CELEX: 62007TJ0300
Javna naročila storitev
Postopek javnega razpisa Skupnosti
Opravljanje storitev na področju informatike glede upravljanja in vzdrževanja internetnega portala
Zavrnitev ponudbe enega od ponudnikov
Merila za oddajo
Obveznost obrazložitve
Očitna napaka pri presoji
Enako obravnavanje
Preglednost

Pravni okvir
1.
Finančna uredba in pravila za izvajanje
Oddajo javnih naročil Evropske komisije za storitve urejajo določbe naslova V prvega dela Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002
z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL L 248, str. 1, v nadaljevanju:
finančna uredba) in določbe Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil
za izvajanje finančne uredbe (UL L 357, str. 1, v nadaljevanju: pravila za izvajanje).
Člen 89(1) finančne uredbe določa:
„Vsa javna naročila, ki se v celoti ali delno financirajo iz proračuna, morajo biti izvedena v skladu z načeli preglednosti,
sorazmernosti, enakega obravnavanja in nediskriminacije.“
Člen 97 finančne uredbe določa:
„1.      Merila za ocenitev sposobnosti kandidatov ali ponudnikov in merila za ocenitev vsebine ponudbe se določijo vnaprej in so opisana
v razpisu.
2.      Naročilo se lahko odda v avtomatskem postopku ali v postopku za ugotavljanje najugodnejše ponudbe.“
Člen 100 finančne uredbe določa:
„1.      Odredbodajalec sprejme odločitev o oddaji javnega naročila v skladu z merili za ocenitev sposobnosti in za ocenitev vsebine
ponudbe, določenimi vnaprej v razpisni dokumentaciji in v pravilih za oddajo javnega naročila.
2.      Naročnik uradno obvesti vse kandidate ali ponudnike, katerih vloge ali ponudbe so bile zavržene, o razlogih za zavrženje in
vse ponudnike, katerih ponudbe so sprejemljive in ki pošljejo pisno zahtevo, o značilnostih in relativnih prednosti[h] izbrane
ponudbe in o imenu ponudnika, kateremu je bilo naročilo oddano.
Razkritje določenih informacij pa se lahko opusti, če bi oviralo uporabo prava, če bi bilo v nasprotju z javnim interesom
ali bi škodovalo zakonitim poslovnim interesom javnih ali zasebnih podjetij ali bi lahko povzročilo izkrivljanje poštene konkurence
med njimi.“
Člen 130(3) pravil za izvajanje določa:
„Specifikacije morajo najmanj:
(a)       določati merila za izločitev in merila izbire, ki se uporabljajo za naročilo, razen v omejenem postopku, vključno po tekmovalnem
dialogu, in v postopku s pogajanji s predhodno objavo razpisa iz člena 127; v takih primerih se ta merila navedejo izključno
v javnem razpisu ali v razpisu za prijavo interesa;
(b)       določiti merila za dodelitev naročila ter njihovo relativno vrednotenje ali po potrebi padajoči prednostni vrstni red teh
meril, če to ni navedeno v javnem razpisu;
[…]“
Člen 135(1) pravil za izvajanje določa:
„Naročniki pripravijo jasna in nediskriminacijska merila izbire.“
Člen 138 pravil za izvajanje določa:
„1.      Naročila se oddajo na enega od naslednjih načinov:
(a)       po avtomatskem postopku, ko se naročilo odda ponudniku, ki ponudi najnižjo ceno, pri čemer mora biti ponudba pravilna in izpolnjevati
pogoje v razpisni dokumentaciji;
(b)       v postopku za izbiro ekonomsko najugodnejše ponudbe.
2. Ekonomsko najugodnejša ponudba je ponudba, ki ima najboljše razmerje med ceno in kakovostjo in hkrati ustreza merilom,
ki so odvisna od predmeta naročila, kot so ponujena cena, tehnične prednosti, estetske in funkcionalne lastnosti, okoljske
lastnosti, tekoči stroški, datum dobave ali končanja del, poprodajne storitve in tehnična pomoč.
3. Naročnik v javnem naročilu ali v specifikacijah določi, kako se vrednotijo posamezna merila pri ocenjevanju ekonomsko najugodnejše
ponudbe.
[…]“
Člen 149(2) in (3) pravil za izvajanje določa:
„2.      Naročnik informacije iz člena 100(2) Finančne uredbe sporoči v največ petnajstih koledarskih dneh od datuma, na katerega je
prejel pisno zahtevo.
3.      Za naročila, ki so jih za svoj račun oddale institucije Skupnosti v skladu s členom 105 Finančne uredbe, naročniki obvestijo
po pošti, telefaksu ali elektronski pošti čim prej po sklepu o dodelitvi in najkasneje v tednu po njem hkrati in posamično
vsakega ponudnika ali kandidata, ki ni bil sprejet, da njegova ponudba ni bila sprejeta, pri čemer v vsakem primeru navedejo
razloge za zavrnitev ponudbe ali kandidature.
Hkrati naročniki ponudnike ali kandidate, ki niso bili sprejeti, obvestijo o sklepih o zavrnitvi, o sklepu o dodelitvi izvajalcu,
kateremu se odda naročilo, pri čemer navedejo, da obvestilo o sklepu ne pomeni zaveze s strani zadevnega naročnika.
Ponudniki ali kandidati, ki niso bili izbrani, lahko s pisnim zahtevkom po pošti, telefaksu ali elektronski pošti pridobijo
dodatne informacije glede razlogov za zavrnitev in za vsakega ponudnika, ki je predložil sprejemljivo ponudbo, informacije
o značilnostih in povezanih prednostih izbrane ponudbe ter ime izvajalca, kateremu se odda naročilo, brez poseganja v določbe
drugega pododstavka člena 100(2) Finančne uredbe. Naročniki odgovorijo najkasneje petnajst koledarskih dni po prejemu zahtevka.
[…]“
2.
Obvestilo o javnem naročilu in razpisna dokumentacija
V obvestilu o javnem naročilu in razpisni dokumentaciji je navedeno, da bo za vsak sklop sklenjena okvirna pogodba s samo
enim operaterjem, in sicer s tistim, čigar ponudba bo ekonomsko najugodnejša, kar se bo presojalo glede na merila, opredeljena
v razpisni dokumentaciji. V obvestilu o javnem naročilu je navedeno, da traja okvirna pogodba najprej dve leti in se lahko
enkrat podaljša ter da je skupna vrednost nabav za celotno trajanje okvirne pogodbe (največ štiri leta) 6.500.000 EUR.
V razpisni dokumentaciji je določen štirifazni postopek. V prvi fazi se uporabijo merila za izločitev (točka 3.1 razpisne
dokumentacije). V drugi fazi se uporabijo merila za ocenitev (točka 3.2 razpisne dokumentacije), s čimer se preizkusita finančna
in ekonomska ter tehnična in strokovna sposobnost ponudnikov: po eni strani, finančna in ekonomska sposobnost za vse sklope
(ki temelji na finančni reviziji ponudnikov za zadnja tri leta in na „turnover“ za storitve, katerih vrednost presega ali
znaša 180.000 EUR) in, po drugi strani, tehnična in strokovna sposobnost, ki se preizkusi za vsakega od treh sklopov, ki sestavljajo
javno naročilo, posebej (pogoji so, med drugim, da ponudnik razpolaga z zadostno ekipo strokovnjakov, da ima najmanj tri leta
izkušenj na področju storitev prevajanja, objavljanja in izdelave internetnih strani, da je v zadnjih petih letih na zadevnem
področju opravljal storitve najmanj trikrat za vsaj tri različne stranke, pri čemer je bil vsaj en projekt mednarodni). V
tretji fazi se uporabijo merila za oddajo (preučitev vsebine ponudbe) (točka 3.3 razpisne dokumentacije).
V zvezi s presojo tehničnega vidika so v razpisni dokumentaciji navedena merila za oddajo za vsak sklop posebej. Merila za
sklopa št. 1 in št. 2 so precej podobna in so opredeljena tako:
–        kvalitativna merila za oddajo za sklop št. 1, pri čemer je skupno število točk 100:
–        merilo št. 1: dobro razumevanje dela, ki ga je treba opraviti, in primernost metodologije, predlagane za izvedbo nalog (30
točk);
–        merilo št. 2: kakovost in izčrpnost osnutka PMQP (vodenje projekta in načrt kakovosti, v nadaljevanju: PMQP) (10 točk);
–        merilo št. 3: kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog scenarija 1 (30 točk);
–        merilo št. 4: kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog scenarija 2 (30 točk);
–        kvalitativna merila za oddajo za sklop št. 2, pri čemer je skupno število točk 100:
–        merilo št. 1: dobro razumevanje dela, ki ga je treba opraviti, in primernost metodologije, predlagane za izvedbo nalog (30
točk);
–        merilo št. 2: kakovost in izčrpnost osnutka PMQP (10 točk);
–        merilo št. 3: kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog scenarija 1 (30 točk);
–        merilo št. 4: kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog scenarija 2 (30 točk).
V razpisni dokumentaciji je določeno, da so ponudniki, ki ne dosežejo 70 % največjega skupnega števila podeljenih točk ali
ki dosežejo manj kot 50 % točk pri enem merilu, avtomatsko izključeni iz nadaljnjega postopka oddaje.
V razpisni dokumentaciji je določeno, da se nato izvede finančna ocena, ki temelji na cenah, navedenih v ponudbah, in ki se
opravi v skladu s formularjem iz točke 5.5 razpisne dokumentacije.
V četrti fazi se odda naročilo za vsak sklop ponudbi, ki je najboljša glede na razmerje med „kakovostjo in ceno“, kar se presoja
glede na razmerje med točkami, doseženimi za vsak sklop, in ponujeno ceno.

Dejansko stanje
Tožeča stranka, družba Evropaïki Dynamiki
–
Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, je družba grškega prava, ki opravlja dejavnosti na področju
informacijske tehnologije in komunikacij.
