CELEX: 62004CJ0141
Direktiiv 89/48/EMÜ
Töötajad
Diplomite tunnustamine
Mehhaanikainsener

1       Eelotsusetaotlus käsitleb tingimusi, mille esinemisel võib tugineda nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EMÜ
vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta (EÜT 1989, L 19, lk 16;
ELT eriväljaanne 05/01, lk 337) teatud sätetele viimase kohaldamisalasse kuuluva diplomi omanik, kui seda direktiivi ei ole
siseriiklikku õiguskorda üle võetud ning kui möödunud on selle ülevõtmise tähtaeg. Teiseks käsitleb taotlus EÜ asutamislepingu
artiklite 48 ja 52 (muudetuna EÜ artiklid 39 ja 43) tõlgendamist.
2       Taotlus esitati M. Perose ja Kreeka inseneriregistri pidaja Techniko Epimelitirio Ellados’e (Kreeka Tehnikakoda, edaspidi
„TEE”) vahelises kohtuvaidluses viimase poolt M. Perose taotluse tema registreerimiseks mehhaanikainsenerina rahuldamata jätmise
küsimuses. Hageja tugines taotluse esitamisel oma õigusele tegutseda kõnealusel kutsealal Saksamaal.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigus
3       Direktiivi 89/48 kolmandast ja neljandast põhjendusest tuleneb, et direktiivi eesmärk on luua diplomite tunnustamise kord,
võimaldamaks Euroopa kodanikel tegeleda igasuguse kutsetegevusega, mille jaoks on vastuvõtvas liikmesriigis vaja läbida keskharidusjärgne
koolitus, kui nad on saanud muus liikmesriigis sellise tegevuse jaoks vajaliku diplomi pärast vähemalt kolm aastat kestnud
õpinguid.
4       Direktiivi 89/48 artikli 3 esimene lõik sätestab:
„Kui vastuvõtvas liikmesriigis eeldab reguleeritud kutsealal tegutsema hakkamine või tegutsemine diplomi olemasolu, ei või
pädev asutus ebapiisava kvalifikatsiooni tõttu keelduda andmast liikmesriigi kodanikule luba asuda tegutsema või tegutseda
sellel kutsealal samadel tingimustel, mis kehtivad selle riigi oma kodanike suhtes:
a)      kui taotlejal on diplom, mida muus liikmesriigis nõutakse kõnealusel kutsealal tegutsema hakkamiseks või tegutsemiseks tolle
riigi territooriumil ja see diplom on talle antud liikmesriigis, […]
[…]”.
5       Olenemata selle direktiivi artikli 3 sätetest, võib artikli 4 alusel vastuvõttev riik nõuda teatud kindlaksmääratud tingimustel
taotlejalt, et ta esitaks kindlaksmääratud kestusega töökogemuse kohta tõendid, läbiks kuni kolmeaastase kohanemisaja või
sooritaks sobivustesti (edaspidi „kompensatsioonimeetmed”). Sama artikkel sätestab teatud eeskirjad ja tingimused, mida kohaldatakse
vajadusel kompensatsioonimeetmetele.
6       Direktiivi 89/48 artikkel 6 loetleb dokumendid, mida võib aususe, moraalsuse, pankroti puudumise ja füüsilise ja psüühilise
tervise tõendamiseks vastuvõtva liikmesriigi pädev ametiasutus nõuda, ning sisaldab sätteid teiste liikmesriikide kodanikelt
nõutava vande või tõotuse kohta.
7       Direktiivi 89/48 artikli 9 lõike 1 kohaselt määravad liikmesriigid sama direktiivi artiklis 12 osutatud aja jooksul, st 4. jaanuariks
1991, pädevad asutused, kes on volitatud vastu võtma kõnealuses direktiivis osutatud avaldusi ja tegema otsuseid ning teavitama
sellest teisi liikmesriike ja Euroopa Ühenduste Komisjoni.

Siseriiklik õigus
8       Kreekas on inseneri amet seadusega reguleeritud ning sellel kutsealal võivad tegutseda vaid TEE liikmed. Tehnikakoda loodi
presidendi 27. novembri/14. detsembri 1926. aasta dekreediga, millega kodifitseeritakse TEE koosseisu reguleerivad sätted
ja aktid (FEK A’ 430), mida on muudetud seadusega nr 1486/1984 (FEK A’ 161) ja presidendi 30. novembri/12. detsembri 1991. aasta
dekreediga nr 512/1991 (FEK A’ 190, edaspidi „TEE dekreet”).
