CELEX: 62008CJ0344
Vadon élő állat- és növényfajok védelme
A 338/97/EK rendelet B. mellékletében felsorolt fajok
E fajok példányai megszerzésének jogszerűségére vonatkozó bizonyíték
Bizonyítási teher
Ártatlanság vélelme
Védelemhez való jog

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9-i 338/97/EK tanácsi rendelet (
HL 1997. L 61., 1. o.
, magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 3. kötet, 136. o.) 8. cikke (5) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet a T. Rubach ellen a természet védelmére vonatkozó lengyel jogszabályok megsértése miatt indult büntetőeljárásban terjesztették elő.
Jogi háttér
A veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény
A veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló, Washingtonban, 1973. március 3-án aláírt egyezmény (
az Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára
, 993. kötet, I-14537. sz.; a továbbiakban: CITES) célja annak biztosítása, hogy a mellékleteiben felsorolt fajták, illetve azok részei vagy származékai nemzetközi kereskedelme ne veszélyeztesse a természetes élőhelyek védelmét, valamint a vadon élő fajok fenntartható hasznosítását.
A fenti egyezménynek az Európai Közösségen belüli végrehajtására a veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló egyezmény Közösségen belüli végrehajtásáról szóló, 1982. december 3-i 3626/82/EGK tanácsi rendelet (
HL L 384., 1. o.
) alapján került sor hatállyal. Ezt a rendeletet hatályon kívül helyezte a 338/97 rendelet, amelyet 1. cikke második bekezdése értelmében a CITES céljainak, elveinek és rendelkezéseinek megfelelően kell alkalmazni.
A közösségi jog
A 338/97 rendelet 8. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„A kereskedelmi tevékenységek ellenőrzésére vonatkozó előírások
(1)   Az A. mellékletben felsorolt fajok példányainak megvétele, a vételükre való ajánlat tétele, azok kereskedelmi célú beszerzése, kereskedelmi célú árubemutatása, kereskedelmi nyereséget célzó felhasználása és eladása, kereskedelmi áru jellegű tartása, eladási ajánlata vagy eladásra történő szállítása tilos.
[…]
(5)   Az (1) bekezdésben említett tilalmakat kell alkalmazni a B. mellékletben felsorolt fajok példányaira is, kivéve ha az érintett tagállam illetékes hatósága számára bizonyítani lehet [helyesen: bizonyítékkal rendelkezik arra, hogy az ilyen példányok beszerzése és – amennyiben azok a Közösség területén kívülről származnak – behozatala a vadon élő állat- és növényfajok megőrzésére vonatkozó egyéb közösségi jogszabályokkal összhangban történt.
[…]”
Az említett rendelet 16. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Szankciók
(1)   A tagállamok megfelelő intézkedéseket tesznek annak érdekében, hogy e rendeletnek legalább a következő megsértéseit szankcionálják:
a)
a példányok Közösségbe történő behozatala vagy onnan történő kivitele vagy újrakivitele a megfelelő engedély vagy bizonyítvány nélkül vagy hamis, hamisított vagy érvénytelen engedéllyel vagy bizonyítvánnyal vagy olyan engedéllyel vagy bizonyítvánnyal, amelyet az illetékes hatóság engedélye nélkül változtattak meg;
b)
a rendelet alapján kiállított engedélyen vagy bizonyítványon rögzített feltételek megsértése;
[…]
j)
példányok megvásárlása vagy azokra vételi ajánlat tétele, kereskedelmi célú beszerzésük, használatuk kereskedelmi nyereség céljából, kereskedelmi célú nyilvános árubemutatásuk, eladásuk, kereskedelmi célú tartásuk, eladási ajánlatuk vagy eladásra történő szállításuk a 8. cikkel ellentétben;
[…]
(2)   Az (1) bekezdésben említett intézkedéseknek meg kell felelniük a jogsértés jellegének és súlyosságának, és előírásokat kell tartalmazniuk a példányok lefoglalására és – adott esetben – azok elkobzására.
[…]
(4)   Amennyiben a B. vagy a C. mellékletben felsorolt fajok valamelyikének egy élő példánya érvényes engedély vagy bizonyítvány nélkül érkezik a Közösségbe történő beléptetés helyére, a példányt le kell foglalni vagy el lehet kobozni, vagy ha a címzett visszautasítja a példány átvételét, akkor a tagállam beléptetési pont szerint illetékes hatóságai – adott esetben – megtagadhatják a szállítmány beléptetését és kötelezhetik a szállítmányozót a példány visszaszállítására annak eredeti indítási helyére.”
