CELEX: 62008CJ0140
Bendrasis muitų tarifas
Kombinuotoji nomenklatūra
Tarifinis klasifikavimas
Sušaldyti naminių vištų mėsos gabalai ir valgomieji mėsos subproduktai
Estijos įstojimas
Pereinamojo laikotarpio priemonės
Žemės ūkio produktai
Atsargų perteklius
Reglamentas (EB) Nr. 1972/2003

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (
OL L 256, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) su pakeitimais, padarytais 2003 m. rugsėjo 11 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1789/2003 (
OL L 281, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 14 t., p. 3), I priedo išaiškinimu ir 2003 m. lapkričio 10 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1972/2003 dėl prekybai žemės ūkio produktais skirtų pereinamojo laikotarpio priemonių, kurios turi būti patvirtintos dėl Čekijos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos įstojimo (
OL L 293, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 474), su pakeitimais, padarytais 2004 m. vasario 10 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 230/2004 (
OL L 39, p. 13
; 2004m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 42 t., p. 443; toliau – Reglamentas Nr. 1972/2003), išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Rakvere Lihakombinaat AS
(toliau – RLK) ir Žemės ūkio ministro (
Põllumajandusminister
) bei Mokesčių ir muitų administracijos Rytinio mokesčių ir muitų centro (
Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
, toliau – MTA) dėl sušaldytų vištienos atsargų pertekliaus apmokestinimo.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisė
Kombinuotoji nomenklatūra
Reglamentu Nr. 2658/87 įtvirtinta Kombinuotoji nomenklatūra (toliau – KN) yra pagrįsta pasauline suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema (toliau – SS), kurią parengė Muitinių bendradarbiavimo taryba, įkurta 1983 m. birželio 14 d. Briuselyje sudaryta konvencija, Bendrijos vardu patvirtinta 1987 m. balandžio 7 d. Tarybos sprendimu 87/369/EEB (
OL L 198, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 288), ir tapusi Pasauline muitinių organizacija. KN perima SS šešių skaitmenų pozicijas bei subpozicijas, o poskyrius žymintys septintas ir aštuntas skaitmenys yra būdingi tik jai.
2002 m. redakcijos SS 2 skirsnio 0207 pozicijoje „Naminių paukščių, nurodytų 0105 pozicijoje, mėsa ir valgomieji mėsos subproduktai, švieži, atšaldyti arba sušaldyti“ yra naminių vištų klasifikavimui skirta 020714 subpozicija „Mėsos gabalai ir valgomieji mėsos subproduktai, sušaldyti“.
SS 2 skirsnio, skirto mėsai ir valgomiesiems mėsos subproduktams, papildomose pastabose nurodyta:
„Šis skirsnis apima mėsos subproduktus (t. y. gyvulių mėsos subproduktus su galvomis arba be jų), jų puses <…>, ketvirčius, gabalus ir kt., žmonių maistui galimus naudoti mėsos subproduktus ir mėsos arba jos subproduktų miltus bei rupinius <…>.
<…>
Bendrai paėmus, subproduktai gali būti skirstomi į keturias rūšis:
1)
Naudojamas daugiausiai žmonių maistui, pavyzdžiui, galva ir galvos gabalai (įskaitant ausis), kojos, uodega, širdis, liežuvis, diafragma, didžioji taukinė, gerklė, kasa.
2)
Galimos naudoti tik farmacijos preparatams gaminti, pavyzdžiui, tulžies pūslė, antinksčių kapsulės, placenta.
3)
Galimos naudoti žmonių maistui arba farmacijos preparatams gaminti, pavyzdžiui, kepenys, inkstai, plaučiai, smegenys, kasa, blužnis, stuburkaulio smegenys, kiaušidės, gimda, sėklidės, tešmenys, skydliaukė, hipofizė.
4)
Galimos, kaip antai plaukai, naudoti žmonių maistui bei kitoms paskirtims (pavyzdžiui, odos pramenėje).
<…>
Šis skirsnis apima tik toliau nurodyto pavidalo mėsą ir jos subproduktus, nesvarbu, ar joms taikytas nedidelio intensyvumo terminis apdorojimas karštu vandeniu arba garais (pavyzdžiui, kaitinant ar nuplikant) neišverdant produkto, ar ne:
1)
Šviežia <…>
2)
Atšaldyta <…>
3)
Sušaldyta <…>
4)
Sūdyti ar užpilti sūrymu arba vytinti ar rūkyti.
<…>
1–4 punktuose nurodytų pavidalų mėsa ir jos subproduktai klasifikuojami šiame skirsnyje net jei jie <…> buvo suskaldyti, supjaustyti skiltelėmis arba sumalti.“
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikytinos redakcijos KN paskutiniai pakeitimai padaryti Reglamentu Nr. 1789/2003, įsigaliojusiu 2004 m. sausio 1 dieną. Šio reglamento antroje dalyje pateikiamas muitų sąrašas. Šios dalies I skyriaus „Gyvi gyvūnai; gyvūninės kilmės produktai“ 2 skirsnio „Mėsa ir valgomieji mėsos subproduktai“0207 pozicija suformuluota taip:
„0207
Naminių paukščių, nurodytų 0105 pozicijoje, mėsa ir valgomieji mėsos subproduktai, švieži, atšaldyti arba sušaldyti:
–
Gallus domesticus
rūšies vištų (naminių vištų):
<…>
– –
Mėsos gabalai ir valgomieji mėsos subproduktai, sušaldyti:
– – –
Gabalai:
– – – –
Be kaulų
<…>
– – –
Mėsos subproduktai:
– – – –
Kepenys
– – – –
Kiti“.
