CELEX: 62010CJ0116
Šiesta smernica o DPH
Oslobodenia od dane
Článok 15 bod 4 písm. a) a článok 15 bod 5
Oslobodenie činností prenájmu námorných lodí
Rozsah

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 15 bodu 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977
o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný
základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 91/680/EHS zo 16. decembra
1991 (Ú. v. ES L 376, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 160, ďalej len „šiesta smernica“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu, ktorého účastníkmi sú Luxemburské veľkovojvodstvo a administration de l’enregistrement
et des domaines (ďalej len „daňový úrad“) na jednej strane a správca konkurznej podstaty úpadcu Bacino Charter Company SA,
spoločnosti založenej podľa luxemburského práva (ďalej len „Bacino“), P. Feltgen a uvedená spoločnosť na druhej strane, ktorý
sa týka zaplatenia dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) uvádzanej v daňových výmeroch zodpovedajúcich účtovným rokom
1998 a 1999, zo strany uvedenej spoločnosti.

Právny rámec

Právna úprava Únie
Pod nadpisom „Oslobodenie vývozu zo spoločenstva a podobné transakcie a internacionálny transport“ článok 15 šiestej smernice
uvádza:
„Ak to nie je v rozpore s ustanoveniami spoločenstva, členské štáty oslobodia od dane nižšie uvedené položky za podmienok
definovaných s cieľom zabezpečiť správnu a priamu aplikáciu zákona o oslobodení od dane a ktoré by zabránili daňovému úniku,
obchádzaniu alebo zneužitiu zákonných ustanovení:
...
4.      dodanie tovaru na účely zabezpečenia pohonných hmôt a potravín pre plavidlá [dodanie tovarov určených na zásobovanie lodí
–
neoficiálny preklad
]:
a)      používané pre navigáciu na otvorených moriach, na palube ktorých je personál za mzdu, alebo cestujúci vykonávajúci obchodnú,
priemyselnú alebo rybársku činnosť [určené na plavbu na otvorenom mori a zabezpečujúce odplatnú prepravu cestujúcich alebo
vykonávajúce obchodné a priemyselné činnosti alebo rybolov –
neoficiálny preklad
],
b)      používané na záchranné akcie a pomoc na mori, alebo na lov rýb pri pobreží, s výnimkou lodných potravinových zásob [určených
na záchranné akcie a pomoc na mori alebo na pobrežný rybolov s výnimkou palubných zásob v prípade lodí určených na pobrežný
rybolov –
neoficiálny preklad
],
...
5.      dodávky, prestavba, opravy a údržba, nájom alebo prenájom morských plavidiel podľa odseku 4 a) a b), dodávky, prenájom, opravy
a údržba zariadení vrátane rybárskej výbavy, ktorú plavidlá majú, prípadne ktorú na palube spotrebujú [dodávky, prestavby,
opravy, údržba, nájom alebo prenájom námorných lodí uvedených v bode 4 písm. a) a b), ako aj dodávky, prenájom, opravy a údržbu
zariadení vrátane rybárskeho vybavenia, ktoré je pevnou súčasťou týchto lodí alebo slúži na ich prevádzku –
neoficiálny preklad
],
...“

Vnútroštátna právna úprava
Šiesta smernica bola prebratá do luxemburského právneho poriadku zákonom z 12. februára 1979 o dani z pridanej hodnoty (ďalej
len „luxemburský zákon“). Článok 43 ods. 1 písm. i) druhá zarážka tohto zákona v jeho znení uplatniteľnom ku dňu vzniku skutkových
okolností uvádzal, že služby poskytnuté pre potreby námornej plavby sú oslobodené od DPH v rozsahu a za podmienok stanovených
vo veľkovojvodskej vyhláške.
Článok 7 ods. 2 písm. a) prvá zarážka veľkovojvodskej vyhlášky zo 16. júna 1999 o oslobodení činností vývozu mimo Spoločenstva,
dodávok tovarov vnútri Spoločenstva a iných činností od dane z pridanej hodnoty spresňuje, že pod poskytnutím služieb pre
potreby námornej plavby uvedeným v predmetnom článku 43 treba rozumieť prenájom lodí s výnimkou jácht a iných rekreačných
alebo športových lodí a plavidiel, určených na námornú plavbu a zabezpečujúcich odplatnú prepravu osôb alebo tovaru, alebo
výkon obchodných a priemyselných činností alebo rybolovu.

