CELEX: 62007CJ0505
Преюдициално запитване
Обща организация на пазара на мазнини и масла
Регламент №136/66/ЕИО
Член 12а
Съхраняване на зехтин без финансиране от Общността
Правомощия на националните органи в областта на конкуренцията

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 12а от Регламент № 136/66/ЕИО на Съвета от 22 септември 1966 година относно създаването на обща организация на пазара на мазнини и масла (
ОВ L 172, стр. 3025
), изменен с Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета от (
ОВ L 210, стр. 32
, наричан по-нататък „Регламент № 136/66“), и на член 2 от Регламент № 26 на Съвета от относно прилагане на някои правила за конкуренция при производство и търговия със селскостопански продукти (
ОВ 30, стр. 993
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 1, стр. 3).
Запитването е отправено в рамките на жалба, подадена от Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (наричано по-нататък „Cecasa“) срещу решението на Tribunal de Defensa de la Competencia от 5 март 2002 г., с което на същото се отказва да бъде издадено индивидуално разрешение за създаването на общо предприятие за търговия със зехтин.
Правна уредба
Общностна правна уредба
Правната уредба, свързана с приложимостта на правилата за конкуренция в селскостопанския сектор
Съгласно първо съображение от Регламент № 26:
„[…] по силата на член [36] от Договора един от въпросите, подлежащ на уреждане в рамките на Общата селскостопанска политика е дали залегналите в Договора правила за конкуренция следва да се прилагат и за производството и търговията със селскостопански продукти […]“.
Член 1 от Регламент № 26 гласи:
„От влизането в сила на настоящия регламент, членове [81] до [86] включително от Договора и разпоредбите, приети за тяхното приложение, се прилагат, при резервата на член 2 по-долу, до всички споразумения, решения и практики съгласно член [81], параграф 1 и член [82] от Договора, които се отнасят до производството или търговията със селскостопански продукти, изброени в приложение [I] към Договора.“
Сред селскостопанските продукти, изброени в приложение I към Договора за ЕО, е посочен зехтинът.
Съгласно член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент № 26:
„1.   Член [81], параграф 1 от Договора не се отнася до тези споразумения, решения и практики по предходния член, които съставляват неразделна част от националната организация на пазара или са необходими за постигането на целите, определени в член [33] от Договора. По-специално той не се отнася до споразуменията, решенията и практиките на земеделските производители, сдруженията на земеделски производители или асоциациите на такива сдружения на само една държава членка, които се отнасят до производството или продажбата на селскостопански продукти или използването на обща техническа база за съхранение, до третирането или преработката на тези продукти и които не пораждат задължението за налагане на идентични цени освен ако Комисията не установи, че те изключват принципите на конкуренция или застрашават постигането на целите в член [33] от Договора.
2.   След консултации с държавите членки и изслушване на заинтересованите предприятия или асоциации на засегнати предприятия, както и всяко друго физическо или юридическо лице, чието изслушване счете за необходимо, Комисията има изключителна компетентност, при контрол от страна на Съда, да определи с решение, което се публикува, кои споразумения, решения и практики удовлетворяват условията по параграф 1.“
Правна уредба относно сектора на мазнини и масла
Член 12а от Регламент № 136/66 гласи:
„За регулиране на пазара при сериозно смущение на същия в определени региони на Общността, може да бъде взето решение в съответствие с предвидената в член 38 процедура да се разреши на организации, които предоставят достатъчно гаранции и са одобрени от държавите членки, да сключват договори за съхранение на зехтина, който пускат на пазара. Сред засегнатите организации се дава предимство на обединенията на производители и на техните съюзи, признати в съответствие с Регламент (ЕО) № 952/97 [на Съвета от 20 май 1997 година относно обединенията на производителите и техните съюзи (
ОВ L 142, стр. 30
)].
Мерките, посочени в първия параграф, могат да бъдат прилагани, inter alia, когато средната цена, установена на пазара през представителен период от време, е по-ниска от 95% от интервенционната цена, приложима през пазарната 1997/1998 г.
