CELEX: 62007TJ0411
Konkurence
Koncentrācija
Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum
Koncentrācijas jēdziens
Visu iegūto akciju atsavināšana, lai atjaunotu situāciju, kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas
Atteikums uzdot veikt atbilstošus pasākumus
Komisijas kompetences neesamība

Atbilstošās tiesību normas
Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulas (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 1. lpp.; turpmāk
tekstā – “Regula par koncentrāciju”) 3. pantā “Koncentrācijas definīcija” paredzēts:
“1.      Uzskata, ka koncentrācija rodas, ja notiek ilgtermiņa kontroles maiņa šādu iemeslu dēļ:
a)      divu vai vairāku agrāk neatkarīgu uzņēmumu vai to daļu apvienošanās rezultātā; vai
b)      viena vai vairākas personas, kas jau kontrolē vismaz vienu uzņēmumu, vai viens vai vairāki uzņēmumi, nopērkot vērtspapīrus
vai akcijas, līguma rezultātā vai jebkādā citā veidā iegūst tiešu vai netiešu kontroli pār citu uzņēmumu, vairākiem uzņēmumiem
vai uzņēmumu daļām.
2.      Par kontroli uzskata tiesības, līgumus vai citus līdzekļus, kas atsevišķi vai apvienojumā un ņemot vērā iesaistīto faktu vai
tiesību aktu izskatīšanu, dod iespēju izšķiroši ietekmēt uzņēmumu [..].”
Regulas par koncentrāciju 8. panta “Komisijas tiesības pieņemt lēmumus” 4. punktā ir noteikts:
“Ja Kopiena [Komisija] konstatē, ka koncentrācija:
a)      jau ir īstenota un šī koncentrācija ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum, vai
[..]
Komisija var:
–        pieprasīt attiecīgo uzņēmumu likvidēt koncentrāciju, jo īpaši izbeidzot apvienošanos vai pārdodot visas iegūtās akcijas un
aktīvus, lai atjaunotu situāciju, kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas; apstākļos, kad, likvidējot koncentrāciju, nav
iespējams atjaunot tādu situāciju, kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas, Komisija var pieņemt jebkādus citus pasākumus,
kas palīdzēs panākt situācijas atjaunošanu, ciktāl tas iespējams,
–        pieprasīt jebkādus citus pasākumus, lai nodrošinātu, ka attiecīgie uzņēmumi likvidē koncentrāciju vai īsteno citus atjaunošanas
pasākumus, ko pieprasa attiecīgais lēmums.
Gadījumos, kas atbilst pirmās daļas a) apakšpunktam, šajā daļā minētos pasākumus var īstenot vai nu ar lēmumu, kas pieņemts
saskaņā ar 3. pantu, vai ar atsevišķu lēmumu.”
Saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta 5. punktu:
“Komisija var pieņemt piemērotus pagaidu pasākumus, lai atjaunotu vai saglabātu efektīvas konkurences apstākļus, ja koncentrācija:
[..]
c)      ir jau īstenota un atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum.”
Regulas par koncentrāciju 21. pantā “Regulas piemērošana un jurisdikcija” ir šāds 3. punkts:
“Dalībvalstis nedrīkst piemērot savas valsts konkurences jomas tiesību aktus nevienai Kopienas mēroga koncentrācijai.”

Tiesvedības rašanās fakti

Tiesvedības puses
Prasītāja
Aer Lingus Group plc
ir atbilstoši Īrijas tiesībām dibināta akciju sabiedrība. Pēc tam, kad Īrijas valdība 2006. gadā to nodeva privatizācijai,
valsts paturēja savā īpašumā 25,35 % no kapitāla daļām, un 2006. gada 2. oktobrī
Aer Lingus Group
akcijas tika kotētas biržā.
Aer Lingus Group
ir holdingsabiedrība
Aer Lingus Ltd
(turpmāk tekstā abas kopā apzīmētas – “
Aer Lingus
”), kas ir Īrijā esoša aviosabiedrība, kura nodrošina regulārus lidojumus no un uz Dublinas, Korkas un Šenonas lidostām.

Ryanair Holdings plc
(turpmāk tekstā – “
Ryanair
”) ir biržā kotēta sabiedrība, kas nodrošina regulārus lidojumus 40 valstīs, tostarp starp Īriju un citām Eiropas valstīm.
Ryanair
izteiktais
Aer Lingus
iegādes piedāvājums un līdzdalības iegūšana
2006. gada 5. oktobrī, t.i., trīs dienas pēc
Aer Lingus
akciju pirmās kotēšanas,
Ryanair
paziņoja savu nodomu sākt publisku piedāvājumu (PP) attiecībā uz visu
Aer Lingus
kapitāla iegādi. Šis PP tika uzsākts 2006. gada 23. oktobrī, sākotnēji nosakot 2006. gada 13. novembri par akcepta datumu,
kuru
Ryanair
vēlāk pagarināja līdz 2006. gada 4. decembrim un pēc tam līdz 2006. gada 22. decembrim.
Pirms paziņojuma sākt PP
Ryanair
bija tirgū ieguvusi 16,03 % no
Aer Lingus
kapitāla. 5. oktobrī
Ryanair
palielināja šo līdzdalību līdz 19,21 %. Nedaudz vēlāk
Ryanair
ieguva papildu akcijas, līdz ar to tai 2006. gada 28. novembrī piederēja 25,17 %
Aer Lingus
. Šis līdzdalības apmērs palika nemainīgs līdz 2007. gada augustam, kad par spīti 2007. gada 27. jūnijā pieņemtajam Eiropas
Kopienu Komisijas lēmumam, kas ir minēts 15. punktā,
Ryanair
ieguva papildu 4,3 % no
Aer Lingus
kapitāla, palielinot savu līdzdalību līdz 29,3 %.

Paziņotās koncentrācijas pārbaude un aizliegums
2006. gada 30. oktobrī saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 4. pantu Komisijai tika paziņots projekts koncentrācijai, ar kuru
Ryanair
PP ceļā bija jāiegūst kontrole pār
Aer Lingus
minētās regulas 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē (turpmāk tekstā – “paziņotā koncentrācija” vai “koncentrācija”).
2006. gada 19. decembra e‑pasta ziņā
Ryanair
norādīja Komisijai, ka tās veiktā akciju iegāde ir daļa no tās plāna iegūt kontroli pār
Aer Lingus
.
2006. gada 20. decembra lēmumā Komisija uzskatīja, ka paziņotā koncentrācija rada pamatotas šaubas par tās atbilstību kopējam
tirgum, un nolēma uzsākt padziļinātas pārbaudes procedūru saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu.
Koncentrācija ir aprakstīta minētā lēmuma 7. punktā šādi:
“Tā kā
Ryanair
ieguva pirmos 19 % no
Aer Lingus
kapitāla 10 dienas pirms sava PP un papildu 6 % neilgi pēc tam, visa darbība, kas ietver akciju iegādi pirms un pēc publiskā
piedāvājuma, kā arī PP paziņošana ir uzskatāma par vienu koncentrāciju Regulas par koncentrāciju 3. panta izpratnē.”
Padziļinātās pārbaudes uzsākšana izraisīja
Ryanair
PP spēkā neesamību, gaidot galīgo lēmumu šajā lietā. Īrijas tiesību akti paredz PP, kas ir iesniegti Komisijai, spēkā neesamību,
ja tā uzsāk Regulas par koncentrāciju 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto procedūru. Tomēr 2006. gada 20. decembra
paziņojumā presei
Ryanair
ģenerāldirektors paziņoja:
“
Ryanair
atkārtoti apliecina savu nodomu iegādāties
Aer Lingus
un turpinās savu ceļu, lai, kā tas mums šķiet, veiksmīgi pabeigtu pārbaudes II daļu.”
2007. gada 3. aprīlī saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 18. pantu Komisija nosūtīja
Ryanair
paziņojumu par iebildumiem. Šī paziņojuma 7. punktā ir aprakstīta paziņotā koncentrācija tādā pašā veidā kā lēmums uzsākt
padziļinātas pārbaudes procedūru.
Savā 2007. gada 17. aprīļa atbildē uz paziņojumu par iebildumiem
Ryanair
norādīja Komisijai, ka tā apņemas neizmantot balsstiesības, kas izriet no
Aer Lingus
akcijām, pirms padziļinātas pārbaudes procedūras beigām, norādot, ka katrā ziņā šīs akcijas tai neļauj kontrolēt
Aer Lingus
.