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Od 10. júla 1998 do 8. augusta 1999 Bacino pravidelne prenajímala za odplatu loď, ktorej bola vlastníkom, ako aj posádku k dispozícii
fyzickým osobám plaviacim sa rekreačne na šírom mori. Zastávajúc názor, že táto operácia je oslobodená od DPH, Bacino neuhradila
DPH.
Keďže daňový úrad sa domnieval, že nie je možné uplatniť oslobodenie od DPH uvedené v článku 43 ods. 1 písm. i) druhej zarážke
luxemburského zákona z dôvodu, že táto loď nie je obchodnou loďou, ale jachtou v zmysle veľkovojvodskej vyhlášky uvedenej
v bode 5 tohto rozsudku, doručil spoločnosti Bacino v priebehu roka 2001 daňové výmery zodpovedajúce účtovným rokom 1998 a 1999
s uvedenými sumami, ktoré táto spoločnosť dlhuje na DPH.
V nadväznosti na sťažnosť, ktorej sa nevyhovelo, Bacino napadla toto vyrubenie dane na tribunal d’arrondissement de Luxembourg,
uvádzajúc, že uvedená operácia patrí do pôsobnosti článku 43 ods. 1 písm. i) druhej zarážky luxemburského zákona.
Keďže táto žaloba bola zamietnutá, Bacino podala odvolanie na cour d’appel, ktorý vyhovel jej návrhu. Uvedený súd prijal najmä
záver o existencii hlavného plnenia, ktorým bol prenájom lode s posádkou, a vedľajšieho plnenia, ktorým bola doprava. Poznamenávajúc,
že loď, ktorej bola Bacino vlastníkom, bola určená na plavbu na šírom mori a že cestovanie cestujúcich bolo odplatné, takže
prenájom tejto lode predstavoval obchodnú činnosť, uvedený súd rozhodol, že obe podmienky uvedené v článku 15 bode 5 šiestej
smernice boli splnené.
Daňový úrad podal dovolanie na Cour de cassation, ktorý zastával názor, že rozhodnutie sporu vo veci samej si vyžaduje výklad
práva Únie, a rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Môžu byť oslobodené od dane na základe článku 15 bodu 5 šiestej smernice... služby poskytnuté vlastníkom lode, ktorý za odplatu
poskytuje loď s posádkou fyzickým osobám na účely rekreačných plavieb klientov na šírom mori, ak sú tieto služby považované
zároveň za prenájom lode a za prepravu?“

