CELEX: 62002CJ0417
Tagállami mulasztás
85/384/EGK irányelv
Az építészmérnöki oklevelek elismerése
Felvételi eljárás a görög Műszaki Kamarába (Technico Epimelitirio Elladas)
Okirat bemutatásának kötelezettsége, amely igazolja, hogy az érintett tanúsítvány a kölcsönös elismerési rendszer alá tartozik

Az Európai Közösségek Bizottsága keresetlevelében azt kérte, hogy a Bíróság állapítsa meg, hogy mivel elfogadta és hatályban
tartja az 1993. március 22-i 107/1993. sz. elnöki rendelet (a továbbiakban: 107/1993. sz. rendelet) 3. cikke (1) bekezdése
c) pontjának és (2) bekezdésének rendelkezéseit, valamint mivel elfogadja, hogy a Technico Epimelitirio Elladas (görög műszaki
kamara, a továbbiakban: műszaki kamara) – amelynél az építészmérnöki foglalkozás gyakorlása érdekében kötelező, hogy az érintett
be legyen jegyezve – rendszeresen elutasítja az olyan, nem Görögországban kiadott külföldi oklevelekkel rendelkező közösségi
állampolgárok bejegyzését, akiknek az oklevelét az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről
szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges
gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1985. június 10-i 85/384/EGK tanácsi irányelv (HL L 223., 15. o.; magyar nyelvű
különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 118. o.) alapján el kellene ismerni, a Görög Köztársaság nem teljesítette az ezen irányelvből
eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér és a pert megelőző eljárás
A 85/384 irányelv 2–9. cikke megállapítja az építészeti tevékenység megkezdéséhez és folytatásához szükséges általános szabályokat.
A kölcsönös elismerés rendszere működésének megkönnyítése érdekében a 85/384 irányelv 7. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik,
hogy minden tagállam a lehető leghamarabb, egyidejűleg közli a többi tagállammal és a Bizottsággal azoknak az okleveleknek,
bizonyítványoknak és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványoknak a listáját, amelyeket területén állítanak ki,
és amelyek megfelelnek a 3. és 4. cikkben megállapított követelményeknek, valamint megadja azoknak az intézményeknek a nevét,
amelyek ezeket kiállítják. Ugyanezen 7. cikk (2) bekezdése értelmében a Bizottság tájékoztatás céljából megjelenteti a listákat
az
Európai
Közösségek Hivatalos Lapjában
(a továbbiakban: Hivatalos Lap) a közlést követő három hónapos időtartam lejárta után.
A 85/384 irányelv 10. cikke azon képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványok elismerésére vonatkozik, amelyek a megszerzett
jogok alapján lehetővé teszik az építészeti tevékenység megkezdését és folytatását. E cikk szerint minden tagállam elismeri
az ezen irányelv 11. cikkében felsorolt okleveleket, bizonyítványokat és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat,
amelyeket egy olyan másik tagállam állít ki állampolgárainak, amely tagállamban ezen állampolgárok már rendelkeznek ilyen
képesítésekkel az ezen irányelvről szóló értesítés időpontjában, vagy az ilyen oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről
szóló egyéb tanúsítványok megszerzésével járó tanulmányaikat már megkezdték, és legkésőbb az értesítést követő harmadik egyetemi
tanév alatt befejezik azt, még akkor is, ha ezek a képesítések nem felelnek meg az irányelv 2. fejezetében megállapított minimumkövetelményeknek,
oly módon, hogy az építészeti tevékenységnek a tagállam területén történő megkezdése és folytatása tekintetében ugyanolyan
hatályúnak ismerik el ezeket az okleveleket, bizonyítványokat és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat, mint
azokat, amelyeket saját maga állít ki.
A 85/384 irányelv 20. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az építészeti tevékenység megkezdésében és folytatásában
érdekelt személyekre vonatkozó engedélyezési eljárást a lehető leghamarabb, de legfeljebb az ahhoz kapcsolódó összes okirat
benyújtását követő három hónapon belül be kell fejezni, az eljárás befejezése utáni bármilyen jogorvoslati határidők sérelme
nélkül.
Görögországban a 107/1993. sz. rendeletet azzal a céllal fogadták el, hogy átültessék többek között a 85/384 irányelvet.