Размерът на помощта, предоставена за изпълнението на договорите и подробните правила за прилагане на настоящия член, и по-специално количествата, качествата и продължителността на съхранение на съответния зехтин, се определят в съответствие с предвидената в член 38 процедура по начин, осигуряващ значително въздействие на пазара. Помощта се предоставя чрез търг.“ [неофициален превод]
Член 38, параграф 1 от Регламент № 136/66 препраща към процедура на комитология.
От член 1 от Регламент № 952/97 е видно, че за определени региони този регламент въвежда режим за насърчаване на образуването на обединения на производители и на техните съюзи.
Текстът на член 1 от Регламент № 952/97 гласи:
„С оглед на отстраняването на констатирани в определени региони структурни недостатъци на равнище предлагане и пускане на пазара на селскостопански продукти, които недостатъци се характеризират с недостатъчна степен на организираност на производителите, настоящият регламент въвежда за тези региони режим за насърчаване на образуването на обединения на производители и на техните съюзи.“[неофициален превод]
Регламент № 952/97 е отменен, без да е заменен, считано от 3 юли 1999 г., с Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от относно подпомагане развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (
ОВ L 160, стр. 80
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 134).
От съображение 44 от Регламент №1257/1999 е видно, че като се имат предвид съществуващите помощи за обединенията на производители и техните съюзи в няколко общи организации на пазара, специфичното подпомагане на обединенията на производителите в рамките на развитието на селските райони вече не изглежда необходимо.
Текстът на съображение 11 от Регламент № 1638/98 гласи, както следва:
„като има предвид, че режимът на публично изкупуване стимулира производството, което може до доведе до дестабилизация на пазара, вследствие на това следва да се прекрати изкупуването и да се прекратят или заменят позоваванията на интервенционната цена“. [неофициален превод]
Съображение 12 от посочения регламент има следното съдържание:
„[…] за да се постигне целта, състояща се в регулиране на предлагането на зехтин в случай на сериозно смущение на пазара, е необходима схема за помощ на договорите за съхранение в частни складове, като що се отнася до тези договори, се дава предимство на обединенията на производители и на техните съюзи, признати по смисъла на [Регламент № 952/97]“. [неофициален превод]
Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2768/98 на Комисията от 21 декември 1998 година относно схемата за помощи за съхранение на зехтин в частни складове (
ОВ L 346, стр. 14
) гласи:
„Компетентните органи в държавите членки производителки сключват договори за насипно съхранение на необработен зехтин virgin в частни складове при условията, установени в настоящия регламент.“ [неофициален превод]
По силата на член 1, параграф 2 от посочения регламент Комисията може да отправи покани за участие в търг за ограничен период от време с цел да се определят помощите, които следва да се предоставят за изпълнението на договори за съхранение на зехтин в частни складове.
Национална правна уредба
Съгласно член 1 от Закон 16/1989 относно защитата на конкуренцията (Ley 16/1989 de Defensa de la Compentencia) от 17 юли 1989 г. (BOE № 170 от , стр. 22747, наричан по-нататък „LDC“):
„1.   Забраняват се всички споразумения, решения, общи препоръки или съгласувани или паралелни практики, които имат за цел или за резултат или които могат да имат за резултат предотвратяването, ограничаването или нарушаването на конкуренцията на целия национален пазар или на част от него, и в частност такива, които:
a)
пряко или косвено определят цените или другите търговски условия или услуги;
б)
ограничават или контролират производството, разпространението, технологичното развитие или инвестициите;
в)
осъществяват подялба на пазари или на доставчици.
[…]
2.   Всички забранени по силата на параграф 1 от настоящия член споразумения, решения или препоръки са нищожни и не се обхващат от предвидените в настоящия закон освобождавания.
[…]“
Текстът на член 3 от LDC, озаглавен „[у]словията за даване на разрешение“ гласи, както следва:
„1.   Споразуменията, решенията, препоръките и практиките, посочени в член 1, или категориите от тях, които допринасят за подобряване на производството или пускането на пазара на стоки и услуги или за насърчаване на техническия или икономическия прогрес, могат да бъдат разрешени, при условие че:
a)
позволяват на потребителите или ползвателите да се възползват по подходящ начин от техните предимства;
б)
не налагат на заинтересованите предприятия ограничения, които не са абсолютно необходими за постигане на тези цели, и
в)
не предоставят възможност за участващите предприятия да премахнат конкуренцията за значителна част от разглежданите стоки или услуги.