A 338/97 rendelet B. melléklete az
Arachnida
osztályba és
Araneae
rendbe sorolja a
Brachypelma
nemzetségbe tartozó pókokat.
A nemzeti jog
Az alapügyben alkalmazandó nemzeti rendelkezéseket elsősorban a természet védelméről szóló, 2004. április 16-i törvény (Dz. U. 92. szám, 880. alszám; a továbbiakban: a természet védelméről szóló törvény) tartalmazza, amely megismétli a CITES rendelkezéseit és a vonatkozó közösségi szabályozást.
A természet védelméről szóló törvény 61. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az Európai Unió jogának előírásai alapján korlátozások alá eső fajok körébe tartozó növények és állatok, valamint ezek felismerhető részeinek és származékainak az államhatáron át történő szállításához, a (2) bekezdésben foglaltakra figyelemmel, a környezetvédelmi ügyekért felelős miniszter engedélye szükséges.”
E törvény 64. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A 61. cikk (1) bekezdése szerinti, a kétéltűek, hüllők, madarak vagy emlősök körébe tartozó állatok birtokosai és tenyésztői kötelesek ezen állatokat a nyilvántartásba írásban bejelenteni.
(2)   Az (1) bekezdés szerinti bejelentési kötelezettség nem vonatkozik:
1)
az állatkertekre;
2)
a 61. cikk (1) bekezdése szerinti állatok kereskedelmével iparszerűen foglalkozó személyekre;
3)
állatok ideiglenes tartására gyógyításuk vagy rehabilitációjuk céljából.
(3)   Az (1) bekezdés szerinti nyilvántartást az állatok tartásának vagy tenyésztésének helye szerint illetékes Starosta [körzeti elnök] vezeti.
[…]
(5)   A nyilvántartásba történő bejelentésre és az onnan való törlésre vonatkozó kötelezettség az állat beszerzésének vagy elidegenítésének, belföldre történő behozatalának vagy kivitelének, birtokbavételének, elvesztésének vagy elhullásának a napjától áll fenn. A bejegyzés vagy a törlés iránti kérelmet az illetékes Starostánál az e kötelezettség keletkezésétől számított 14 napon belül kell benyújtani.
[…]
(8)   A Starosta a nyilvántartásba történt bejegyzést igazolás kiállításával tanúsítja.
(9)   A (2) bekezdés 2. pontja szerinti személyek kötelesek a (4) bekezdés 11. pontja szerinti dokumentum eredeti vagy egy másolati példányát megőrizni, és az állat értékesítésével egyidejűleg átadni. Az állat eladójának egy megfelelő másolatot folyamatos sorszámmal, a kiállítás időpontjának megjelölésével, pecséttel és saját aláírásával kell ellátnia, és adatokat kell szolgáltatnia azon állatok számára és – amennyiben az eredeti dokumentum több fajt érint – fajára vonatkozóan, amelyekre a dokumentumot kiállították.
[…]”
E törvény 128. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Aki
[…]
2)
a következő cselekmények valamelyikének megvalósításával a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló európai uniós jogi előírásokat megsérti:
[…]
d)
a meghatározott növény- és állatfajok példányainak elidegenítésre vagy megszerzésre történő felkínálása, beszerzése vagy megszerzése, anyagi haszonszerzést célzó használata vagy nyilvános közszemlére tétele, elidegenítése, értékesítési célú tartása vagy szállítása,
[…]
3 hónaptól 5 évig tartó szabadságvesztéssel büntetendő.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy T. Rubach terráriumtőzsdéken a
Brachypelma Albopilosum
nemzetségbe tartozó egzotikus pókokat szerzett be, amely védett egyed a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt állatfajok körébe tartozik, illetve hogy e pókokat szaporítani, majd internetes árverés keretében értékesíteni kezdte 2006. február és október hónapja között.
E cselekmények miatt T. Rubach ellen a természet védelméről szóló törvény 128. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti 46 bűncselekmény miatt büntetőeljárás indult.
2007. október 26-i ítéletével a Sąd Rejonowy w Kościanie (a kościani kerületi bíróság) a vádlottat felmentette a terhére rótt bűncselekmények vádja alól, mivel álláspontja szerint magatartása nem valósította meg a terhére rótt bűncselekmény tényállását.