2007. gada 27. jūnijā, piemērojot Regulas par koncentrāciju 8. panta 3. punktu, Komisija paziņoja, ka paziņotā koncentrācija
ir neatbilstoša kopējam tirgum (Lēmums C(2007) 3104, Lieta COMP/M.4439 –
Ryanair/Aer Lingus
; turpmāk tekstā – “
Ryanair
lēmums”). Šis lēmums ir priekšmets lietā T‑342/07
Ryanair
/Komisija, kurā
Aer Lingus
ir iestājusies lietā Komisijas atbalstam.

Ryanair
lēmuma 12. apsvērums ir šāds:
“Tā kā
Ryanair
ieguva pirmos 19 % no
Aer Lingus
pamatkapitāla laika posmā, kas ir mazāks par desmit dienām pirms [PP] uzsākšanas, un papildu 6 % neilgi pēc tam un ņemot
vērā
Ryanair
paskaidrojumus par tās saimniecisko mērķi šo darbību veikšanas brīdī, visa darbība, kas ietver akciju iegādi pirms [PP] un
tā laikā, kā arī pats [PP] ir uzskatāmi par vienu koncentrāciju Regulas par koncentrāciju 3. panta izpratnē.”

Sarakste starp
Aer Lingus
un Komisiju koncentrācijas pārbaudes procedūrā
Koncentrācijas pārbaudes procedūras laikā
Aer Lingus
Komisijai iesniedza vairākus apsvērumus par
Ryanair
līdzdalību tās pamatkapitālā.
Sākotnējās pārbaudes procedūras laikā
Aer Lingus
lūdza Komisiju uzskatīt
Ryanair
līdzdalību un tās PP par vienu koncentrāciju. Pēc lēmuma par padziļinātās pārbaudes procedūras uzsākšanu, kuras laikā Komisija
uzskatīja šos abus elementus par daļu no vienas koncentrācijas,
Aer Lingus
2007. gada 25. janvāra vēstulē un pēc tam 2007. gada 7. jūnija vēstulē lūdza Komisiju uzdot
Ryanair
atbrīvoties no līdzdalības
Aer Lingus
pamatkapitālā un veikt vajadzīgos pagaidu pasākumus atbilstoši Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. un 5. punktam. Ja Komisija
uzskatītu, ka tai nav kompetences rīkoties saskaņā ar šīm normām,
Aer Lingus
pakārtoti lūdza Komisiju atzīt, ka valsts konkurences uzraudzības iestādes var īstenot savu kompetenci attiecībā uz šo līdzdalību
saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 21. panta 3. punktu.
2007. gada 27. jūnijā, t.i., dienā, kad tika pieņemts
Ryanair
lēmums, Komisijas Ģenerāldirektorāts (ĢD) “Konkurence” rakstīja
Aer Lingus
, lai to informētu, ka tās dienesti nav tiesīgi uzdot
Ryanair
atbrīvoties no tās mazākuma līdzdalības vai veikt citus pasākumus, lai atjaunotu situāciju pirms koncentrācijas īstenošanas
saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. un 5. punktu. ĢD “Konkurence” piebilda, ka šī nostāja netraucē dalībvalstu
kompetencei piemērot to konkurences tiesības
Ryanair
iegūtajai mazākuma līdzdalībai
Aer Lingus
.

Sarakste starp
Aer Lingus
un Komisiju pēc
Ryanair
lēmuma, aicinājums pieņemt lēmumu saskaņā ar EKL 232. pantu un apstrīdētais lēmums

Ryanair
lēmumā, kas aizliedz darījuma
Ryanair
/
Aer Lingus
īstenošanu, nav ietverts neviens pasākums attiecībā uz
Ryanair
piederošajiem 25,17%
Aer Lingus
pamatkapitāla.
2007. gada 12. jūlijā
Aer Lingus
adresēja memorandu Komisijai,
Irish Competition Authority
(Īrijas Konkurences iestāde), Apvienotās Karalistes
Office for Fair Trading
(Godīgu komercdarījumu birojs) un Vācijas
Bundeskartellamt
(Federālā konkurences uzraudzības iestāde), lai lūgtu šīs iestādes pieņemt kopēju nostāju par iestādi, kura ir kompetenta
pieņemt lēmumu par šo līdzdalību. Prasītāja norāda, ka šis memorands bija adresēts
Office for Fair Trading
un
Bundeskartellamt
, jo šīm iestādēm saskaņā ar valsts tiesību normām par koncentrāciju kontroli bija kompetence, lai pieņemtu lēmumus par mazākuma
līdzdalību, un
Irish Competition Authority
, jo šīs abas sabiedrības ir reģistrētas Īrijā un patērētāji, kurus visvairāk skar koncentrācija, atrodas Īrijā.
2007. gada 3. augusta vēstulē Komisijas dienesti atkārtoja savu nostāju, ka tiem nebija kompetences, lai uzdotu
Ryanair
atbrīvoties no līdzdalības, bet tas netraucējot dalībvalstīm piemērot to tiesību aktus konkurences jomā.
2007. gada 17. augustā
Aer Lingus
adresēja vēstuli Komisijas loceklim, kurš ir atbildīgs par konkurenci, saskaņā ar EKL 232. pantu aicinot Komisiju pieņemt
lēmumu, lai uzsāktu procedūru saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu un veiktu pagaidu pasākumus saskaņā
ar minētās regulas 8. panta 5. punktu vai arī formāli norādītu, ka tai nav kompetences šajos jautājumos. Turklāt
Aer Lingus
lūdza Komisiju paust nostāju par Regulas par koncentrāciju 21. panta interpretāciju attiecībā uz
Ryanair
piederošajiem 25,17 % no tās pamatkapitāla.
2007. gada 11. oktobrī
Aer Lingus
saņēma Komisijas vēstuli (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Pirmkārt, Komisija noraida
Aer Lingus
lūgumu sākt procedūru pret
Ryanair
saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu. Vispirms tā atgādina, ka no Regulas par koncentrāciju 3. panta 1. un
2. punkta izriet, ka koncentrācija rodas vienīgi tad, kad uzņēmums iegūst kontroli pār citu uzņēmumu, t.i., iespēju īstenot
izšķirošu ietekmi (apstrīdētā lēmuma 8. punkts). Komisija arī uzsver, ka no minētās regulas 8. panta 4. punkta izriet, ka,
ja tā konstatē, ka koncentrācija jau ir īstenota un ka tā ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum, tā var pieprasīt attiecīgajiem
uzņēmumiem likvidēt koncentrāciju, tostarp atsavinot visas iegūtās akcijas vai aktīvus, lai atjaunotu situāciju, kāda bija
pirms koncentrācijas īstenošanas. Tā atgādina, ka tā var uzdot veikt visa veida atbilstošus pasākumus, lai attiecīgie uzņēmumi
likvidētu koncentrāciju vai veiktu pasākumus, lai atjaunotu situāciju, kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas (9. punkts).
Pēc tam Komisija piemēro šīs normas šim gadījumam, lai apstrīdētā lēmuma 10. un 11. punktā secinātu, ka paziņotā koncentrācija
nav notikusi un ka apstrīdētā līdzdalība nepiešķir
Ryanair
kontroli pār
Aer Lingus
. Šo punktu redakcija ir šāda:
“10.      Komisija uzskata, ka pārbaudītā koncentrācija šajā gadījumā nav notikusi.
Ryanair
nav ieguv[usi] kontroli pār
Aer Lingus
, un [
Ryanair
] lēmums izslēdz, ka tā to varētu iegūt vēlāk paziņotas darbības ietvaros. Līdz ar to darbības, kas ir veiktas Komisijā notikušās
procedūras laikā, nevar tikt uzskatītas par daļu no īstenotas koncentrācijas.