2.   Освен това могат да бъдат разрешени, доколкото са обосновани с общата икономическа обстановка и с обществения интерес, споразуменията, решенията, препоръките и практиките, посочени в член 1, или категориите от тях, които:
a)
имат за цел да защитават или насърчават износа, при положение че не нарушават конкуренцията на вътрешния пазар и са съвместими със задълженията, произтичащи от ратифицираните от Испания международни конвенции;
б)
водят до достатъчно значително увеличаване на социалното и икономическото равнище на зони или сектори в упадък или
в)
с оглед на малката им значимост не могат да доведат до значително нарушаване на конкуренцията.“
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
От представената на Съда преписка е видно, че Cecasa е акционерно дружество по испанското право, като 68% от неговия капитал е собственост на производителите на масла, маслобойните и кооперациите, докато кредитни институции и други субекти си поделят 32% от неговия капитал. Производителите на маслини, свързани с това предприятие, представляват 50—60% от испанското производство на зехтин.
На 5 април 2001 г. Cecasa подава до националните органи в областта на конкуренцията заявление за индивидуално разрешение по смисъла на член 3 от LDC за създаване на предприятие за търговия със зехтин, тъй като неговата основна цел е да избегне спадането на цените на зехтина под даден праг, фиксиран на приблизително 95% от старата интервенционна цена, като купи зехтина на цена, започваща от това равнище, и го пусне на пазара, когато цените започнат отново да се покачват.
След като приема, че заявлението на Cecasa за индивидуално разрешение цели да се постигне споразумение между конкурентите за запазване на цената на зехтина през периоди на производствен излишък, Tribunal de Defensa de la Competencia отхвърля с решение от 5 март 2002 г. това заявление.
Посоченото решение е потвърдено в основната си част с решение от 22 юли 2005 г. на състава по административни спорове към Audiencia Nacional, срещу което Cecasa подава касационна жалба пред запитващата юрисдикция.
При тези условия Tribunal Supremo решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Позволява ли член 12а от Регламент № 136/66 […] в „организациите“, на които е разрешено да сключват договори за съхранение на зехтин, да се включи акционерно дружество, чиито акционери в по-голямата си част са производители, маслобойни и кооперации на маслинопроизводители, както и финансови институции? Може ли дружество с такива характеристики да се счита за еквивалентно на обединенията на производителите и на техните съюзи, признати по смисъла на Регламент […] № 952/97?
2)
В хипотезата, при която дружеството може да се включи в „организациите“, оправомощени да извършват дейности по съхранение, може ли „одобрението от държавата“, с което тези организации трябва да разполагат в съответствие с член 12а от Регламент № 136/66, да бъде получено в рамките на заявление за индивидуално изключение („разрешение“), подадено до националните органи в областта на конкуренцията?
3)
Съдържа ли член 12а от Регламент № 136/66 задължително изискване във всеки отделен случай Комисията да разрешава съхранението на зехтин в частен склад или, ако това не е така, съвместим ли е този член със съществуването на договорен между производителите частно финансиран механизъм за изкупуване и съхраняване на въпросния зехтин, който се задейства единствено при същите положения и условия като тези, които задействат съхраняването в частен склад, финансирано от Общността, с цел да допълни и направи по-ефективно това финансирано от Общността съхраняване, без да се превишават неговите граници?
4)
Може ли установената от Съда […] практика в решението му от 9 септември 2003 г. [по дело Milk Marque и National Farmers’ Union (
C-137/00, Recueil, стр. I-7975
)] относно прилагането от националните органи на национални правила в областта на конкуренцията спрямо споразумения между производители, които споразумения по принцип могат да попаднат в приложното поле на член 2 от Регламент № 26 […] да се разпростре спрямо споразумения, които със своите характеристиките и характеристиките на съответния сектор могат да засегнат общностния пазар на зехтин в неговата цялост?