Z obvestilom o javnem naročilu z dne 29. julija 2006, objavljenim v Dodatku k
Uradnemu listu Evropske unije
(UL S 143) pod referenčno številko 2006/S 143‑153057, je Komisija objavila javni razpis za upravljanje in vzdrževanje internetnega
portala „Vaša Evropa“ v okviru programa IDABC (interoperabilno zagotavljanje vseevropskih e‑vladnih storitev javnim upravam,
podjetjem in državljanom).
Namen tega javnega razpisa je bila sklenitev treh okvirnih pogodb glede treh različnih sklopov (redakcija in prevajanje (sklop
št. 1), upravljanje infrastruktur (sklop št. 2) in promocijske dejavnosti (sklop št. 3)) za podporo upravljanju in nadaljnjemu
vzdrževanju portala „Vaša Evropa“.
Ponudniki so lahko oddali ponudbe za enega ali več sklopov. V obvestilu o javnem naročilu in v razpisni dokumentaciji je navedeno,
da bodo za vsak sklop sklenjene okvirne pogodbe s samo enim operaterjem, in sicer s tistim, čigar ponudba bo ekonomsko najugodnejša,
kar se bo presojalo glede na merila, opredeljena v razpisni dokumentaciji. V obvestilu o javnem naročilu z dne 29. julija
2006 je navedeno, da traja okvirna pogodba dve leti in se lahko enkrat podaljša ter da je skupna vrednost nabav za celotno
trajanje okvirne pogodbe (največ štiri leta) 6.500.000 EUR. Po posameznih sklopih je vrednost ocenjena na 2.250.000 EUR za
sklop št. 1, na 1.650.000 EUR za sklop št. 2 in na 2.600.000 EUR za sklop št. 3.
1.
Sklop št. 1
Tožeča stranka je 4. avgusta 2006 prosila Generalni direktorat Komisije (GD) za podjetništvo in industrijo, naj ji posreduje
tedanjo izvorno kodo portala „Vaša Evropa“, da bi lahko pripravila ponudbo. GD za podjetništvo in industrijo je to prošnjo
sprva zavrnil kot neupoštevno. Izvorno kodo pa je tožeči stranki 14. avgusta 2006 vendarle posredoval.
Tožeča stranka je 14. avgusta 2006 prosila za dodatna pojasnila glede ekonomskih in finančnih vidikov javnega razpisa. GD
za podjetništvo in industrijo je z dopisom z dne 14. septembra 2006 odgovore na vprašanja posredoval vsem ponudnikom. Poleg
tega je Komisija 21. septembra 2006 tožeči stranki poslala ločen dopis.
Tožeča stranka se je 19. septembra 2006 odzvala na zgoraj navedeni javni razpis in oddala svojo ponudbo za sklop št. 1.
GD za podjetništvo in industrijo je tožečo stranko dvakrat pozval, naj mu posreduje dodatna pojasnila. Tožeča stranka je na
ti prošnji odgovorila 23. in 28. novembra 2006.
Januarja 2007, to je v času, ko je postopek javnega razpisa še potekal, je GD za informatiko od GD za podjetništvo in industrijo
prevzel vse razpise in nadaljeval korespondenco s tožečo stranko.
GD za informatiko je z dopisom z dne 21. maja 2007 tožečo stranko obvestil, da je bila njena ponudba za sklop št. 1 zavrnjena,
ker ni dosegla pragov, določenih v točki 3.3 razpisne dokumentacije, ki vsebuje merila za ocenjevanje tehničnega vidika.
Tožeča stranka je 22. maja 2007 od Komisije zahtevala pojasnila glede dopisa, s katerim je bila njena ponudba zavrnjena. Zahteva
za pojasnila se je nanašala na ime izbranega ponudnika, na rezultate, ki sta jih dosegla tožeča stranka in izbrani ponudnik
pri vsakem merilu za ocenjevanje tehničnega vidika, in na primerjavo finančnega vidika ponudb. Tožeča stranka je zahtevala
tudi, da se ji posreduje kopija poročila ocenjevalne komisije.
Komisija je z dopisom z dne 29. maja 2007 tožeči stranki posredovala ime izbranega ponudnika (ASCII-Sword Technologies) in
dva izpiska iz ocenjevalnega poročila, ki vsebujeta utemeljitev podeljenih točk pri ponudbi tožeče stranke in primerjavo podeljenih
točk pri obeh ponudbah.
Tožeča stranka je v dopisu z dne 29. maja 2007 podala ugovor zoper način poteka postopka ocenjevanja. Posebej je ugovarjala
temu, da je bil projekt IDABC „Vaša Evropa“ iz GD za podjetništvo in industrijo prenesen na GD za informatiko. Poleg tega
je prosila GD za informatiko, naj ne podpiše pogodbe z izbranim ponudnikom, dokler se ji ne posreduje podrobno poročilo.
Komisija je z dopisom z dne 30. maja 2007 tožeči stranki odgovorila, da prenos razpisa iz GD za podjetništvo in industrijo
na GD za informatiko nikakor ni vplival na postopek ocenjevanja in da že posredovana informacija zadostuje za razumevanje
ocene, ki jo je dobila njena ponudba.
Tožeča stranka je 31. maja 2007 ponovno vložila zahtevo za pridobitev informacij in 4. junija 2007 to zahtevo dodatno utemeljila
s predložitvijo analize svojih pripomb, pri čemer je povzela vse svoje argumente.
Komisija je 13. junija 2007 odgovorila na pripombe tožeče stranke in navedla, da je ocenjevalna komisija obravnavala vse informacije
in da ni storila nobene napake.
2.
Sklop št. 2
Tožeča stranka je 19. septembra 2006 oddala ponudbo za sklop št. 2.
Tožeča stranka je bila z dopisom z dne 13. julija 2007 obveščena, da je bila njena ponudba zavrnjena, ker ne predstavlja najboljšega
razmerja med kakovostjo in ceno.
Tožeča stranka je z dopisom z dne 13. julija 2007 od GD za informatiko zahtevala, naj ji pojasni razloge za zavrnitev njene
ponudbe in ob tem navedla enake pripombe, kot so tiste, ki jih je navedla glede sklopa št. 1.
Komisija ji je z dopisom z dne 16. julija 2007 odgovorila, da je bilo naročilo oddano konzorciju ASCII-Sword Technologies,
in ji posredovala izpiska iz ocenjevalnega poročila, ki vsebujeta utemeljitev podeljenih točk pri ponudbi tožeče stranke in
primerjavo podeljenih točk pri obeh ponudbah.
Tožeča stranka je 25. julija 2007 Komisiji poslala dopis, v katerem jo je prosila, naj ne podpiše pogodbe z izbranim ponudnikom,
dokler ne bo obravnavana njena zahteva za informacije.

Postopek in predlogi strank
Tožeča stranka je 31. julija 2007 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila to tožbo zoper odločbo Komisije z dne 21. maja
2007 (v nadaljevanju: odločba z dne 21. maja 2007) in zoper odločbo z dne 13. julija 2007 (v nadaljevanju: odločba z dne 13.
julija 2007) o zavrnitvi njene ponudbe za sklop št. 1 in za sklop št. 2 ter o oddaji naročila izbranemu ponudniku.
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        odločbi z dne 21. maja in 13. julija 2007 o nesprejetju ponudb, ki jih je oddala, in o oddaji naročil izbranemu ponudniku
razglasi za nični;
–        Komisiji naloži plačilo odškodnine za škodo, ki je nastala s tem, da so bila naročila oddana drugim ponudnikom, in sicer 1.125.000 EUR
za sklop št. 1 in 825.000 EUR za sklop št. 2;
–        Komisiji naloži plačilo stroškov, in to tudi v primeru zavrnitve te tožbe.
Komisija Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        zavrne ničnostno tožbo;
–        ugotovi, da je odškodninski zahtevek nedopusten in, podredno, neutemeljen;
–        tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Tožeča stranka je v repliki znižala odškodninski zahtevek na 750.000 EUR za sklop št. 1 in na 400.000 EUR za sklop št. 2.
Tožeča stranka je na obravnavi predložila tri nove dokumente, in sicer poročilo o finančni reviziji, elektronski dopis, ki
ji ga je poslala Komisija, in dokument, ki vsebuje nek drug javni razpis. Komisija je podala pripombe glede dopustnosti prvega
dokumenta in glede upoštevnosti vseh teh dokumentov za rešitev spora.

Pravo
1.
Predlog za razglasitev ničnosti
Za utemeljitev predloga za razglasitev ničnosti odločbe z dne 21. maja 2007 in odločbe z dne 13. julija 2007 je tožeča stranka
v bistvu navedla tri tožbene razloge. Prvi tožbeni razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve. Drugi tožbeni razlog
se nanaša na očitne napake pri presoji, ki naj bi jih Komisija storila ob ocenjevanju njenih ponudb. Tretji tožbeni razlog
se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti.

Tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
Trditve strank
Tožeča stranka navaja, da je Komisija kršila obveznost preglednosti s tem, da ji ni predložila nobene informacije o prednostih
ponudbe izbranega ponudnika.
Komisija meni, da je obrazložitev, ki jo je podala, v skladu s sodno prakso in finančno uredbo. Navaja, da je posredovala
izpisek iz ocenjevalnega poročila tako za sklop št. 1 kot za sklop št. 2, v katerem so relativne prednosti ponudbe tožeče
stranke primerjane z relativnimi prednostmi ponudbe izbranega ponudnika. Trdi, da je s tem izpolnila obveznost obrazložitve,
in meni, da ima Splošno sodišče na razpolago dovolj informacij, da lahko razsodi o sporu.