2002 m. spalio 23 d. paskelbtų Europos Bendrijų Kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimų (
OL C 256, p. 1
) Bendrosiose nuostatose Nr. 2, 4 ir 5, skirtose KN antros dalies 2 skyriaus I skirsniui, nurodyta:
„2.
Šiame skirsnyje sąvokų „mėsa“ ir „mėsos subproduktai“ taikymo sritis apibrėžta SS paaiškinimų šio skirsnio paaiškinimų Bendrųjų nuostatų paaiškinimuose.
<…>
4.
SS paaiškinimų šio skirsnio paaiškinimų Bendrosiose nuostatose taip pat nurodoma, kuo skiriasi šiame ir 16 skirsniuose klasifikuojama mėsa ir mėsos subproduktai. Tačiau žali arba sumalti ar smulkiai sukapoti, bet toliau neapdoroti mėsos subproduktai, suvynioti į plastikinę plėvelę (net, jei suvyniojus jie yra dešrelių pavidalo), šiame skirsnyje klasifikuojami tiktai transportavimui ar krovimui palengvinanti.
5.
Kremzlės ir sausgyslės nėra laikomos kaulais, kai reikia atskirti mėsos gabalus su kaulais nuo mėsos gabalų be kaulų.“
02071410–02071499 subpozicijoms skirtuose paaiškinimuose nurodoma, kad joms
mutatis mutandis
taikomi 02071310–02071399 subpozicijų paaiškinimai. Jie suformuluoti taip:
„02071310
Be kaulų
Šioje subpozicijoje klasifikuojama naminių paukščių mėsa be kaulų, nesvarbu iš kokios skerdenos dalies ji būtų.
<…>
Kiti
Šioje subpozicijoje klasifikuojami valgomieji mėsos subproduktai, būtent širdys, skiauterės, pakarūklai, tačiau neklasifikuojamos kepenys.
Šioje subpozicijoje taip pat klasifikuojamos ir paukščių kojos.“
Bendrosiose KN aiškinimo taisyklėse, pateikiamose KN pirmosios dalies I skyriaus A poskyryje, nurodoma:
„Klasifikuojant prekes pagal [KN], turi būti vadovaujamasi šiais principais:
1.
Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikavimas turi būti nustatomas pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis.
2.
<…>
b)
Bet kuri pozicijos pavadinime esanti nuoroda į kokią nors medžiagą turi būti taip pat laikoma nuoroda į šios medžiagos mišinius ir kombinacijas (derinius) su kitomis medžiagomis. <…> Prekės, sudarytos iš daugiau kaip vienos medžiagos, turi būti klasifikuojamos vadovaujantis 3 taisyklės nuostatomis.
3.
Jeigu pritaikius 2 taisyklės b punktą arba dėl kokių nors kitų priežasčių prekę galima
prima facie
klasifikuoti dviejose arba daugiau pozicijų, ji turi būti klasifikuojama taip:
a)
pirmenybė teikiama tai pozicijai, kurioje prekė aprašyta tiksliausiai, lyginant su kitomis pozicijomis, kuriose ji aprašyta bendriau. Tačiau, jeigu kiekvienoje iš dviejų arba daugiau pozicijų yra nurodyta tiktai dalis medžiagų, sudarančių mišrias <…> prekes, <…> tokios pozicijos atitikimo tokioms prekėms požiūriu turi būti vertinamos kaip lygiavertės, net jeigu vienoje iš jų prekės aprašytos išsamiau arba tiksliau.
b)
mišiniai, kombinuotos prekės, sudarytos iš įvairių medžiagų arba surinktos iš įvairių dalių, taip pat prekės, supakuotos į mažmeninei prekybai skirtus rinkinius, kurios negali būti klasifikuojamos taikant 3 taisyklės a punktą, turi būti klasifikuojamos taip, tarsi jos būtų sudarytos tik iš medžiagų arba sudėtinių dalių, kurios nulemia esminius prekių požymius, jeigu tokį kriterijų galima taikyti.
<…>“
Reglamentas Nr. 1972/2003
Akto dėl Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo sąlygų ir sutarčių, kuriomis yra grindžiama Europos Sąjunga, pritaikomųjų pataisų (OL L 236, 2003, p. 33) 41 straipsnio pirmąja pastraipa Europos Bendrijų Komisijai leidžiama imtis priemonių palengvinti naujų valstybių narių perėjimą prie bendrosios žemės ūkio politikos režimo. Šioje nuostatoje numatyta, kad šių pereinamojo laikotarpio priemonių „galima imtis trejų metų laikotarpiu nuo įstojimo dienos, ir jos taikomos tik tuo laikotarpiu“. Remdamasi būtent šia nuostata Komisija priėmė Reglamentą Nr. 1972/2003.
Pagal Reglamento Nr. 1972/2003 1 konstatuojamąją dalį jis skirtas „išvengti prekybos srautų nukreipimo rizikos, kuri turi įtakos bendram žemės ūkio rinkų organizavimui dėl 10 naujųjų valstybių įstojimo į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d[ieną]“. Atsižvelgiant į šią riziką, šio reglamento 3 konstatuojamojoje dalyje pabrėžiama, kad „turėtų būti numatyti atgrasinantys mokesčiai, imtini už atsargų perteklių naujosiose valstybėse narėse“.
Šiuo tikslu Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 1 dalimi reikalaujama, kad naujosios valstybės narės apmokestintų laisvoje apyvartoje 2004 m. gegužės 1 d. esančių produktų atsargų pertekliaus turėtojus. To paties straipsnio 5 dalyje patikslinama, kad ši pareiga Estijos atveju taikoma produktams, priskiriamiems, be kita ko, KN 02071410 kodui.