5)
В случай че националните органи в областта на конкуренцията са оправомощени да прилагат националните правила спрямо посочените споразумения, които могат да засегнат общата организация на пазара на масла, може ли въпросните органи да откажат категорично на дружество като жалбоподателя възможността да използва механизми за съхранение на зехтин, включително в случай на „сериозно смущение“ по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66?“
По преюдициалните въпроси
По допустимостта на преюдициалното запитване
Във втората част на първия преюдициален въпрос запитващата юрисдикция се позовава на Регламент № 952/97, който вече не е бил в сила към момента на постановяване на решението, предмет на спора по главното производство.
В това отношение следва да се напомни, че съгласно постоянната съдебна практика след като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на общностното право, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (вж. Решение от 16 декември 2008 г. по дело Michaniki,
C-213/07, Сборник, стр. I-9999
, точка 33 и цитираната съдебна практика).
Отказът за произнасяне по преюдициален въпрос, поставен от национална юрисдикция, е възможен само когато е очевидно, че исканото тълкуване на общностното право няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора по главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или още когато Съдът не разполага с необходимите фактически и правни обстоятелства, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси (вж. Решение по дело Michaniki, посочено по-горе, точка 34 и цитираната съдебна практика).
Както изтъква генералният адвокат в точка 33 от заключението си, Регламент № 952/97 не е загубил своята релевантност поради факта на неговата отмяна.
В конкретния случай, тъй като са изрично посочени в рамките на член 12а от Регламент № 136/66, обединенията на производителите и техните съюзи играят точно определена роля в рамките на посочената разпоредба. Всъщност общностният законодател дава предимство на посочените обединения на производителите и техните съюзи при сключването на договори за съхраняване на зехтин.
При тези условия втората част на първия преюдициален въпрос следва да се счита за допустима.
По първия въпрос
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска да установи дали акционерно дружество, чийто капитал в по-голямата си част е собственост на производители на зехтин, маслобойни и кооперации на маслинопроизводители, а останалата част от капитала е собственост на финансови институции, се включва в понятието „организация“, която може да бъде оправомощена да сключва договори за съхранение по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66.
В това отношение е важно да се напомни, че както е видно от съображение 11 от Регламент № 1638/98 с оглед на риска от дестабилизиране на пазара с режима на изкупуване, Съветът на Европейския съюз решава в рамките на реформата на пазара на зехтин, вследствие на приемането на този регламент, да премахне режима на изкупуване.
От съображение 12 от Регламент № 1638/98 е видно, че за да се постигне целта, състояща се в регулиране на предлагането на зехтин в случай на сериозно смущение на пазара, е въведена схема за помощ на договори за съхранение в частни складове. Характеристиките на тази схема са посочени в член 12а от Регламент № 136/66.
Както е видно от посочения член 12а във връзка със съображение 12 от Регламент № 1638/98, може да се разреши на организации, които предоставят достатъчно гаранции и са одобрени от компетентните органи на държавите членки, да сключват договори за съхранение в частни складове. Сред тези организации са посочени обединенията на производителите и техните съюзи по смисъла на Регламент № 952/97, на които е предоставено предимство.
Следва да се отбележи, че при условие на спазване на изискванията, посочени в член 12а от Регламент № 136/66, както частните, така и публичните предприятия, независимо от техния състав или начин на финансиране, могат да получат разрешение да сключват договори на основание на този член.
Следователно на първия въпрос трябва да се отговори, че акционерно дружество, чийто капитал в по-голямата си част е собственост на производители на зехтин, маслобойни и кооперации на маслинопроизводители, а останалата част е собственост на финансови институции, може да се включи в понятието за организация по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66, на която може да се разреши да сключва договор за съхранение на зехтин в частен склад на основание на този член, ако са изпълнени предвидените в тази разпоредба условия.
По втория въпрос
С втория си въпрос запитващата юрисдикция иска да установи по същество какви са условията за издаване от държава членка на одобрението, предвидено в член 12а от Регламент № 136/66.
Веднага следва да се изтъкне, че посоченият член не съдържа никакво уточнение, що се отнася до естеството на националната процедура, водеща до издаване на одобрение на организация, която желае да съхранява зехтин в частен склад. Този член не уточнява в по-голяма степен качеството на националния орган, оправомощен да издава такова одобрение.