11.      Šajā sakarā ir jāuzsver, ka mazākuma līdzdalība 25,17 % apmērā nepiešķir
Ryanair
faktisku vai juridisku kontroli pār
Aer Lingus
Regulas par koncentrāciju 3. panta 2. punkta izpratnē. Kaut arī dažos gadījumos mazākuma līdzdalība var radīt kontroli, Komisijai
nav neviena elementa, kas norādītu, ka šajā lietā pastāvētu šādi apstākļi. Saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju
Ryanair
kā mazākuma akcionāra tiesības (it īpaši tiesības iebilst pret tā saucamajiem “speciālajiem” lēmumiem saskaņā ar Īrijas sabiedrību
tiesību aktiem) ir pilnībā saistītas ar mazākuma akcionāru aizsardzības tiesībām. Šīs tiesības nepiešķir kontroli Regulas
par koncentrāciju 3. panta 2. punkta izpratnē. Turklāt nešķiet, ka
Aer Lingus
apgalvotu, ka šī mazākuma līdzdalība varētu izraisīt tās kontroli no
Ryanair
puses un tā nav sniegusi Komisijai pierādījumus, kas liecinātu par šādas kontroles pastāvēšanu.”
Turklāt Komisija apstrīdētā lēmuma 12. un 13. punktā noraidīja
Aer Lingus
piedāvāto analīzi, saskaņā ar kuru
Ryanair
mazākuma līdzdalība tās kapitālā esot daļēja koncentrācijas īstenošana, kuru Komisija ir atzinusi par neatbilstošu kopējam
tirgum un kura būtu jālikvidē, piemērojot Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu:
“12.      Mazākuma līdzdalības iegūšanas interpretācija kā “daļēja īstenošana”, uz kuru attiecas EK Regulas par koncentrāciju 8. panta
4. punkts, nav atbilstoša šīs normas redakcijai, kurā ir skaidri norādīts uz koncentrāciju, kura “jau ir īstenota”. Tā kā
noteicošais koncentrācijas elements Regulas par koncentrāciju izpratnē, proti – kontroles iegūšana – nepastāv, nav iespējams
šajā gadījumā runāt par koncentrāciju, kura “jau ir īstenota”, un tādējādi pusēm nevar tikt uzlikts pienākums “likvidēt koncentrāciju”.
Komisijas kompetencē ietilpst tikai gadījumi, kad ieguvējs iegūst kontroli pār uzņēmumu. Regulas par koncentrāciju 8. panta
4. punktā paredzēto lēmumu mērķis ir novērst negatīvo ietekmi uz konkurenci, kuru var radīt koncentrācijas, kura ir definēta
šīs regulas 3. pantā, īstenošana. Šajā gadījumā šāda negatīvā ietekme nav notikusi, jo
Ryanair
nav ieguv[usi] un nevar iegūt kontroli pār
Aer Lingus
paredzētās koncentrācijas ietvaros.
13.      Šajā sakarā šīs lietas apstākļi skaidri atšķiras no apstākļiem iepriekšējās lietās, kurās tika piemērots Regulas par koncentrāciju
8. panta 4. punkts, kā piemēram lietā
Tetra Laval
/
Sidel
vai lietā
Schneider
/
Legrand
, kurās [PP] jau bija pilnībā īstenots un ieguvējs bija ieguvis kontroli pār uzņēmumu.”
Tā kā Regulas par koncentrāciju 8. panta 5. punktā izmantots tāds pats izteiciens kā 8. panta 4. punktā, lai identificētu
situācijas, kad Komisijai ir rīcības tiesības, un ņemot vērā apstākli, ka šajā gadījumā nav notikusi koncentrācija, Komisija
šādu iemeslu dēļ noraida
Aer Lingus
lūgumu veikt pagaidu pasākumus atbilstoši minētās regulas 8. panta 5. punktam (apstrīdētā lēmuma 15.–17. punkts).
Otrkārt, attiecībā uz lūgumu sniegt Regulas par koncentrāciju 21. panta interpretāciju attiecībā uz
Ryanair
līdzdalību 25,17 % apmērā
Aer Lingus
pamatkapitālā Komisija norāda, ka šīs normas 3. punkts tikai nosaka pienākumu dalībvalstīm un tai nepiešķir speciālas tiesības
vai pilnvaras. Tādējādi Komisija uzskata, ka tā nav tiesīga sniegt juridiski saistošu dalībvalstīm adresētas tiesību normas
interpretāciju un tā nevar apmierināt
Aer Lingus
lūgumu sniegt interpretāciju (apstrīdētā lēmuma 20.–25. punkts un 26. punkta pēdējais teikums).
Komisija arī norāda, ka, ja dalībvalsts neievēro Regulas par koncentrāciju 21. panta 3. punktu, tai vienmēr ir tiesības uzsākt
pret šo valsti pārkāpuma procedūru, piemērojot EKL 226. pantu (apstrīdētā lēmuma 21. punkts). Līdzīgā veidā, ja
Aer Lingus
uzskatītu, ka valsts konkurences uzraudzības iestādei bija pienākums rīkoties attiecībā uz
Ryanair
piederošo mazākuma līdzdalību saskaņā ar piemērojamajiem valsts tiesību aktiem konkurences jomā, tā varētu šo lietu nodot
šai iestādei vai kompetentajai valsts tiesai. Ja valsts tiesa uzskatītu, ka, lai taisītu spriedumu, ir nepieciešama 21. panta
3. punkta interpretācija, šī tiesa varētu lūgt Tiesai pieņemt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar EKL 234. pantu, lai noskaidrotu
šīs normas interpretāciju un nodrošinātu vienveidīgu Kopienu tiesību interpretāciju (apstrīdētā lēmuma 23. punkts).

Process un lietas dalībnieku prasījumi
Saskaņā ar EKL 230. panta ceturto daļu prasītāja iesniedza prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, kas 2007. gada 19. novembrī tika
saņemta Pirmās instances tiesas [tagad – Vispārējā tiesa] kancelejā.
Ar atsevišķu dokumentu, kas tika iesniegts tajā pašā dienā, prasītāja saskaņā ar EKL 242. pantu iesniedza arī pieteikumu par
pagaidu noregulējumu, lai tiktu noteikti pagaidu pasākumi, kā arī apturēta apstrīdētā lēmuma izpilde.
2008. gada 18. marta rīkojumā T‑411/07 R
Aer Lingus Group
/Komisija (Krājums, II‑411. lpp.) Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs noraidīja pieteikumu par pagaidu pasākumiem un izpildes
apturēšanu.
Ar atsevišķu dokumentu, kas 2007. gada 19. novembrī tika iesniegts Pirmās instances tiesas kancelejā, prasītāja iesniedza
arī pieteikumu par lietas izskatīšanu paātrinātā procesā saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 76.a pantu. 2007. gada
5. decembrī Komisija paziņoja savus apsvērumus par šo pieteikumu.
2007. gada 11. decembra lēmumā Pirmās instances tiesa (trešā palāta) noraidīja pieteikumu par lietas izskatīšanu paātrinātā
procesā.
2008. gada 23. maija rīkojumā Pirmās instances tiesas trešās palātas priekšsēdētājs ļāva
Ryanair
iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
2008. gada 4. augustā Pirmās instances tiesas kancelejā saņemtajā faksa kopijā
Ryanair
norādīja, ka tā uzskata, ka Komisijas procesuālajos rakstos norādītie apsvērumi ir pietiekami un ka tādēļ tā atsakās no iestāšanās
raksta iesniegšanas. Šajā faksa kopijā bija norādīti tās apsvērumi lietā.
Pamatojoties uz tiesneša referenta ziņojumu, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) nolēma uzsākt mutvārdu procesu.
Tika uzklausīti lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un to atbildes uz jautājumiem, ko Pirmās instances tiesa uzdeva 2009. gada
7. jūlija tiesas sēdē.
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        atcelt apstrīdēto lēmumu;
–        piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        noraidīt prasību kā nepamatotu daļā par tās atteikšanos uzsākt Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktā paredzēto procedūru
un veikt pagaidu pasākumus saskaņā ar šīs regulas 8. panta 5. punktu;
–        atzīt prasību par nepieņemamu vai, pakārtoti, noraidīt prasību kā nepamatotu daļā par tās atteikšanos sniegt Regulas par koncentrāciju
21. panta 3. punkta interpretāciju;
–        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Ryanair
prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        noraidīt prasību;
–        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar iestāšanos lietā.

Juridiskais pamatojums
Savā prasībā prasītāja norāda divus pamatus: pirmais pamats izriet no Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. un 5. punkta pārkāpuma
un otrais pamats izriet no šīs regulas 21. panta 3. punkta pārkāpuma. Tā kā prasītāja otro pamatu apraksta tādā veidā, kas
to cieši saista ar pirmo pamatu, kurš tika apstiprināts tiesas sēdē, kurā prasītāja norādīja, ka otrais pamats varētu tikt
uzskatīts par daļu no pirmā pamata, Vispārējā tiesa šos abus pamatus izskatīs kopā.

