CELEX: 61994CJ0245
Social trygghet
Familjeförmåner
Artikel 73 i förordning (EEG) nr 1408/71
Artikel 4.1 i direktiv 79/7/EEG
Artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68

Domskäl
1 Genom beslut av den 17 juni (C-245/94) och av den 19 augusti 1994 (C-312/94), som inkom till domstolen den 12 september respektive den 28 november samma år, har Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen med stöd av artikel 177 i EG-fördraget ställt tre frågor för förhandsavgörande angående tolkningen av artikel 4.1 h och artikel 73 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (EGT nr L 149, s. 2), såsom den ändrats och uppdaterats genom rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983 (EGT nr L 230, s. 6), ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 3427/89 av den 30 oktober 1989 (EGT nr L 331, s. 1, nedan kallad förordning nr 1408/71), av artikel 4.1 i rådets direktiv 79/7/EEG av den 19 december 1978 om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet (EGT nr L 6, 1979, s. 24) och av artikel 7.2 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT nr L 257, s. 2).
2 Dessa frågor har uppkommit inom ramen för två mål mellan Ingrid Hoever (C-245/94) samt Iris Zachow (C-312/94) och Land Nordrhein-Westfalen angående utbetalning av föräldrabidrag.
3 Föräldrabidrag är ett bidrag som inte är kopplat till inbetalda avgifter och som ingår i ett system av åtgärder inom familjepolitiken. Det beviljas i enlighet med Bundeserziehungsgeldgesetz av den 6 december 1985 (lag om beviljande av föräldrabidrag och föräldraledighet, BGBl. I, s. 2154, nedan kallad BErzGG).
4 I paragraf 1.1 i BErzGG, i versionen av den 25 juli 1989 (BGBl. I, s. 1550), ändrad genom lag av den 17 december 1990 (BGBl. I, s. 2823) föreskrivs att varje person 1) vars hemvist eller normala uppehållsort ligger inom det territorium som lagen omfattar, 2) är vårdnadshavare för ett barn som bor i personens hushåll, 3) själv vårdar och uppfostrar detta barn och 4) inte förvärvsarbetar på heltid kan göra anspråk på föräldrabidrag.
5 Enligt punkt 4 i samma artikel kan varje person som är medborgare i en annan medlemsstat inom den Europeiska gemenskapen som inte bor i Tyskland men som arbetar inom det territorium som lagen omfattar och som uppfyller de villkor som nämns i punkt 1.2 till 1.4 också göra anspråk på föräldrabidrag.
6 Ett arbete i den mening som avses i paragraf 1.4 i BErzGG innebär, bland annat, en arbetstid på åtminstone 15 timmar per vecka, vilket motsvarar den gräns som uppställs i paragraf 8 i den fjärde boken i sociallagen (BGBl. I, 1982, s. 1450) avseende anställning av minderåriga.
7 Ingrid Hoever och Iris Zachow, samt deras makar, är tyska medborgare och bor i Kerkrade i Nederländerna. Sedan juni 1990 arbetar Ingrid Hoever 10 timmar per vecka i Aachen i Tyskland. Vid sin sons födelse tog hon föräldraledigt i 18 månader. Iris Zachow utövar sedan år 1985 inget förvärvsarbete. Ingrid Hoevers och Iris Zachows makar är heltidsanställda i Tyskland.
8 Ingrid Hoever och Iris Zachow inkom den 30 maj 1991 respektive den 28 december 1987 med ansökningar om föräldrabidrag för sina söner som är födda år 1991 respektive år 1987. Land Nordrhein-Westfalen avslog dessa ansökningar samt de klagomål som de inkom med och angav som skäl att Ingrid Hoever inte kunde anses vara anställd på grund av hennes begränsade arbetstid och att Iris Zachow var bosatt samt hade sin normala uppehållsort i Nederländerna. De överklagade dessa beslut i Sozialgericht Münster. Den sistnämnda avslog också deras ansökningar, i synnerhet av det skälet att de inte kunde anses vara anställda i den mening som avses i artikel 73 i förordning nr 1408/71.
9 De har därför överklagat dessa domar i Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen och bland annat hävdat att de bidrag som föreskrivs i BErzGG utgör "familjeförmåner" på det sätt som avses i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71 och att föräldrabidraget enligt artikel 73 i samma förordning skall utges till den i utlandet bosatta maken till en person som är anställd i Tyskland.