9       Kooskõlas TEE dekreedi artikli 2 lõikega 1 kohustuvad liikmesriikide kodanikud registreerima end TEE liikmetena „ajahetkest,
mil neile antakse Métsovo riikliku polütehnikumi, Kreeka teiste polütehniliste koolide või võrreldavate välismaiste koolide
diplom pärast kutsealal tegutsemise loa saamist”. Kutsealad on jagatud kõnealuse dekreedi artikli 2 lõikes 5 loetletud üheksasse
kategooriasse, millest üks on punktis c sisalduv mehhaanikainsener.
10     Sama dekreedi artikli 4 lõige 3 sätestab, et TEE korraldab eksameid, annab kooskõlas kehtiva õigusega lube tegutseda inseneri
kutsealal ning peab inseneriregistrit.
11     30./31. detsembri 1981. aasta seaduse nr 1225/1981 (FEK A’ 340) artikli 1 lõike 1 alusel oli TEE „ülesandeks väljastada lube
võrreldavates välismaistes kõrgkoolides diplomeeritud inseneridele kutsealal tegutsemiseks Kreekas”.
12     Seaduse nr 1225/1981 põhjal riigihankeministri ning riigihariduse ja religiooniministri poolt vastu võetud 14. septembri 1984. aasta
ministeeriumidevahelise määrusega nr ED 5/4/339 (FEK B’ 713) kehtestati menetlus, millega TEE annab inseneri kutsealal tegutsemiseks
loa.
13     Ministeeriumidevahelise määruse lõikes 1 sätestatakse, et „TEE annab riiklikes või võrreldavate välismaiste kõrgkoolide diplomitega
inseneridele loa kutsealal tegutsemiseks suulise eksami sooritamisel”.
14     Sama määruse lõike 2 punkt d sätestab, et suulisel eksamil osalemise eeldusena peavad välismaal diplomi saanud isikud esitama
TEE-le muu hulgas „esitatud diplomi tunnustamise tõendi”, mille annab välismaiste diplomite tunnustamise ülikoolidevaheline
keskus (Diapanepistimiako Kentro Anagnoriseos Titlon Spoudon tis Allodapis, edaspidi „Dikatsa”), mis loodi 12./14. oktoobri
1977. aasta seadusega nr 741/1977 (FEK A’ 314), mida on muudetud 30. septembri 1985. aasta seadusega nr 1566/1985 (FEK A’
167, edaspidi „Dikatsa seadus”).
15     Dikatsa on Dikatsa seaduse artikli 2 alusel pädev tunnustama väliskõrgkoole haridusetasemelt võrdseks riiklike kõrgkoolidega
ning tunnustama mainitud asutuste ja Kreeka kõrgkoolide diplomite võrdsust. Samuti on ta pädev tunnustama sama taseme välismaiste
asutuste diplomid võrdseks Kreeka kõrgharidusasutuses antavate diplomitega, kui Kreekas ei ole võimalik võrreldavat eriala
omandada.
16     Lisaks sätestab Dikatsa seaduse artikli 4 lõige 8, et Dikatsa haldusnõukogu presidendi akti alusel „vaadatakse välismaistes
kõrgharidusasutustes antud diplomid, mis ei vasta teadmiste taseme osas õpetuselt kõige sarnasemas Kreeka koolis või osakonnas
antud diplomitele, teatud ainete osas kõnealustes koolides või osakondades uuesti läbi”. Sama sätte alusel, kui „diplomit
ei ole võimalik tunnustada, suunatakse asjaomane isik [väljaõppe täiendamiseks] haldusnõukogu presidendi selleks puhuks määratud
sobivasse kooli või osakonda”.
17     Symvoulio tis Epikrateias’e (Riiginõukogu) väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb nendest sätetest, et Dikatsa peab
välismaise diplomi Kreeka vastava kõrgharidusasutuse diplomiga võrdlemisel hindama asjaomase diplomi andnud välisõppeasutuse
olemust, läbitud õpingute olemust ning õpingute sisu. Dikatsa analüüs ei võta arvesse küsimust selle kohta, kas asjaomane
diplom vastab konkreetsel kutsealal tegutsemise eelduseks seatud ametlikele kvalifikatsiooninõuetele. Teisisõnu on Dikatsa
kõnealuse kohtupraktika kohaselt pädev hindama temale esitatud välismaa diplomi võrdsust üksnes akadeemilises, mitte professionaalses
plaanis.