Šio reglamento 4 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Nustatydamos kiekvieno turėtojo atsargų perteklių, valstybės narės visų pirma atsižvelgia į:
a)
vidutines atsargas, turėtas iki įstojimo;
b)
prekybos modelius iki įstojimo;
c)
atsargų sukaupimo aplinkybes.
Atsargų pertekliaus sąvoka taikoma produktams, importuojamiems į naująsias valstybes nares arba kurių kilmės šalis yra naujosios valstybės narės. Atsargų pertekliaus sąvoka taip pat taikoma produktams, skirtiems naujųjų valstybių narių rinkoms.
<…>“
Siekiant užtikrinti, kad atsargų pertekliaus mokestis būtų taikomas tinkamai, šio reglamento 4 straipsnio 4 dalyje nurodyta, kad naujosios valstybės narės nedelsdamos sudaro 2004 m. gegužės 1 d. turimų atsargų aprašą ir ne vėliau kaip iki 2004 m. liepos 31 d. praneša Komisijai apie produktų atsargų pertekliaus kiekį.
Pagal Reglamento Nr. 1972/2003 10 straipnį šis reglamentas taikomas nuo 2004 m. gegužės 1 d. iki 2007 m. balandžio 30 dienos.
Reglamentas Nr. 853/2004
2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 853/2004, nustatančio konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (
OL L 139, p. 55
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 3 sk., 45 t., p. 14), I priedo 1.14 punkte mechaniškai atskirta mėsa (toliau – MAM) apibrėžta taip:
„tai produktas, gautas mechaninėmis priemonėmis nuėmus mėsą nuo kaulų, gautų mėsą iškaulinėjus, arba nuo paukščių skerdenų, kai raumens skaidulų struktūra suardoma arba pakeičiama“.
Nacionalinė teisė
2004 m. balandžio 7 d. Estijos parlamentas priėmė Mokesčio už atsargų perteklių įstatymą (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203).
2006 m. spalio 5 d.
Riigikohus
(Aukščiausiasis teismas) pripažino šio įstatymo 6 straipsnio 1 dalį netaikytina, nes ji prieštarauja Reglamentui Nr. 1972/2003. Šis teismas nusprendė, kad šioje nuostatoje įtvirtinta pareiga taikyti 1,2 koeficientą apskaičiuojant pereinamojo laikotarpio atsargas neleidžia pakankamai individualizuoti kiekvieno ūkio subjekto padėties.
Reaguodamas į šį sprendimą Estijos Parlamentas 2007 m. sausio 25 d. priėmė įstatymą (RT I 2007, 12, 65), atlikdamas kelis minėto įstatymo pakeitimus. Šis įstatymas su pakeitimais (toliau – ÜLTS) įsigaliojo 2007 m. vasario 16 d. ir taikomas atgaline data situacijoms, susiklosčiusioms nuo 2004 m. gegužės 1 dienos.
Pagal ÜLTS 7 straipsnį „atsargų perteklius“ lygus skirtumui tarp 2004 m. gegužės 1 d. faktiškai turėtų atsargų ir pereinamojo laikotarpio atsargų.
ÜLTS 6 straipsnio 1 dalyje „pereinamojo laikotarpio atsargos“ apibrėžiamos kaip vidutinis ketverių metų iki Estijos Respublikos įstojimo į Sąjungą (t. y. 2000–2003 m.) turėtas atsargų kiekis, padaugintas iš 1,2. Siekiant sušvelninti šią griežtą taisyklę ūkio subjektams, kurie nevykdė atitinkamos veiklos per nurodytus ketverius referencinius metus, minėtame 6 straipsnyje numatytos dvi specialiosios pereinamojo laikotarpio atsargų apskaičiavimo taisyklės. Viena vertus, po 2003 m. veiklą atitinkamoje rinkoje pradėjęs subjektas turi įrodyti, kad 2004 m. gegužės 1 d. jo turimų atsargų kiekis yra lygus „atsargoms, kurias jis būtų galėjęs paprastai pagaminti, parduoti arba kitokiu būdu atlygintinai ar neatlygintai perleisti ar įsigyti“. Kita vertus, tiems iš šių ūkio subjektų, kurie atitinkamoje rinkoje veikė bent vienus metus iki 2004 m. gegužės 1 d., pereinamojo laikotarpio atsargas sudaro iš 1,2 koeficiento padaugintos arba „gegužės 1 d. apskaičiuotos pastarųjų kelerių veiklos metų vidutinės atsargos“, arba 2003 m. gegužės 1 d. turėtos atsargos.
Pagal ÜLTS 10 straipsnį pereinamojo laikotarpio ir perteklines atsargas apskaičiuoja Žemės ūkio ministerija, remdamasi ūkio subjekto deklaracija. Jo pagrįstu prašymu ministerija gali atsižvelgti į tam tikrus veiksnius, galinčius paaiškinti su spekuliacija nesusijusį atsargų padidėjimą, kaip antai į gamybos, perdirbimo arba pardavimo kiekių padidėjimą per pastaruosius metus, į žemės ūkio produktų subrendimo laiką, į aplinkybę, kad atsargos buvo sukauptos iki 2003 m. trečiojo ketvirčio, į eksporto ar pardavimo kiekių sumažėjimą dėl nuo ūkio subjekto nepriklausančių aplinkybių arba į kitas nuo jo nepriklausančias aplinkybes.