10 Enligt artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71 gäller denna förordning "all lagstiftning om ... familjeförmåner".
11 I artikel 1 u i i denna förordning definieras "familjeförmåner" som "alla vård- eller kontantförmåner, som är avsedda att täcka en familjs utgifter enligt den lagstiftning som anges i artikel 4.1 h, utom de särskilda bidrag vid barns födelse som nämns i bilaga 2".
12 I artikel 73 i förordning nr 1408/71 föreskrivs följande:
"En anställd eller egenföretagare, som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat, skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat ha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i den förra staten som om de vore bosatta i den staten, om något annat inte följer av bilaga 6."
13 Eftersom den nationella domstolen anser att tvistens lösning beror på hur gemenskapsföreskrifterna tolkas har den vilandeförklarat målet och ställt följande frågor för förhandsavgörande till domstolen i mål C-245/94:
"1) Föräldrabidrag på det sätt som avses i paragraf 1 och följande paragrafer i lagen om beviljande av föräldrabidrag och föräldraledighet i den version som offentliggjordes den 25 juli 1989 (BGBl. I, s. 1550) och i lag av den 17 december 1990 (BGBl. I, s. 2823) - nedan kallad BErzGG - utgör det en familjeförmån på det sätt som avses i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71?
2) För det fall frågan besvaras jakande:
a) Kan maken till en person som är anställd i Förbundsrepubliken Tyskland, vars familj är bosatt i en annan medlemsstat, med stöd av artikel 73 i förordning (EEG) nr 1408/71 göra anspråk på föräldrabidrag?
b) Utgör paragraf 1.4 i BErzGG en könsdiskriminering som strider mot artikel 4.1 i direktiv 79/7/EEG, i den mån som det i denna paragraf föreskrivs att medborgare i en medlemsstat som är anställda i Förbundsrepubliken Tyskland endast kan göra anspråk på föräldrabidrag om de utövar ett förvärvsarbete som är av mer än ringa art?
3) För det fall frågan besvaras nekande:
a) Är föräldrabidrag en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68?
b) För det fall frågan besvaras jakande, är artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68 tillämplig när den anställde, som är bosatt i en annan medlemsstat, är medborgare i den stat i vilken han är anställd?
c) För det fall frågan besvaras jakande, medför den ovan nämnda artikeln att maken till den anställde får rätt till föräldrabidrag när familjen är bosatt i en annan medlemsstat än den i vilken personen är anställd?"
14 I mål C-312/94 har den nationella domstolen på samma sätt vilandeförklarat målet och ställt följande frågor till domstolen för förhandsavgörande:
"1) Utgör föräldrabidrag i den mening som avses i paragraf 1 och följande paragrafer i lag om beviljande av föräldrabidrag och föräldraledighet (Bundeserziehungsgeldgesetz - nedan kallad BErzGG - i den version som offentliggjordes den 6 december 1985, BGBl. I, s. 2154, ändrad genom paragraf 6 i lag om ändring av vissa föreskrifter om obligatorisk pensionsförsäkring och andra sociala föreskrifter - Sjunde lagen om ändring - av den 19 december 1986, BGBl. I, s. 2586, 2589, och lag av den 17 december 1990, BGBl. I, s. 2823) en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i förordning (EEG) nr 1408/71?
2) För det fall frågan besvaras jakande, kan maken till en person som är anställd i Förbundsrepubliken Tyskland, vars familj är bosatt i en annan medlemsstat, med stöd av artikel 73 i förordning (EEG) nr 1408/71 göra anspråk på föräldrabidrag?
3) För det fall frågan besvaras nekande:
a) Är föräldrabidrag en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68?
b) För det fall frågan besvaras jakande, är artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68 tillämplig när den anställde, som är bosatt i en annan medlemsstat, är medborgare i den stat i vilken han är anställd?
c) För det fall frågan besvaras jakande, medför den ovan nämnda artikeln att maken till den anställde får rätt till föräldrabidrag när familjen är bosatt i en annan medlemsstat än den i vilken personen är anställd?"
15 Genom beslut av domstolens ordförande av den 13 september 1995 har de båda målen, i enlighet med artikel 43 i rättegångsreglerna, förenats vad gäller det muntliga förfarandet och domen.
