CELEX: 61994CJ0019
Gemensam organisation av marknaden för socker
System för kompensation för lagringskostnader
Avgiftsskyldighetens inträde

Domskäl
1 Genom dom av den 31 december 1993, vilken inkommit till domstolen den 18 januari 1994, har Cour administrative d'appel i Nantes (Frankrike) enligt artikel 177 i EG-fördraget ställt en fråga för förhandsavgörande angående tolkningen av artikel 8.2 i rådets förordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (EGT nr L 177, s. 4), rådets förordning (EEG) nr 1358/77 av den 20 juni 1977 om allmänna bestämmelser om kompensation för lagringskostnader för socker samt om upphävande av förordning (EEG) nr 750/68 (EGT nr L 156, s. 4) och av artikel 12 i kommissionens förordning (EEG) nr 1998/78 av den 18 augusti 1978 om tillämpningsföreskrifter för kompensation för lagringskostnader för socker (EGT nr L 231, s. 5).
2 Frågan har uppkommit inom ramen för en tvist mellan SA des sucreries de Fontaine-le-Dun - Bolbec - Auffay (nedan kallat "SAFBA"), med säte i Fontaine-le-Dun (Seine-Maritime, Frankrike) och Ministre du Budget, som rör det rättsliga stödet för den franska förvaltningens beslut att med ändring av SAFBA:s till bolagsskatt taxerade och beskattningsbara inkomst påföra bolaget tillkommande skatt.
3 Av handlingarna framgår att frågan om det finns ett rättsligt stöd för de aktuella taxeringsbesluten äger samband med frågan om de belopp som ett sockerproducerande företag är skyldigt att erlägga som lagringsavgift inom sockersektorn är, i egenskap av tredje mans fordran på bolaget, avdragsgilla vid inkomsttaxeringen från och med det räkenskapsår då sockret har producerats eller om i stället avdragsrätt uppkommer för det räkenskapsår då sockret har avsatts.
4 Sockerproduktionen är en säsongsbunden verksamhet och det som producerats under ett räkenskapsår kan vanligtvis inte avsättas i sin helhet under samma räkenskapsår, vilket ger upphov till ett behov av att lagra sockret. Frågan om lagringsavgifter regleras av gemenskapsrättsliga bestämmelser gällande den gemensamma organisationen av marknaderna inom sockersektorn. Genom bestämmelserna har ett system för fördelning av lagringskostnaderna införts. I enlighet med detta system lämnar medlemsstaterna ersättning efter schablon, i form av premier, för lagringskostnaderna avseende vissa sockerkvaliteter. Finansieringen av dessa premier säkerställs genom de lagringsavgifter som medlemsstaterna tar ut av sockerproducenterna.
5 SAFBA framställer socker av sockerbetor. Bolaget har under perioden 1981-1983 mot de bolagsskattepliktiga intäkterna vid slutet av varje beskattningsår avräknat den lagringsavgift som bolaget hade att erlägga till det franska organ som hade till uppgift att förvalta systemet för fördelning av lagringskostnaderna, i förhållande till de sockerkvantiteter som bolaget hade producerat under detta beskattningsår.
6 Till följd av en revision av bolagets räkenskaper, som utförts under år 1984 och som avsåg de brutna räkenskapsåren 1981,1982 och 1983, med bokslut per den 30 juni, påförde skatteförvaltningen SAFBA tillkommande bolagsskatt på den grunden att SAFBA från bolagets till bolagsbeskattning redovisade resultat för det räkenskapsår då sockret producerats felaktigt hade gjort avdrag för de belopp som bolaget hade att erlägga som lagringsavgift.
7 Enligt förvaltningen uppkommer avdragsrätt för dessa belopp först det räkenskapsår då sockret har avsatts, eftersom den affärshändelse som utlöser avgiftsskyldighet inte är produktionen utan avsättningen av sockret. De summor som belöper på avgiftsuttaget är, enligt den rättspraxis som Conseil d'État utformat, att anse som uppkomna skulder först den dag avsättning sker.
8 SAFBA har väckt talan vid Tribunal administratif i Rouen om undanröjande av den tillkommande skatt som bolagets påförts. Domstolen har genom dom av den 5 november 1991 ogillat ansökan. SAFBA har därefter fullföljt talan vid Cour administrative d'appel i Nantes.
9 Cour administrative d'appel i Nantes var av den åsikten att det för tvistens lösning krävdes en tolkning av gemenskapsrätten och förklarade målet vilande till dess att Europeiska gemenskapernas domstol avgivit ett förhandsavgörande beträffande följande fråga:
"Genom vilken affärshändelse inträder den avgiftsskyldighet som framgår av bestämmelserna i ovan angivna lagrum?"
10 Av begäran om förhandsavgörande framgår att med att "ovan angivna lagrum" avses a) artikel 8.2 i den ovan nämnda förordningen nr 1785/81, b) det tionde övervägandet i den ovan nämnda förordningen nr 1358/77 och c) artikel 12 i den ovan nämnda förordningen nr 1998/78.