Pastarąsias nuostatas papildo ÜLTS 23 straipsnis, apibrėžiantis tam tikras aplinkybes, kurioms esant pereinamojo laikotarpio atsargomis laikytinas kiekis gali būti padidintas atsižvelgiant į ūkio subjekto veiklos raidą laikotarpiu nuo 2003 m. gegužės 1 d. iki 2006 m. gegužės 1 dienos.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
RLK yra žemės ūkio maisto gamybos sektoriaus bendrovė. Produktų gamybai ji naudoja mechaniškai atskirtos mėsos, sutrumpintai dar vadinamos MAM, sušaldytus gabalus.
2007 m. kovo 30 d. Sprendimu Žemės ūkio ministras nustatė, kad RLK turimų atsargų perteklių sudaro 83462 kg sušaldytų viščiukų. 2007 m. balandžio 30 d. MTA priėmė sprendimą apmokestinti 1337237 EEK dydžio (maždaug 90000 EUR pagal dabar galiojantį valiutų keitimo kursą) mokesčiu už atsargų perteklių.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui skųsdama šį sprendimą apmokestinti, RLK nurodo, kad nagrinėjami produktai priskirtini ne 02071410 subpozicijai, o 02071499 subpozicijai, todėl šiuo mokesčiu negalėjo būti apmokestinta. Ją sudaro ne sušaldyti viščiukų gabalai, o iš mėsos gabalų ir mechaniniu būdu nuo kaulų atskirtų minkštųjų audinių substancija. Be to, RLK tvirtina, kad Reglamentas Nr. 1972/2003 draudžia kai kurias su atsargų pertekliaus skaičiavimu susijusias ÜLTS nuostatas.
Suabejojęs dėl teisingo pagrindinėje byloje nagrinėjamų produktų tarifinio klasifikavimo ir Reglamento Nr. 1972/2003 aiškinimo,
Tallinna Halduskohus
(Talino administracinis teismas) nusprendė sustabdyti bylą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar sušaldyta, mechaninėmis priemonėmis iškaulinėjus namines vištas gauta [MAM] (<…> pirmą kartą apibrėžta [Reglamento Nr. 853/2004] I priedo 1.14 punkte) 2004 m. gegužės 1 d. turi būti klasifikuojama [KN] 02071410 pozicijoje, ar 02071499 pozicijoje?
2.
Jeigu [1] klausime aprašytas gaminys turi būti klasifikuojamas [KN] 02071410 pozicijoje <…>:
a)
Ar [Reglamento Nr. 1972/2003] 4 straipsnio 1 ir 2 dalys draudžia nustatyti rinkos subjekto perteklines atsargas <…> taip, kad nuo <…> (kaip pereinamojo laikotarpio atsargų) automatiškai atimamos 1,2 karto padidintos vidutinės rinkos subjekto atsargos, turėtos paskutiniųjų ketverių veiklos metų gegužės 1 d. iki 2004 m. gegužės 1 dienos?
b)
Jei į šį klausimą reikėtų atsakyti teigiamai, ar atsakymas būtų kitoks, jeigu nustatant pereinamojo laikotarpio atsargų ir perteklinių atsargų apimtį galima būtų atsižvelgti ir į rinkos subjekto gamybos, perdirbimo ir pardavimo kiekių padidėjimą, į atitinkamo žemės ūkio produkto subrendimo laiką, atsargų kaupimo laiką ir į kitas nuo rinkos subjekto nepriklausančias aplinkybes?
3.
Ar suderinamas su [Reglamento Nr. 1972/2003] tikslu mokesčio už perteklines atsargas taikymas ir tuomet, kai nustatoma, kad rinkos subjektas 2004 m. gegužės 1 d. turėjo perteklines atsargas, tačiau jis įrodo, kad iš perteklinių atsargų pardavimo po 2004 m. gegužės 1 d. negavo faktinės naudos dėl kainų skirtumo?“
Išankstinės pastabos
RLK teigia, kad reglamentais Nr. 1789/2003 ir Nr. 1972/2003 negalima remtis prieš ją, nes Estijos Respublikos įstojimo į Sąjungą dieną jie nebuvo paskelbti estų kalba
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
. Ji remiasi 2007 m. gruodžio 11 d. Sprendimu
Skoma-Lux
(
C-161/06, Rink. p. I-10841
).
RLK mano, kad negalint remtis Reglamentu Nr. 1972/2003 negalima taikyti ir ÜLTS, nes šiame įstatyme, kurio pradinė versija oficialiai paskelbta 2004 m. balandžio 27 d., yra kelios nuorodos į šį reglamentą. Ji pabrėžia, kad vėlyvas ÜLTS paskelbimas neleido ūkio subjektams pakankamai anksti gauti informacijos apie nuo 2004 m. gegužės 1 d. taikytiną atsargų pertekliaus apmokestinimo režimą.
Nors nutartyje pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą to neprašoma, siekiant paaiškinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, reikia priminti, kad Bendrijos institucijos priimtu aktu, kaip antai Reglamentu Nr. 1789/2003 ar Reglamentu Nr. 1972/2003, negalima remtis valstybėje narėje prieš fizinius ir juridinius asmenis, kol jie neturėjo galimybės su juo susipažinti jį tinkamai paskelbus Oficialiajame leidinyje (minėto sprendimo
Skoma-Lux
37 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Nagrinėjamo sprendimo 10 punkte minėto Stojimo akto 58 straipsnyje numatyta, kad „[i]ki įstojimo priimti ir Tarybos, Komisijos arba Europos centrinio banko čekų, estų, vengrų, latvių, lietuvių, maltiečių, lenkų, slovakų ir slovėnų kalbomis parengti institucijų ir Europos centrinio banko aktų tekstai nuo įstojimo dienos yra autentiški tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir esamomis vienuolika kalbų parengti tekstai. Jie skelbiami
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, jei tie tekstai taip buvo paskelbti esamomis kalbomis“.