Presoja Splošnega sodišča
Najprej je treba opozoriti, da ima Komisija široko diskrecijsko pravico v zvezi s tem, katere dejavnike bo upoštevala pri
odločitvi o oddaji naročila na podlagi javnega razpisa. Sodni nadzor nad izvajanjem te diskrecijske pravice je zato omejen
na preverjanje spoštovanja postopkovnih pravil in obrazložitve, vsebinsko pravilnost dejanskega stanja, neobstoj očitne napake
pri presoji in zlorabo pooblastil (sodbi Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2002 v zadevi Tideland Signal proti Komisiji,
T-211/02, Recueil, str. II‑3781, točka 33, in z dne 10. septembra 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, T-465/04,
neobjavljena v ZOdl., točka 45).
Poleg tega je treba opozoriti, da je upoštevanje jamstev, ki jih pravni red Skupnosti določa za upravne postopke, še pomembnejše,
če ima Komisija široko diskrecijsko pravico. Med temi jamstvi je zlasti obveznost pristojne institucije, da svoje odločitve
zadostno obrazloži. Samo tako lahko sodišče Skupnosti preveri, ali so bili podani dejanski in pravni elementi, od katerih
je odvisno izvrševanje diskrecijske pravice (sodba Sodišča z dne 21. novembra 1991 v zadevi Technische Universität München,
C‑269/90, Recueil, str. I‑5469, točka 14; zgoraj v točki 44 navedena sodba Evropaïki Dynamiki proti Komisiji, točka 54, in
sodba Splošnega sodišča z dne 20. maja 2009 v zadevi VIP Car Solutions proti Parlamentu, T‑89/07, ZOdl., str. II‑1403, točka
61).
Treba je tudi opozoriti, da se zahteva po obrazložitvi presoja glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino
akta, vrsto navedenih razlogov in interes, ki ga lahko imajo naslovniki akta ali druge stranke, ki jih akt neposredno ali
posamično zadeva, da prejmejo pojasnila (glej sodbo Sodišča z dne 2. aprila 1998 v zadevi Komisija proti Sytraval in Brink’s
France, C‑367/95 P, Recueil, str. I‑1719, točka 63 in navedena sodna praksa).
Poleg tega je obveznost obrazložitve procesna zahteva, ki jo je treba ločiti od vprašanja utemeljenosti obrazložitve, pri
kateri gre za vsebinsko zakonitost spornega akta (sodba Sodišča z dne 22. marca 2001 v zadevi Francija proti Komisiji, C‑17/99,
Recueil, str. I‑2481, točka 35 ; sodba Splošnega sodišča z dne 12. novembra 2008 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji,
T‑406/06, neobjavljena v ZOdl., točka 47, in zgoraj v točki 45 navedena sodba VIP Car Solutions proti Parlamentu, točka 63).
Nazadnje je treba ugotoviti, da so posebna pravila glede obrazložitve odločb o zavrnitvi ponudb, ki so jih oddali ponudniki
v okviru javnega razpisa, in sicer tista, ki se uporabljajo v obravnavanem primeru, vsebovana v členu 100(2) finančne uredbe
in v členu 149(3) pravil za izvajanje.
Iz teh določb in iz sodne prakse Splošnega sodišča izhaja, da Komisija izpolni obveznost obrazložitve, če, prvič, vsem zavrnjenim
ponudnikom takoj sporoči razloge za zavrnitev njihove ponudbe ter, drugič, ponudnike, ki so predložili sprejemljivo ponudbo
in to izrecno zahtevajo, obvesti o značilnostih in relativnih prednostih izbrane ponudbe ter o imenu izbranega ponudnika,
in sicer v petnajstih koledarskih dneh od prejema pisne zahteve (glej v tem smislu zgoraj v točki 44 navedeno sodbo Evropaïki
Dynamiki proti Komisiji z dne 10. septembra 2008, točka 47).
Tako ravnanje je v skladu s ciljem obveznosti obrazložitve iz člena 253 ES, na podlagi katere je treba jasno in nedvoumno
navesti razloge institucije, ki je akt izdala, tako da se lahko zainteresirane stranke seznanijo z utemeljitvijo sprejetih
ukrepov, da bi lahko uveljavljale svoje pravice, in da lahko sodišče izvede nadzor (zgoraj v točki 44 navedena sodba Evropaïki
Dynamiki proti Komisiji z dne 10. septembra 2008, točka 48).
Na podlagi teh ugotovitev je treba preizkusiti trditve tožeče stranke.
–       Obrazložitev, vsebovana v odločbi z dne 21. maja 2007 in v dopisu z dne 29. maja 2007 (sklop št. 1)
Za ugotovitev, ali so v obravnavani zadevi izpolnjene zahteve iz finančne uredbe in pravil za izvajanje, ni treba preučiti
zgolj odločbe z dne 21. maja 2007, ampak tudi dopis z dne 29. maja 2007, ki je bil tožeči stranki poslan v odgovor na njeno
izrecno zahtevo z dne 22. maja 2007 za pridobitev dodatnih informacij glede zavrnitve njene ponudbe.
V dopisu z dne 21. maja 2007 je Komisija navedla, da ponudba tožeče stranke ni dosegla pragov, določenih v točki 3.3 razpisne
dokumentacije. Tožečo stranko je tudi obvestila o tem, da ima možnost zahtevati dodatne informacije o razlogih za zavrnitev
njene ponudbe.
Komisija je na pisno zahtevo tožeče stranke z dne 22. maja 2007 odgovorila z dopisom z dne 29. maja 2007, ki je vseboval informacije,
ki jih je Komisija poslala v odgovor na zahtevo tožeče stranke za posredovanje pojasnil. Komisija je navedla ime izbranega
ponudnika in pojasnila, da je ta zbral 72 od 100 točk za kakovost svoje ponudbe in da je dosegel končni rezultat 1,170.
Poleg tega je Komisija k dopisu z dne 29. maja 2007 priložila dva izpiska ocenjevalnega poročila, pri čemer je prvi vseboval
komentarje, s katerimi so bili utemeljeni rezultati ponudbe tožeče stranke za štiri merila za ocenjevanje tehničnega vidika,
drugi pa to tabelo:
Merilo
Opis
European Dynamics
ASCII Sword Technologies
Največje število točk
dobro razumevanje dela, ki ga je treba opraviti, in primernost metodologije, predlagane za izvedbo nalog
26,667
kakovost in izčrpnost osnutka PMQP (glej oddelek 4.3.8.3)
8,333
kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog scenarija (glej oddelek 4.4.3.1)
21,667
kakovost in izčrpnost specifičnega pristopa za izvedbo nalog scenarija (glej oddelek 4.4.3.1)
Skupaj

58,667
Splošno sodišče najprej ugotavlja, da besedilo kvalitativnih meril za oddajo št. 3 in št. 4, navedenih v tabeli, ki je bila
priložena dopisu z dne 29. maja 2007, ne ustreza popolnoma tistemu iz razpisne dokumentacije. Vendar je iz vsebine dopisa
z dne 29. maja 2007 razvidno, da se je Komisija sklicevala na kvalitativna merila za oddajo št. 3 in št. 4 iz sklopa št. 1,
česar tožeča stranka ni nikoli izpodbijala, in da je napaka v besedilu teh meril, navedenih v tabeli, posledica očitne vsebinske
napake, ki nima vpliva na izpodbijano odločbo.
Nato je treba ugotoviti, da v obravnavanem primeru odločba z dne 21. maja 2007 ne temelji na primerjavi med storitvami tožeče
stranke in storitvami izbranega ponudnika, temveč na tem, da ponudba tožeče stranke ni dobila najmanjšega števila točk, ki
se zahteva za merila za ocenjevanje tehničnega vidika.
V skladu z besedilom javnega razpisa pa so se le ponudbe, ki so pridobile vsaj 70 % vseh točk, ki se podelijo za merila za
ocenjevanje tehničnega vidika, in ki so dosegle prag 50 % zahtevanih točk za vsako merilo za ocenjevanje tehničnega vidika,
štele za zadostne glede na ta merila in so se nato preučile z namenom določitve ekonomsko najugodnejše ponudbe.
Tako ponudba tožeče stranke ni bila izločena na podlagi primerjave z drugimi ponudbami in, natančneje, na podlagi primerjave
s ponudbo izbranega ponudnika, temveč zato, ker ni dosegla minimalnega praga, ki se je zahteval za eno od meril, in minimalnega
rezultata, ki se je zahteval za vsa merila skupaj.
Informacije, ki jih je posredovala Komisija, so bile torej v obravnavanem primeru zadostne glede na to, kar se v zvezi s tem
zahteva (glej v tem smislu zgoraj v točki 47 navedeno sodbo Evropaïki Dynamiki proti Komisiji z dne 12. novembra 2008, točke
od 106 do 108).
Splošno sodišče zato meni, da je bila v obravnavanem primeru obveznost posredovanja informacij, ki je določena v členu 100(2)
finančne uredbe in v členu 149 pravil za izvajanje, ob upoštevanju navedenih okoliščin izpolnjena.
Iz zgoraj navedenih razlogov je treba ugotoviti, da je treba glede odločbe z dne 21. maja 2007 tožbeni razlog kršitve obveznosti
obrazložitve zavrniti.
–       Obrazložitev, vsebovana v odločbi z dne 13. julija 2007 in v dopisu z dne 16. julija 2007 (sklop št. 2)
Za ugotovitev, ali so v obravnavani zadevi izpolnjene zahteve iz finančne uredbe in iz pravil za izvajanje, je treba preučiti
dopis z dne 13. julija 2007 in dopis z dne 16. julija 2007, ki je bil tožeči stranki poslan v odgovor na njeno izrecno zahtevo
z dne 13. julija 2007 za pridobitev dodatnih informacij glede zavrnitve njene ponudbe.
V dopisu z dne 13. julija 2007 je Komisija navedla, da ponudba tožeče stranke ni bila izbrana, ker ni predstavljala najboljšega
razmerja med kakovostjo in ceno.