18     Direktiivi 89/48 ei võetud Kreeka õiguskorda üle tähtaegselt (vt selle kohta 23. märtsi 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑365/93:
komisjon
v.
Kreeka, EKL 1995, lk I‑499). Pärast põhikohtuasja aluseks olevate sündmuste asetleidmist võeti 28. juunil 2000 vastu presidendi
dekreet nr 165/2000 (FEK A’ 149), muudetud presidendi 22. oktoobri 2001. aasta dekreediga nr 373/2001 (FEK A’ 251), millega
nimetatud direktiiv võeti üle Kreeka õiguskorda.
19     Selle dekreedi artikliga 10 on riiklikule kõrgharidusdiplomite tunnustamise nõukogule (Symvoulio Anagnoriseos Epangelmatikis
Isotimias Titlon Tritovathmias Ekpaidefsis, edaspidi „Saeitte”) antud ainupädevus otsustada direktiivi 89/48 kohaldamisalasse
kuuluvate kõrgharidusdiplomite tunnustamise taotluste üle. Järelikult on see asutus ainsana pädev tunnustama taotleja õigust
tegutseda Kreekas vastaval reguleeritud kutsealal ning ta on direktiivi 89/48 artikli 9 lõike 1 alusel määratud pädevaks ametiasutuseks,
kes võtab vastu direktiivis 89/48 osutatud avaldusi ja teeb otsuseid.
20     Sama dekreedi artikli 11 lõige 6 sätestab lisaks, et juhul, kui siseriiklik õigus näeb ette vastaval kutsealal tegutsema õigustatud
isikute registri pidamise, kohustab Saeitte otsus kutseorganisatsiooni või registri üle järelevalve pädevust omavat haldusasutust
tegema registrisse taotleja kohta kande.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
21     Kreeka kodanikul M. Perosel on 1980. aastal Fachhochschule Wiesbaden’i (Saksamaa) poolt antud diplom. See diplom annab talle
õiguse töötada mehhaanikainsenerina Saksamaal („Diplom-Ingenieur im Fachbereich Machinenbau”).
22     Soovides Kreekas kõnealusel kutsealal tegutseda, esitas M. Peros Dikatsale taotluse oma diplomi võrdväärsuse tunnustamiseks.
Dikatsa 28. mai 1993. aasta otsusega nr 296 jäeti taotlus rahuldamata põhjusel, et kõnealuse välismaise diplomi väljastanud
haridusasutus ei vasta haridustasemelt Kreeka vastavatele kõrgharidusasutustele.
23     Eesmärgiga saada õigus töötada mehhaanikainsenerina Kreekas ning teised registreerimisega kaasnevad õigused, esitas M. Peros
21. veebruaril 1995 TEE-le taotluse enda kandmiseks viimase hallatavatesse registritesse. Taotlus, millele esitati lisaks
21. märtsil 1995 seonduv taotlus, jäeti TEE 4. mai 1995. aasta otsusega nr 6372 järgmistel põhjendustel rahuldamata:
„Registreerimine TEE-s toimub [TEE dekreedis] ette nähtud tingimustel. Välismaal õpingud läbinud isikule esitatav peamine
tingimus on see, et tal oleks polütehniline haridus ning et selle diplom vastaks riiklikus Métsovo polütehnikumis või Kreeka
kõrgharidussüsteemi polütehnikumides antavatele diplomitele. Välismaiseid diplomeid atesteerib [Dikatsa]. Eeltoodust järeldub,
et Te ei või saada TEE liikmeks ning et Teie diplom (Fachhochschule) ei anna õigust teha Teie kohta kanne TEE registrisse.”
24     M. Peros esitas kõnealuse keeldumise peale Dioikitiko Protodikeio Rodou’le (Rhodose esimese astme halduskohus) hagi. Kohus
leidis oma otsuses nr 249/1998, et tegemist on tühistamishagiga, mille käsitlemine kuulub Symvoulio tis Epikrateias’e pädevusse,
ning saatis viimasele asja edasi.