A 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja az építész szakma gyakorlásának a műszaki kamara általi engedélyezésére
vonatkozó feltételek között előírja a származási tagállam vagy azon tagállam illetékes hatóságai által kibocsátott igazolás
bemutatásnak kötelezettségét, ahonnan az érintett érkezik, amely bizonyítja, hogy a bemutatott oklevelek vagy más képesítések
megfelelnek a fenti rendeletnek. A 107/1993. sz. rendeletet a 2000. október 17-i 272/2000. sz. rendelet módosította (a továbbiakban:
módosított 107/1993. sz. rendelet). A módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja ezentúl azt írja
elő, hogy ugyanezt az igazolást a származási tagállam, vagy azon tagállam, ahonnan az érintett érkezik, illetékes hatóságai
kötelesek kiállítani, amennyiben a képesítések vagy az azt kiadó intézmény nincs kifejezetten említve a módosított 107/1993. sz.
rendelet 13. cikkének mellékleteiben. Ezek a mellékletek tartalmazzák a 85/384 irányelv 7. cikkének (2) bekezdése értelmében
a Bizottság által a Hivatalos Lapban közétett listán szereplő valamennyi oklevelet, bizonyítványt és képesítés megszerzésről
szóló egyéb tanúsítványt.
A 107/1993. sz. rendelet 3. cikkének (2) bekezdése megköveteli azoktól a személyektől, akik a műszaki kamarába bejegyzésüket
kérik, hogy a 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjában előírt igazoló okiratokat görög nyelvű hivatalos
fordításban nyújtsák be. A módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikkének (2) bekezdése hozzáteszi, hogy az igazoló okiratokat
vagy a származási tagállam illetékes hatóságai vagy azon tagállam illetékes hatóságai kötelesek hivatalosan görögre fordítani,
ahonnan az érintett érkezik.
A közölt szövegek vizsgálatát és a műszaki kamara gyakorlatára vonatkozó számos panaszt követően, amelyek szerint a műszaki
kamara 1996 óta rendszeresen elutasítja az olyan külföldi oklevelekkel rendelkező közösségi állampolgárok bejegyzését, akik
a 85/384 irányelv alapján elismert oklevéllel rendelkeznek, a Bizottság kifogást emelt a görög kormány ellen a 85/384 irányelv
nem megfelelő átültetése és alkalmazása miatt. Miután a Görög Köztársaságot felhívta észrevételeinek előadására, a Bizottság
az EK 226. cikk első bekezdésében előírt eljárásnak megfelelően 2000. február 24-én indokolással ellátott véleményt küldött
e tagállamnak, amelyben felszólította a 85/384 irányelvből eredő kötelezettségeinek való megfelelés érdekében szükséges intézkedések
meghozatalára az e vélemény közlésétől számított két hónapon belül.
A görög kormány válaszának vizsgálatát követően a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az indokolással ellátott véleményben megállapított
jogsértés folytatódik, és benyújtotta a jelen keresetet.

A keresetről
Keresetének alátámasztására a Bizottság három kifogásra hivatkozott. A válasz szakaszában a Bizottság azonban visszavonta
a módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikkének (2) bekezdésére vonatkozó kifogását.
A módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjára vonatkozó első kifogásról
A felek érvei
Első kifogásában a Bizottság azt rója fel a görög kormánynak, hogy a módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének
c) pontjában előírt kötelezettség nem felel meg a 85/384 irányelv rendelkezéseinek. A 85/384 irányelv 27. cikke ugyanis előírja,
hogy csak kivételes esetekben, alapos kétség esetén kérhető ilyen igazolás. A jelen kötelezettség esetén azonban nem erről
van szó, az főként a módosított 107/1993. sz. rendelet mellékleteinek naprakésszé tételekor megállapított jelentős késedelmek
palástolását célozza. Így az utolsó, több mint tíz hónapos késedelemmel megtörtént naprakésszé tétel csak a Bizottság 1999.
december 4-i közleménye után történt meg.
A görög kormány ellenkérelmében azt állította, hogy a módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának
az a célja, hogy a kérelmezők érdekében megkönnyítse az illetékes hatóság által a bejegyzési eljárás lefolytatását abban az
esetben, ha eltérés van az irányelv naprakésszé tett melléklete és a rendelet melléklete között. Ez az eltérés a módosított
107/1993. sz. rendelet 13. cikke mellékleteinek naprakésszé tételéhez szükséges szokásos időráfordításból ered.
A görög kormány továbbá a 85/384 irányelv tizenötödik preambulumbekezdésére hivatkozik, amely szerint a tagállamok előírhatják,
hogy a kedvezményezettek a képesítésről szóló tanúsítvány mellett a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak az illetékes
hatóságától, ahonnan érkeztek, szerezzenek be igazolást arról, hogy ezek a képesítések azok, amelyekről az irányelvben szó
van.
