 24 d. Tarybos direktyvos 92/57/CEE dėl būtiniausių saugos ir sveikatos reikalavimų laikinosiose arba kilnojamosiose
statybvietėse įgyvendinimo (Aštuntoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) 3 straipsnį
reikia aiškinti taip:
–
šio straipsnio 1 dalimi draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos privačių darbų, kuriems nereikia leidimo, statybvietėje,
kur dirba kelios įmonės, užsakovui ar darbų vykdytojui netaikoma pareiga skirti saugos ir sveikatos koordinatorių rengiant
darbų projektą arba bet kuriuo atveju prieš pradedant vykdyti darbus,
–
to paties straipsnio 2 dalimi draudžiami nacionalinės teisės aktai, kurie apriboja projekto darbų vykdytojui taikomą pareigą
parengti saugos ir sveikatos planą tik tuo atveju, kai privačių darbų, kuriems nereikia statybos leidimo, statybvietėse dirba
kelios įmonės ir kai Direktyvos 92/57 II priede numatyti konkretūs pavojai netaikomi kaip šios pareigos kriterijus.
Parašai.
*
Proceso kalba: italų.