Första frågan i målen C-245/94 och C-312/94
16 Genom denna fråga som rör det materiella tillämpningsområdet för förordning nr 1408/71 önskar den nationella domstolen i huvudsak få veta om ett sådant föräldrabidrag som det som föreskrivs i BErzGG skall likställas med en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71.
17 Domstolen har upprepade gånger fastställt att skillnaden mellan de förmåner som inte omfattas av tillämpningsområdet för förordning nr 1408/71 och förmåner som omfattas av detta i huvudsak beror på varje förmåns grundläggande beståndsdelar, i synnerhet dess syfte och förutsättningarna för att förmånen skall beviljas, och inte på den omständigheten att förmånen i nationell lagstiftning betecknas som en social trygghetsförmån (se bland annat dom av den 16 juli 1992, Hughes, C-78/91, Rec. s. I-4839, punkt 14).
18 I detta avseende har domstolen vid ett flertal tillfällen preciserat att en förmån kan anses vara en social trygghetsförmån i den mån som mottagaren beviljas förmånen i fråga, utan att någon skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov görs, på grundval av förhållanden som definierats i lag och då förmånen hänför sig till en av de situationer som uttryckligen räknas upp i artikel 4.1 i förordning nr 1408/71 (ovan nämnda dom i målet Hughes, punkt 15).
19 En sådan förmån som det ifrågavarande föräldrabidraget i förevarande mål uppfyller dessa villkor.
20 Vad beträffar det förstnämnda villkoret skall det noteras att bestämmelserna om beviljande av föräldrabidrag ger mottagaren en i lag definierad rättighet och att förmånen automatiskt beviljas till personer som uppfyller vissa objektiva kriterier, utan att det görs någon skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov.
21 Den av den luxemburgska regeringen nämnda omständigheten att föräldrabidraget består av ett schablonbelopp som inte varierar vare sig i förhållande till antalet barn eller till deras ålder kan inte utplåna den objektiva karaktären av kriterierna för att bevilja förmånen. I alla händelser framgår det av akten att förmånens belopp faktiskt varierar beroende på familjens ekonomiska situation och indirekt på antalet barn.
22 Vad beträffar det andra villkoret har den tyska regeringen hävdat att föräldrabidraget inte har samma syfte som en "familjeförmån" i den mening som avses i artikel 1 u i i förordning nr 1408/71, eftersom det har till syfte att utgöra ersättning till den förälder som dels tar hand om ett barns uppfostran, dels personligen uppfyller villkoren för att förmånen skall beviljas, genom att ge denna förälder en självständig rättighet.
23 Denna argumentation kan inte godtas. Det kan nämligen konstateras att syftet med en sådan förmån som den ifrågavarande är att täcka en familjs utgifter på det sätt som avses i artikel 1 u i i förordning nr 1408/71.
24 För det första utbetalas föräldrabidraget endast när den berörda familjen har ett eller flera barn. Förmånens belopp varierar dessutom till viss del beroende på barnens antal och ålder samt på föräldrarnas inkomster.
25 För det andra är syftet med föräldrabidraget att ge en av föräldrarna en möjlighet att ägna sig åt ett litets barns uppfostran, vilket den tyska regeringen har påpekat i sitt skriftliga yttrande. Som den nationella domstolen har understrukit är syftet med detta bidrag närmare bestämt att utgöra ersättning för uppfostran av barnet, att täcka andra kostnader för vård och uppfostran och i förekommande fall mildra de ekonomiska nackdelar som följer av att avstå från inkomsten av ett heltidsarbete.
26 För det tredje, vilket den tyska regeringen har betonat, innebär det samband som finns mellan föräldrabidraget och föräldraledigheten inte att bidraget undandras tillämpningsområdet för artikel 1 u i och artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71, eftersom bidraget skall beviljas mottagaren vare sig denne är anställd eller inte.
27 Den första frågan i målen C-245/94 och C-312/94 skall därför besvaras så att en sådan förmån som det föräldrabidrag som föreskrivs i BErzGG, vilket automatiskt beviljas personer som uppfyller visa objektiva kriterier, utan att någon skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov görs, och vars syfte är att täcka en familjs utgifter, skall likställas med en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i förordning nr 1408/71.