Viszonválaszában a görög kormány ezzel szemben a Bizottság kifogására való válaszként közölte, hogy a módosított 107/1993. sz.
rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontját módosítani fogják. Így az érintett igazolás bemutatásának kötelezettségét eltörlik,
és bár a vonatkozó görög miniszteri rendeletet még nem tették közzé, elegendő, ha a kedvezményezett hivatkozik a képesítésről
szóló tanúsítványának a Hivatalos Lapban való közzétételére. Később a kormány tájékozatta a Bíróságot a módosított 107/1993. sz.
rendeletet hatályon kívül helyező és a fent leírt módosításokat tartalmazó elnöki rendelet 2004. február 17-i kihirdetéséről.
A Bíróság álláspontja
Amint a Bizottság jogi érveléséből kiderül, az első kifogás a módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének
c) pontját érinti. Meg kell azonban jegyezni, hogy a Bizottság által kibocsátott indokolással ellátott vélemény ennek a rendelkezésnek
a módosítást megelőző verziójára vonatkozik. A görög kormány az első kifogás elfogadhatóságának kérdését nem vetette fel,
azonban azt hivatalból vizsgálni kell.
Ítélkezési gyakorlata értelmében, a Bíróság hivatalból vizsgálhatja, hogy a tagállami kötelezettségszegés megállapítása iránti
kereset benyújtásához az EK 226. cikk által előírt feltételek fennállnak-e (a C‑362/90. sz., Bizottság kontra Olaszország
ügyben 1992. március 31-én hozott ítélet [EBHT 1992., I‑2353. o.] 8. pontja).
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik az is, hogy a Bizottság indokolással ellátott véleményének és a keresetnek ugyanazokon
a kifogásokon kell alapulnia. Ez a követelmény azonban nem terjedhet odáig, hogy az indokolással ellátott véleményben említett
és a keresetben megjelenő nemzeti rendelkezéseknek minden esetben teljesen azonosnak kell lenniük. Amennyiben az eljárás e
két szakasza között jogszabályi változás történt, elegendő ugyanis, ha a pert megelőző eljárás folyamán kifogásolt jogszabály
által bevezetett szabályozást a tagállam által az indokolással ellátott véleményt követően elfogadott új intézkedések – amelyeket
a keresetben megtámadnak – összességében fenntartják (a C‑105/91. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1992. november
17-én hozott ítélet [EBHT 1992., I‑5871. o.] 13. pontja).
Jelen esetben meg kell állapítani, hogy a 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja által meghatározott alapvető
kötelezettséget, azaz azon igazolás bemutatásának kötelezettségét, hogy a bemutatott tanúsítványok megfelelnek az e rendelet
rendelkezései által előírtaknak, átvette a módosított 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja is. Ebből
következik, hogy jelen eljárás keretében a 107/1993. sz. rendelet 3. cikk (1) bekezdése c) pontjának eredeti szövege képezi
érdemi vizsgálat tárgyát. Ebből az is következik, hogy a kifogás elfogadható.
Az ügy érdemét tekintve meg kell állapítani, hogy a 107/1993. sz. rendelet 3. cikke (1) bekezdésének c) pontja által előírt
kötelezettség a 85/385 irányelv által nem előírt, kiegészítő bizonyíték bemutatására kötelezi az érintetteket. A fenti kötelezettség
által elért visszatartó hatás ellentétes a letelepedési jog tényleges gyakorlása megkönnyítésének céljával, amelyet a 85/384
irányelv és az EK 43. cikk elérni és biztosítani kíván.
A görög kormány által hivatkozott, a 107/1993. sz. rendelet mellékleteinek naprakésszé tételét érintő szokásos időráfordítás
nem igazolja az építész szakma folytatásának lehetőségét gátló akadályokat Görögországban. A Bíróság ítélkezési gyakorlata
szerint, a törvények és rendeletek szövege kidolgozásával összefüggő belső jogrendszerbeli nehézségek nem mentesíthetik a
tagállamokat közösségi kötelezettségeik alól (lásd különösen a C‑374/98. sz., Bizottság kontra Franciaország ügyben 2000.
december 7-én hozott ítélet [EBHT 2000., I‑10799. o.] 13. pontját).