A prokurator Rejonowy w Kościanie (kościani kerületi ügyész) által benyújtott fellebbezést követően a Sąd Okręgowy w Poznaniu (a poznańi járási bíróság) 2008. április 2-án teljes egészében hatályon kívül helyezte az említett ítéletet, és az elsőfokú bíróságot új eljárásra utasította.
A Sąd Rejonowy w Kościanie az új eljárás keretében úgy ítélte meg, hogy a nemzeti jognak a fellebbviteli bíróság általi értelmezése, amely köti az új eljárást lefolytató bíróságot, ahhoz vezethet, hogy a terhelt a büntetőjogi felelőssége alól csak akkor mentesülhet, ha az állatok származásának bizonyításához vagy bemutatja a természet védelméről szóló törvény 64. cikkének (1) bekezdése értelmében az értékesített állatok tekintetében a nyilvántartásba történt bejelentésről szóló igazolást, vagy olyan bizonyítékokat szolgáltat, amelyek lehetővé teszik ezen állatok származásának rekonstruálását és az állatokat ezt megelőzően birtokló vagy tenyésztő személy, illetve személyek egyértelmű azonosítását.
Az első bizonyíték vonatkozásában a Sąd Rejonowy w Kościanie kérdést intézett a Starostwo Powiatowe w Kościaniéhoz (a kościani körzeti közigazgatási hivatal). E hatóság álláspontja azt tükrözi, hogy a terhelt nem jegyeztethette be a fenti nyilvántartásba a szóban forgó példányokat, mivel azok pókszabásúak, tehát bejegyzésük nem volt kötelező. Ezt a körülményt a lengyel kormány is megerősítette írásbeli észrevételeiben.
Azonban a Sąd Rejonowy w Kościanie álláspontja szerint ha a vádlott köteles lenne valamely olyan dokumentumot bemutatni, amelyet a nemzeti jog szerint nem kell beszereznie, miközben nem köteles arra, hogy a szóban forgó állatok származását illetően különös ismeretekkel rendelkezzen, nem mentesülhetne a büntetőjogi felelőssége alól.
E körülmények között a Sąd Rejonowy w Kościanie az eljárást felfüggesztette, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„[A 338/97 rendelet] B. melléklet[é]ben felsorolt (kétéltűnek, hüllőnek, madárnak vagy emlősnek nem minősülő) állatok birtokosa […][a fenti rendelet 8. cikkének (5) bekezdése] értelmében és az ártatlanság vélelmére tekintettel miként bizonyíthatja, hogy példányait a vadon élő állat- és növényfajokra vonatkozó jogszabályokkal összhangban szerezte be[…]?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A Bíróság elé terjesztett észrevételek
A lengyel kormány azt javasolja, hogy a Bíróság a kérdést előterjesztő bíróságnak azt a választ adja, hogy a 338/97 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése, amely valamely kereskedelmi tevékenység folytatásának lehetőségét – e rendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében – a fenti rendelet B. mellékletében felsorolt fajok példányai jogszerű megszerzésének bizonyításától teszi függővé, az illetékes nemzeti hatóság előtt alkalmazandó bizonyítási szabályokra utal. Ha büntetőbíróság jár el, e körülmény bizonyítását a büntetőeljárás elveinek megfelelően kellene meghatározni, amelyek előírják, hogy a tények megállapításához minden lehetséges bizonyítási eszközt fel kell használni, valamint hogy a nem tisztázható kétségeket a vádlott javára kell figyelembe venni.
A spanyol kormány azt javasolja, hogy a Bíróság úgy válaszolja meg a kérdést, hogy a B. mellékletben szereplő minden példány származása jogszerűségének bizonyítását elő kell írni, fenntartva a tagállamok CITES alapján illetékes közigazgatási hatóságai részére e bizonyítékok értékelésének feladatát, ami – mindenesetre – lehetővé teszi a szóban forgó példányok jogszerű származásának nyomonkövethetőségét.