O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 15 bod 5 šiestej smernice vykladať tak, že oslobodenie
od DPH uvádzané týmto ustanovením sa uplatňuje na poskytovanie služieb, ktoré spočívajú v odplatnom ponechaní lode s posádkou
k dispozícii fyzickým osobám na účely rekreačných plavieb na šírom mori.
V tomto ohľade treba pripomenúť ustálenú judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej je pre výklad ustanovenia práva Únie potrebné
zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (pozri najmä rozsudky
zo 17. novembra 1983, Merck, 292/82, Zb. s. 3781, bod 12; z 1. marca 2007, Schouten, C‑34/05, Zb. s. I‑1687, bod 25, a z 3. decembra
2009, Yaesu Europe, C‑433/08, Zb. s. I‑11487, bod 24).
V tejto súvislosti treba poznamenať, že samotné znenie článku 15 bodu 5 šiestej smernice, ktoré uvádza odkaz na tento článok
15 bod 4 písm. a), sa týka prenájmu lodí určených na plavbu po šírom mori a zabezpečujúcich odplatnú prepravu cestujúcich
alebo vykonávajúcich obchodné a priemyselné činnosti alebo rybolov. Na to, aby takéto poskytovanie prenájmu mohlo byť oslobodené
od dane podľa tohto ustanovenia, treba, aby dotknutý nájomca lode túto loď používal na výkon hospodárskej činnosti.
Z toho vyplýva, že ak je loď ako v konaní vo veci samej prenajímaná osobám, ktoré ju využívajú výlučne na rekreačné účely
a nie na účely dosahovania zisku, mimo akejkoľvek hospodárskej činnosti, poskytovanie prenájmu nespĺňa výslovné podmienky
oslobodenia od DPH stanovené v článku 15 bode 5 šiestej smernice.
Navyše treba spresniť, že článok 15, bod 5 šiestej smernice oslobodzuje od dane odkazom na tento článok 15 bod 4 písm. b)
tiež prenájom lodí určených na záchranné akcie a pomoc na mori alebo na pobrežný rybolov s výnimkou palubných zásob v prípade
lodí určených na pobrežný rybolov. Situácia, ktorej sa týkajú tieto ustanovenia, je však zjavne odlišná od skutkového stavu
v konaní vo veci samej.
Výkladu uvedenému v bodoch 13 a 14 tohto rozsudku okrem toho nasvedčuje cieľ systému oslobodení od dane stanovených v článku
15 šiestej smernice, ktorý, pokiaľ ide o transakcie vývozu, podobné transakcie a medzinárodnú dopravu, spočíva v rešpektovaní
zásady zdanenia dotknutých tovarov alebo služieb v mieste ich určenia (pozri rozsudok z 18. októbra 2007, Navicon, C‑97/06,
Zb. s. I‑8755, bod 29).
Za týchto podmienok oslobodenie od dane uvedené v článku 15 bode 5 šiestej smernice sa nemôže vzťahovať na služby prenájmu
lode určené pre prijímateľov, ktorí zamýšľajú túto loď používať na výlučne súkromné účely, ako koneční spotrebitelia.
Treba tiež poznamenať, že predkladacia správa pripojená k návrhu šiestej smernice Rady o zosúladení právnych predpisov členských
štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, predložená Komisiou
Európskych spoločenstiev Rade Európskych spoločenstiev 29. júna 1973, výslovne uvádza, že rekreačné plavidlá sú vylúčené z oslobodenia
od dane uvádzaného v článku 15 bode 5 tejto smernice a že služby poskytované na konečnú spotrebu, ktoré sa toho týkajú, musia
podliehať DPH. Tento výklad potvrdzuje, že poskytovanie prenájmu lodí konečným spotrebiteľom, ktorí ich využívajú na účely
rekreácie alebo zábavy, sú vylúčené z pôsobnosti tohto oslobodenia od dane.
Okrem toho podľa ustálenej judikatúry treba oslobodenia od DPH vykladať doslovne, pretože sú výnimkami zo všeobecnej zásady,
podľa ktorej každá služba poskytnutá platiteľom dane za odplatu podlieha tejto dani (pozri najmä rozsudky z 26. júna 1990,
Velker International Oil Company, C‑185/89, Zb. s. I‑2561, bod 19, a zo 14. septembra 2006, Elmeka, C‑181/04 až C‑183/04,
Zb. s. I‑8167, bod 15).
Výklad uvedený v bodoch 13 a 14 tohto rozsudku nemôže byť spochybnený kvalifikáciou predmetných plnení sporných vo veci samej
podľa vnútroštátneho práva, ktorá je bez vplyvu na odpoveď, ktorú treba dať na otázku položenú vnútroštátnym súdom. Z judikatúry
Súdneho dvora a najmä z bodov 27 a 28 už citovaného rozsudku Navicon, ktorého predmetom bol práve výklad článku 15 bodu 5
šiestej smernice, totiž vyplýva, že podriadenie určitého plnenia DPH alebo jeho oslobodenie nezávisí od jeho kvalifikácie
podľa vnútroštátneho práva, pretože podľa ustálenej judikatúry, hoci na základe úvodnej vety článku 15 členské štáty určujú
podmienky oslobodenia s cieľom zabezpečiť ich správne a jednoznačné uplatnenie a s cieľom zabrániť akémukoľvek možnému podvodu,
daňovému úniku a zneužitiam, nemôžu sa tieto podmienky týkať definície obsahu uvedených oslobodení.
Vzhľadom na vyššie uvedené treba na položenú otázku odpovedať, že článok 15 bod 5 šiestej smernice sa má vykladať tak, že
oslobodenie od DPH uvádzané týmto ustanovením sa neuplatňuje na poskytovanie služieb, ktoré spočívajú v odplatnom ponechaní
lode s posádkou k dispozícii fyzickým osobám na účely rekreačných plavieb na šírom mori.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:
Článok 15 bod 5 šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich
sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia, zmenenej a doplnenej smernicou
Rady 91/680/EHS zo 16. decembra 1991 sa má vykladať tak, že oslobodenie od dane z pridanej hodnoty uvádzané týmto ustanovením
sa neuplatňuje na poskytovanie služieb, ktoré spočívajú v odplatnom ponechaní lode s posádkou k dispozícii fyzickým osobám
na účely rekreačných plavieb na šírom mori.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.