25     Samal ajal rahuldas Saeitte oma 5. detsembri 2000. aasta otsusega nr 4 seoses direktiivi 89/48 Kreeka õiguskorda ülevõtmisega
M. Perose taotluse tema diplomit tunnustada. Viimasele anti õigus töötada Kreekas mehhaanikainsenerina, ilma et ta peaks läbima
kohanemisaega või tegema sobivustesti. Seejärel tehti M. Perose kohta TEE registrisse kanne.
26     Põhikohtuasjas leidis enamus Symvoulio tis Epikrateias’est, et TEE 4. mai 1995. aasta otsus, mis jättis taotluse rahuldamata,
ei olnud õiguslikult põhjendatud. Nimetatud enamuse kohaselt oleks TEE pidanud M. Perose taotlust läbi vaadates uurima, kas
on täidetud direktiivi 89/48 artiklis 3, artikli 4 lõike 1 punktides a ja b, artikli 4 lõikes 2, artikli 6 lõigetes 1–4 tingimusteta
ning piisava täpsusega sätestatud tingimused. Jaatava vastuse korral oleks TEE pidanud tunnustama hageja õigust tegutseda
Kreekas mehhaanikainsenerina, väljastades talle vastava loa ning kandes tema nime registrisse. Eitava vastuse korral oleks
pidanud taotluse jätma rahuldamata põhjendatud otsusega. Direktiivi 89/48 sätteid silmas pidades ei oleks aga TEE tohtinud
käesoleval juhul nõuda hageja diplomi tunnustamist Dikatsa poolt.
27     Samas oli Symvoulio tis Epikrateias’e vähemuse arvates taotluse rahuldamata jätmine õigustatud seetõttu, et ühelt poolt ei
või üksikisik TEE menetluses direktiivi 89/48 asjakohastele sätetele toetuda ajal, mil vaidlusalune taotlus oli juba esitatud,
ning teisalt seepärast, et sama direktiivi artikli 9 lõike 1 kohaselt  ei olnud veel määratud taotluse läbivaatamiseks pädevat
ametiasutust.
28     Symvoulio tis Epikrateias arutles edasi, kas osas, milles TEE menetluses ei saanud direktiivi 89/48 sätetele tugineda, oli
viimane sellegipoolest kohustatud asutamislepingu artiklite 48 ja 52 alusel uurima, kas hagejale Saksamaal antud diplom oli
võrdne Kreeka diplomitega.
29     Neil asjaoludel otsustas Symvoulio tis Epikrateias menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas direktiivi 89/48 […] artikli 3, artikli 4 lõike 1 punktide a ja b, artikli 4 lõike 2 ning artikli 6 lõigete 1–4 sätted
oma esialgses redaktsioonis on tingimusteta ja piisavalt täpsed, et direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumise ja direktiivi
(vastuvõtva liikmesriigi) siseriiklikku õiguskorda hilinenud ülevõtmise vahelisel ajal võinuks üksikisik teises liikmesriigis
antud ning eelnimetatud sätete kohaldamisalasse kuuluva diplomi puhul tugineda siseriikliku õiguse kohaselt pädeva ametiasutuse
menetluses loetletud sätetele, saamaks sellelt asutuselt loa asuda vastuvõtvas liikmesriigis reguleeritud kutsealal tegutsema
ning seal sellel kutsealal tegutseda?
2.      Kas juhul, kui ülevõtmise tähtaja möödumise ja siseriiklikku õiguskorda hilinenud ülevõtmise vahelisel ajal ei võinud üksikisik
vastuvõtva liikmesriigi ametiasutuse – millel on siseriikliku õiguse kohaselt pädevus anda vastuvõtva liikmesriigi kõrgharidusasutuse
diplomi omanikule või välismaise, (käesoleva eelotsuse põhjendustes kirjeldatud tunnustele sarnases diplomite tunnustamise
üldmenetluses) tunnustatud diplomi omanikule avalike eksamite sooritamise järel kutsealal tegutsemise luba – menetluses direktiivi
sätetele tugineda, võib nimetatud ametiasutus vastavalt [asutamislepingu artiklitele 48 ja 52] […] seada teises liikmesriigis
antud diplomi omaniku poolt ülalnimetatud ajavahemikus taotletud kõnealusel kutsealal tegutsema asumist ning kutsealal tegutsemist
sõltuvusse eelnevast diplomi akadeemilise võrdsuse tunnustamisest ülalmainitud üldmenetluses ning siseriikliku õigusega ettenähtud
eksamite sooritamisest, või peab see asutus ise tegema kõne all oleva diplomiga tõendatud kvalifikatsioonide ja siseriikliku
õigusega nõutavate teadmiste ja kvalifikatsioonide võrdleva analüüsi, vabastamaks selle põhjal asjaomase isiku osaliselt või
täielikult nimetatud eksamite tegemise kohustusest?”