Första delen av den andra frågan i mål C-245/94 och den andra frågan i mål C-312/94
28 Genom den första delen av den andra frågan i mål C-245/94 och den andra frågan i mål C-312/94, som rör den personkrets som förordning nr 1408/71 gäller, önskar den nationella domstolen få svar på frågan huruvida maken till en anställd, som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat och lever med sin familj i en annan medlemsstat, har rätt att enligt artikel 73 i förordning nr 1408/71 uppbära en sådan förmån som föräldrabidraget från den stat i vilken personen är anställd.
29 För det första skall det noteras att varken Ingrid Hoever eller Iris Zachow bestrider det faktum att de inte tillhör den personkrets som förordning nr 1408/71 gäller, eftersom de inte omfattas av socialförsäkringssystemet i enlighet med denna förordnings bilaga 1, I C, som gäller Tyskland. I denna bilaga anges vilka villkor som skall vara uppfyllda för att personen skall anses vara en sådan anställd som artikel 73 i förordningen skall tillämpas på i Tyskland. Deras makar uppfyller däremot dessa villkor. De tillhör således den personkrets som förordning nr 1408/71 gäller och kan följaktligen anses vara anställda i den mening som avses i artikel 73 i nämnda förordning.
30 Det skall dessutom understrykas att i ett fall som det föreliggande beror inte sökandenas rätt till föräldrabidrag på deras ställning som medlem i den anställdes familj. För att ha rätt till detta bidrag skall de nämligen personligen uppfylla de villkor som uppställs i paragraf 1.4 i BErzGG.
31 Den tyska, den spanska och den franska regeringen samt kommissionen har i detta hänseende hänvisat till den rättspraxis som inleddes med dom av den 23 november 1976, Kermaschek (40/76, Rec. s. 1669, punkt 7), enligt vilken en anställds familjemedlemmar med stöd av förordning nr 1408/71 endast kan göra anspråk på härledda rättigheter som de förvärvar i egenskap av familjemedlem till en anställd, det vill säga en person som kan göra anspråk på en självständig rätt till den i förordningen föreskrivna förmånen (se den ovan nämnda domen i målet Hughes, med avseende på tillämpningen av den praxis som har samband med artikel 73 i förordning nr 1408/71).
32 I dom av den 30 april 1996, Cabanis-Issarte (C-308/93, ännu inte publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 34), har emellertid räckvidden av den rättspraxis som följer av den ovan nämnda domen i målet Kermaschek begränsats till att gälla endast de fall i vilka en familjemedlem till en anställd åberopar de bestämmelser i förordning 1408/71 som uteslutande är tillämpliga på anställda och inte på deras familj, såsom bestämmelserna i artiklarna 67-71 om arbetslöshetsförmåner. Detta är inte fallet med artikel 73 i förordningen vars syfte just är att garantera att familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat än den stat som är behörig beviljas de familjeförmåner som föreskrivs i den tillämpliga lagstiftningen.
33 Följaktligen gäller åtskillnaden mellan självständiga och härledda rättigheter i princip inte familjeförmåner.
34 Det skall vidare påpekas att artikel 73 i förordning nr 1408/71 i synnerhet är avsedd att förhindra att en medlemsstat ges möjlighet att göra beviljandet av familjeförmånen eller dess belopp beroende av att familjemedlemmarna till en anställd är bosatta i den medlemsstat som gör utbetalningen, för att inte arbetstagare inom gemenskapen skall avhållas från att utöva sin rätt till fri rörlighet (se dom av den 5 oktober 1995, Imbernon Martínez, C-321/93, Rec. s. I-2821, punkt 21).
35 Om, såsom är fallet i målet vid den nationella domstolen, beviljandet av föräldrabidraget - som är en familjeförmån - underkastades ett villkor att den anställdes make, som inte bor i Tyskland, måste vara anställd inom det territorium som BErzGG omfattar, skulle detta kunna avhålla den anställde från att utöva sin rätt till fri rörlighet.
36 Det skulle således strida mot syftet med och andemeningen i artikel 73 i förordning nr 1408/71 att neka maken till en anställd rätten till den förmån som denne skulle ha kunnat göra anspråk på om han stannat i den stat som gör utbetalningen.