A görög kormánynak a 85/384 irányelv tizenötödik preambulumbekezdésre vonatkozó érvét illetően meg kell állapítani, hogy e
preambulumbekezdés önmagában nem szolgálhat a származási tagállam vagy azon tagállam, ahonnan az érintett érkezik, illetékes
hatóságai által kiadott igazolás bemutatásának kötelezettsége jogalapjául.
A görög kormány által elfogadott, a származási tagállam vagy azon tagállam, ahonnan a személy érkezik, illetékes hatóságai
által kiadott igazolás bemutatásának kötelezettségére vonatkozó jogszabály eltörlését illetően meg kell állapítani, hogy az
állandó ítélkezési gyakorlat szerint a tagállami kötelezettségszegés meglétét abban az állapotában kell megítélni, ahogyan
az az indokolással ellátott véleményben kitűzött határidő lejártakor fennállt, és a későbbiekben történt változásokat a Bíróság
nem veheti figyelembe (lásd különösen a C‑384/97. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2000. május 25-én hozott ítélet
[EBHT 2000., I‑3823. o.] 35. pontját).
Jelen esetben a Görög Köztársaságot az irányelvnek való megfeleléshez szükséges intézkedések két hónapon belüli meghozatalára
felszólító, indokolással ellátott véleményt 2000. február 24-én küldték el. A görög kormány azonban csak 2004 februárjában
tette közzé a kérdéses igazolás bemutatására vonatkozó kötelezettséget eltörlő elnöki rendeletet.
A Bizottság által felhozott első kifogás tehát megalapozott.

A műszaki kamara gyakorlatára vonatkozó második kifogásról
A felek érvei
A második kifogásában a Bizottság azzal érvel, hogy a műszaki kamara igazgatási gyakorlata a 85/384 irányelv nem megfelelő
alkalmazását tanúsítja, amennyiben a fenti kamara a bejegyzési kérelmeket nem vizsgálja meg a 85/384 irányelv által előírt
határidőn belül, és a kérelmezőket még csak nem is tájékoztatja azokról az indokokról, amelyek alapján elutasítja kérelmüket.
A Bizottság állítása szerint 2001. november 5-i levelével tájékoztatást kért a műszaki kamarától hét–tíz hónappal korábban
benyújtott bejegyzési kérelmek ügyében, amelyekre nem adtak választ. 2002. április 1-jén az érintett kérelmezők még mindig
nem kaptak választ.
A görög kormány nem vitatja az esetleges igazgatási működési zavarokat a műszaki kamara keretein belül, amelyek következményekkel
járhatnak az építészi szakmát gyakorolni kívánó pályázók által benyújtott kérelmek elintézésének határidejére, de úgy érvel,
hogy – tekintettel a Görögországban gyakori földrengésekre – a Műszaki Kamarának le kell folytatnia az igazoló okiratok alapos
vizsgálatát annak érdekében, hogy ellenőrizze az érintettek hozzáértését a földrengési kockázatok megelőzése terén.
A Bíróság felszólította a görög kormányt, hogy írásban szolgáltasson pontos adatokat a műszaki kamarához benyújtott bejegyzési
kérelmek elintézésére vonatkozóan, és mindegyik esetben jelezze a kérelem időpontját, a nyilvántartásba való bejegyzés időpontját,
és adott esetben azt az időpontot is, amikor a kamara a kérelmezőtől kiegészítő igazoló okiratokat kért.
2004. január 21-i válaszában a görög kormány jelezte, hogy eddig az időpontig 41 kérelem érkezett. Ezek vizsgálatából kiderül,
hogy:
–        9 építészt bejegyeztek,
–        2 építész visszavonta bejegyzési kérelmét,
–        14 építészt, akik kérelmüket 1988 és 2002 között nyújtották be és dokumentációjukat kiegészítették, 2004. január 8-i határozattal
bejegyeztek,
–        12 dokumentációt, amelyet 1992 és 2002 között nyújtottak be, nem egészítettek ki,
–        4 kérelmet igazoló iratok nélkül nyújtottak be 2003-ban.
A Bíróság álláspontja
Figyelemmel a görög kormány 2004. január 21-i levelében szolgáltatott tájékoztatásra, a Bíróság megállapítja, hogy az indokolással
ellátott véleményben kitűzött határidő végére a fent említett 14 építész bejegyzési eljárása, amely 2004. január 8-án zárult
le, három hónapnál tovább tartott, mivel a vonatkozó kérelmeket 1989-ben, 1995-ben, 1996-ban, 1997-ben és 1998-ban nyújtották
be.