Komisija je na pisno zahtevo tožeče stranke z dne 13. julija 2007 odgovorila z dopisom z dne 16. julija 2007, ki je vseboval
več informacij, ki jih je Komisija poslala v odgovor na zahtevo tožeče stranke za posredovanje pojasnil. Komisija je navedla
ime izbranega ponudnika in pojasnila, da je ta zbral 83,33 od 100 točk za kakovost svoje ponudbe in da je dosegel končni rezultat
0,5911, medtem ko je tožeča stranka dosegla le 70,33 od 100 točk za kakovost svoje ponudbe in končni rezultat 0,5725.
Poleg tega je Komisija k dopisu z dne 16. julija 2007 priložila dva izpiska ocenjevalnega poročila, pri čemer je prvi vseboval
komentarje, s katerimi so bili utemeljeni rezultati ponudbe tožeče stranke za štiri merila za ocenjevanje tehničnega vidika,
drugi pa to tabelo:
Merilo
Opis
European Dynamics
ASCII Sword Technologies
Največje število točk
dobro razumevanje dela, ki ga je treba opraviti, in primernost metodologije, predlagane za izvedbo nalog
24,67
25,67
kakovost in izčrpnost osnutka PMQP
6,67
7,67
kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog scenarija 1
kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev nalog scenarija 2
Skupaj

70,33
83,33
V obravnavanem primeru je treba najprej ugotoviti, da je rezultat, s katerim je bila ocenjena ponudba tožeče stranke, presegel
najmanjše število zahtevanih točk tako za vsa merila za ocenjevanje skupaj kot tudi za vsako merilo za ocenjevanje posebej.
Nato je Komisija preučila finančni vidik ponudb ponudnikov, med njimi tudi ponudbe tožeče stranke, ki je dosegla minimalne
pragove zahtevanih točk, da bi določila ponudbo, ki je ekonomsko najugodnejša. Komisija se je torej na podlagi primerjave
ponudbe tožeče stranke z drugimi ponudbami in, natančneje, na podlagi primerjave s ponudbo izbranega ponudnika, odločila,
da ne izbere ponudbe tožeče stranke.
To, ali je obrazložitev, ki je vsebovana v odločbi z dne 13. julija 2007 in v dopisu z dne 16. julija 2007, zadostna, je treba
ugotoviti ob upoštevanju navedenih okoliščin in – kot je bilo navedeno v točki 45 zgoraj – ob upoštevanju široke diskrecijske
pravice, ki jo ima Komisija na tem področju, in še temeljnejše nujnosti, ki iz nje izhaja, in sicer da v zadostni meri obrazloži
svoje odločbe.
Dopis z dne 16. julija 2007 vsebuje izpiske iz ocenjevalnega poročila, ki prikazujejo komentarje, s katerimi so utemeljene
ocene, podeljene za ponudbo tožeče stranke pri štirih merilih za ocenitev. Glede primerjave storitev tožeče stranke in izbranega
ponudnika dopis vsebuje le tabelo, ki prikazuje ocene, ki sta jih dobila tožeča stranka in izbrani ponudnik pri navedenih
merilih za ocenitev, in končni rezultat, ki je bil izračunan na podlagi formule iz točke 3.3 razpisne dokumentacije, to je
razmerja med skupnim številom točk, pridobljenih pri štirih merilih za ocenjevanje tehničnega vidika, in ponujeno ceno za
zadevni sklop, s čimer se je določilo najboljše razmerje med kakovostjo in ceno. Dopis z dne 16. julija 2007 torej ne vsebuje
nobenega, niti kratkega komentarja glede ponudbe izbranega ponudnika.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da informacije, ki jih vsebujeta odločba z dne 13. julija 2007 in dopis z dne 16. julija
2007, niso zadovoljive. Ti dokumenti namreč niso taki, da bi se tožeča stranka prek njih lahko seznanila z značilnostmi in
prednostmi izbrane ponudbe, da bi lahko uveljavljala svoje pravice, in da bi sodišče lahko izvajalo nadzor nad primerjavo
ponudb, ki jo je opravila Komisija.
Poleg tega je treba ugotoviti, da je bila finančna ponudba tožeče stranke nižja od ponudbe izbranega ponudnika. V zvezi s
tem je treba ugotoviti, da Komisija ni izrecno navedla skupne cene, ki jo je ponudil izbrani ponudnik, saj je navedla le končni
rezultat, ki ga je dosegla ponudba izbranega ponudnika, in je navedeno ceno prvič navedla v tabeli, ki jo je predložila v
odgovoru na tožbo.
Komisija je kljub temu, da je izbrani ponudnik ponudil ceno, ki je bila višja od cene, ki jo je ponudila tožeča stranka, menila,
da ponudba izbranega ponudnika predstavlja boljše razmerje med kakovostjo in ceno ter da je zato ekonomsko ugodnejša. Odločilna
je bila torej presoja kakovosti ponudbe glede na kvalitativna merila za oddajo. Tako so bili v obravnavanem primeru dokumenti,
ki se nanašajo na ta merila, še toliko nujnejši, saj je bila cena, ki jo je ponudila tožeča stranka, nižja od cene, ki jo
je ponudil izbrani ponudnik (glej v tem smislu zgoraj v točki 45 navedeno sodbo VIP Car Solutions proti Parlamentu, točka
71).
Ugotoviti je treba, da Komisija ni pravilno izpolnila obveznosti obrazložitve, ker na podlagi vsebine odločbe z dne 13. julija
2007 in dopisa z dne 16. julija 2007 v obravnavanem primeru niso izpolnjene zahteve iz člena 100(2) finančne uredbe in člena
149 pravil za izvajanje.
Iz navedenega je razvidno, da je odločba z dne 13. julija 2007 o zavrnitvi ponudbe tožeče stranke in dodelitvi naročila izbranemu
ponudniku pomanjkljivo obrazložena.
Odločbo z dne 13. julija 2007 je torej treba razglasiti za nično, ne da bi bilo treba odločiti o drugih tožbenih razlogih,
ki jih je navedla tožeča stranka v zvezi s sklopom št. 2, in o nujnosti tega, da se od Komisije zahteva predložitev poročila
ocenjevalne komisije.

Tožbeni razlog: očitne napake pri presoji (sklop št. 1)
Ker je glede odločbe z dne 13. julija 2007 tožba utemeljena, je treba preizkus tožbenega razloga, ki se nanaša na očitne napake
pri presoji, omejiti na del, ki se nanaša na odločbo z dne 21. maja 2007.
Uvodoma je treba spomniti, da ima Komisija široko diskrecijsko pravico glede elementov, ki jih je treba upoštevati pri sprejetju
odločitve o oddaji naročila na podlagi razpisa. Nadzor Splošnega sodišča se mora omejiti na preverjanje spoštovanja postopkovnih
pravil ter obrazložitve in materialne pravilnosti dejstev, neobstoja očitne napake pri presoji in zlorabe pooblastil (glej
v tem smislu sodbe Splošnega sodišča z dne 24. februarja 2000 v zadevi ADT Projekt proti Komisiji, T‑145/98, Recueil, str. II‑387,
točka 147 ; z dne 6. julija 2005 v zadevi TQ3 Travel Solutions Belgium proti Komisiji, T‑148/04, ZOdl., str. II‑2627, točka
47, in z dne 9. septembra 2009 v zadevi Brink’s Security Luxembourg proti Komisiji, T‑437/05, neobjavljena v ZOdl., točka
193).
V obravnavanem primeru je iz razpisne dokumentacije razvidno, da je bilo naročilo oddano na podlagi ekonomsko najugodnejše
ponudbe v skladu s členom 97(2) finančne uredbe.
Tako je treba v okviru meja, ki jih je določila zgoraj navedena sodna praksa, preizkusiti, ali je Komisija ob ocenjevanju
ponudb glede na različna merila za oddajo storila očitne napake pri presoji.
Kvalitativno merilo za oddajo št. 1: „dobro razumevanje dela, ki ga je treba opraviti, in primernost metodologije, predlagane
za izvedbo nalog“
Najprej je treba spomniti, da je bila glede kvalitativnega merila za oddajo št. 1 ponudba tožeče stranke ocenjena s 16 točkami
od največ 30 točk za to merilo. Komisija je v dopisu z dne 29. maja 2007 to oceno utemeljila s tem, da je metodološki pristop
za opravljanje storitev redakcije generičen in da tožeča stranka s tem, da je predlagala „prostor za aktualnosti“, ki ni združljiv
z obsegom projekta, in s tem, da se je usmerila k potencialnim investitorjem, zainteresiranim za inovacije, ki jih spodbuja
in podpira portal „Vaša Evropa“, ni v celoti zaobsegla ciljne vsebine ne ciljne javnosti portala „Vaša Evropa“. Poudarila
je tudi, da je pristop glede „nadzora kakovosti“ in „zagotovitve kakovosti“ temeljil na „metodologiji XPR“, ki nikakor ne
ustreza opisu dela glede sklopa št. 1, ki je vsebovan v razpisni dokumentaciji. Komisija je nazadnje poudarila, da obstaja
dvoumnost glede vprašanja, ali bodo prevodi opravljeni posredno prek vmesnih, t. i. jezikov „pivot“, ali pa bodo opravljeni
neposredno.
Najprej tožeča stranka navaja, da so pozitivne opombe, ki so vsebovane v ocenjevalnem poročilu, v nasprotju z oceno 16 točk
od 30, ki jih je dobila pri tem merilu za oddajo. Ugotavlja, da je kot edina negativna opomba navedeno to, da je bilo v ponudbi
navedeno, da je v Evropski uniji enajst uradnih jezikov, čeprav gre le za očitno vsebinsko napako.
Nato tožeča stranka meni, da je v celoti predvidela vse vrste vsebin trenutnega portala in vse vidike, ki se nanašajo na redakcijo,
in da je dokazala temeljito razumevanje nalog, ki jih je treba opraviti. Dodaja, da je namenoma navedla vrste vsebin, ki v
trenutni različici portala ne obstajajo, in še posebej vsebino „flash“, da bi s tem pokazala svojo splošno sposobnost za upravljanje
cele vrste vsebin modernega portala in sposobnost prilagoditve na nove vsebine med izvrševanjem pogodbe.