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad šia nuostata draudžiama taikyti Bendrijos teisės aktuose, kurie nebuvo paskelbti
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
naujosios valstybės narės kalba, nors ši yra oficialioji Europos Sąjungos kalba, įtvirtintas pareigas privatiems asmenims šioje valstybėje narėje, net jei šie asmenys su šiais teisės aktais galėjo susipažinti kitais būdais. Tačiau tai, kad Bendrijos reglamentu negalima remtis prieš privačius asmenis valstybėje narėje, kurios kalba jis nebuvo paskelbtas, neturi jokio poveikio aplinkybei, kad jo, kaip
Acquis communautaire
dalies, nuostatos yra privalomos atitinkamai valstybei narei nuo įstojimo dienos (minėto sprendimo
Skoma-Lux
51 ir 59 punktai).
2004 m. balandžio 7 d. priėmusi pradinės redakcijos ÜLTS Estijos Respublika įvedė žemės ūkio produktų atsargų pertekliaus mokestį bei apibrėžė jo apskaičiavimo tvarką, taip įgyvendindama iš Reglamento Nr. 1972/2003 kylančius įsipareigojimus. Taip ÜLTS sukūrė pareigas privatiems asmenims, nepaisant aplinkybės, kad minėtu reglamentu negalima remtis prieš juos, kol šie neturėjo galimybės susipažinti su šiuo reglamentu, tinkamai paskelbtu aptariamos valstybės narės kalba
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
.
Tokiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad iš minėto sprendimo
Skoma-Lux
išplaukianti taisyklė netrukdo galimybei remtis prieš privačius asmenis tomis Reglamento Nr. 1972/2003 nuostatomis, kurios buvo perimtos į ÜLTS. Vis dėlto šios taisyklės taikymo sritis gali būti ribota, jei prieš privačius asmenis Estijos institucijos remtųsi tam tikromis šių reglamentų nuostatomis, kurios nebuvo perkeltos į ÜLTS, iki oficialaus šio reglamento paskelbimo estų kalba. Pareiga prireikus išaiškinti ÜLTS ir patikrinti, ar susiklostė šios aplinkybės, tenka nacionaliniam teismui (2009 m. biželio 4 d. Sprendimo
Balbiino
,
C-560/07, Rink. p. I-4447
, 32 punktas).
Reglamentu Nr. 1972/2003 nustatomi produktai, apmokestinami mokesčiu už atsargų perteklių, nurodant šių prroduktų KN subpozicijas. Taigi nacionaliniam teismui tenka pareiga patikrinti, ar į nacionalinę teisę buvo perimta pagrindinės bylos aplinkybių atsiradimo metu taikytinos redakcijos KN su pakeitimais, padarytais Reglamentu Nr. 1789/2003, iki šio reglamento oficialaus paskelbimo estų kalba ir ar taip privatiems asmenims buvo sudarytos galimybės susipažinti su pagrindinei bylai svarbios tarifinės subpozicijos turiniu bei bendra struktūra.
Dėl pirmojo klausimo
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar sušaldyta naminių paukščių MAM priskirtina 02071410, ar 02071499 tarifinei subpozicijai.
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
RLK teigia, kad sušaldyta naminių paukščių MAM negali būti prilyginta 02071410 subpozicijoje klasifikuojamiems naminių paukščių mėsos gabalams be kaulų. Atsižvelgus į sušaldytos naminių paukščių MAM požymius ir į Reglamento Nr. 853/2004 I priedo 1.14 punkte pateiktą apibūdinimą, šį produktą reikėtų klasifikuoti 02071499 subpozicijoje.
RLK pastebi, kad laikotarpiu nuo 2004 m. vasario 16 d. iki gegužės 1 d. galiojusiais nacionalinės teisės aktais MAM buvo priskiriama 0207149911 pozicijai. Todėl ji negalėjo tikėtis, kad šis tarifinis klasifikavimas vėliau gali būti kvestionuojamas.
Estijos vyriausybės teigimu, pirmąjį klausimą reikėtų nagrinėti vadovaujantis tik ta KN, kuri galiojo 2004 m. gegužės 1 dieną. Tai, kad nacionalinės teisės aktas, pagal kurį laikotarpiu nuo 2004 m. vasario 16 d. iki gegužės 1 d. sušaldyta naminių paukščių MAM buvo klasifikuojama 0207149911 subpozicijoje, nėra svarbu. Ši vyriausybė pabrėžia, kad 2002 m. muitinė, išnagrinėjusi RLK pateiktą prašymą išduoti privalomosios tarifinės informacijos dokumentą, pripažino, kad sušaldyta naminių paukščių MAM turėtų būti klasifikuojama 02071410 subpozicijoje. Remdamasi šiuo sprendimu ieškovė pagrindinėje byloje tęsė šios rūšies produktų importą iki 2004 m. gegužės 1 d., nepaisant to, kad 2004 m. vasario 16 d. Estijoje įsigaliojo teisės aktas, kuriuo šis produktas klasifikuojamas 0207149911 pozicijoje.
Estijos vyriausybė primena, kad pagal KN paaiškinimus 02071499„subpozicijoje klasifikuojami valgomieji mėsos subproduktai, būtent širdys, skiauterės, pakarūklai, tačiau neklasifikuojamos kepenys“. Bet pagrindinėje byloje neginčijama, kad nagrinėjamuose produktuose visiškai nėra šios rūšies mėsos subproduktų. Tarifinis klasifikavimas turi būti nustatomas atsižvelgiant į esminius šių produktų, šiuo atveju naminių paukščių mėsos, požymius. Todėl sušaldyta naminių paukščių MAM klasifikuotina 02071410 subpozicijoje.