Макар така държавите членки да разполагат в тази сфера със свобода на действие при организирането на процедурата за издаване на одобрение за съхраняване на зехтин в частен склад по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66, при все това те могат да упражнят тази свобода на действие само при пълното спазване на целите и задълженията, определени в същия регламент.
Следователно органът, определен от законодателството на държавата членка да издава разрешение, трябва да може да извършва всякакви необходими проверки, за да се увери, че организацията, подала заявление за издаване на одобрение, е в състояние да съхранява зехтин в частен склад при спазване на разпоредбите на правната уредба в областта на селското стопанство и предлага в това отношение достатъчни гаранции.
Освен това с оглед на запазване на полезното действие на член 12а от Регламент № 136/66 трябва да бъде ясно определен органът, оправомощен да одобри организация, която да сключва договори на основание на този член.
Ето защо на втория въпрос следва да се отговори, че „одобрението от държавата“, с което трябва да разполагат организациите по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66, може да се получи в рамките на заявление за индивидуално изключение („разрешение“), подадено до националните органи в областта на конкуренцията, при условие че тези органи разполагат с ефективни средства, позволяващи при спазване на законовите изисквания да се провери способността на подалата заявление организация да извършва съхраняване на зехтин в частен склад.
По третия въпрос
С третия въпрос запитващата юрисдикция иска да установи по същество дали член 12а от Регламент № 136/66 не допуска съществуването на договорен и финансиран по частен път механизъм за изкупуване и съхраняване на зехтина, за който не е била приложена процедурата за даване на разрешение, на която се позовава тази разпоредба.
В това отношение, както е напомнено в точки 31 и 32 от настоящото решение, в рамките на реформата на пазара за зехтин вследствие на приемането на Регламент № 1638/98 в член 12а от Регламент № 136/66 е въведена схема за помощ от Общността за изпълнението на договори за съхранение на зехтин в частни складове.
С оглед на текста на тази разпоредба следва да се отбележи, че въведеният с член 12а от Регламент № 136/66 механизъм се прилага единствено в случаите на съхраняване в частни складове, които ползват финансиране от Общността.
Обратно, когато операторите не се стремят да получат подпомагане от Общността, съхраняването на зехтин в частни складове не попада в приложното поле на Регламент № 136/66.
Следователно не е възможно член 12а от Регламент № 136/66 да не допуска въвеждането на финансиран по частен път механизъм за съхраняване в частен склад.
При все това въвеждането на такава система, която не ползва помощ от Общността, не трябва да води до изключване на съхранението на зехтин от приложното поле на разпоредбите на общностното и националното право, регулиращи пазара на зехтин, както и от приложното поле на правилата на конкуренцията.
Следователно на третия въпрос трябва да се отговори, че член 12а от Регламент № 136/66 допуска договорен и финансиран по частен път механизъм за изкупуване и съхраняване на зехтина, за който механизъм не е била приложена процедурата за даване на разрешение, на която се позовава тази разпоредба.
По четвъртия и петия въпрос
С четвъртия и петия си въпрос запитващата юрисдикция иска да установи обхвата на правомощията на националните органи в областта на конкуренцията в хипотезата, в която споразумение между предприятия, които извършват дейност на националния пазар на зехтин, има отражение на общностно равнище.
В това отношение следва да се напомни, че общностното и националното право в областта на конкуренцията се прилагат успоредно, като се има предвид, че те разглеждат ограничителните практики в различни аспекти. Докато членове 81 ЕО и 82 ЕО ги предвиждат от гледна точка на пречките, които те могат да породят върху търговията между държавите членки, вътрешните законодателства, всяко от които се основава на собствени съображения, разглеждат ограничителните практики единствено като такива (вж. Решение по дело Milk Marque и National Farmers’ Union, посочено по-горе, точка 61 и цитираната съдебна практика).
Като се има предвид това успоредно прилагане на разпоредбите на националното право и тези на общностното конкурентно право, обстоятелството, че споразумение, сключено между предприятия, които извършват дейност в сфера, регулирана от общата организация на пазара, е от естество да засегне търговията между държавите членки, не може да доведе до изключителното прилагане на общностното право.
