CELEX: 62006FJ0074
Javni uslužbenci
Premestitev
Odpust
Obrazložitev

1.
Uradniki – Začasni uslužbenci – Odpoved pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas – Obveznost obrazložitve – Obseg
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 25, drugi odstavek; Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člena 11 in 47(c))
2.
Uradniki – Začasni uslužbenci – Odpoved pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas – Diskrecijska pravica uprave
(Pogoji za zaposlitev drugih uslužbencev, člena 47(c) in 49(1))
3.
Uradniki – Organizacija služb – Zaposlovanje osebja
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 7)
1.
Nobenega nujnega razloga ni, ki bi dopuščal, da bi bili začasni uslužbenci prikrajšani za zaščito zoper neupravičene odpovedi
delovnega razmerja, zlasti kadar imajo sklenjeno pogodbo za nedoločen čas ali kadar se jim, če imajo sklenjeno pogodbo za
določen čas, delovno razmerje odpove pred iztekom tega časa. Tako je treba za zagotovitev zadostne zaščite v tem smislu omogočiti,
prvič, da se zainteresirane stranke prepričajo, ali so bili njihovi legitimni interesi upoštevani ali kršeni, in da presodijo
smotrnost predložitve zadeve sodišču, in, drugič, temu sodišču omogočiti izvajanje nadzora, kar pomeni priznati obstoj obveznosti
obrazložitve, ki jo ima pristojni organ.
Ob odpovedi delovnega razmerja uslužbenca, ki je zaposlen na podlagi pogodbe za nedoločen čas, je zlasti pomembno, da so razlogi,
na katerih taka odpoved temelji, na splošno jasno pisno navedeni, po možnosti kar v besedilu zadevne odločbe. Zgolj s tem
aktom, katerega zakonitost se presoja na dan njegovega sprejetja, se uresniči odločba institucije. Vendar se obveznost navedbe
razlogov za odpoved delovnega razmerja lahko šteje za izpolnjeno tudi, če je bila zainteresirana stranka na sestankih s svojimi
nadrejenimi primerno obveščena o teh razlogih in je bila odločba organa, pooblaščenega za sklepanje pogodb o zaposlitvi, sprejeta
v kratkem času po teh sestankih. Navedeni organ lahko to obrazložitev v fazi odgovora na pritožbo, ki jo je vložila zainteresirana
stranka, po potrebi tudi dopolni.
Organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, ima široko diskrecijsko pravico na področju odpovedi delovnega razmerja,
zato je nadzor sodišča Skupnosti omejen na preverjanje neobstoja očitne napake oziroma zlorabe pooblastil.
(Glej točke 49, 51 in 84.)
Napotitev na:
Sodišče prve stopnje: 12. december 2000, Dejaiffe proti UUNT, T-223/99, RecFP, str. I-A-277 in II‑1267, točka 53; 6. februar 2003,
Pyres proti Komisiji, T‑7/01, RecFP, str. I-A-37 in II-239, točka 50;
Sodišče za uslužbence: 26. oktober 2006, Landgren proti ETF, F-1/05, ZOdl. JU, str. I-A-1-123 in II-A-1-459, zoper katero
je bila vložena pritožba pri Sodišču prve stopnje, T-404/06 P, točke od 73 do 75 in 79.
2.
Glede na široko diskrecijsko pravico, ki jo ima organ, pooblaščen za sklepanje pogodb o zaposlitvi, ga v primeru nepravilnosti,
s katero bi bilo mogoče upravičiti odpoved delovnega razmerja začasnemu uslužbencu, nič ne zavezuje, da zoper tega uradnika
začne disciplinski postopek, namesto da bi uporabil možnost enostranske odpovedi pogodbe iz člena 47(c) Pogojev za zaposlitev
drugih uslužbencev. Le v primeru, ko želi ta organ začasnemu uslužbencu odpovedati delovno razmerje brez odpovednega roka
v primeru hudega neizpolnjevanja obveznosti, ki jih mora izpolnjevati, je treba – kot je določeno v členu 49(1) Pogojev za
zaposlitev drugih uslužbencev – začeti disciplinski postopek iz Priloge IX h Kadrovskim predpisom za uradnike, ki se po analogiji
uporablja za začasne uslužbence. Poleg tega upravi nič ne preprečuje, da začne disciplinski postopek celo po redni odpovedi
pogodbe začasnega uslužbenca, če se pozneje izkaže, da so dejanja, ki se očitajo zainteresirani osebi, dovolj resna za začetek
takega postopka.
(Glej točki 115 in 116.)
3.
V primeru spremembe delovnih nalog, dodeljenih uradniku, pravilo ujemanja med nazivom in delovnim mestom ne zahteva primerjave
med sedanjimi in prejšnjimi nalogami zainteresirane osebe, temveč med njenimi sedanjimi nalogami in nazivom v hierarhiji.
Da bi bilo z ukrepom prerazporeditve kršeno pravilo ujemanja med nazivom in delovnim mestom, ne zadostuje, da ta ukrep privede
do spremembe in celo kakršnega koli zmanjšanja nalog, dodeljenih uradniku, temveč morajo biti njegove nove naloge na splošno
manj zahtevne kot tiste, ki ustrezajo njegovemu nazivu in delovnemu mestu, ob upoštevanju njihove vrste, pomembnosti in obsega.
(Glej točki 142 in 143.)
Napotitev na:
Sodišče: 23. marec 1988, Hecq proti Komisiji, 19/87, Recueil, str. 1681, točka 7;
Sodišče prve stopnje: 10. julij 1992, Eppe proti Komisiji, združeni zadevi T-59/91 in T-79/91, Recueil, str. II-2061, točka 49;
28. maj 1998, W proti Komisiji, združeni zadevi T-78/96 in T-170/96, RecFP, str. I-A-239 in II-745, točka 104; 16. april 2002,
Fronia proti Komisiji, T-51/01, RecFP, str. I-A-43 in II-187, točka 53; 21. september 2004, Soubies proti Komisiji, T-325/02,
ZOdl. JU, str. I‑A-241 in II-1067, točka 55.