Tožeča stranka Komisiji očita, da je menila, da je metodološki pristop glede redakcije generičen, in se glede tega sklicuje
na neki dokument. Navaja, da je bila njena ponudba glede „zagotovitve kakovosti“ in „nadzora kakovosti“ sprejeta kot „pozitivna“
in „dobro razvita“, tako da ne razume, da ji je Komisija podelila zelo nizke tehnične ocene. Tožeča stranka izpodbija presojo
Komisije, da njena odločitev, da predlaga navedeno „metodologijo XPR“, ne ustreza načinu opisa sklopa št. 1 v razpisni dokumentaciji.
V zvezi s tem navaja, da je želela predstaviti celotno „splošno filozofijo“ ponudnika glede kakovosti.
Tožeča stranka izpodbija presojo Komisije, da njen pristop na področju prevajanja ni jasen glede vprašanja, ali se bodo pri
prevajanju uporabljali jeziki „pivot“. Meni, da to ni vprašanje, ki bi ga bilo treba obravnavati v fazi ponudbe, temveč v
fazi projekta v odvisnosti od njegovih časovnih parametrov. Dodaja, da so v vsakem primeru prevajalci osebe, katerih materni
jezik je ciljni jezik, in da je v svoji ponudbi izjavila, da ponudnik „daje prednost“ neposrednim prevodom. Sklene, da so
navedbe glede jezikov „pivot“ torej jasne.
Prvič, Splošno sodišče meni, da je navedba tožeče stranke, da je bila pri podelitvi ocene 16 točk od 30 njeni ponudbi glede
na kvalitativno merilo za oddajo št. 1 storjena očitna napaka v presoji, napačna. Po eni strani trditev tožeče stranke, da
jo je Komisija kaznovala zaradi očitne vsebinske napake, to je navedbe, da je v Uniji enajst uradnih jezikov, ni podprta z
dejstvi. Iz odločbe z dne 21. maja 2007 je namreč razvidno, da je Komisija zgolj opozorila na obstoj te očitne vsebinske napake,
ne da bi zato za tožečo stranko nastale negativne posledice. Po drugi strani – in v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka
– je Komisija opozorila na več negativnih elementov v njeni ponudbi, kot so generičen metodološki pristop, slaba opredelitev
ciljne vsebine in ciljne javnosti, ki je razvidna iz tega, da je bil predlagan „prostor za aktualnosti“, ki ni združljiv z
obsegom projekta „Vaša Evropa“. Ti elementi dokazujejo, da Komisija s tem, da je za ponudbo tožeče stranke glede na kvalitativno
merilo za oddajo št. 1 podelila oceno 16 od največ 30 točk, ni storila očitne napake pri presoji.
Drugič, tožeča stranka meni, da ji je bilo neupravičeno očitano, da je predstavila generičen metodološki pristop in da ni
pravilno opredelila ciljne vsebine in ciljne javnosti portala. Navaja namreč, da je v celoti predvidela vse vrste vsebin trenutnega
portala in vse vidike, ki se nanašajo na redakcijo, in se glede tega sklicuje na točke od 2 do 5 (str. od 634 do 644) in od
1 do 8 (str. od 818 do 865) svoje ponudbe.
Vendar Splošno sodišče meni, da teh trditev ni mogoče sprejeti. Najprej, tožeča stranka zgolj s tem, da se sklicuje na zgoraj
navedene točke ponudbe, ne dokazuje, da je presoja Komisije glede tega, da je metodološki pristop v ponudbi generičen, očitno
napačna. Natančneje, prvič, nekatere od navedenih točk ponudbe napotujejo na tematske sklope portala (str. od 634 do 636 ponudbe).
Drugič, druge točke ponudbe (str. 637 in 638 ponudbe) se nanašajo na pristop za poenostavitev uporabe portala – za katerega
je Komisija poleg tega menila, da je zanimiv – ali pa je v njih opisan trenutni portal, pri čemer je le povzeta razpisna dokumentacija.
Tretjič, v zadnjih točkah ponudbe (str. od 822 do 855 ponudbe), na katere se sklicuje tožeča stranka, je opisan metodološki
pristop opravljanja storitev iz „Work Package 1.1“.
Dalje, Splošno sodišče meni, da Komisija s tem, da je poudarila, da vsebina portala ni bila pravilno opredeljena, ker se je
ponudba nanašala na nove storitve, ni storila očitne napake v presoji. Ugotoviti je namreč treba, da vsebina „flash“, na katero
se je tožeča stranka sklicevala v svoji ponudbi, ni bila prilagojena ciljem portala. Kot je razvidno iz razpisne dokumentacije,
je cilj portala, da se omogoči dostop do stalne baze podatkov, katerih vsebina se malo spreminja, in sicer največ dvakrat
na leto. Zato je vsebina „flash“, ki omogoča stalno prilagajanje vsebine, očitno nekoristna in tudi sicer ni določena v razpisni
dokumentaciji.
Komisija je tudi upravičeno opozorila na to, da glede na to, da je tožeča stranka v svoji ponudbi predlagala „prostor za aktualnosti“,
ki ni združljiv z obsegom projekta „Vaša Evropa“, in s tem, da se je usmerila k „posebni ciljni javnosti potencialnih investitorjev,
[…] zainteresiranih za inovacije, ki jih spodbuja in podpira portal ,Vaša Evropa‘“, tožeča stranka ni v celoti zaobsegla ciljne
vsebine in ciljne javnosti tega portala. V zvezi s tem ni mogoče sprejeti trditve tožeče stranke, da je to, da je portalu
dodala nove vsebine, prednost njene ponudbe. Tožeča stranka namreč – kot je pravilno navedla Komisija in česar tožeča stranka
ni izpodbijala – v svoji ponudbi ni jasno navedla, da predlaga, da se v portal vnese vsebina, ki presega tisto, kar je bilo
določeno v razpisni dokumentaciji.
Nazadnje, trditvi, da je „[v] ponudbi razumevanje celotnega konteksta pravilno“ in da je „metodološki pristop […] generičen“,
si ne nasprotujeta, saj ti ugotovitvi pomenita le, da je tožeča stranka na splošno pravilno razumela namen razpisa, da pa
pristop, ki ga je predlagala, ni dovolj natančen ali podroben.
Tretjič, tožeča stranka glede „zagotovitve kakovosti“, „nadzora kakovosti“ in uporabljene metodologije izpodbija presojo Komisije,
da odločitev tožeče stranke, da predlaga navedeno „metodologijo XPR“, to je metodologijo, ki temelji na razvoju internetne
storitve, ne ustreza načinu opisa sklopa št. 1 v razpisni dokumentaciji. V zvezi s tem se sklicuje na več točk svoje ponudbe
(točke od 3.4.2 do 3.4.6, str. od 837 do 842, točke od 2 do 4, str. od 1 do 33 (str. od 495 do 526), in točka V, str. od V-1
do V-77 (str. od 534 do 610)), v katerih naj bi pojasnila metodologijo, ki je bila uporabljena za „zagotovitev kakovosti“
in za „nadzor kakovosti“ glede redakcije. Poudarja tudi, da je „metodologija XPR“ navedena le v uvodnem delu njene ponudbe
in predstavlja celotno „splošno filozofijo“ ponudnika glede kakovosti (str. 836 ponudbe).
Komisija pa je pred Splošnim sodiščem pravilno navedla, da je opis načel za „zagotovitev kakovosti“ generičen in da točke,
na katere se sklicuje tožeča stranka, ne ustrezajo dovolj zahtevam iz specifikacije „WP 1.1 naloga 4“: „zagotavljanje kakovosti
in opravljanje nadzora kakovosti ustvarjenih, posodobljenih in prejetih vsebin pred njihovo objavo na portalu“. Treba je namreč
ugotoviti, da je že na podlagi branja strani ponudbe tožeče stranke, na katere se ta sklicuje, mogoče ugotoviti, da Komisija
ni storila očitne napake pri presoji s tem, da je menila, da so elementi, ki jih vsebujejo te strani, generični. V zvezi s
tem je treba opozoriti, da se je tožeča stranka le na splošno sklicevala na različne zgoraj navedene točke svoje ponudbe,
ni pa predstavila konkretnih argumentov, ki bi dokazali obstoj očitne napake pri presoji, ki bi lahko vplivala na presojo
Komisije v zvezi s tem.
Poleg tega s trditvijo tožeče stranke, da Komisija ni razumela, da je bila „metodologija XPR“ predstavljena v uvodnem delu
njene ponudbe, v katerem je predstavljena celotna „splošna filozofija“ ponudnika glede „nadzora kakovosti“, in da ni bila
v neposredni zvezi z redakcijo v okviru sklopa št. 1, ni mogoče izpodbiti tega, da je ponudba glede „nadzora kakovosti“ generična.
Tožeča stranka tudi ni dokazala, da je Komisija glede tega kršila kvalitativno merilo za oddajo št. 1 iz razpisne dokumentacije.
Nasprotno, treba je ugotoviti, da je presoja Komisije lahko upravičeno temeljila na stopnji natančnosti ponudbe tožeče stranke,
ki je bistveni element za presojo kakovosti te ponudbe.
Četrtič, tožeča stranka izpodbija to, da ni jasno prikazala, ali bodo prevodi opravljeni prek posrednih, t. i. jezikov „pivot“,
ali pa bodo opravljeni neposredno. Navaja, da ji ni bilo treba obravnavati vprašanja o uporabi jezikov „pivot“ v fazi oddaje
ponudbe, temveč da bi moralo biti to vprašanje obravnavano v fazi projekta. Navaja, da so v vsakem primeru prevajalci osebe,
katerih materni jezik je ciljni jezik, in da je v ponudbi navedeno, da se daje „prednost“ neposrednim prevodom.