Lietas dalībnieku argumenti
Attiecībā uz pirmo pamatu par Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. un 5. punkta pārkāpumu prasītāja apgalvo, ka Komisija
apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpusi šīs normas, pēc
Ryanair
lēmuma, kas aizliedza īstenot paredzēto koncentrāciju, uzskatot, ka tā neesot kompetenta likt
Ryanair
atbrīvoties no mazākuma līdzdalības tās pamatkapitālā, veikt atbilstošus pasākumus, atjaunot stāvokli pirms koncentrācijas
vai veikt pagaidu pasākumus.
Pirmkārt, prasītāja apstrīd apgalvojumu, kas ir iekļauts apstrīdētā lēmuma 12. punktā, ka “negatīvās sekas [konkurencei] neiestāsies,
jo
Ryanair
nav ieguv[usi] un nevar iegūt kontroli pār
Aer Lingus
paredzētās koncentrācijas rezultātā”. Gluži pretēji,
Ryanair
līdzdalībai esot būtiskas negatīvās sekas uz konkurenci, un, ja šādos apstākļos Komisijai nebūtu kompetences atbilstoši Regulas
par koncentrāciju 8. panta 4. un 5. punktam, lai novērstu šādas sekas, šai regulai un Komisijas kompetencei nodrošināt “neizkropļotu
konkurenci” būtu nopietni trūkumi.
Negatīvo seku konkurencei, kuras radītu
Ryanair
līdzdalība tās pamatkapitālā, starpā prasītāja norāda uz šādiem faktiskajiem apstākļiem:
Ryanair
esot izmantojusi savu līdzdalību, lai mēģinātu iegūt pieeju konfidenciālajam stratēģiskajam plānam un tās komercnoslēpumiem;
Ryanair
esot bloķējusi speciālo lēmumu par tās pamatkapitāla palielināšanu un esot pieprasījusi sasaukt divas ārkārtas kopsapulces
sēdes, lai pārskatītu tās pieņemtos stratēģiskos lēmumus. Turklāt
Ryanair
esot izmantojusi savu akcionāra statusu, lai organizētu kampaņu pret tās vadību un draudētu tās vadītājiem ar vēršanos tiesā
sakarā ar pieļautajiem tiesiskā regulējuma pārkāpumiem attiecībā uz
Ryanair
. Šie apstākļi novājinot
Aer Lingus
kā faktisko
Ryanair
konkurentu.
Saimnieciskā plānā šāda veida mazākuma līdzdalība starp konkurentiem, kuri veido duopolu, būtiski izkropļotu konkurenci.
Ryanair
būtu mazāk ieinteresēta radīt konkurenci
Aer Lingus
, jo kā akcionārs tā vēlas saglabāt savas līdzdalības vērtību un nodrošināt, ka
Aer Lingus
gūst peļņu. Šāda līdzdalība grozītu pušu intereses un veicinātu cenu palielināšanos un slepenas vienošanās, kas izkropļotu
konkurenci. Arī
Aer Lingus
pievilcība biržā un finansiālā pievilcība samazinātos
Ryanair
līdzdalības dēļ.

Aer Lingus
apstrīdētais apgalvojums esot pretrunā arī Komisijas iepriekšējai praksei, kas ir nostiprināta 2002. gada 30. janvāra lēmumā
2004/103/EK par pasākumiem, kuriem ir jāatjauno efektīva konkurence saskaņā ar Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK)
Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli 8. panta 4. punktu (Lieta COMP/M.2416 –
Tetra Laval
/
Sidel
) (OV 2004, L 38, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “
Tetra Laval
lēmums”), kurā Komisija uzskatīja, ka nevajadzētu
Tetra Laval
atļaut saglabāt līdzdalību
Sidel
, un 2002. gada 30. janvāra Lēmumā 2004/276/EK, ar kuru tiek uzdota uzņēmumu sadalīšana atbilstoši Padomes Regulas (EEK) Nr. 4064/89
8. panta 4. punktam (Lieta COMP/M.2283 –
Schneider
/
Legrand
) (OV 2004, L 101, 134 lpp.; turpmāk tekstā – “
Schneider
lēmums”), kurā Komisija uzskatīja, ka
Schneider
līdzdalība
Legrand
pamatkapitālā 5 % apmērā neradīja negatīvas sekas konkurencei. Šajā punktā prasītāja apstrīd Komisijas apgalvojumu apstrīdētā
lēmuma 13. punktā, ka situācija šajā lietā atšķiras no situācijas lietās
Tetra Laval
un
Schneider
, kurās PP bija pilnībā realizēts un ieguvējs bija pilnībā pārņēmis kontroli pār uzņēmumu. Šai atšķirībai neesot nozīmes attiecībā
uz apgalvojumu šī lēmuma 12. punktā, ka “nepastāvot kontrolei”, konkurencei nerodas negatīvas sekas. Lietās
Tetra Laval
un
Schneider
Komisijai esot bijis pilnībā pretējs viedoklis, proti, ka, kaut arī līdzdalības apmērs bija tik mazs, ka neļāva īstenot “kontroli”,
tomēr mazākuma līdzdalība rada nepieļaujamu konkurences izkropļojumu. Turklāt aplūkotajā gadījumā saglabājoties potenciāla
koncentrācija. Neesot nozīmes tam, vai PP ir spēkā neesošs, jo
Ryanair
esot saglabājusi un turpina saglabāt savu nodomu pārņemt
Aer Lingus
. Ar atšķirībām PP piemērojamās valstu tiesībās nevar pamatot, ka viens ieguvējs varētu saglabāt mazākuma līdzdalību, bet
citam būtu pienākums no tās atteikties. Ietekme uz konkurenci esot vienāda abos gadījumos. Šajā lietā
Ryanair
lēmuma pieņemšana nevar atņemt Komisijai tās kompetenci pārbaudīt konkurences izkropļojumu, kuru rada tās aizliegtās koncentrācijas
daļa.
Prasītāja arī atsaucas uz
United Kingdom Competition Commission
(Apvienotās Karalistes Konkurences komisija) praksi, kura 2007. gada oktobrī provizoriski uzskatīja, ka 17,9 %
ITV
akciju iegūšana no
BSkyB
puses varēja būtiski samazināt konkurenci, jo pazustu konkurence starp šīm abām sabiedrībām un
BSkyB
varētu konkrētā veidā ietekmēt
ITV
vadību.
Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punkts esot jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams
Ryanair
līdzdalībai, kas ir iegūta aizliegtas koncentrācijas sakarā. Tas pats esot piemērojams
mutatis mutandis
Komisijas kompetencei veikt pagaidu pasākumus saskaņā ar minētās regulas 8. panta 5. punkta c) apakšpunktu.
Vispirms Regula par koncentrāciju esot jāinterpretē teleoloģiski. Izvēloties starp divām iespējamām šīs regulas interpretācijām,
Tiesa un Vispārējā tiesa esot norādījušas, ka visšaurākā interpretācija liegtu Regulai par koncentrāciju tās lietderīgo iedarbību,
bet plašāka interpretācija atbilst Regulas tekstam, kaut arī tas neesot skaidri norādīts. Komisijas veiktā Regulas par koncentrāciju
8. panta 4. un 5. punkta interpretācija, kas ir iekļauta apstrīdētajā lēmumā, esot pretēja Regulas mērķim – nodrošināt neizkropļotu
konkurenci saskaņā ar EKL 3. panta g) punktu. Komisijas izvēlētā pieeja liegtu Savienībai līdzekļus attiecībā uz konkurences
izkropļojumu, ko rada
Ryanair
mazākuma līdzdalība, kaut arī šī līdzdalība ir iegūta aizliegtas koncentrācijas ietvaros.