Ami a fent említett másik 12 dokumentációt illeti, az érintettek dokumentációjának kiegészítésére felszólító hivatalos levelet
csak 2002. december 30-án küldték el, jóllehet közülük hatan 1992-ben, 1995-ben, 1997-ben, 1998-ban, 1999-ben és 2000-ben
nyújtották be kérelmüket. Így azt a következtetést kell levonni, hogy a tagállami kötelezettségszegés megállapításának pontos
időpontjában, azaz két hónappal a 2000. február 24-i indokolással ellátott vélemény közlését követően, e hat személy, akik
közül néhányan több évvel korábban nyújtották be a kérelmüket, nem kapott semmilyen hivatalos közlést a műszaki kamarától,
amelyben felszólították volna őket dokumentációjuk  kiegészítésére és megjelölték volna a hiányzó igazolásokat.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 85/384 irányelv 20. cikke megköveteli, hogy az építészeti tevékenység megkezdésében
és folytatásában érdekelt személyre vonatkozó engedélyezési eljárást a lehető leghamarabb, de legfeljebb az ahhoz kapcsolódó
valamennyi okirat benyújtását követő három hónapon belül be kell fejezni. E kötelezettség alóli egyedüli kivétel az, ha jogorvoslati
kérelmet nyújtanak be, azaz a 85/384 irányelv 17. cikkének (4) bekezdése vagy 18. cikkének (2) bekezdése által előírt esetben
az igazoló okiratokat újra meg kell vizsgálni, ha a fogadó tagállamnak részletes ismeretei vannak valamilyen súlyos esetről,
amely területén kívül még azelőtt történt, hogy az érintett személy az adott tagállamban letelepedett volna, vagy ha tudomása
van arról, hogy az irányelv 17. cikkének (3) bekezdésben említett nyilatkozat nem a valóságnak megfelelő adatokat tartalmaz.
Ebben az esetben a származási tagállamot vagy azt a tagállamot, ahonnan az érintett érkezik, tájékozathatják erről és az megvizsgálja
a tények valódiságát. A megkeresett tagállamnak három hónapon belül kell választ adnia.
A görög kormány a fent említett kivételek egyikére sem hivatkozott.
Ami görög kormány által a kérelmek késedelmes elintézésének igazolására felhozott, a kérelmezők földrengésekhez kapcsolódó
kockázatok megelőzése terén való hozzáértése ellenőrzésének szükségességét illeti, e megfontolás nem igazolhatja sem az építészek
bejegyzésének meglehetősen hosszú késedelmét, sem a hiányzó igazoló okiratok bemutatására vonatkozó felszólítások elküldése
terén megállapított késedelmet.
A bejegyzési eljárás hatékony és gyors lefolytatása a 85/384 irányelv egyik célja. Ezért a kérelmezők lehető leghamarabb történő
bejegyzésének szükségessége a kérelmek elintézése során az egész eljárására vonatkozik, és megköveteli azt is, hogy az érintetteket
a lehető legrövidebb határidőn belül felhívják kérelmüknek a hiányzó igazoló okiratok bemutatása által történő kiegészítésére.
E kötelezettség az EK 43. cikkből eredő kötelezettségek egyike, amely cikk a letelepedési szabadság korlátainak felszámolását
célozza.
A görög kormány semmilyen elfogadható indokot nem hozott fel az illetékes hatóságai által a kérelmek elintézésével kapcsolatos
késedelmek igazolására, és semmilyen bizonyítékot nem hozott fel arra vonatkozóan, hogy ezek a késedelmek a kérelmezők hanyagságának
lennének betudhatók.
A Bizottság által felhozott második kifogás tehát megalapozott.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Görög Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1)
Mivel elfogadta és hatályban tartja az 1993. március 22-i 107/1993. sz. elnöki rendelet 3. cikke (1) bekezdése c) pontjának
rendelkezéseit, és mivel elfogadja, hogy a Technico Epimelitirio Elladas (görög műszaki kamara) – amelynél az építészmérnöki
foglalkozás gyakorlása érdekében kötelező, hogy az érintett be legyen jegyezve – jelentős késedelemmel jár el az igazoló okiratok
feldolgozása, valamint az olyan külföldi oklevelekkel rendelkező közösségi állampolgárok bejegyzése során, akiknek az oklevelét
az építészmérnöki oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről,
valamint a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1985.
június 10-i 85/384/EGK tanácsi irányelv alapján el kellene ismerni, a Görög Köztársaság nem teljesítette az ezen irányelvből
eredő kötelezettségeit.
2)
A Görög Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: görög.