Всъщност, както Съдът вече е постановил, с оглед на това, че приложното поле на общностните правила за конкуренция не е същото като това на националните правила за конкуренция, самото обстоятелство, че с член 36 ЕО и с Регламент № 26 общностният законодател е осъществил сближаване между целите на общата селскостопанска политика и общностната политика на конкуренция, не води задължително до това всяко прилагане на конкурентното национално право да влиза в разрез с член 36 ЕО и с Регламент № 26 (Решение по дело Milk Marque и National Farmers’ Union, посочено по-горе, точка 66).
Що се отнася по-специално до тълкуването на член 2, параграф 2 от Регламент № 26, както изтъква генералният адвокат в точка 87 от заключението си, изключителната компетентност на Комисията, оправомощена да констатира за кои споразумения, решения и практики се прилага изключението, предвидено в член 2, параграф 1 от този регламент, също няма за последица да възпрепятства прилагането на националното конкурентно право.
Всъщност член 2, параграф 2 от Регламент № 26 има за цел единствено да определи органа, компетентен да прилага конкурентното право на Общността.
Важно е обаче да се напомни, че когато действат в областта, регулирана от общата организация на пазара в разглеждания сектор, компетентните национални органи в областта на конкуренцията са длъжни да се въздържат от всякаква мярка, която е от естество да дерогира или да накърни тази обща организация (Решение по дело Milk Marque и National Farmers’ Union, посочено по-горе, точка 94).
Освен това що се отнася до случаите, които попадат не само в материалното приложно поле на член 81, параграф 1 ЕО, но и в приложното поле на националното конкурентно право, националните органи не могат да вземат решение в противоречие с решението на Комисията или да създадат опасност от подобно противоречие (вж. в този смисъл Решение от 14 декември 2000 г. по дело Masterfoods и HB,
C-344/98, Recueil, стр. I-11369
, точки 51 и 52).
Следователно трябва да се отбележи, че при спазване на условията, на които е направено позоваване в точки 55 и 56 от настоящото решение, националните органи в областта на конкуренцията са оправомощени да контролират и следователно да забраняват механизъм за съхраняване на зехтин, който е договорен и финансиран извън приложното поле на член 12а от Регламент № 136/66 и може да засегне пазара на Общността.
С оглед на гореизложеното на четвъртия и петия въпрос следва да се отговори, че националните органи в областта на конкуренцията могат да приложат националното конкурентно право към споразумение, което може да засегне пазара на зехтин в общностен мащаб, стига да се въздържат, от една страна, от приемане на всякакви мерки, които са от естество да дерогират или да накърнят общата организация на пазара на зехтин, и от друга страна, от приемане на решение, което противоречи на решението на Комисията или създава опасност от подобно противоречие.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Акционерно дружество, чийто капитал в по-голямата си част е собственост на производители на зехтин, маслобойни и кооперации на маслинопроизводители, а останалата част е собственост на финансови институции, може да се включи в понятието за организация по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66/ЕИО на Съвета от 22 септември 1966 година относно създаването на обща организация на пазара на мазнини и масла, изменен с Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета от , на която може да се разреши да сключва договор за съхранение на зехтин в частен склад на основание на този член, ако са изпълнени предвидените в тази разпоредба условия.

2)
„Одобрението от държавата“, с което трябва да разполагат организациите по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66, изменен с Регламент № 1638/98, може да се получи в рамките на заявление за индивидуално изключение („разрешение“), подадено до националните органи в областта на конкуренцията, при условие че тези органи разполагат с ефективни средства, позволяващи при спазване на законовите изисквания да се провери способността на подалата заявление организация да извършва съхраняване на зехтин в частен склад.

3)
Член 12а от Регламент № 136/66, изменен с Регламент № 1638/98, допуска договорен и финансиран по частен път механизъм за изкупуване и съхраняване на зехтин, за който механизъм не е била приложена процедурата за даване на разрешение, на която се позовава тази разпоредба.

4)
Националните органи в областта на конкуренцията могат да приложат националното конкурентно право към споразумение, което може да засегне пазара на зехтин в общностен мащаб, стига да се въздържат, от една страна, от приемане на всякакви мерки, които са от естество да дерогират или да накърнят общата организация на пазара на зехтин, и от друга страна, от приемане на решение, което противоречи на решението на Комисията или създава опасност от подобно противоречие.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: испански.