Vendar pa Splošno sodišče opozarja, da je Komisija v dopisu z dne 29. maja 2007 ugotovila, da je ponudba tožeče stranke dvoumna
oziroma celo protislovna, saj je tožeča stranka na strani 873 svoje ponudbe navedla, da prevajalci delajo v svojem maternem
jeziku, čeprav je na strani 644 iste ponudbe navedeno, da „se neposrednim prevodom daje prednost, so pa posredni prevodi neizogibni“.
Argumentacija, ki jo je tožeča stranka podala pred Splošnim sodiščem, nikakor ne izpodbije te ugotovitve Komisije. V ponudbi
tožeče stranke namreč ni bilo jasno določeno, kaj ta razume pod navedbo, da prevajalci delajo v svojem maternem jeziku. Tožeča
stranka je šele pred Splošnim sodiščem pojasnila, da je treba to razumeti tako, da ti prevajalci prevajajo v svoj materni
jezik, bodisi iz izvirnega besedila bodisi iz prevoda tega besedila v jezik „pivot“. Ob upoštevanju tega, da so izrazi, ki
jih je glede tega vprašanja tožeča stranka uporabila v svoji ponudbi, dvoumni oziroma celo protislovni, Komisija ni storila
nobene očitne napake pri presoji, ko je ugotovila, da ni bilo dovolj jasno opredeljeno, „ali bodo pri prevodih uporabljeni
[jeziki „pivot“] ali pa bodo prevodi opravljeni neposredno, saj to v ponudbi ni natančno pojasnjeno“.
Glede na navedeno Komisija ni storila očitne napake pri presoji ponudbe glede na kvalitativno merilo za oddajo št. 1.
Kvalitativno merilo za oddajo št. 2: „kakovost in izčrpnost osnutka PMQP in, natančneje, predlagani postopki na področjih
,zagotavljanje kakovosti‘ in ,nadzor kakovosti‘“
Najprej je treba spomniti, da je bila ponudba tožeče stranke glede kvalitativnega merila za oddajo št. 2 ocenjena z oceno
7 točk od 10. Ta ocena je bila utemeljena s tem, da je bil osnutek PMQP, ki je bil vključen v ponudbo, popoln glede strukture,
ni pa bil dovolj prilagojen naročniku, in da strojna in programska oprema ponudbe storitev, ki ju je navedla tožeča stranka,
glede redakcijskih storitev nista bili ustrezni (sklop št. 1).
Prvič, tožeča stranka navaja, da je navedba aparaturne in programske opreme v PMQP v skladu z razpisno dokumentacijo. Po njenem
mnenju so bili ponudniki v razpisni dokumentaciji pozvani, da predstavijo PMQP tako, da navedejo med drugim „to, kar se dobavi,
in dokumentacijo (če gre za proizvode, material, opremo, programe, poročila, orodja za nadzor …)“.
Vendar je, kot je navedla Komisija, opis PMQP v razpisni dokumentaciji skupen za tri sklope. Razumno bi se bilo strinjati
s tem, da čeprav so v razpisni dokumentaciji navedene različne stvari, ki se lahko dobavijo, je ustreznost teh stvari odvisna
od posameznega sklopa, na katerega se ponudba nanaša.
Komisija je torej v dopisu z dne 29. maja 2007 upravičeno navedla, da „[bi se pričakovalo] več prilagoditev PMQP, ker je PMQP
še vedno navedena strojna in programska oprema za dobavo (glej na primer ,Handover file‘, stran 933), ki je glede sklopa št.
1 popolnoma neumestna“.
Drugič, tožeča stranka meni, da ji je bilo neupravičeno očitano to, da ni natančneje opisala nalog in da jih je le prepisala
iz razpisne dokumentacije. Navaja namreč, da je v zvezi z osnutkom PMQP uporabila preizkušeno metodologijo in model, ki je
bil uporabljen pri njenem sodelovanju s Komisijo, ker posebni pogoji pogodb v trenutku priprave ponudbe niso bili znani.
Vendar je treba ugotoviti, da je v točki 4.3.8.3 razpisne dokumentacije PMQP opredeljen kot tisto, kar se najprej dobavi,
in kot tisto, kar je posebno za vsak projekt. Komisija torej s tem, da je ugotovila, da tožeča stranka ni podrobno opisala
nalog, ni storila očitne napake pri presoji.
Zato je treba ugotoviti, da Komisija ni storila očitne napake pri presoji ob ocenitvi ponudbe tožeče stranke glede na kvalitativno
merilo za oddajo št. 2 za sklop št. 1.
Kvalitativno merilo za oddajo št. 3: „kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog
scenarija 1“
Najprej je treba spomniti, da je bila ponudba tožeče stranke pri kvalitativnem merilu za oddajo št. 3 ocenjena z oceno 21,667
točk od 30 možnih točk. Komisija je v dopisu z dne 29. maja 2007 navedla, da pristop glede izvršitve nalog scenarija 1 ni
bil zelo podrobno opredeljen in da v zvezi z „nadzorom kakovosti“ vsebine, ki je prispela iz Litve, vrsta nadzora, ki naj
bi se opravljal, in redakcijske smernice, glede katerih naj bi se ta nadzor opravljal, v ponudbi niso bile jasno navedene.
V dopisu z dne 29. maja 2007 je poleg tega navedeno, da je rok 6 mesecev, določen za izročitev končnega poročila, pravilen
in da je tako navedba 52 dni za isti rok najverjetneje posledica tipkarske napake.
Prvič, tožeča stranka izpodbija trditev, da njen pristop glede izvršitve nalog scenarija 1 ni bil zelo podrobno opredeljen.
Meni, da tudi pripomba, da v zvezi z zahtevanim nadzorom kakovosti vsebine, ki je prispela iz Litve, napotitev na redakcijske
smernice ni bila jasna in da vrsta opravljenega „nadzora kakovosti“ ni bila navedena, ni upravičena. Meni, da je dosledno
upoštevala razpisno dokumentacijo. V zvezi s tem tožeča stranka navaja, da je bilo v razpisni dokumentaciji navedeno, da morajo
ponudniki oddati splošno ponudbo, v kateri je opisana rešitev za „scenarij 1“, ki ji je priložen dokument z največ štirimi
stranmi, v katerem so predlagane različne predvidene naloge in pristop za vsako nalogo ter kratek opis tega pristopa. Navedeno
naj bi bilo, da se bo posebna pozornost namenila končnim proizvodom, ki se dobavijo. Iz tega je sklepala, da v razpisni dokumentaciji
niso zahtevana „zelo podrobna pojasnila“. Poleg tega tožeča stranka meni, da je svoj pristop za „upravljanje kakovosti“ in
nadzorne postopke predstavila v različnih točkah svoje ponudbe, med drugim na straneh 830 in 831 ponudbe.
Vendar pa iz vlog tožeče stranke ni razvidno, da bi Komisija storila kakršno koli očitno napako. Tožeča stranka se je namreč
sklicevala na druge dele ponudbe, natančneje, na strani 830 in 831 ponudbe, da bi dokazala, da je oddala ponudbo, ki ustreza
razpisni dokumentaciji. Vendar ni predložila nobenega konkretnega dokaza, na podlagi katerega bi bilo mogoče ugotoviti obstoj
očitne napake, ki bi vplivala na presojo Komisije.
Kot poudarja Komisija, je iz ocenjevanja ponudbe tožeče stranke glede na kvalitativno merilo za oddajo št. 1 razvidno, da
je bil metodološki pristop, ki je bil predlagan za izvedbo storitev, ki se nanašajo na redakcijska dela, označen kot generičen.
V teh okoliščinah je Komisija lahko razumno menila, da se je generičnost metodološkega pristopa, ki je bil predlagan za izvedbo
storitev, ki se nanašajo na redakcijska dela, odrazila v pristopu glede izvršitve nalog iz scenarija 1. Komisija je torej
lahko štela, da scenarij 1 ni bil zelo podrobno opredeljen glede na kvalitativno merilo za oddajo št. 3, ne da bi pri tem
storila očitno napako pri presoji.
Drugič, tožeča stranka navaja, da je v ponudbi navedena informacija, da je rok za dobavo 52 dni, tipkarska napaka, ki ne bi
smela vplivati na oceno, ki je bila podeljena za kvalitativno merilo za oddajo.
Vendar je iz odločbe z dne 21. maja 2007 razvidno, da je Komisija menila, da je navedba roka 52 dni za dobavo verjetno posledica
tipkarske napake. Na podlagi ničesar ni mogoče sklepati, da je bila tožeča stranka zato kaznovana. Zato glede tega ni bila
dokazana nobena očitna napaka pri presoji.
Iz vseh teh razlogov je treba očitek tožeče stranke glede očitnih napak, ki naj bi jih Komisija domnevno storila ob presoji
njene ponudbe glede na kvalitativno merilo za oddajo št. 3, zavrniti.
Kvalitativno merilo za oddajo št. 4: „kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog
scenarija 2“
Najprej je treba spomniti, da je bila ponudba tožeče stranke glede kvalitativnega merila za oddajo št. 4 ocenjena z oceno
14 od 30 možnih točk. Iz izpodbijane odločbe je razvidno, da se je pristop tožeče stranke glede izvršitve nalog iz scenarija
za „Work Package 1.2.“ (v nadaljevanju: scenarij 2) štel za osnovnega. V izpodbijani odločbi je tudi navedeno, da je bila
v razpisni dokumentaciji opredeljena „medsebojna povezava“ med scenarijem za „Work Package 1.1.“ (v nadaljevanju: scenarij
1) in scenarijem 2, da pa ta element ni izražen v ponudbi. V izpodbijani odločbi je poudarjeno, da je tožeča stranka napačno
predpostavljala, da bo v določenem trenutku prejela vse dokumente, ta predpostavka pa ni v skladu s scenarijem 1 in ne upošteva
časa, ki je potreben za prevode.
