CELEX: 62004CJ0226
Valsts pakalpojumu līgumi
Direktīva 92/50/EEK
29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunkts
Pakalpojumu sniedzēju saistības
Sociālās apdrošināšanas iemaksu, kā arī nodokļu un nodevu maksājumi

1       Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz to, kā interpretēt 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktu Padomes 1992. gada
18. jūnija Direktīvā 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko pakalpojumu līgumu
slēgšanas tiesību piešķiršanai] (OV L 209, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Direktīva”).
2       Šie lūgumi tika izteikti tiesvedībā starp sabiedrībām
La Cascina Soc. coop. arl
(turpmāk tekstā – “
La
Cascina
”) un
Zilch Srl
(turpmāk tekstā – “
Zilch
”), kā arī
consorzio G. f. M
. (turpmāk tekstā – “
G. f. M
.”) un Itālijas Aizsardzības un Itālijas Ekonomikas un finanšu ministriju kā līgumslēdzējām iestādēm, pirmkārt, par šo uzņēmumu
izslēgšanu no dalības pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā un, otrkārt, par to,
vai ar Direktīvas 29. pantu ir saderīgas atbilstošās Itālijas tiesību normas, ar kurām šī direktīva ir transponēta valsts
tiesībās.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
3       No Direktīvas otrā un trešā apsvēruma izriet, ka tā ir tikusi pieņemta pasākumu “pakāpeniskai iekšējā tirgus izveidei” ietvaros
un ka tādēļ tās mērķis ir “koordinēt valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanas procedūras”.
4       Direktīvas divdesmitajā apsvērumā noteikts, ka, “[..] lai novērstu praksi, kas ierobežo konkurenci kopumā un jo īpaši personu
ar citu dalībvalstu valsts piederību dalību līgumos, līgumu piešķiršanas procedūras ir jādara pieejamākas pakalpojumu sniedzējiem”.
5       Lai panāktu, ka publiskā iepirkuma jomā darbojas visplašākā konkurence, Direktīvas 13. panta 5. punktā par konkursu organizēšanu
ir noteikts, ka “uz konkursu uzaicināto dalībnieku skaitam noteikti ir jābūt pietiekamam, lai nodrošinātu īstu konkurenci”.
Tāpat arī par slēgtajām procedūrām Direktīvas 27. panta 2. punkta otrajā daļā ir noteikts, ka “uz konkursu uzaicināto dalībnieku
skaitam noteikti ir jābūt pietiekamam, lai nodrošinātu īstu konkurenci”.
6       Direktīvas VI sadaļas 2. nodaļā iekļautajā 29. pantā ar nosaukumu “Kvalitātes kritēriji, atlasot piedāvājumus” paredzēts:
“Piedalīties līgumā var liegt jebkuram pakalpojumu sniedzējam:
a)      kas ir bankrotējis vai atrodas likvidācijas stadijā, kuram tiesa iecēlusi administratoru, kas noslēdzis mierizlīgumu ar kreditoriem,
pārtraucis uzņēmējdarbību vai ir kādā līdzīgā stāvoklī, ko saskaņā ar valsts normatīviem aktiem rada līdzīgas procedūras;
b)      uz ko attiecas tiesvedība, lai atzītu par bankrotējušu, tiesas lēmums par piespiedu likvidāciju vai administratora iecelšanu,
vai mierizlīgums ar kreditoriem, vai arī saskaņā ar valsts normatīviem aktiem uzsāktas kādas līdzīgas procedūras;
c)      kas ar tiesas spriedumu, kuram ir
res judicata
spēks, atzīts par vainīgu pārkāpumā saistībā ar viņa profesionālo darbību;
d)      kas ir vainīgs smagā pārkāpumā saistībā ar profesionālo darbību, kurš pierādīts ar jebkādiem līdzekļiem, ko līgumslēdzējas
iestādes var pieņemt;
e)      kas nav izpildījis pienākumus, kuri attiecas uz sociālās apdrošināšanas iemaksām saskaņā ar tiesību aktiem tajā valstī, kurā
viņš reģistrēts, vai arī līgumslēdzējas iestādes valstī;
f)      kas saskaņā ar līgumslēdzējas iestādes valsts tiesību normām nav izpildījis pienākumus, kas saistīti ar nodokļu samaksu;
g)      kas ir vainīgs nopietnā tādas informācijas sagrozīšanā vai nesniegšanā, kas prasīta saskaņā ar šo nodaļu.