11 Det är lämpligt att inledningsvis klargöra att "affärshändelse som utlöser" en skyldighet att erlägga lagringsavgift, till vilket den nationella domstolen hänvisar, inte är ett begrepp som hör till det aktuella gemenskapsrättsliga regelverket, utan att det i stället härrör från den franska skatterätten. Det åligger emellertid inte domstolen att uttala sig om innebörden av ett begrepp som hör till nationell rätt. Domstolen är däremot skyldig att, inom ramen för samarbetet med de nationella domstolarna, tolka de relevanta gemenskapsrättsliga bestämmelserna i syfte att närmare ange vid vilken tidpunkt de förutsättningar, som enligt ifrågavarande bestämmelser utlöser en skyldighet att erlägga avgiften, skall anses föreligga. Det ankommer därefter på den nationella domstolen att, på grundval av domstolens tolkning, tillämpa den nationella skatterätten.
Gemenskapsrättsliga bestämmelser
12 Följande förordningar har varit gällande i tur och ordning under den tidsperiod som är relevant för målet vid den nationella domstolen (det vill säga beskattningsåren 1981-1983).
13 Den gemensamma organisationen av marknaderna inom sockersektorn reglerades till och med den 30 juni 1981 av rådets grundförordning (EEG) nr 3330/74 av den 19 december 1974 (EGT nr L 359, s.1).
14 I artikel 8.1 tredje stycket i denna förordning, i den lydelse som gällde för den tidsperiod som är relevant för målet vid den nationella domstolen (se artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 1396/78 av den 20 juni 1978, med ändring av förordning (EEG) nr 3330/74 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (EGT nr L 170, s. 1)), föreskrevs:
"Medlemsstaterna skall, allt efter omständigheterna, ta ut följande avgifter:
a) Av varje sockerfabrikant, allt efter omständigheterna,
- en avgift per viktenhet framställt socker eller
- en avgift per viktenhet av i första stycket angivna former av sirap, som framställts före kristalliseringsstadiet och avsatts i obearbetat skick,
..."
15 Den ovan nämnda förordningen nr 1358/77 har antagits som ett led i genomförandet av förordning nr 3330/74.
16 Artikel 6.4 i denna förordning föreskriver att
"[m]edlemsstaten skall ta ut avgifter från varje tillverkare vad gäller sådant vitsocker, råsocker och sirap ... som tillverkats och avsatts inom maximikvoten. Avgiften skall dock inte tas ut för vitsocker eller råsocker som köpts av ett interventionsorgan."
17 Vad gäller stödet för att införa en sådan bestämmelse, uttalas i förordningens tionde övervägande att
"[d]en mest effektiva kontrollen av tillverkningens omfattning kan göras när sockret avsätts på marknaden. Därför bör avgifter tas ut från tillverkaren när avsättning sker."
18 Kommissionens ovannämnda förordning nr 1998/78 har också antagits för att genomföra rådets grundförordning nr 3330/74.
19 I artikel 12.1 första stycket i förordning nr 1998/78 föreskrivs:
"För de varor som avses i artikel 8.1 tredje stycket a i förordning (EEG) nr 3330/74 förfaller avgiften till betalning när varorna avsätts."
20 Andra stycket i denna bestämmelse fastställer att med "avsättning" avses sockrets utförsel från den fabrik eller den godkända lagerlokal som tillhör tillverkaren, överlåtelse av äganderätten till sockret utan att sockret förs ut från tillverkarens godkända lagerlokal liksom olika sätt att bearbeta sockret samt denaturering.
21 Sedan den 1 juli 1981 ersätts grundförordning nr 3330/74 av ovannämnda grundförordning nr 1785/81.
22 Artikel 8.2 tredje stycket a i denna förordning har samma lydelse som artikel 8.1 tredje stycket a i den förutvarande grundförordningen nr 3330/74, ändrad genom ovannämnda förordning nr 1396/78 (se ovan punkten 14).
23 Vidare framgår av artikel 49.4 i den nya grundförordningen nr 1785/81 att de hänvisningar till förordning (EEG) nr 3330/74 i rättsakter som utfärdats till följd av denna förordning skall betraktas som hänvisningar till förordning nr 1785/81. De ovan nämnda förordningarna nr 1358/77 och 1998/78 har följaktligen fortsatt att vara gällande.
Angående den fråga som ställs i begäran om förhandsavgörande
24 Av det ovan anförda följer att den fråga som ställts av den nationella domstolen skall uppfattas som att den avser frågan om artikel 8.1 tredje stycket a i förordning nr 3330/74, ändrad genom förordning nr 1396/78, artikel 8.2 tredje stycket a i förordning nr 1785/81 och artikel 6.4 i förordning nr 1358/77 skall tolkas på så sätt att de förutsättningar som utlöser en skyldighet att erlägga lagringsavgiften föreligger först när sockret har avsatts.
25 SAFBA påpekar att det finns anledning att skilja mellan den affärshändelse som utlöser avgiftsskyldigheten och frågan om när avgiften skall anses vara förfallen till betalning.