Attiecībā uz lūgumu īstenot Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu, attiecībā uz kuru ir jāpastāv koncentrācijai, kura
“jau ir īstenota” un kura “ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum”, prasītāja uzsver, ka Komisija šo normu esot interpretējusi
pilnībā gramatiski, apstrīdētā lēmuma 10. punktā norādot, ka “šajā lietā izvērtētā koncentrācija nav īstenota” un ka “darījumi,
kas tika veikti Komisijas procedūru laikā, nav uzskatāmi par daļu no īstenotās koncentrācijas”. Šāda interpretācija esot kļūdaina,
jo Komisija uzskata, ka “darījumi”, kas ir aplūkojami apstrīdētajā lēmumā, neesot saistīti ar
Ryanair
lēmuma 12. apsvērumā aplūkoto koncentrāciju (skat. šī sprieduma 16. punktu). Šāda interpretācija esot kļūdaina arī tādēļ,
ka Komisija nepareizi pielīdzinot Regulas 8. panta 4. punkta a) apakšpunkta terminu “īstenota” Regulas 3. panta 2. punktā
esošajam terminam “iegūta kontrole”. Pēc prasītājas domām, esot acīmredzams, ka koncentrācija šajā lietā tika realizēta ar
darījumu palīdzību, kuri ir daļa no aizliegtās koncentrācijas un kuri ļāva
Ryanair
iegūt (un vēl aizvien paturēt) vairāk par 25 % no
Aer Lingus
pamatkapitāla. Apstāklis, ka koncentrācija nekad netika pilnīgi izmantota, jo Komisija to novērsa, nenozīmē, ka koncentrācija
netika kaut vai daļēji īstenota ar
Ryanair
lēmuma 12. apsvērumā minētajiem darījumiem. Šajā sakarā apstrīdētā lēmuma 12. punktā minētais Komisijas apgalvojums, ka “daļēji
īstenotas” koncentrācijas jēdziens neesot minēts 8. panta 4. punktā, esot pareizs, bet nenoderīgs, jo šīs normas redakcija
neļaujot arī pieprasīt pilnīgu īstenošanu kontroles iegūšanas nozīmē. Prasītāja uzskata, ka Regulas par koncentrāciju 8. panta
4. punkta galvenais princips neesot kontroles iegūšana, bet gan nepieciešamība atjaunot
statu quo
, atceļot tādus darījumus, kuri ir daļa no aizliegtās koncentrācijas.
Saskanīgi pieejot jēdzienam “īstenošana”, būtu jāaplūko šī jēdziena nozīme attiecībā uz Regulas par koncentrāciju 7. panta
1. punktu, kas nosaka, ka Kopienas mēroga koncentrāciju nedrīkst “uzsākt” [“īstenot”] pirms tās paziņošanas vai līdz brīdim,
kamēr to atzīst par atbilstošu kopējam tirgum. Šajā jautājumā aplūkojot Komisijas praksi, varot konstatēt, ka tā uzskata,
ka šī norma ļauj radīt šķēršļus koncentrācijas daļējai īstenošanai, tostarp darījumiem, kuri var izraisīt kontroles pāreju.
Šajā gadījumā Komisija panāca, ka
Ryanair
aptur balsošanas tiesības, ko tai sniedz līdzdalība
Aer Lingus
pamatkapitālā, lai gan šo tiesību izmantošana neatbilst kontroles izmantošanai. Tādējādi šajā gadījumā esot runa par iespējamo
negatīvo seku uz konkurenci novēršanu.
Prasītāja arī apgalvo, ka, neaplūkojot Regulas par koncentrāciju dažādās valodu versijas, 8. panta 4. un 5. punktā un 7. pantā
lietotajam jēdzienam “koncentrācijas īstenošana” varot būt trīs nozīmes: koncentrācijas pilnīga īstenošana, visas koncentrācijas
daļēja īstenošana vai koncentrācijas daļas pilnīga īstenošana. Šī daudznozīmība atklājoties šajā lietā, kurā Komisija aizliedza
koncentrāciju, kuru veidoja divas daļas (akciju iegāde tirgū un PP), no kurām tika īstenota pirmā daļa.
Attiecībā uz otro pamatu par Regulas par koncentrāciju 21. panta 3. punkta pārkāpumu prasītāja norāda, ka Komisijas kļūdainie
secinājumi attiecībā uz minētās regulas 8. panta 4. un 5. punkta piemērošanu izraisot šīs normas kļūdainu interpretāciju.
Ja izrādītos, ka Komisijai ir kompetence veikt pasākumus, lai notiktu atbrīvošanās no
Ryanair
piederošās līdzdalības, valstu konkurences uzraudzības iestādēm nebūtu šajā sakarā nekādas kompetences saskaņā ar 21. panta
3. punktu. Šāda pieeja atbilstu “vienas institūcijas apstiprinājuma” principam. Ja šāda pieeja ir pareiza, tad Komisija apstrīdētajā
lēmumā esot pārkāpusi Regulas par koncentrāciju 21. panta 3. punktu, nepārprotami nenorādot, ka šī norma neļauj rīkoties valstu
konkurences uzraudzības iestādēm, un tādējādi pieļaujot šādas rīcības iespēju. Šis pārkāpums esot vēl smagāks tādēļ, ka attiecīgās
valstu iestādes esot sniegušas pretējus viedokļus. Saskanīga šīs regulas 8. panta 4. un 5. punkta interpretācija izslēgtu
jebkādu tādu 21. panta 3. punkta interpretāciju, kas neļautu dalībvalstīm
Ryanair
piederošajai līdzdalībai piemērot savas valsts tiesības, līdzko šāda līdzdalība tiktu nodalīta no PP, un kas liegtu arī Komisijai
kompetenci pārbaudīt šo koncentrāciju atbilstoši Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktam. Pretējā gadījumā
Ryanair
piederošā līdzdalība baudītu juridisko imunitāti gan Eiropas Savienībā, gan dalībvalstīs.
Komisija apstrīd šos argumentus. Tā arī norāda, ka Regula par koncentrāciju ir piemērojama tikai tādām “koncentrācijām”, kuras
atbilst Regulas par koncentrāciju 3. pantā paredzētajai definīcijai. Šajā kontekstā mazākuma līdzdalības iegūšana neveidojot
“koncentrāciju” Regulas par koncentrāciju izpratnē. Komisija arī norāda, ka 21. panta 3. punkts tai nepiešķir īpašus uzdevumus
vai tiesības un ka tādēļ tai neesot tiesību sniegt šīs normas interpretāciju, kad tai tiek lūgts to sniegt saskaņā ar EKL
232. pantu.

Vispārējās tiesas vērtējums
Savā aicinājumā pieņemt lēmumu, kā arī šajā prasībā
Aer Lingus
pēc būtības apgalvo, ka
Ryanair
līdzdalība tās pamatkapitālā, kas ir iegūta pirms PP vai tā laikā, ir uzskatāma pa daļēju koncentrācijas, kuru par neatbilstošu
kopējam tirgum ir atzinusi Komisija, īstenošanu. Lai atjaunotu efektīvas konkurences apstākļus, Komisijai vajadzētu noteikt
pienākumu atsavināt visas akcijas, kuras ir ieguvusi
Ryanair
, piemērojot Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu (skat. šī sprieduma 8., 23., 44. un nākamos punktus).
Apstrīdētajā lēmumā Komisija noraidīja šo lūgumu uzsākt procedūru pret
Ryanair
saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu, uzskatot, ka šī uzņēmuma paziņotā koncentrācija netika īstenota
un ka apstrīdētā līdzdalība
Ryanair
nedod kontroli pār
Aer Lingus
. Komisija arī uzskata, ka, nepastāvot īstenotai koncentrācijai Regulas par koncentrāciju izpratnē, prasītājas piedāvātā interpretācija
pārsniedz tās kompetences robežas (skat. šī sprieduma 25.–27. punktu).
Lai novērtētu apstrīdētā lēmuma tiesiskumu attiecībā uz Komisijai atzītajām tiesībām likt uzņēmumam likvidēt koncentrāciju,
tostarp atsavināt visas iegūtās kāda uzņēmuma akcijas, ir jāņem vērā attiecīgais brīdis, kas ir noteikts Regulas par koncentrāciju
8. panta 4. punktā, kas paredz “koncentrāciju”, kura “jau ir īstenota” un kura “ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum”
(skat. šī sprieduma 2. punktu).