Ja līgumslēdzēja iestāde pakalpojumu sniedzējam prasa pierādījumus, ka uz viņu neattiecas neviens no a), b), c), e) vai f) apakšpunktā
minētajiem gadījumiem, tā uzskata par pietiekamu pierādījumu:
–       [..]
–       attiecībā uz e) vai f) apakšpunktu – apliecību, ko izsniegusi kompetenta attiecīgās dalībvalsts iestāde.
[..]
Dalībvalstis līdz 44. pantā minētajam termiņam norāda iestādes un organizācijas, kas ir kompetentas izsniegt tādus dokumentus
vai apliecības, un par to tūlīt informē citas dalībvalstis un Komisiju.”

Valsts tiesiskais regulējums
7       Direktīva Itālijas tiesībās tika transponēta ar 1995. gada 17. marta Dekrētu‑likumu Nr. 157 (1995. gada 6. maija
GURI
Nr. 104, turpmāk tekstā – “Dekrēts Nr. 157/1995”).
8       Dekrēta 12. panta d) un e) apakšpunktā, kas aizstāti ar 10. pantu 2000. gada 25. februāra Dekrētā‑likumā Nr. 65 (2000. gada
24. marta
GURI
Nr. 70, turpmāk tekstā – “Dekrēta Nr. 157/1995 12. pants”) un kas nodrošina Direktīvas 29. panta transponēšanu Itālijas tiesībās,
ir noteikts:
“[..] piedalīties iepirkuma procedūrā tiek liegta kandidātiem:
kas neizpilda pienākumus attiecībā uz sociālās apdrošināšanas iemaksām par darbiniekiem saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem
vai tās valsts tiesību aktiem, kurā tie reģistrēti;
kas neizpilda pienākumus attiecībā uz nodokļu un nodevu maksājumiem saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem vai tās valsts tiesību
aktiem, kurā tie reģistrēti”.

Pamata prāvas un prejudiciālie jautājumi
9       2002. gada decembrī Itālijas Aizsardzības ministrija, vienojusies ar Ekonomikas un finanšu ministriju, laikrakstā
Gazetta ufficiale della Repubblica italiana
, kā arī
Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī
izsludināja slēgtu un paātrinātā kārtībā veicamu konkursu līguma piešķiršanai par ēdināšanas pakalpojumu sniegšanu Aizsardzības
ministrijas struktūrās un departamentos, kas izvietoti valsts teritorijā. Dalības pieteikumu iesniegšanas termiņš bija noteikts
2003. gada 15. janvāris un piedāvājumu iesniegšanas termiņš – 2003. gada 3. marts.
10     Pieteikumus varēja iesniegt par sešpadsmit daļām. Katrai no tām bija paredzēta atšķirīga ikgadējā samaksa, kā arī īpaša pakalpojuma
sniegšanas zona un īpaši sniedzamie pakalpojumi.
11     Pieteikumus, citu starpā, uzņēmumu pagaidu asociācijas ietvaros iesniedza arī
La Cascina
un
Zilch –
attiecībā uz lielāko daļu no sešpadsmit noteiktajām daļām, kā arī
G. f. M
. – tikai attiecībā uz daļu Nr. 7.
12     2003. gada 4. decembrī līgumslēdzēja iestāde nolēma izslēgt no procedūras
La Cascina
un
G. f. M
., jo tās neesot izpildījušas pienākumus attiecībā uz sociālās apdrošināšanas iemaksu maksājumiem par darba ņēmējiem, kā arī
Zilch
, jo tā neesot izpildījusi pienākumus attiecībā uz nodokļu maksājumiem.
13     Attiecīgie trīs uzņēmumi iesniedzējtiesai lūdza šo lēmumu atcelt. Jo īpaši
La Cascina
un
G. f. M
. uzsvēra, ka sociālās apdrošināšanas iemaksu maksājumi tika veikti vēlāk. No savas puses
Zilch
apstiprināja, ka daļu nesamaksātā nodokļa veidoja nodokļa atvieglojums un ka par pārējo maksājamo nodokļu daļu tai ir piešķirta
“nodokļu amnestija” pamatojoties uz valsts likumdevēja 2002. gadā pieņemto izlīdzināšanas pasākumu, saskaņā ar kuru
Zilch
savus maksājumus varēja sadalīt.