Esimene eelotsuse küsimus
30     Direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkt a sätestab, et kui taotlejal on diplom, mida muus liikmesriigis nõutakse kõnealusel
kutsealal tegutsema hakkamiseks või tegutsemiseks tolle riigi territooriumil ja see diplom on talle antud liikmesriigis, ei
või pädev asutus ebapiisava kvalifikatsiooni tõttu keelduda andmast liikmesriigi kodanikule luba asuda tegutsema või tegutseda
sellel kutsealal samadel tingimustel, mis kehtivad selle riigi oma kodanike suhtes.
31     M. Perosel on teises liikmesriigis, täpsemalt Saksamaa Liitvabariigis antud diplom. See diplom võimaldab tal tegutseda nimetatud
liikmesriigis reguleeritud mehhaanikainseneri kutsealal ning seega kuulub see situatsioon direktiivi 89/48 artikli 3 esimese
lõigu punkti a kohaldamisalasse. Järelikult ei pea Euroopa Kohus tõlgendama selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punkti b,
kuna viimane kohaldub vaid juhul, kui asjaomane kutseala pole päritoluliikmesriigis reguleeritud.
32     Mis puudutab direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti a, siis Euroopa Kohus on juba varasemas kohtupraktikas leidnud,
et tegemist on sättega, mille sisu on tingimusteta ja piisavalt täpne, et üksikisikud saaksid seda siseriiklikus kohtus riigi
vastu kasutada, kui viimane ei ole siseriiklikku õigusesse direktiivi tähtaegselt üle võtnud (29. aprilli 2004. aasta otsus
kohtuasjas C‑102/02: Beuttenmüller, EKL 2004, lk I‑5405, punkt 55).
33     Mis puudutab võimalust seada reguleeritud kutsealal tegutsema asumine sõltuvusse tingimusest, et taotlejale peab esmalt kohaldama
direktiivi 89/48 artiklis 4 sätestatud kompensatsioonimeetmeid, siis on selge, et 2000. aastal taotlust käsitledes ei kohaldanud
Saeitte käesolevas asjas M. Perosele midagi taolist. Lisaks ei tulene ühestki toimiku osast, et M. Perose poolt esialgse taotluse
esitamisel viidatud kvalifikatsioon oleks olnud erinev 2000. aastal analüüsitust nii, et see mõjutanuks otsust lubada tal
tegutseda tema kutsealal Kreekas ilma kompensatsioonimeetmeid kohaldamata.
34     Igal juhul tuleneb kohtupraktikast, et liikmesriik võib siseriiklikku õiguskorda ülevõtmiseta kohaldada isikule direktiivi 89/48
artikli 4 lõikes 1 sätestatud kompensatsioonimeeteid vaid juhul, kui need on sätestatud kõnealuse taotluse käsitlemise ajal
kehtiva siseriikliku õigusega (vt selle kohta 19. novembri 1991. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑6/90 ja C‑9/90: Francovich
jt, EKL 1991, lk I-5357, punkt 21, ja 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑142/04: Aslanidou, EKL 2005, lk I‑7181, punktid 35–37).
35     Euroopa Kohus on selles küsimuses leidnud, et kui kohaldatav on direktiiv 89/48 või nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiv
92/51/EMÜ täiendava tööalase koolituse tunnustamise teise üldsüsteemi kohta, ei või asjaomase direktiivi norme järgima kohustuv
liikmesriigi avalik-õiguslik asutus enam nõuda asjaomase isiku diplomi tunnustamist pädeva siseriikliku ametiasutuse poolt
(8. juuli 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑234/97: Fernández de Bobadilla, EKL 1999, lk I-4773, punkt 27).