26 Det framgår av artikel 8.1 tredje stycket a i förordning nr 3330/74, ändrad genom förordning nr 1396/78, och artikel 8.2 tredje stycket a i förordning nr 1785/81 att den affärshändelse som utlöser avgiftsskyldighet är produktionen av sockret.
27 Artikel 12.1 första stycket i förordning nr 1998/78 rör däremot frågan om avgiftens exigibilitet som, av praktiska skäl som rör kontrollens effektivitet, är knuten till avsättningen av sockret. Det tionde övervägandet i förordning nr 1358/77 stöder denna tes.
28 Den franska regeringen och kommissionen är däremot av den åsikten att ovannämnda bestämmelser i förordningarna nr 3330/74 och 1785/81 enbart har till syfte att fastställa vilka personer som är avgiftsskyldiga och avgiftsunderlaget. Den affärshändelse som utlöser avgiftsskyldighet bestäms av artikel 6.4 i förordning nr 1358/77 och utgörs följaktligen av avsättningen av sockret.
29 Det skall i detta sammanhang påpekas att det i artikel 8.1 tredje stycket a i förordning nr 3330/74 och artikel 8.2 tredje stycket a i förordning nr 1785/81 föreskrivs att sockerproducenter är avgiftsskyldiga. Sockerproduktionen är följaktligen en nödvändig förutsättning för uppkomsten av en skyldighet att erlägga en avgift.
30 Denna förutsättning är enligt bestämmelserna emellertid inte tillräcklig. Det är dessutom nödvändigt att bestämma avgiftens belopp för att fastställa den exakta omfattningen av skyldigheten som i annat fall inte kan anses ha uppkommit.
31 Sålunda har en andra förutsättning fastställts genom artikel 6.4 i förordning nr 1358/77. Denna bestämmelse kräver att avgiften skall tas ut i proportion till de sockerkvantiteter som producerats "och avsatts". Enligt det tionde övervägandet i nämnda förordning är det lämpligt att ta ut avgiften i tillverkningsledet vid tidpunkten för avsättning, därför att det är då en effektiv kontroll av produktionen kan ske.
32 Härav följer att det är när sockret avsatts som samtliga förutsättningar som utlöser avgiftsskyldighet föreligger.
33 I artikel 12.1 i förordning nr 1998/78 fastställs med utgångspunkt häri att för de produkter som är avgiftspliktiga, så förfaller avgiften till betalning när produkterna avsätts (första stycket) och vidare definieras begreppet "avsättning" (andra stycket).
34 Punkt I i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 3016/78 av den 20 december om fastställande av vissa former för tillämpningen av växelkurs inom sektorerna för socker och isoglukos (EGT nr L 359, s. 11) som har antagits för tillämpning av rådets förordning nr 3330/74, fastställer av samma skäl att den växelkurs som skall användas vid omräkning av lagringsavgiften till nationell valuta är den genomsnittliga kursen för avsättningsdagen.
35 Slutligen är, som generaladvokaten anger i punkt 10 i sitt förslag till avgörande, även det monetära flödet inom ramen för produktionen och avsättningen av socker en faktor som talar för den tolkning som beskrivits ovan. Sockerproduktionen belastas nämligen inte av några ökade utgifter, utan det är utgifterna för lagring som reduceras genom den schablonmässiga ersättningen för de kostnader som är knutna till dessa utgifter. Denna ersättning finansieras genom de avgifter som tas ut av tillverkaren vid avsättning, såsom exempelvis försäljning till en köpare, men som, genom sedvanlig prispåverkan, slutligen bärs av konsumenten. Under dessa omständigheter är det logiskt att uppkomsten av en skyldighet att betala avgiften är knuten till avsättningen och inte produktionen av sockret.
36 Av det ovan anförda följer att frågan som ställts i begäran om förhandsavgörande bör besvaras på så sätt att artikel 8.1 tredje stycket a i förordning nr 3330/74, ändrad genom förordning nr 1396/78, artikel 8.2 tredje stycket a i förordning nr 1785/81 och artikel 6.4 i förordning nr 1358/77 skall tolkas på så sätt att samtliga förutsättningar som utlöser en skyldighet att betala lagringsavgiften föreligger vid den tidpunkt då sockret avsätts.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
37 De kostnader som har förorsakats den franska regeringen och de Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(fjärde avdelningen)
- angående den fråga som genom dom av den 31 december 1993 förts vidare av Cour administrative d'appel i Nantes - följande dom:
Artikel 8.1 tredje stycket a i rådets förordning (EEG) nr 3330/74 av den 19 december 1974 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker, ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 1396/78 av den 20 juni 1978, artikel 8.2 tredje stycket a i rådets förordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker och artikel 6.4 i rådets förordning (EEG) nr 1358/77 av den 20 juni 1977 om allmänna bestämmelser om kompensation för lagringskostnader för socker samt om upphävande av förordning (EEG) nr 750/68 skall tolkas på så sätt att samtliga förutsättningar som utlöser en skyldighet att betala lagringsavgiften föreligger vid den tidpunkt då sockret avsätts.