Treba je navesti, da je glede na razpisno dokumentacijo scenarij 1 tisti, ki se nanaša na redakcijska dela. Predvidene naloge
za scenarij 1 so v glavnem dopolnitev, posodobitev in izboljšava različnih opisnih dokumentov in celote povezav za vsebino
zadev na evropski ravni (naloga 1) in različnih opisnih dokumentov in celote povezav, ki jih pošljejo države članice (naloga
2). Scenarij 2 je prevod vsebin, ki so opisane v scenariju 1. Scenarij 2 natančno določa ti nalogi: prevod različnih opisnih
dokumentov in opisanih povezav, ki se nanašajo, po eni strani, na vsebino zadev na evropski ravni in, po drugi strani, na
tiste vsebine, ki jih pošljejo države članice.
Prvič, tožeča stranka izpodbija presojo, da je bila strukturirana razčlemba dejavnosti (časovni razpored) generična. Navaja,
da je bila strukturirana razčlemba del le osnutek nalog, ki jih je treba opraviti, in da so bile te že podrobno predstavljene
v točkah 2 (str. 1047 in 1048) in 3 (str. 1049 in 1050) njene ponudbe. Poleg tega navaja, da so bile te naloge v celoti predstavljene
v ustrezni točki dokumenta o metodološkem pristopu pod kvalitativnim merilom za oddajo št. 1 (str. od 886 do 890 ponudbe).
Ni razvidno, da bi bila storjena kakršna koli očitna napaka pri presoji ponudbe glede na kvalitativno merilo za oddajo št.
4. Kot je poudarila Komisija, je bila namreč ponudba ocenjena glede na kvalitativno merilo za oddajo št. 4. Presoja se torej
ne nanaša na vsebino nalog, ki jih je treba opraviti, temveč na načrtovanje teh nalog. Tožeča stranka ni predložila nobenega
dokaza, s katerim bi se izpodbilo to, da so bile v ponudbi vsebovane informacije glede načrtovanja nalog, ki jih je treba
opraviti, generične.
Drugič, tožeča stranka poudarja, da v svoji ponudbi ni izrecno izrazila domneve, da bodo vsi dokumenti poslani istočasno.
Navaja tudi, da rok za predložitev dokumentov v razpisni dokumentaciji ni bil naveden.
Vendar Splošno sodišče meni, da glede na to, kar je določeno v razpisni dokumentaciji (glej točko 112 zgoraj), tožeča stranka
ne more uspešno izpodbijati tega, da je v scenariju 1 opisana vsebina, ki jo je treba ustvariti ali posodobiti, in da je v
scenariju 2 obravnavan prevod te vsebine. Zveza med obema scenarijema je očitna in logično temelji na zahtevah iz scenarija
2. Treba je torej ugotoviti, da se morajo ugotovitve glede trenutka prejema vsebin in glede časa, ki je potreben za prevod
teh vsebin, presojati v kontekstu zveze med scenarijem 1 in scenarijem 2.
Treba je torej ugotoviti, da se glede trenutka prejema dokumentov v ponudbi tožeče stranke nikjer ne razlikuje med dvema vrstama
vsebin, ki jih je treba prevesti (in sicer tistih, ki so opredeljene v nalogi 1, in tistih, ki so določene v nalogi 2).
V zvezi s tem Komisija upravičeno navaja, da – v nasprotju s tem, kar trdi tožeča stranka – razlikovanje med dvema vrstama
vsebin ne izhaja iz neznanega merila za ocenjevanje, temveč je določeno v točki 4.4.1.2 razpisne dokumentacije.
V zvezi s časom, ki je potreben za prevod vsebin, je treba ugotoviti, da – kot to navaja Komisija – rok za dobavo „T0 + 51
delovnih dni“, ki ga je navedla tožeča stranka v točki 2.3 svoje ponudbe (str. 1040), ne sovpada s scenarijem 1, v katerem
je skupno število dni za prevod, ki ga je predvidela tožeča stranka, 55, in sicer 30 dni za prevod vsebin z evropske ravni
(„WU 4.1“) in 25 dni za prevod vsebin iz držav članic („WU 4.2“) (str. 1032).
Zato je treba ugotoviti, da Komisija ob ocenjevanju ponudbe glede na kvalitativno merilo za oddajo št. 4 ni storila očitne
napake pri presoji.
Iz navedenega je razvidno, da ob ocenjevanju ponudbe glede na štiri merila za oddajo ni bila storjena nobena očitna napaka
pri presoji. Zato je treba ta tožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.

Tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti
Ker je glede odločbe z dne 13. julija 2007 tožba utemeljena, je treba preizkus tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev
načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti, omejiti na del, ki se nanaša na odločbo z dne 21. maja 2007.
Trditve strank
Tožeča stranka navaja, da sta bila kršena načelo enakega obravnavanja in obveznost preglednosti.
Najprej tožeča stranka navaja, da bi se ji morali posredovati celotna kopija poročila ocenjevalne komisije in kopija ponudbe
izbranega ponudnika, da bi lahko razumela odločbo z dne 21. maja 2007. V zvezi s tem navaja, da je od Komisije izrecno zahtevala,
naj ji posreduje te dokumente, in da je bilo to zavrnjeno. Nato tožeča stranka navaja, da Komisija ni pravilno preizkusila
ponudbe, saj jo je zavrnila na podlagi nepravilne razlage. Poleg tega meni, da ji ni bilo omogočeno seznaniti se z vsemi merili
za ocenjevanje, ki jih je Komisija uporabila. Nazadnje navaja, da je Komisija uporabila merila, ki niso bila določena v razpisni
dokumentaciji.
Komisija izpodbija trditve tožeče stranke in predlaga, naj se tožbeni razlog zavrne.
Presoja Splošnega sodišča
Očitke, ki se nanašajo na kršitev obveznosti preglednosti in načela enakega obravnavanja, je treba zavrniti.
Najprej, tožeča stranka se napačno sklicuje na to, da ji poročilo ocenjevalne komisije in kopija ponudbe izbranega ponudnika
nista bila posredovana. Obveznost obrazložitve, ki jo je Komisija dolžna spoštovati, namreč ne vključuje posredovanja teh
dokumentov. Člen 100(2) finančne uredbe določa le, da naročnik na podlagi pisne zahteve posreduje podatke o značilnostih in
relativnih prednostih izbrane ponudbe ter o imenu ponudnika, ki mu je bilo naročilo oddano, v petnajstih dneh od dne, ko je
prejel pisno zahtevo (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 12. julija 2007 v zadevi Evropaïki Dynamiki proti Komisiji,
T‑250/05, neobjavljena v ZOdl., točka 113; glej po analogiji sodbo Splošnega z dne 8. maja 1996 v zadevi Adia interim proti
Komisiji, T‑19/95, Recueil, str. II‑321, točka 31).
Nato tožeča stranka neupravičeno navaja, da sta bila obveznost preglednosti in načelo enakega obravnavanja kršena, ker Komisija
ni pravilno preizkusila ponudbe, saj jo je zavrnila na podlagi nepravilne razlage. Ta trditev je v bistvu enaka trditvi, ki
jo je tožeča stranka navedla v okviru tožbenega razloga v zvezi z domnevnimi očitnimi napakami Komisije pri presoji in ni
upoštevna v okviru tega tožbenega razloga. Tožeča stranka ne navaja, da bi bila diskriminirana v kateri koli fazi postopka.
Nasprotno pa je Komisija navedla številne objektivne razloge, ki utemeljujejo njeno odločitev, da naročila ne odda tožeči
stranki.
Poleg tega je trditev tožeče stranke, da ji ni bilo omogočeno seznaniti se z vsemi merili za ocenjevanje, splošna in nenatančna.
Poleg tega je iz izpiska ocenjevalnega poročila, ki je bil priložen dopisu Komisije z dne 29. maja 2007, razvidno, da se je
ponudba tožeče stranke presojala zgolj glede na kvalitativna merila za oddajo, ki so navedena v razpisni dokumentaciji. Zato
je treba to trditev zavrniti.
Nazadnje je treba iz istega razloga zavrniti trditev tožeče stranke, da je Komisija uporabila merila, ki niso bila določena
v razpisni dokumentaciji.
Ker noben od tožbenih razlogov tožeče stranke ni utemeljen, je treba to tožbo zavrniti v delu, ki se nanaša na razglasitev
ničnosti odločbe z dne 21. maja 2007, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je vložila tožeča stranka glede sklopa št. 1,
in s katero je bilo naročilo oddano drugemu ponudniku.
2.
Odškodninski zahtevek

Trditve strank
Tožeča stranka predlaga, naj se Komisiji naloži, da ji plača 750.000 EUR odškodnine za škodo, ki je bila povzročena z odločbo
z dne 21. maja 2007, in 400.000 EUR odškodnine za škodo, ki je bila povzročena z odločbo z dne 13. julija 2007. Pri tem se
sklicuje na člena 235 ES in 288 ES.
Po eni strani tožeča stranka navaja, da zahtevani zneski ustrezajo dobičkom, ki bi jih imela pri dveh naročilih, če bi ji
ta bila oddana. Po drugi strani navaja, da je v okviru predloga za razglasitev ničnosti dokazala, da je Komisija storila hudo
in dovolj resno kršitev višjega pravnega pravila, ki varuje posameznike.
Komisija predlaga, naj se tožba zaradi nepogodbene odgovornosti razglasi za nedopustno in, podredno, naj se zavrne kot očitno
neutemeljena.

Presoja Splošnega sodišča
Najprej je treba natančno opredeliti obseg škode, ki jo v svoji vlogi zatrjuje tožeča stranka. Tožeča stranka najprej navaja,
da ji je škoda nastala zato, ker ji niso bile dodeljene okvirne pogodbe. Nato se v točki 99 tožbe sklicuje na stališča iz
sodbe Splošnega sodišča z dne 17. marca 2005 v zadevi AFCon Management Consultants in drugi proti Komisiji (T 160/03, ZOdl.,
str. II–981, točka 102), ki se nanašajo na povrnitev škode, ki ustreza stroškom, nastalim zaradi sodelovanja pri javnem razpisu.