36     Direktiivi 89/48 artikkel 6 loetleb vaid dokumente, mida pädev ametiasutus võib aususe, moraalsuse, pankroti puudumise ja
füüsilise ja psüühilise tervise tõendamiseks nõuda ning sisaldab mõningaid sätteid teiste liikmesriikide kodanikelt nõutava
vande või tõotuse kohta. Kuna põhikohtuasjas ei nõudnud vastuvõtva liikmesriigi pädev ametiasutus ühtegi nimetatud tõendit
või avaldust, ei pea Euroopa Kohus kõnealust sätet tõlgendama, mis igal juhul ei mõjuta võimalust tugineda selle direktiivi
artikli 3 esimese lõigu punktile a.
37     Samuti ei ole direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktile a tuginemise võimaluse takistuseks liikmesriikide kohustus
määrata sama direktiivi artikli 9 lõike 1 kohaselt pädevad asutused, kes on volitatud vastu võtma selles direktiivis osutatud
avaldusi ja tegema otsuseid. Artikli 9 teisi lõikeid silmas pidades tuleneb lõikest 1, et selle eesmärk on hõlbustada direktiiviga 89/48
kehtestatud diplomite tunnustamise korra kohaldamist, muutes liikmesriikide otsustusprotsessi läbipaistvamaks. Nimetatud artikli 9
lõike 1 alusel määramine pole vastupidi vajalik selleks, et oleks võimalik teha kindlaks artiklis 3 nimetatud pädevad ametiasutused,
kellel on reguleeritud kutsealadel tegutsemise üle järelevalve pädevus.
38     Kohtupraktikast tuleneb, et liikmesriik ei või üksikisiku vastu tugineda asjaolule, et vastu ei ole võetud sätteid, mis hõlbustaksid
asjaomase direktiiviga kehtestatud korra rakendamist (vt selle kohta 10. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑141/00:
Kügler, EKL 2002, lk I-6833, punkt 52, ja 6. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑45/01: Dornier, EKL 2003, lk I‑12911,
punkt 79). Direktiivi 89/48 artikli 9 lõike 1 tähenduses pädeva ametiasutuse määramata jätmine ei takista seega selle direktiivi
artikli 3 esimese lõigu punktile a tuginemist vaidluses ametiasutuse vastu, kelle pädevuses on kohalduva siseriikliku õiguse
kohaselt korraldada konkreetsele kutsealale tegutsema asumine.
39     Põhikohtuasjas, kus inseneri kutsealal tegutsema asumine oli lubatud vaid TEE liikmetele, ilmneb, et TEE on pädev ametiasutus
direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punkti a tähenduses. Seetõttu ei või TEE keelata isikule, kes on sarnases olukorras
kui M. Peros, tegutsema asumast inseneri kutsealal, viidates puudulikule kvalifikatsioonile.
40     Esimesele küsimusele tuleb seega vastata, et direktiivi 89/48 artiklis 12 sätestatud tähtaja jooksul siseriiklikku õiguskorda
ülevõtmata jätmise korral võib liikmesriigi kodanik tugineda selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punktile a, saamaks
vastuvõtvas liikmesriigis loa asuda tegutsema mehhaanikainseneri kutseala taolisel reguleeritud kutsealal. Kõnealust õigust
ei tohi seada sõltuvusse asjaomase isiku diplomi tunnustamisest siseriiklike pädevate ametiasutuste poolt.
41     Esimese küsimuse vastust arvestades ei ole vaja teisele küsimusele enam vastata.

Kohtukulud
42     Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud nimetatud poolte
kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/48/EÜ vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite
tunnustamise üldsüsteemi kohta, 31. juulini 2001 kehtinud redaktsioonis, artiklis 12 sätestatud tähtaja jooksul siseriiklikku
õiguskorda ülevõtmata jätmise korral võib liikmesriigi kodanik tugineda selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punktile a,
saamaks vastuvõtvas liikmesriigis loa asuda tegutsema mehhaanikainseneri kutseala taolisel reguleeritud kutsealal.
Kõnealust õigust ei tohi seada sõltuvusse asjaomase isiku diplomi tunnustamisest siseriiklike pädevate ametiasutuste poolt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: kreeka.