37 Det kan slutligen konstateras, vilket generaladvokaten har betonat i punkt 50 i sitt förslag till avgörande, att en familjeförmån till följd av sin konstruktion inte kan anses komma i fråga för en person oberoende av dennes familjesituation. Eftersom ett sådant bidrag som föräldrabidraget beviljas för att täcka en familjs utgifter, är nämligen inte valet av till vilken förälder som bidraget skall utges av betydelse.
38 Det följer av det som ovan anförts att när en anställd omfattas av en medlemsstats lagstiftning och bor med sin familj i en annan medlemsstat har hans maka, med stöd av artikel 73 i förordning nr 1408/71, rätt att uppbära en sådan förmån som föräldrabidraget från den stat där personen är anställd.
Andra delen av den andra frågan i mål C-245/94
39 I den andra delen av den andra frågan i mål C-245/94 vill den nationella domstolen ha svar på om en nationell bestämmelse, som paragraf 1.4 i BErzGG, i vilken det föreskrivs att en medlemsstats medborgare vilka är anställda i Tyskland endast kan göra anspråk på föräldrabidrag om de utövar ett arbete som är av mer än ringa art, utgör könsdiskriminering i strid med artikel 4.1 i direktiv 79/7.
40 För att svara på denna fråga måste det först prövas om en sådan förmån som det föräldrabidrag som föreskrivs i paragraf 1 och följande paragrafer i BErzGG omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 79/7.
41 Enligt lydelsen av artikel 3.1 a i direktiv 79/7 gäller detta för lagstadgade system som lämnar skydd vid sjukdom, invaliditet, ålderdom, olycksfall i arbetet, yrkessjukdomar samt arbetslöshet. Enligt artikel 3.2, gäller inte direktivet bestämmelserna om familjeförmåner, utom i fråga om familjeförmåner som beviljas genom höjning av förmåner som utfaller vid de förhållanden som nämns i punkt 1 a.
42 Det finns anledning att fastställa att en sådan familjeförmån som föräldrabidraget inte direkt och effektivt lämnar skydd vid något av de förhållanden som nämns i artikel 3.1 i direktiv 79/7.
43 Som framgår av beslutet om hänskjutande är nämligen syftet med en sådan förmån att säkerställa familjens försörjning under barnens uppväxttid.
44 Svaret på den andra delen av den andra frågan i mål C-245/94 är således att artikel 3, punkt 1 och 2, i direktiv 79/7 skall tolkas så att ett sådant föräldrabidrag som det som föreskrivs i paragraf 1 och följande paragrafer i BErzGG inte omfattas av direktivets tillämpningsområde.
Tredje frågan i målen C-245/94 och C-312/94
45 I den tredje frågan i målen C-245/94 och C-312/94 har den nationella domstolen begärt att domstolen skall klargöra vilka sakområden och vilken personkrets som omfattas av förordning nr 1612/68. Denna fråga har emellertid ställts endast för det fall att en förmån som föräldrabidraget inte skulle kunna anses vara en familjeförmån på det sätt som avses i förordning nr 1408/71. Med hänsyn till svaret på den första frågan, saknas anledning att besvara den tredje frågan.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
46 De kostnader som har förorsakats den brittiska, den tyska, den spanska, den franska respektive den luxemburgska regeringen samt Europeiska gemenskapernas kommission, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målen vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 17 juni respektive den 19 augusti 1994 förts vidare av Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen - följande dom:
47 En sådan förmån som det föräldrabidrag som föreskrivs i Bundeserziehungsgeldgesetz, vilken automatiskt beviljas personer som uppfyller visa objektiva kriterier utan att någon skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov görs, och vars syfte är att täcka en familjs utgifter, skall likställas med en familjeförmån i den mening som avses i artikel 4.1 h i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, såsom den ändrats och uppdaterats genom rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983, och såsom den ändrats genom rådets förordning (EEG) nr 3427/89, av den 30 oktober 1989.
48 När en anställd omfattas av en medlemsstats lagstiftning och bor med sin familj i en annan medlemsstat har hans maka, med stöd av artikel 73 i förordning nr 1408/71, rätt att uppbära en sådan förmån som föräldrabidraget från den stat där personen är anställd.
49 Artikel 3, punkt 1 och 2, i rådets direktiv 79/7/EEG om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet, skall tolkas så att ett sådant föräldrabidrag som det som föreskrivs i paragraf 1 och följande paragrafer i Bundeserziehungsgeldgesetz inte omfattas av direktivets tillämpningsområde.