Az Európai Közösségek Bizottsága szerint a kérdést előterjesztő bíróság kérdésére azt a választ kell adni, hogy a 338/97 rendelet 8. cikke (5) bekezdése rendelkezéseinek esetleges megsértése szankcionálására irányuló büntetőeljárás során – az ilyen büntetőeljárást szabályozó közösségi rendelkezések hiányában – a nemzeti bíróság általában a nemzeti jogot alkalmazza, a közösségi jog alapján értelmezve azt, és biztosítva ez utóbbi teljes érvényesülését. A bizonyítási teher megosztását illetően a Bizottság úgy véli – figyelemmel arra a tényre, hogy a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt fajok példányainak kereskedelmi célú felhasználására vonatkozó tilalom főszabály szerint alkalmazandó –, hogy a büntetőeljárásban az ügyésznek kell bizonyítania, hogy T. Rubach a védett fajok példányait kereskedelmi célra használta fel. Azonban T. Rubachnak kellene bizonyítania, hogy jogszerűen jutott e példányok birtokába, ami lehetővé tenné számára, hogy mentesüljön a büntetőjogi felelősség alól.
A Bíróság válasza
Ahogyan az az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben foglaltak összességéből következik, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy egyrészt a 338/97 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése alapján melyek az alapügyben érintetthez hasonló, e rendelet B. mellékletében felsorolt állatfajok példányaira vonatkozó tevékenységekkel kapcsolatos büntetőeljárásban megengedett bizonyítási eszközök, és másrészt mi a bizonyítási teher helyes megosztása az ilyen példányok megszerzése jogszerűségének megállapítása tekintetében.
A fenti rendelet A. és B. mellékletében felsorolt fajok példányainak védelmére létrehozott rendszer célja a vadon élő állat- és növényfajok lehető legszélesebb körű védelmének biztosítása kereskedelmük szabályozásával, a CITES céljainak, alapelveinek és rendelkezéseinek tiszteletben tartásával.
Nem vitatott, hogy a 338/97 rendelet kizárólag az A. mellékletében felsorolt fajok tekintetében tartalmaz általános behozatali és forgalmazási tilalmat (a C-219/07. sz. Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers és Andibel ügyben 2008. június 19-én hozott ítélet [EBHT 2008., I-4475. o.] 18. pontja).
Amint azt a Bíróság kimondta, a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt fajok példányainak kereskedelmi célú felhasználása engedélyezett, amennyiben az e rendelet 8. cikkének (5) bekezdése szerinti feltételek teljesülnek (a C-510/99. sz. Tridon-ügyben 2001. október 23-án hozott ítélet [EBHT 2001., I-7777. o.] 44. pontja). Ugyanis a fenti rendelet 8. cikke szerinti forgalmazási tilalom nem alkalmazható, ha az érintett tagállam illetékes hatósága bizonyítékkal rendelkezik arra, hogy az ilyen példányok beszerzése és behozatala – amennyiben azok a Közösség területén kívülről származnak – a vadon élő állat- és növényfajok megőrzésére vonatkozó egyéb közösségi jogszabályokkal összhangban történt.
E rendelkezésekre tekintettel fontos tehát megállapítani, hogy a 338/97 rendelet nem határozza meg pontosan azon bizonyítási eszközök körét, amelyeket a fenti rendelet 8. cikke (5) bekezdése szerinti feltételeknek megfelelően az e rendelet B. mellékletében felsorolt fajok példányai jogszerű megszerzésének bizonyításakor alkalmazni kell, így különösen akkor, amikor azok fogságban születtek a Közösség területén. A tagállamok illetékes hatóságainak feladata tehát azon bizonyítási eszközök meghatározása, amelyek segítségével megállapítható, hogy a fenti feltételek teljesülnek. Ezen eszközök magukban foglalják az ugyanezen rendelet szerinti engedélyeket vagy bizonyítványokat, vagy bármely más megfelelő dokumentumot, amelyet az illetékes nemzeti hatóság arra alkalmasnak ítél.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy mivel a bizonyíték fogalma közösségi jogi szinten nem szabályozott, főszabály szerint minden olyan bizonyítási eszköz elfogadható, amelynek elfogadását a tagállamok eljárásjogai hasonló eljárásokban megengednek. Ebből következően az alapügyben érintetthez hasonló helyzetben a nemzeti hatóságoknak kell a bizonyításra vonatkozó nemzeti joguk elvei alapján meghatározniuk, hogy az előttük folyamatban lévő konkrét ügyben az összes körülmény figyelembevételével sikerült-e bizonyítani, hogy a 338/97 rendelet 8. cikkének (5) bekezdése szerinti feltételek teljesültek (lásd ebben az értelemben a C-310/98. és C-406/98. sz., Met-Trans és Sagpol egyesített ügyekben 2000. március 23-án hozott ítélet [EBHT 2000., I-1797. o.] 29. és 30. pontját).