Šajā sakarā apstrīdētais lēmums ir pieņemts brīdī, kad Komisija ir atzinusi, ka
Ryanair
paziņotā koncentrācija ir neatbilstoša kopējam tirgum. Tā kā
Ryanair
lēmumā, kurā tika konstatēta paziņotās koncentrācijas neatbilstība kopējam tirgum saskaņā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta
3. punktu, Komisija nebija izšķīrusi jautājumu par
Ryanair
mazākuma līdzdalību
Aer Lingus
pamatkapitālā, tā to vēl varēja izdarīt atsevišķā lēmumā, kas būtu pieņemts, pamatojoties uz minētās regulas 8. panta 4. punktu
in fine
.
Tomēr, kā tas ir pareizi izklāstīts apstrīdētajā lēmumā, netika izpildīts cits Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktā
paredzētais nosacījums, jo paziņotā koncentrācija nebija īstenota. Šajā gadījumā, sākot no brīža, kad tika pieņemts lēmums
par neatbilstību kopējam tirgum,
Ryanair
ne juridiski, ne faktiski nebija iespēju kontrolēt
Aer Lingus
vai izšķiroši ietekmēt šī uzņēmuma darbības.
Juridiskā plānā Regulā par koncentrāciju lietotais koncentrācijas jēdziens ir nozīmīgs, jo uz to balstās šajā regulā paredzētā
Komisijas kompetence. Regula par koncentrāciju ir piemērojama visām Kopienas mēroga koncentrācijām (1. panta 1. punkts). Koncentrācijas
jēdziens ir paredzēts minētās regulas 3. pantā. Saskaņā ar minētā 3. panta 1. punktu ir uzskatāms, ka koncentrācija rodas,
ja notiek ilgtermiņa kontroles maiņa, piemēram, divu uzņēmumu apvienošanās rezultātā vai vienam uzņēmumam iegūstot kontroli
pār citu uzņēmumu. 3. panta 2. punkts precizē, ka minētā kontrole izriet no tiesībām, līgumiem vai citiem līdzekļiem, kas
dod iespēju izšķiroši ietekmēt attiecīgā uzņēmuma darbību.
Tādējādi, katrs darījums vai darījumu kopums, kurš rada “ilgtermiņa kontroles maiņu”, dodot “iespēju izšķiroši ietekmēt attiecīgā
uzņēmuma darbību”, ir koncentrācija, kas ir īstenota Regulas par koncentrāciju izpratnē. Kopējā šādu koncentrāciju pazīme
ir šāda: ja pirms darījuma kādā konkrētā saimnieciskā darbībā pastāvējuši divi uzņēmumi, tad pēc šī darījuma pastāv tikai
viens uzņēmums. Tādējādi bez uzņēmumu apvienošanās, kuras rezultātā pazūd viens no abiem iesaistītajiem uzņēmumiem, Komisijai
ir jānosaka, vai koncentrācijas īstenošanas rezultātā vienam no iesaistītajiem uzņēmumiem tiek piešķirtas kontroles tiesības
pār citu uzņēmumu, kādas tam iepriekš nepastāvēja. Šīs kontroles tiesības ir iespēja izšķiroši ietekmēt attiecīgā uzņēmuma
darbību, tostarp tad, kad uzņēmums, kuram piemīt šādas tiesības, var otram uzņēmumam uzspiest savu gribu attiecībā uz tā stratēģiskajiem
lēmumiem.
No iepriekš minētā izriet, ka līdzdalības, kas pati par sevi nesniedz kontroli Regulas par koncentrāciju 3. panta izpratnē,
iegūšana nav uzskatāma par īstenotu koncentrāciju, uz kur attiecas šī regula. Šajā jautājumā Savienības tiesības atšķiras
no tiesībām dažās dalībvalstīs, kurās iekšzemes tiesības par koncentrāciju kontroli valsts iestādēm piešķir tiesības pieņemt
lēmumus par mazākuma līdzdalību, kas ir plašāk definēta (skat. šī sprieduma 21. un 49. punktu).
Pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, koncentrācijas jēdziens nav paplašināms, iekļaujot gadījumus, kad, negūstot kontroli, attiecīgā
līdzdalība pati par sevi nedod iespēju izšķiroši ietekmēt uzņēmuma darbību, bet tā ietilpst Komisijai paziņotā un pārbaudītā
koncentrācijā, kura šīs pārbaudes rezultātā ir atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum, nenotiekot kontroles izmaiņām iepriekš
norādītajā nozīmē.
Komisijai šādas tiesības nav piešķirtas Regulas par koncentrāciju piemērošanā. Saskaņā ar pašu minētās regulas 8. panta 4. punkta
redakciju, tiesības likt kādam uzņēmumam atsavināt cita uzņēmuma akcijas pastāv tikai tādēļ, lai “atjaunotu situāciju, kāda
bija pirms koncentrācijas īstenošanas”. Ja nav iegūta kontrole, Komisijai nav tiesību likvidēt minēto koncentrāciju. Ja likumdevējs
būtu vēlējies piešķirt Komisijai plašāku kompetenci nekā Regulā par koncentrāciju paredzētā, tas būtu pieņēmis attiecīgu normu.
Attiecībā uz faktiem nav apstrīdēts, ka
Ryanair
līdzdalība
Aer Lingus
pamatkapitālā šajā gadījumā nepiešķir
Ryanair
tiesības “kontrolēt”
Aer Lingus
. Papildus apstākļiem, kas ir minēti apstrīdētā lēmuma 10. un 11. punktā,
Aer Lingus
norāda, ka tā “akceptē apstrīdētā lēmuma 11. punktā minēto pieļāvumu, ka 2007. gada 27. jūnijā
Ryanair
nebija “kontroles” Regulas par koncentrāciju 3. panta 2. punkta izpratnē”. Tāpat
Aer Lingus
neapgalvo, ka no 2007. gada augusta
Ryanair
piederošā līdzdalība 29,3 % apmērā piešķirtu tai kontroli pār aviosabiedrību, bet gan tikai apgalvo, ka šī līdzdalība
Ryanair
“sniedz nozīmīgu iespēju iejaukties tās pārvaldē un komerciālajā stratēģijā”.
Turklāt, atbildot uz prasītājas argumentiem par iespējamām negatīvām sekām konkurencei, ir jānorāda, ka Komisija apstrīdētajā
lēmumā pareizi noraida, ka tās šajā lietā būtu pielīdzināmas kādai kontroles formai (apstrīdētā lēmuma 11. punkts). Šajā sakarā
ir vispārīgi jāuzsver, ka Regulai par koncentrāciju nav mērķa pasargāt sabiedrības no to komercstrīdiem ar saviem akcionāriem
vai novērst nedrošību sakarā ar svarīgu lēmumu apstiprināšanu no akcionāru puses. Ja
Aer Lingus
vadība uzskata, ka
Ryanair
kā akcionāra rīcība ir ļaunprātīga vai prettiesiska, tai ir iespējams par šo lietu sniegt prasību tiesās vai kompetentajās
valsts iestādēs.
Katrā ziņā, kaut arī prasītājas minētie faktiskie apstākļi norāda, ka attiecības starp tās pārvaldi un
Ryanair
ir saspīlētas un ka to uzskati atšķiras dažādos jautājumos, tomēr tie nepierāda, ka pastāv iespēja izšķiroši ietekmēt šī
uzņēmuma darbību, kas ir nepieciešams, lai Komisija varētu izlemt piemērot Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu.
Tādējādi attiecībā uz apgalvojumu, ka
Ryanair
būtu izmantojusi savu līdzdalību, lai censtos piekļūt konfidenciālajam stratēģiskajam plānam un
Aer Lingus
komercnoslēpumiem, kā vienīgais pierādījums šī apgalvojuma pamatojumam ir iesniegta vēstule, kurā
Ryanair
vispārīgi lūdz organizēt tikšanos ar
Aer Lingus
vadību. Lūgumā nav iekļauts neviens elements, lai pierādītu, ka šādā sanāksmē patiešām notika apmaiņa ar konfidenciālu informāciju.
Jebkurā gadījumā šāda apmaiņa ar informāciju nav tiešas mazākuma līdzdalības sekas, bet gan divu sabiedrību vēlāka uzvedība,
kura, iespējams, varētu tikt aplūkota saistībā ar EKL 81. pantu.