Vendar je v točki 52 replike nedvoumno navedla, da nikakor ne zahteva odškodnine iz naslova stroškov, ki so nastali zaradi
sodelovanja pri javnem razpisu.
Zato je treba ugotoviti, da je edina škoda, ki jo tožeča stranka navaja in za katero zahteva plačilo odškodnine, to, da ji
niso bile dodeljene okvirne pogodbe.
V skladu z ustaljeno sodno prakso morajo biti za nepogodbeno odgovornost Skupnosti za nezakonito ravnanje njenih organov v
smislu člena 288, drugi odstavek, ES izpolnjeni vsi pogoji, in sicer nezakonitost ravnanja, ki se očita institucijam, resničnost
škode in obstoj vzročne zveze med zatrjevanim ravnanjem in uveljavljano škodo (sodbe Splošnega sodišča z dne 11. julija 1996
v zadevi International Procurement Services proti Komisiji, T‑175/94, Recueil, str. II‑729, točka 44 ; z dne 16. oktobra 1996
v zadevi Efisol proti Komisiji, T‑336/94, Recueil, str. II‑1343, točka 30, in z dne 11. julija 1997 v zadevi Oleifici Italiani
proti Komisiji, T‑267/94, Recueil, str. II‑1239, točka 20). Če eden od teh pogojev ni izpolnjen, je treba tožbo zavrniti v
celoti, ne da bi bilo treba preučiti druge pogoje (glej v tem smislu sodbo Sodišča z dne 15. septembra 1994 v zadevi KYDEP
proti Svetu in Komisiji, C‑146/91, Recueil, str. I‑4199, točka 81).
Glede na te ugotovitve je treba presoditi, ali so pogoji za nepogodbeno odgovornost Komisije izpolnjeni.
Prvič, glede odškodninskega zahtevka za škodo, ki naj bi domnevno nastala zaradi odločbe z dne 21. maja 2007, je iz tega,
kar je bilo navedeno glede odškodninskega zahtevka, razvidno, da tožeča stranka ni predložila dokaza za nezakonito ravnanje
Komisije. Vse trditve, ki jih je tožeča stranka navedla, da bi dokazala nezakonitost odločbe z dne 21. maja 2007, so bile
namreč preučene in zavrnjene.
Iz zgoraj navedene sodne prakse (glej točko 137 zgoraj) pa je razvidno, da že neizpolnjevanje le enega od pogojev za nepogodbeno
odgovornost Komisije zadošča za ugotovitev neobstoja te odgovornosti.
Iz navedenega je razvidno, da je treba odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi nastala zaradi odločbe z dne 21. maja 2007,
zavrniti kot neutemeljen, ne da bi se bilo treba izreči o njegovi dopustnosti.
Drugič, treba je preizkusiti odškodninski zahtevek, ki temelji na nepogodbeni odgovornosti Komisije zaradi sprejetja odločbe
z dne 13. julija 2007.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je odškodninski zahtevek utemeljen s tožbenimi razlogi, ki so enaki tistim, ki so bili
navedeni za utemeljitev predloga za razglasitev ničnosti odločbe z dne 13. julija 2007. V okviru preizkusa tega predloga je
že bilo navedeno, da je odločba z dne 13. julija 2007 pomanjkljivo obrazložena in da jo je zato treba razglasiti za nično.
Treba je ugotoviti, da tudi če Komisija ni v zadostni meri obrazložila odločbe z dne 13. julija 2007, to še ne dokazuje, da
podelitev naročila izbranemu ponudniku pomeni krivdno ravnanje niti da obstaja vzročna zveza med tem dejstvom in izgubo, ki
jo je navedla tožeča stranka (glej v tem smislu sodbo Splošnega sodišča z dne 25. februarja 2003 v zadevi Renco proti Svetu,
T‑4/01, Recueil, str. II‑171, točka 89). Na podlagi ničesar namreč ni mogoče sklepati, da bi Komisija zadevno naročilo oddala
tožeči stranki, če bi bila odločba z dne 13. julija 2007 dovolj obrazložena.
Iz navedenega je razvidno, da je treba odškodninski zahtevek za škodo, ki naj bi nastala zaradi odločbe z dne 13. julija 2007,
v delu, v katerem ta zahtevek temelji na pomanjkljivi obrazložitvi navedene odločbe, zavrniti kot neutemeljen, ne da bi se
bilo treba izreči o njegovi dopustnosti.
V delu, v katerem isti zahtevek temelji na drugih tožbenih razlogih, ki v okviru tega predloga za razglasitev ničnosti niso
bili obravnavani, je zahtevek prezgoden in ga je zato treba zavrniti (glej v tem smislu sodbi Splošnega sodišča z dne 18. maja
1995 v zadevi Wafer Zoo proti Komisiji, T‑478/93, Recueil, str. II‑1479, točki 49 in 50, in z dne 15. decembra 1999 v zadevi
Latino proti Komisiji, T‑300/97, RecFP str. I‑A‑259 in II‑1263, točki 95 in 101). Ker je odločba z dne 13. julija 2007 pomanjkljivo
obrazložena, Splošno sodišče ne more preizkusiti, ali je bila sprejeta na podlagi očitne napake pri presoji ali ob kršitvi
načela enakega obravnavanja, kot to navaja tožeča stranka. Predlog za razglasitev ničnosti, ki temelji na teh tožbenih razlogih,
je v ustreznih okoliščinah primera mogoče preučiti le glede na obrazložitev odločbe, ki bo po razglasitvi ničnosti odločbe
z dne 13. julija 2007 s strani Splošnega sodišča nadomestila navedeno odločbo.
Iz navedenega je razvidno, da je treba odškodninski zahtevek v celoti zavrniti.
Ne da bi bilo treba obravnavati ugovor nedopustnosti, ki ga je vložila Komisija zoper poročilo o finančni reviziji, ki ga
je tožeča stranka predložila na glavni obravnavi, in ne da bi se bilo treba izreči o upoštevnosti tega dokumenta in elektronske
pošte, ki jo je Komisija poslala tožeči stranki, ter dokumenta, ki je vseboval nek drug javni razpis, ki ga je tožeča stranka
tudi predložila na obravnavi, je treba ugotoviti, da je iz zgoraj navedenega razvidno, da ti dokumenti nikakor niso pomembni
za rešitev spora. Navedenih dokumentov Splošno sodišče pri izdaji te sodbe torej ni upoštevalo (glej v tem smislu sodbo Splošnega
sodišča z dne 29. oktobra 1998 v zadevi TEAM proti Komisiji, T‑13/96, Recueil, str. II‑4073, točka 79).

Stroški
V skladu s členom 87(3) Poslovnika lahko Splošno sodišče odloči, da se stroški razdelijo ali da vsaka stranka nosi svoje stroške,
če uspe samo deloma.
Ker je bilo tožbi delno ugodeno, bodo okoliščine zadeve pravično ocenjene z odločitvijo, da tožeča stranka nosi 50 % svojih
stroškov in 50 % stroškov, ki jih je priglasila Komisija, Komisija pa nosi 50 % svojih stroškov in 50 % stroškov, ki jih je
priglasila tožeča stranka.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (peti senat)
razsodilo:
1.
Odločba Komisije z dne 13. julija 2007, s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je družba Evropaïki Dynamiki – Proigmena
Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE vložila v okviru javnega razpisa ENTR/05/78 za sklop št. 2 (upravljanje
infrastruktur) za upravljanje in vzdrževanje portala „Vaša Evropa“, in s katero je bilo to naročilo oddano drugemu ponudniku,
se razglasi za nično.
2.
Predlog za razglasitev ničnosti se v preostalem delu zavrne.
3.
Odškodninski zahtevek se zavrne.
4.
Družba Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis nosi 50 % svojih stroškov in
50 % stroškov, ki jih je priglasila Komisija, Komisija pa nosi 50 % svojih stroškov in 50 % stroškov, ki jih je priglasila
družba Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.
Vilaras
Prek
Ciucă
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 9. septembra 2010.
Podpisi
Stvarno kazalo
Pravni okvir
1.  Finančna uredba in pravila za izvajanje
2.  Obvestilo o javnem naročilu in razpisna dokumentacija
Dejansko stanje
1.  Sklop št. 1
2.  Sklop št. 2
Postopek in predlogi strank
Pravo
1.  Predlog za razglasitev ničnosti
Tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
Trditve strank
Presoja Splošnega sodišča
–  Obrazložitev, vsebovana v odločbi z dne 21. maja 2007 in v dopisu z dne 29. maja 2007 (sklop št. 1)
–  Obrazložitev, vsebovana v odločbi z dne 13. julija 2007 in v dopisu z dne 16. julija 2007 (sklop št. 2)
Tožbeni razlog: očitne napake pri presoji (sklop št. 1)
Kvalitativno merilo za oddajo št. 1: „dobro razumevanje dela, ki ga je treba opraviti, in primernost metodologije, predlagane
za izvedbo nalog“
Kvalitativno merilo za oddajo št. 2: „kakovost in izčrpnost osnutka PMQP in, natančneje, predlagani postopki na področjih
,zagotavljanje kakovosti‘ in ,nadzor kakovosti‘“
Kvalitativno merilo za oddajo št. 3: „kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog
scenarija 1“
Kvalitativno merilo za oddajo št. 4: „kakovost predlaganega načrtovanja projekta in uporabe sredstev za izvršitev vseh nalog
scenarija 2“
Tožbeni razlog: kršitev načela enakega obravnavanja in obveznosti preglednosti
Trditve strank
Presoja Splošnega sodišča
2.  Odškodninski zahtevek
Trditve strank
Presoja Splošnega sodišča
Stroški
*
Jezik postopka: angleščina.