A kérdést előterjesztő bíróság kérdésére ezen első szempont tekintetében azt a választ kell adni, hogy a 338/97 rendelet nem korlátozza az e rendelet B. mellékletében felsorolt fajták példányai jogszerű megszerzésének megállapításához felhasználható bizonyítási eszközök körét, valamint hogy a fenti példányok megszerzése jogszerűségének megítélésénél főszabály szerint minden olyan bizonyítási eszköz elfogadható, amelynek elfogadását az érintett tagállam eljárásjoga hasonló eljárásokban megengedi.
Ami másodsorban a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt állatfajok példányai megszerzése jogszerűségének megállapítása tekintetében a bizonyítási teher megosztását illeti, az ártatlanság vélelme elvére tekintettel emlékeztetni kell arra, hogy az ártatlanság vélelme, amint az különösen az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én aláírt európai egyezmény 6. cikkének (2) bekezdéséből következik, az alapvető jogok részét képezi, amelyek a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően – amelyet az Egységes Európai Okmány preambuluma, valamint az EU-Szerződés 6. cikkének (2) bekezdése is megerősít – a közösségi jogrend védelme alatt állnak (lásd különösen a C-199/92. P. sz., Hüls kontra Bizottság ügyben hozott ítélet [EBHT 1999., I-4287. o.] 149. pontját és a C-235/92. P. sz., Montecatini kontra Bizottság ügyben hozott ítélet [EBHT 1999., I-4539. o.] 175. pontját).
Az ártatlanság vélelmének célja annak mindenki számára való biztosítása, hogy valamely jogsértés elkövetésében nem minősítik bűnösnek, és nem kezelik bűnösként addig, amíg a bűnösségét bíróság meg nem állapította (lásd az EJEB 2004. október 28-i Y. B. és társai kontra Törökország ítéletet, 48173/99. és 48319/99. sz., 43. §).
Hangsúlyozni kell, hogy a 338/97 rendelet A. és B. mellékletében felsorolt fajok példányainak védelmére szolgáló rendszer létrehozása nem érinti azt az általános kötelezettséget, hogy a büntetőeljárásban a vádhatóságnak kell bizonyítania, hogy a vádlott a 338/97 rendelet B. mellékletében felsorolt, a hatályos jogszabályok által védett fajok példányait kereskedelmi célra használta fel.
A vádlottnak mindenesetre joga van védekezni a büntetőjogi felelősségének megállapításával szemben, annak a 338/97 rendelet 8. cikke (5) bekezdése rendelkezései alapján való bizonyításával, hogy – a fenti rendelkezés szerinti feltételeknek megfelelően – jogszerűen jutott az említett példányok birtokába, és joga van e célból minden, az alkalmazandó eljárásjog által megengedett bizonyítási eszközt felhasználni.
Következésképpen az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 338/97 rendelet 8. cikkének (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés megszegésével vádolt személy ellen indított büntetőeljárásban az e rendelet B. mellékletében felsorolt állatfajok példányai megszerzése jogszerűségének megítélésénél főszabály szerint minden olyan bizonyítási eszköz elfogadható, amelynek elfogadását az érintett tagállam eljárásjoga hasonló eljárásokban megengedi. Tekintettel továbbá az ártatlanság vélelmének elvére, mindezen eszközök e személy rendelkezésére állnak annak bizonyításához, hogy a fenti rendelkezés szerinti feltételeknek megfelelően jogszerűen jutott az említett példányok birtokába.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

A vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9-i 338/97/EK tanácsi rendelet 8. cikkének (5) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelkezés megszegésével vádolt személy ellen indított büntetőeljárásban az e rendelet B. mellékletében felsorolt állatfajok példányai megszerzése jogszerűségének megítélésénél főszabály szerint minden olyan bizonyítási eszköz elfogadható, amelynek elfogadását az érintett tagállam eljárásjoga hasonló eljárásokban megengedi. Tekintettel továbbá az ártatlanság vélelmének elvére, mindezen eszközök e személy rendelkezésére állnak annak bizonyításához, hogy a fenti rendelkezés szerinti feltételeknek megfelelően jogszerűen jutott az említett példányok birtokába.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: lengyel.