Komisija pritaria šiai nuomonei. Nei subpozicijų 02071410 ir 02071499 aprašymuose, nei jų paaiškinimuose nenurodoma, kuo skiriasi mėsa nuo mėsos subproduktų. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytas nagrinėjamų produktų aprašymas atitinka ne mėsos subproduktų aprašymą, bet sušaldytų naminių vištų mėsos be kaulų gabalų, priskiriamų 02071410 subpozicijai, aprašymą.
Teisingumo Teismo atsakymas
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, siekiant teisinio saugumo ir palengvinti kontrolę, prekių tarifinį klasifikavimą lemiantis kriterijus paprastai turi būti nustatomas atsižvelgiant į jų objektyvius požymius ir objektyvias savybes, apibrėžtas KN pozicijos ir skyriaus ar skirsnio pastabų formuluotėse (žr., be kita ko, 2007 m. vasario 15 d. Sprendimo
RUMA
, C-183/06, Rink. p. I-1559, 27 punktą ir 2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo
Medion ir Canon Deutschland
,
C-208/06 ir C-209/06, Rink. p. I-7963
, 34 punktą).
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad KN ir SS paaiškinimai savo ruožtu labai prisideda prie įvairių tarifinių pozicijų taikymo srities aiškinimo, tačiau privalomos teisinės galios jie neturi. Todėl šių aiškinimo taisyklių turinys turi atitikti KN nuostatas ir negali keisti jų taikymo srities (2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo
Intermodal Transports
, C-495/03, Rink. p. I-8151, 48punktas; 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
Possehl Erzkontor
, C-445/04, Rink. p. I-10721, 20 punktas ir 2006 m. vasario 16 d. Sprendimo
Proxxon
, C-500/04, Rink. p. I-1545, 22 punktas).
Kadangi 02071499 subpozicijos antraštėje tėra vienas žodis „kiti“, reikia vadovautis visa 0207 pozicija. Iš šios pozicijos antraštės „Naminių paukščių, nurodytų 0105 pozicijoje, mėsa ir valgomieji mėsos subproduktai, švieži, atšaldyti arba sušaldyti“ matyti, kad ji apima žmonių maistui galimą naudoti naminių paukščių mėsą ir jos subproduktus.
Kalbant apie sušaldytos mėsos gabalus ir mėsos subproduktus, priskirtus vienintelei šioje byloje svarbiai 020714 subpozicijai, pažymėtina, jog KN atskiriami mėsos „gabalai“ nuo mėsos „subproduktų“, toliau skirstomų į dvi subkategorijas, kurių viena specialiai skirta kepenims (02071491), o kita – likusi – visiems kitų rūšių subproduktams (02071499).
Kadangi subpozicijoje 020714, be mėsos gabalų ir mėsos subproduktų, nenurodyta jokia kita kategorija, šioje subpozicijoje klasifikuojamas, tačiau pirmai iš minėtų kategorijų nepriklausantis produktas gali būti priskiriamas tik antrajai kategorijai. Reikia pažymėti, kad ši subpozicijos 020714 struktūra atitinka įprastą žodžio „mėsos subproduktai“ reikšmę, apimančią valgomąsias dalis, kitas nei žmonių maistui skirtų gyvulių mėsa.
Todėl reikia išnagrinėti, ar tokie produktai, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, priklauso, kaip teigia RLK, kitų nei kepenys subproduktų kategorijai, kuriai taikoma subpozicija 02071499.
KN paaiškinimuose patikslinama, kad šioje subpozicijoje klasifikuojami valgomieji mėsos subproduktai, kaip antai širdys, skiauterės, pakarūklai ir naminių paukščių kojos.
Nagrinėjamu atveju tiek iš nutarties pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, tiek iš Teisingumo Teismui pateiktų pastabų matyti, kad prieš užšaldant pagrindinėje byloje nagrinėjamas produktas yra sudarytas iš mėsos likučių ir mechaniniu būdu nuo kaulų atskirtos minkštųjų audinių substancijos, atitinkančios Reglamento Nr. 853/2004 I priedo 1.14 punkte pateikiamo MAM aprašymą.
Darytina išvada, kad tokie produktai, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, negali būti klasifikuojami 02071499 supozicijoje, nes jų objektyvūs požymiai ir objektyvios savybės neatitinka šioje subpozicijoje nurodytų mėsos subproduktų požymių ir savybių.
Taigi, šie produktai priklauso 02071410 subpozicijai.
Galiausiai aplinkybė, kad prieš Estijos Respublikai įstojant į Europos Sąjungą Estijos muitinės tarnybos klasifikavo šios rūšies produktuis tam tikroje kitoje subpozicijoje, neturi poveikio nuo 2004 m. gegužės 1 d. šioje valstybėje narėje taikytinų Bendrijos teisės aktų aiškinimui.
Atsižvelgiant į šiuos motyvus į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamentas Nr. 2658/87 su pakeitimais, padarytais Reglamentu Nr. 1789/2003, turi būti aiškinamas taip, kad produktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, iš žmonių maistui naudoti skirtos sušaldytos MAM, gautos mechaninėmis priemonėmis iškaulinėjus namines vištas, turi būti klasifikuojami KN 02071410 subpozicijoje.
Dėl antrojo klausimo pirmos dalies
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 1 ir 2 dalimis draudžiamas ÜLTS numatytas ūkio subjekto perteklinių atsargų skaičiavimo metodas, pagal kurį pereinamojo laikotarpio atsargoms taikomas 1,2 dydžio koeficientas.
