CELEX: 61985CJ0385
Varers oprindelse
sejl

Ved dom af 21. november 1985, indgået til Domstolen den 29. november s.a., har Tribunal D'instance de Béthune i medfør af EØF-traktatens artikel 177 stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende gyldigheden af Kommissionens forordning nr. 3749/83 af 23. december 1983 om definitionen af begrebet varer med oprindelsesstatus til brug ved anvendelsen af de toldpræferencer, der af Det europæiske økonomiske Fællesskab indrømmes visse varer fra udviklingslande (
EFT L 372, s. 1
), for så vidt denne forordning i bilag A sammenholdt med artikel 1, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, bestemmer, at »sejl« ex pos. 62.04 i den fælles toldtarif anses for at have oprindelse i et land, der er omfattet af disse præferencer, når de i dette land er fremstillet »på basis af ubleget, enkelttrådet garn«.
Dette spørgsmål er blevet rejst under en sag mellem S. R. Industries, som fremstiller sejlbrætter i Frankrig, og toldvæsenet vedrørende sidstnævntes opkrævning af told på 15% på indførsler til Frankrig i 1984 af sejl ex pos. 62.04 i den fælles toldtarif hidrørende fra Hongkong.
Det fremgår af sagen, at de pågældende sejl er fremstillet i Hongkong af stof indført fra Japan, som er blevet tilskåret og sammensyet i Hongkong. Under en toldkontrol fandt toldvæsenet, at disse sejl ikke opfyldte betingelsen i forordning nr. 3749/83, nemlig »fremstilling på basis af ubleget, enkelttrådet garn«, for at kunne anses for at have oprindelse i Hongkong. Toldvæsenet nægtede på de omtvistede indførsler at anvende den fuldstændige suspension af satserne i den fælles toldtarif, som er foreskrevet for »sejl« ex pos. 62.04 i den fælles toldtarif med oprindelse i Hongkong i Rådets forordning nr. 3570/83 af 16. december 1983 om anvendelse af generelle toldpræferencer i 1984 for tekstilvarer med oprindelse i udviklingslande (
EFT L 362, s. 92
).
Toldvæsenet efteropkrævede derfor et beløb på 2066245 FF i told på indførslerne i løbet af 1984, et beløb, som S. R. Industries har krævet tilbagebetalt for Tribunal d'instance de Béthune, idet selskabet har gjort gældende, at forordning nr. 3749/83 er ugyldig, fordi den kræver, at sejlene skal være fremstillet i Hongkong på basis af ubleget, enkelttrådet garn.
For at kunne afgøre denne sag har Tribunal d'instance de Béthune stillet Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Må Kommissionens forordning nr. 3749/83 antages at være ugyldig under hensyn til
1)
at
det i artikel 5 i Rådets forordning nr. 802/68 bestemmes, at en vare, ved hvis fremstilling to eller flere lande har deltaget, har oprindelse i det land, hvor den sidste væsentlige og økonomisk berettigede bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, når denne er foretaget i en dertil udstyret virksomhed og har ført til fremstilling af et nyt produkt eller udgør et vigtigt trin i fremstillingen,
2)
at
sejl, der er importeret fra Hongkong, i henhold til den førnævnte bestemmelse anses for at have oprindelse i Hongkong,
3)
at
Kommissionen i betragtningerne til forordning nr. 3749/83 selv har anført, at for så vidt angår varer fra udviklingslande bør definitionen af oprindelsesbegrebet i henhold til oprindelsesreglerne i grundforordningen nr. 802/68 fraviges
til fordel for de nævnte lande
ved en i dette øjemed fastlagt undtagelsesprocedure, og
4)
at
Kommissionen tværtimod ved forordning nr. 3749/83 har fraveget den fælles definition af oprindelsesbegrebet således, at sejl, der importeres fra Hongkong, skal være fremstillet af ubleget garn for at kunne opnå den toldfrihed, der gælder til fordel for udviklingslandene?«