Līdzīgā veidā attiecībā uz apgalvojumu, ka
Ryanair
būtu balsojis pret speciālu lēmumu, kuram būtu jāļauj valdei izdot akcijas, tās ļaujot iepriekš nepiedāvāt pastāvošajiem
akcionāriem, kā to vispārēji paredz sabiedrību tiesības, no prasītājas ģenerāldirektora komentāriem, kuri 2007. gada 7. jūlijā
ir sniegti avīzē
The Irish Times
rakstā “
Ryanair
liek šķēršļus
Aer Lingus
mēģinājumam samazināt tā līdzdalību” un kurus citē Komisija, prasītājai to neapstrīdot, izriet, ka šī lēmuma nepieņemšanai
nav bijusi liela ietekme uz sabiedrību.
Attiecībā uz apgalvojumu, ka
Ryanair
lūdza sasaukt divas ārkārtas pilnsapulces, lai pārskatītu
Aer Lingus
stratēģiskos lēmumus, Komisija norāda, prasītājai to neapstrīdot, ka
Aer Lingus
valde noraidīja šos abus lūgumus un ka paredzētie lēmumi tika īstenoti par spīti
Ryanair
iebildumiem. Šis piemērs apliecina faktu, ka, pretēji prasītājas apgalvotajam,
Ryanair
nebija spējīga tai uzspiest savu gribu.
Attiecībā uz apgalvojumu, ka
Ryanair
esot vadījusi kampaņu pret
Aer Lingus
vadību, tas ir jāsaprot kā jauna atsauce uz
Ryanair
pieprasītajām divām ārkārtas pilnsapulcēm, kā arī ar to saistīto saraksti un publiskos paziņojumus. Kā to savos apsvērumos
ir uzsvērusi Komisija,
Aer Lingus
ir noraidījusi šos abus lūgumus un īstenojusi savu lēmumu tā, kā tas bija iepriekš paredzēts. Ja pierādītos, ka
Ryanair
traucēja
Aer Lingus
vadību vairākas nedēļas, tas tomēr nepierādītu, ka pastāv iespēja izšķiroši ietekmēt šī uzņēmuma darbību Regulas par koncentrāciju
izpratnē.
Atbildot uz apgalvojumu, ka mazākuma līdzdalība konkurējošā uzņēmumā duopola situācijā būtiski izkropļotu konkurences pastāvēšanu,
jo sabiedrība, kurai pieder šāda līdzdalība būtu mazāk ieinteresēta konkurēt ar sabiedrību, kuras peļņā tā ir ieinteresēta,
ir jānorāda, ka šo apgalvojumu atspēko faktiskie apstākļi. Prasītājai neiebilstot, Komisija šajā sakarā norāda, ka pēc tam,
kad
Ryanair
ieguva līdzdalību
Aer Lingus
, tas sāka apkalpot četrus maršrutus, kurus agrāk apkalpoja tikai
Aer Lingus
, un palielināja savu lidojumu skaitu sešos citos maršrutos, kuros tas konkurēja ar
Aer Lingus
(skat.
Ryanair
2007. gada 15. augusta paziņojumu presei “
Ryanair
paziņo par sešiem jauniem maršrutiem no Dublinas” un 2007. gada 25. oktobra paziņojumu presei “Jauns – trīsdesmit pirmais
– maršruts no Šenonas lidostas un trīs jauni maršruti no Dublinas”). Jebkurā gadījumā ar šo teorētisko apsvērumu nepietiek,
lai tas pats par sevi raksturotu
Ryanair
kontroli pār
Aer Lingus
vai pamatotu atbrīvošanos no šajā lietā apstrīdētās mazākuma līdzdalības.
Tas pats attiecas uz apgalvojumu, ka
Ryanair
līdzdalībai būtu finanšu ietekme uz
Aer Lingus
akcijām, tās padarot mazāk interesantas šim uzņēmumam. Attiecībā uz principiem ir jānorāda, ka
Aer Lingus
pievilcība biržā un finansiālā pievilcība nebalstās tikai uz
Ryanair
mazākuma līdzdalību, bet gan tā ņem vērā visu šī uzņēmuma kapitālu, kurā var piedalīties arī citi nozīmīgi akcionāri. Turklāt,
pat pieļaujot, ka
Ryanair
līdzdalība var ietekmēt minēto pievilcību, ar to nepietiek, lai pierādītu kontroli, kuras pastāvēšana ir pieprasīta Regulā
par koncentrāciju.
Ja tiktu pieļauts, ka Komisija var uzdot atbrīvoties no mazākuma līdzdalības tikai tādēļ, ka tā rada teorētisku risku ekonomikā,
pastāvot duopola situācijai, vai nelabvēlīgi ietekmē akciju pievilcību, kas pieder vienam no šī duopola uzņēmumiem, pārsniegtu
Komisijai piešķirto kompetenci koncentrāciju kontrolē.
Runājot par Komisijas iepriekšējo praksi, tās izskatīšana katrā ziņā ļauj konstatēt, ka visi tās pieņemtie lēmumi līdz šai
dienai sakarā ar Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu attiecas uz jau īstenotām koncentrācijām, kad mērķa sabiedrība
vairs nav tās ieguvēja neatkarīgs konkurents. Atšķirībā no šīs lietas šie lēmumi neattiecas uz 8. panta 4. punkta piemērojamību
attiecīgajai koncentrācijai, bet gan tikai par atbilstošajiem pasākumiem, lai atjaunotu konkurenci, kura ar koncentrācijas
īstenošanu ir izbeigta, jo šie pasākumi var atšķirties atkarībā no lietas, ievērojot lietas apstākļus. Tādējādi nevar lietderīgi
atsaukties uz Komisijas iepriekšējo praksi attiecībā uz Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punkta piemērošanu mazākuma
līdzdalībai, lai apšaubītu šajā normā paredzētos kritērijus.
Līdz ar to Komisijai nevar pārmest, ka tā būtu pārkāpusi Regulas par koncentrāciju 8. panta 4. punktu, uzskatot, ka šajā gadījumā
nav īstenota koncentrācija un ka tādējādi tai nav kompetences, lai liktu
Ryanair
atsavināt savu līdzdalību
Aer Lingus
pamatkapitālā. Regula par koncentrāciju šādas pilnvaras piešķirtu Komisijai tikai tad, ja šāda līdzdalība ļautu
Ryanair
kontrolēt
Aer Lingus
, to juridiski vai faktiski izšķiroši ietekmējot, kas šajā gadījumā nenotiek.
Iepriekš minēto apsvērumu neietekmē apstāklis, ka Komisija pārbaudes procedūras laikā uzskatīja, ka
Ryanair
iegūtā līdzdalība tieši pirms PP un tā laikā ir jāuzskata par tādu, kas ietilpst PP, kurš saskaņā ar Komisijas vārdiem veido
“vienotu koncentrāciju”. Šajā stadijā – proti, pārbaudes procedūras stadijā, – Komisijai nav jārūpējas, lai “atjaunotu situāciju,
kāda bija pirms koncentrācijas īstenošanas”, ja tā būtu pieņēmusi lēmumu par koncentrācijas neatbilstību kopējam tirgum, kaut
arī paziņotā koncentrācija tiktu īstenota. Šāds uzdevums rodas tikai no brīža, kad ir pieņemts galīgais lēmums un ir tam atbilstoši
jārīkojas, ja izrādās, ka situācija nav tam atbilstoša.
Pārbaudes procedūras laikā Komisija drīzāk cenšas izvairīties no situācijām, kad koncentrācija tiek īstenota, kaut arī tā
vēl var tikt atzīta par neatbilstošu kopējam tirgum. Tas ir mērķis Regulas par koncentrāciju 7. pantam, kuram ir jānodrošina
viens no šīs regulas pamatprincipiem, proti, ka Kopienas mēroga koncentrāciju nedrīkst uzsākt pirms tās paziņošanas un iepriekšējas
Komisijas atļaujas saņemšanas.
Minētās regulas 4. panta “Iepriekšēja koncentrāciju paziņošana [..]” 1. punkts paredz, ka par koncentrācijām, kas definētas
šajā regulā, jāpaziņo Komisijai pirms to īstenošanas un pēc vienošanās slēgšanas, PP vai publiskā vērtspapīru maiņas piedāvājuma
(PMP) publicēšanas vai kontrolpaketes iegūšanas. Šis princips ir arī atkārtots Regulas par koncentrāciju 7. pantā “Koncentrāciju
apturēšana”. Saskaņā ar 7. panta 1. punktu Kopienas mēroga koncentrāciju nedrīkst uzsākt pirms tās paziņošanas vai līdz brīdim,
kamēr to atzīst par atbilstošu kopējam tirgum. 7. panta 2. punkts paredz, ka 1. punkts netraucē īstenot PP vai PMP vai darījumus
virkni ar vērtspapīriem, ar ko iegūst kontroli 3. panta nozīmē no dažādiem pārdevējiem, ar nosacījumu, ka Komisijai bez kavēšanās
ir paziņots par koncentrāciju saskaņā ar 4. pantu un kontroles ieguvējs neizmanto balsstiesības, ko paredz attiecīgie vērtspapīri,
vai īsteno tās tikai tāpēc, lai saglabātu savu investīciju pilnu vērtību, pamatojoties uz atkāpi, ko piešķir Komisija.