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
RLK tvirtina, kad Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsniu draudžiamas ÜLTS 6 straipsnyje numatytas pereinamojo laikotarpio atsargų skaičiavimo metodas tiek, kiek juo taikomas 1,2 dydžio koeficientas, nes šis skaičiavimo metodas neleidžia tiksliai nustatyti šių atsargų ir užtikrinti, kad mokestis už atsargų perteklių būtų proporcingas.
Estijos vyriausybė mano priešingai, kad 1,2 dydžio koeficientas atitinka Reglamentu Nr. 1972/2003 siekiamą tikslą. Ji teigia, kad šis reglamentas nei riboja, nei draudžia taikyti tokį koeficientą ir palieka valstybėms narėms laisvę pasirinkti prie vietinių aplinkybių pritaikytą skaičiavimo metodą. Šiuo koeficientu padidinamos visų ūkio subjektų pereinamojo laikotarpio atsargos siekiant atsižvelgti į ekonomikos augimą per kelerių metų iki Estijos Respublikos įstojimo į Europos Sąjungą laikotarpį.
Savo rašytiniuose dokumentuose rėmusi RLK poziciją, teismo posėdyje Komisija prisijungė prie Estijos vyriausybės pozicijos.
Teisingumo Teismo atsakymas
Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 2 dalyje nėra jokių nuostatų, reikalaujančių iš valstybių narių ar draudžiančių joms apskaičiuojant atsargų perteklių ūkio subjektų pereinamojo laikotarpio atsargoms taikyti vienodą dauginimo koeficientą (minėto sprendimo
Balbiino
47 punktas).
Šioje nuostatoje numatyta, kad, nustatydamos kiekvieno turėtojo perteklines atsargas, naujosios valstybės narės, be kita ko, atsižvelgia į „vidutines atsargas, turėtas iki įstojimo“. Nesant tikslesnių nuostatų dėl atskaitinio laikotarpio ar turimų atsargų vidurkio apskaičiavimo, tokia formuluotė suteikia valstybėms narėms diskreciją nustatant kriterijus, kuriais remiantis šie įrodymai įgyvendinami paisant aptariamo reglamento tikslų ir bendrųjų Bendrijos teisės principų (minėto sprendimo
Balbiino
37 punktas).
Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 2 dalyje pateiktas neišsamus tam tikrų ūkio subjektų atsargų pertekliaus apskaičiavimo kriterijų sąrašas, paliekant valstybėms narėms teisę jį papildyti atsižvelgiant į tai, ką jos manys esant prasminga, ir šiuo klausimu jų turimą diskreciją (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo
Balbiino
47 punktą).
Iš pirmo žvilgsnio, 1,2 dydžio koeficiento taikymas pereinamojo laikotarpio atsargoms naudingas ūkio subjektams, nes leidžia sumažinti atsargų perteklių. Iš Estijos vyriausybės pateiktų paaiškinimų išplaukia, kad šis koeficientas buvo nustatytas remiantis Estijos žemės ūkio gamybos augimo marža, stebėta per 2000–2004 metų laikotarpį. Taigi šis koeficientas leidžia aktualizuoti vidutines kiekvienų 2000–2003 metų gegužės 1 d. konstatuotas atsargas, atsižvelgiant į minėtą maržą, ir nustatyti pereinamojo laikotarpio bei kartu – perteklines atsargas, kurios proporcingai atspindėtų visame Estijos žemės ūkio sektoriuje nuo 2000 m. gegužės 1 d. iki 2004 m. gegužės 1 d. stebėtą augimą. Taip jis padeda sukurti objektyvų pagrindą palyginti 2004 m. gegužės 1 d. atsargas ir vidutines atsargas, turėtas ketverių ankstesnių metų gegužės 1 dieną (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo
Balbiino
48 punktą).
Atsižvelgiant į šiuos požymius, tokio koeficiento taikymas nekelia grėsmės nei Reglamentu Nr. 1972/2003 siekiamiems tikslams, nei proporcingumo ir vienodo požiūrio principams (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo
Balbiino
49 punktą).
Todėl Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 2 dalimi nedraudžiama taikyti dauginimo koeficiento, kaip antai numatyto ÜLTS 6 straipsnio 1 dalyje, pereinamojo laikotarpio atsargoms apskaičiuoti (minėto sprendimo
Balbiino
50 punktas).
Šiomis aplinkybėmis į antrojo prejudicinio klausimo pirmą dalį reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1972/2003 4 straipsnio 2 dalimi nedraudžiama nacionalinė nuostata, kaip antai ÜLTS 6 straipsnis, pagal kurią ūkio subjekto atsargų perteklius nustatomas iš faktiškai 2004 m. gegužės 1 d. turėtų atsargų atimant pereinamojo laikotarpio atsargas, kurios apibrėžiamos kaip vidutinės kiekvienų paskutinių ketverių veiklos metų gegužės 1 dieną turėtos ūkio subjekto atsargos, padaugintos iš 1,2 koeficiento, atitinkančio atitinkamoje valstybėje narėje per tą patį laikotarpį stebėtą žemės ūkio gamybos augimą.
Dėl antrojo prejudicinio klausimo antros dalies
Atsižvelgiant į atsakymą į antrojo klausimo pirmą dalį, nereikia nagrinėti šio klausimo antros dalies.
Dėl trečiojo klausimo
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar Reglamentas Nr. 1972/2003 draudžia rinkti mokestį už ūkio subjekto atsargų perteklių, jeigu jis gali įrodyti, kad negavo naudos parduodamas atsargas po 2004 m. gegužės 1 dienos.