Det må først konstateres, at artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning nr. 3570/83, som forordning nr. 3749/83 er udstedt i henhold til, bestemmer, at adgang til præferenceordningen er betinget af, at begrebet varer med oprindelsesstatus er overholdt. Skønt denne bestemmelse indeholder en udtrykkelig henvisning til den fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 14 i Rådets forordning nr. 802/68 af 27. juni 1968 om den fælles definition af begrebet varers oprindelse (EFT 1968 I, s. 157), henviser den ikke til artikel 5 i denne forordning, som opstiller generelle kriterier for definitionen af oprindelse inden for rammerne af den fælles ordning. Artikel 2 i forordning nr. 802/68, som ændret ved Rådets forordning nr. 1318/71 af 21. juni 1971 (EFT 1971 II, s. 348) bestemmer i øvrigt udtrykkeligt, at sidstnævnte forordning ikke berører de særlige regler med hensyn til samhandelen på grundlag af præferencer, som Fællesskabet ensidigt indrømmer som afvigelse fra mestbegunstigelsesklausulen.
I modsætning til, hvad S. R. Industries har gjort gældende, kan Kommissionen følgelig i givet fald anvende begrebet varer med oprindelsesstatus på en anden og strengere måde på området for de generelle toldpræferencer end inden for rammerne af den fælles ordning, for hvilken reglerne findes i forordning nr. 802/68. Det kan være nødvendigt for at opnå formålet med de generelle toldpræferencer at sikre, at disse kun begunstiger industrier oprettet i udviklingslande, som dér udfører væsentlig fremstillingsvirksomhed. Ved at fastsætte den pågældende definition på oprindelse har Kommissionen følgelig ikke overskredet grænserne for det skøn, som den har i henhold til Rådets forordning nr. 3570/83.
Det er med urette, at S. R. Industries har bestridt dette skøn under henvisning til den tredje betragtning i forordning nr. 3749/83, som ligeledes er nævnt i den nationale rets spørgsmål. Denne betragtning omhandler kun de undtagelser, som denne sag ikke vedrører, og som ifølge artikel 5 i forordning nr. 3749/83 kan indrømmes til fordel for de mindst udviklede lande, som Hongkong i øvrigt ikke tilhører.
Endelig kan det ikke antages, som S. R. Industries har gjort gældende, at kravet om »fremstilling på basis af ubleget, enkelttrådet garn«, som stilles i forordning nr. 3749/83 for »sejl« ex pos. 62.04 i den fælles toldtarif, er i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, når samme krav har været fastsat siden 1971 ide årlige forordninger vedrørende definitionen af begrebet varer med oprindelsesstatus til brug ved anvendelsen af de generelle toldpræferencer.
Hvad angår S. R. Industries' argument om, at toldvæsenets adfærd har kunnet give sagsøgeren anledning til at antage, at sagsøgeren var omfattet af præferencerne, er det tilstrækkeligt at bemærke, at en national myndigheds adfærd ikke kan have betydning for gyldigheden af en forordning, der er fastsat af Kommissionen.
Der må derfor gives det svar, at gennemgangen af det stillede spørgsmål intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning nr. 3749/83 af 23. december 1983, for så vidt angår sejl ex pos. 62.04 i den fælles toldtarif.
Sagens omkostninger
De udgifter, der er afholdt af den franske regering og af Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke godtgøres. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser
kender
DOMSTOLEN (tredje afdeling)
vedrørende det spørgsmål, som er forelagt af Tribunal d'instance de Béthune ved dom af 21. november 1985, for ret:

Gennemgangen af det stillede spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens forordning nr. 3749/83 af 23. december 1983, for så vidt angår sejl ex. pos. 62.04 i den fælles toldtarif.

Galmot
Everling
Moitinho de Almeida
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 8. oktober 1986.
P. Heim
Justitssekretær
Y. Galmot
Formand for tredje afdeling
(
*1
) – Processprog: Fransk.