Ir jāpiebilst, ka pienākumam apturēt koncentrācijas īstenošanu līdz atļaujas saņemšanai no Komisijas ir paredzēta automātiska
atkāpe attiecībā uz PP vai kontroles iegūšanu ar virkni darījumu ar vērtspapīriem ar vairākiem pārdevējiem. Lai varētu izmantot
šo atkāpi, attiecīgajām personām nekavējoties ir jāpaziņo Komisijai par koncentrāciju un tās nedrīkst izmantot balsstiesības,
kuras izriet no šīs līdzdalības. Kā to savos apsvērumos norāda Komisija, šī atkāpe pārceļ darījuma aizlieguma risku uz līdzdalības
ieguvēju. Ja pārbaudes procedūras beigās Komisija uzskata, ka paziņotais darījums ir jāaizliedz, vērtspapīri, kuri ir iegūti
koncentrācijas īstenošanai, ir jāatsavina, kā to apliecina lietas
Tetra Laval
un
Schneider
, kuras ir minētas apstrīdētajā lēmumā un kuras min prasītāja (skat. šī sprieduma 27. un 48. punktu).
Šajā kontekstā līdzdalības iegūšana, kas pati par sevi nepiešķir kontroli Regulas par koncentrāciju 3. panta izpratnē, var
ietilpt minētās regulas 7. panta piemērošanas jomā. Komisijas rīcība ir jāsaprot tādējādi, ka tā izmanto “vienotas koncentrācijas”
jēdzienu, lai ierobežotu risku nokļūt situācijā, kad lēmums par neatbilstības konstatēšanu būtu jāpapildina ar lēmumu par
koncentrācijas likvidēšanu, lai izbeigtu kontroli, kas būtu iegūta, pirms vēl Komisija pieņemtu lēmumu par sekām konkurencei.
Kad Komisija lūdza
Ryanair
neizmantot savas balsstiesības, kuras, kā to Komisija bija norādījusi iepriekš,
Ryanair
nedeva kontroli pār
Aer Lingus
(skat. šī sprieduma 14. punktu), tā tikai lūdza šim uzņēmumam izvairīties no nonākšanas situācijā, kad tas īstenotu koncentrāciju,
kuras sakarā būtu jāveic kāds pasākums, kas būtu jāpieņem, pamatojoties uz 8. panta 4. un 5. punktu, ja tiktu pieņemts lēmums
par neatbilstību kopējam tirgum.
Šādu iemeslu dēļ apstrīdētā lēmuma 12. un 13. punktā Komisija pareizi uzskatīja, ka
Ryanair
mazākuma līdzdalība
Aer Lingus
pamatkapitālā šajā lietā nevar tikt uzskatīta par koncentrācijas, kuras sakarā būtu jāveic kāds pasākums, kas būtu jāpieņem,
pamatojoties uz 8. panta 4. un 5. punktu, ja tiktu pieņemts lēmums par neatbilstību kopējam tirgum, “daļēju īstenošanu”.
Nepastāvot faktiskai
Ryanair
kontrolei pār
Aer Lingus
, strīdīgā līdzdalība nevar tikt pielīdzināta “koncentrācijai”, kura “jau ir īstenota”, kaut arī darījums, kura ietvaros radās
šī līdzdalība, ir atzīts par neatbilstošu kopējam tirgum.
Neviens no prasītājas procesuālajos rakstos un tiesas sēdē minētajiem argumentiem, kuri pēc būtības atkārto teoriju, kurai
jau atbilst apstrīdētais lēmums, nevar atspēkot iepriekš norādīto vērtējumu.
Līdz ar to, neņemot vērā
Ryanair
lēmumā aplūkoto vienotas koncentrācijas jēdzienu un lēmumu par koncentrācijas neatbilstību kopējam tirgum, Komisija apstrīdētajā
lēmumā juridiski un faktiski pietiekami pamatoja savu lēmumu neveikt pasākumus, piemērojot Regulas par koncentrāciju 8. panta
4. punktu.
Tas pats attiecas uz Regulas par koncentrāciju 8. panta 5. punktu, attiecībā uz kuru prasītāja norādīja tādus pašus argumentus
par apstrīdētajā lēmumā norādīto Komisijas analīzi šajā jautājumā, kurā
mutatis mutandis
ir atkārtota analīze saistībā ar minētās regulas 8. panta 4. punktu.
Visbeidzot ir jāatgādina, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā norādīja, ka Regulas par koncentrāciju 21. panta 3. punkts tikai
uzliek pienākumu dalībvalstīm un tai nepiešķir speciālas tiesības vai pilnvaras. Tādējādi Komisija uzskatīja, ka tā nebija
tiesīga sniegt juridiski saistošu dalībvalstīm adresētas tiesību normas interpretāciju un tā nevarēja apmierināt
Aer Lingus
lūgumu sniegt interpretāciju (skat. šī sprieduma 29. punktu).
Tāpat kā Komisija, Vispārējā tiesa norāda, ka Regulas par koncentrāciju 21. panta 3. punktā noteikts, ka “dalībvalstis nedrīkst
piemērot savas valsts konkurences jomas tiesību aktus nevienai Kopienas mēroga koncentrācijai” un ka tas nepiešķir Komisija
tiesības veikt pasākumus, kuri rada saistošas juridiskas sekas, kas varētu ietekmēt
Aer Lingus
intereses. Līdz ar to Komisijai nevar pārmest, ka tā savā atbildē atgādināja šai lietai piemērojamo tiesisko regulējumu un
no tā izrietošās sekas, tostarp attiecībā uz EKL 226. pantā un EKL 234. pantā paredzētajiem prasību veidiem (skat. šī sprieduma
31. punktu).
Turklāt prasītājas argumenti šajā lietā liek Vispārējai tiesai aplūkot hipotēzi, kura nav iestājusies, jo Regulas par koncentrāciju
8. panta 4. un 5. punkta piemērošana nebalstās uz kļūdainiem secinājumiem, kā to apgalvo prasītāja (skat. šī sprieduma 55. punktu).
Nepastāvot Kopienas mēroga koncentrācijai, dalībvalstis ir tiesīgas
Ryanair
līdzdalībai
Aer Lingus
pamatkapitālā piemērot savus valsts konkurences tiesību aktus saskaņā ar atbilstošajām tiesību normām.
No iepriekš minētā izriet, ka visa prasība ir jānoraida.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājai spriedums ir nelabvēlīgs un
Komisija, kā arī
Ryanair
ir prasījušas tai piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tad tai ir jāpiespriež segt savus izdevumus, kā arī atlīdzināt
Komisijas un
Ryanair
tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus par pagaidu noregulējuma procesu.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (trešā palāta)
nospriež:
1)
prasību noraidīt;
2)
Aer Lingus Group plc
sedz savus, kā arī Komisijas un
Ryanair Holdings plc
tiesāšanās izdevumus, ieskaitot izdevumus par pagaidu noregulējuma procesu.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2010. gada 6. jūlijā.
[Paraksti]
Satura rādītājs
Atbilstošās tiesību normas
Tiesvedības rašanās fakti
Tiesvedības puses
Ryanair izteiktais Aer Lingus iegādes piedāvājums un līdzdalības iegūšana
Paziņotās koncentrācijas pārbaude un aizliegums
Sarakste starp Aer Lingus un Komisiju koncentrācijas pārbaudes procedūrā
Sarakste starp Aer Lingus un Komisiju pēc Ryanair lēmuma, aicinājums pieņemt lēmumu saskaņā ar EKL 232. pantu un apstrīdētais
lēmums
Process un lietas dalībnieku prasījumi
Juridiskais pamatojums
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
Par tiesāšanās izdevumiem
*
Tiesvedības valoda – angļu.