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
RLK pabrėžia, kad Reglamentu Nr. 1972/2003 siekiama kovoti su spekuliacija. Tačiau pagrindinėje byloje taip nėra. Viena vertus, nagrinėjamų produktų pobūdis neleidžia spekuliuoti jų kaina. Sušaldytos naminių paukščių MAM kaina Estijos Respublikai įstojus į Europos Sąjungą nepakito. Bendrijoje šie produktai nesuteikia teisės į eksporto grąžinamąsias išmokas ar kokią nors kitą paramos priemonę, skirtą padengti Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje egzistuojantį kainų skirtumą. Kita vertus, visas RLK įsigytas produkto kiekis buvo skirtas jos pačios poreikiams tenkinti ir atitiko normalaus dydžio gamybai skirtas atsargas.
RLK tvirtina, kad mokesčio už atsargų perteklių įvedimas turi atitikti proporcingumo ir bendruosius Bendrijos teisės principus, bei šiuo atžvilgiu nurodo 2001 m. spalio 11 d. Nutartį
William Hinton & Sons
(
C-30/00, Rink. p. I-7511
). Tačiau kadangi iš pagrindinėje byloje nagrinėjamų perteklinių atsargų nebuvo gauta jokios naudos, RLK mano, kad iš jos reikalaujama sumokėti neproporcingo dydžio mokestį. Jei Reglamentas Nr. 1972/2003 lemia apmokestinimą tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, jis turi būti pripažintas neteisėtu remiantis proporcingumo principu. Tokiu atveju jis yra ne atgrasančio poveikio apmokestinimo, bet sankcijų, kuriomis siekiama užkirsti kelią tam tikrų produktų turėjimui, sistema.
Estijos vyriausybė ir Komisija mano, kad vieno ūkio subjekto, kuris neturėjo naudos iš perteklinių atsargų pardavimo, apmokestinimas atitinka Reglamento Nr. 1972/2003 tikslą.
Komisijos teigimu, šiuo reglamentu siekiama ne užkirsti kelią ūkio subjektų veiksmams, o bendraisiais Europos Bendrijos tikslais apsaugoti gerą bendro rinkų organizavimo veikimą.
Teisingumo Teismo atsakymas
Iš Reglamento Nr. 1972/2003 1 ir 3 konstatuojamųjų dalių išplaukia, kad juo siekiama apsaugoti bendrą rinkų organizavimą pasitelkus atgrasančių mokesčių už perteklines atsargas sistemą naujosiose valstybėse narėse ir išvengiant, kad tam tikri žemės ūkio produktai spekuliuojant nebūtų dirbtinai įvežami į jų teritoriją laukiant plėtros. Taigi tai yra bandymas išvengti bendro rinkos dezorganizavimo neįprastais prekybos srautais (minėto sprendimo
Balbiino
57 punktas).
Šis reglamentas skirtas ne taikyti sankcijas už spekuliacinius ūkio subjektų veiksmus, bet, viena vertus, numačius atgrasančių mokesčių sistemą, užkirsti kelią atsargų kaupimui spekuliaciniais tikslais ir, kita vertus, neutralizuoti jų turėtojų laukiamą ekonominę naudą (minėto sprendimo
Balbiino
69 punktas).
Todėl Reglamentu Nr. 1972/2003 nustatytas mokestis už atsargų perteklių, skirtas apsaugoti bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą, taikomas visoms perteklinėms atsargoms šio reglamento prasme, nesvarbu, ar jų turėtojai iš tikrųjų gavo naudos iš jų pardavimo (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo
Balbiino
71 punktą).
Taigi į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamentu Nr. 1972/2003 nedraudžiama taikyti mokesčio už ūkio subjekto atsargų perteklių, net jeigu jis galėtų įrodyti, kad negavo naudos parduodamas šias atsargas po 2004 m. gegužės 1 dienos.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo su pakeitimais, padarytais 2003 m. rugsėjo 11 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1789/2003, turi būti aiškinamas taip, kad produktai, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, iš žmonių maistui naudoti skirtos sušaldytos mechaniškai atskirtos mėsos, gautos mechaninėmis priemonėmis iškaulinėjus namines vištas, turi būti klasifikuojami Kombinuotosios nomenklatūros 02071410 subpozicijoje.

2.
2003 m. lapkričio 10 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1972/2003 dėl prekybai žemės ūkio produktais skirtų pereinamojo laikotarpio priemonių, kurios turi būti patvirtintos dėl Čekijos, Estijos, Kipro, Latvijos, Lietuvos, Vengrijos, Maltos, Lenkijos, Slovėnijos ir Slovakijos įstojimo, su pakeitimais, padarytais 2004 m. vasario 10 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 230/2004, 4 straipsnio 2 dalimi nedraudžiama nacionalinė nuostata, kaip antai Mokesčio už atsargų perteklių įstatymo (Üleliigse laovaru tasu seadus) su pakeitimais, padarytais 2007 m. sausio 25 d., 6 straipsnis, pagal kurią ūkio subjekto atsargų perteklius nustatomas iš faktiškai 2004 m. gegužės 1 d. turėtų atsargų atimant pereinamojo laikotarpio atsargas, kurios apibrėžiamos kaip vidutinės kiekvienų paskutinių ketverių veiklos metų gegužės 1 dieną turėtos ūkio subjekto atsargos, padaugintos iš 1,2 koeficiento, atitinkančio atitinkamoje valstybėje narėje per tą patį laikotarpį stebėtą žemės ūkio gamybos augimą.

3.
Reglamentu Nr. 1972/2003 nedraudžiama taikyti mokesčio už ūkio subjekto atsargų perteklių, net jeigu jis galėtų įrodyti, kad negavo naudos parduodamas šias atsargas po 2004 m. gegužės 1 dienos.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: estų.