14     Līgumslēdzēja iestāde turpretī uzskata, ka vēlāka izpilde nenozīmē to, ka uzņēmumi, kas ir prasītāji, izbeidzoties termiņam,
kurā tie varēja iesniegt savus pieteikumus dalībai konkursā, proti, 2003. gada 15. janvārī, bija izpildījuši savus pienākumus.
15     Iesniedzējtiesa konstatē atšķirību formulējumā starp Direktīvas 29. pantu un Dekrēta Nr. 157/1995 12. pantu. Lai arī Kopienu
noteikumos ir paredzēta iespēja liegt piedalīties konkursā par publisko iepirkumu tādam pakalpojumu sniedzējam, kas “nav izpildījis”
savus pienākumus, saskaņā ar valsts tiesību aktiem tiek izslēgts tāds kandidāts, kas “neizpilda” savus pienākumus.
16     Tādējādi iesniedzējtiesa jautā, vai pamata prāvā apskatāmā valsts tiesību norma nav pārāk pieļāvīga un nedod pārāk lielu rīcības
brīvību valsts iestādēm, un šajā sakarā atsaucas uz Itālijas tiesu šajā jomā pieņemto lēmumu atšķirībām. Dažas no šīm tiesām
pieņēma vēlāku pienākumu izpildi, proti, pēc pieteikumu dalībai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā
iesniegšanas datuma, divu veidu gadījumos:
–       ja ieinteresētās personas ir apstrīdējušas savu pienākumu pamatojumu kompetentajās valsts administratīvajās iestādēs vai tiesā,
–       ja ieinteresētās personas, kas patiešām nav izpildījušas savus pienākumus, tomēr ir guvušas kādu labumu no valsts pasākumiem,
kas tām piedāvā iespēju nodokļu maksājumus un sociālās apdrošināšanas iemaksas veikt vēlāk, vai arī no nodokļu amnestijas
pasākumiem.
17     Ņemot vērā, ka šāda interpretācija varētu novest pie nevienlīdzīgas attieksmes pret pakalpojumu sniedzējiem, kā arī pie publiskā
iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras norises apstāšanās,
Tribunale amministrativo regionale del Lazio
(Lacio reģionālā administratīvā tiesa) nolēma uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“Tiesu lūdz lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:
1)      Vai iepriekš minētie attiecīgās direktīvas noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad likumdevējs izmanto izteikumu
“nav izpildījis pienākumus, kas attiecas uz sociālās apdrošināšanas iemaksām saskaņā ar tiesību aktiem tajā valstī, kurā tas
reģistrēts, vai arī līgumslēdzējas iestādes valstī” vai “kas saskaņā ar līgumslēdzējas iestādes valsts tiesību normām nav
izpildījis pienākumus, kas saistīti ar nodokļu samaksu”, likumdevējs ir paredzējis to attiecināt tikai un vienīgi uz situāciju,
kad uzņēmums ir izpildījis šos pienākumus, samaksājot pilnībā un laikā tad, kad beidzas noteiktais termiņš pieteikumu iesniegšanai
dalībai konkursā (vai katrā ziņā pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas)?
2)      Tātad, vai ar Itālijas tiesību normu, ar kuru transponē iepriekš minētos attiecīgās direktīvas noteikumus (proti, 1995. gada
17. marta Dekrēta Nr. 157 12. panta d) un e) apakšpunkts), tiktāl, ciktāl tā, pretēji iepriekš citētajiem Kopienas noteikumiem,
tiek atļauts no publiskajiem iepirkumiem izslēgt uzņēmumus, kas “neizpilda pienākumus attiecībā uz sociālās apdrošināšanas
iemaksām par darba ņēmējiem saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem vai tās valsts tiesību aktiem, kurā tie reģistrēti”, vai kas
“neizpilda pienākumus attiecībā uz nodokļu un nodevu maksājumiem saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem vai tās valsts tiesību
aktiem, kurā tie reģistrēti”, ir jāinterpretē tikai attiecībā uz šo pienākumu nepildīšanu – kas pārbaudāma iepriekš minētajā
dienā (kad beidzas dalības pieteikumu iesniegšanas termiņš vai tieši pirms (pat provizoriskas) līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas),
izslēdzot jebkādu vēlākas “atrisināšanas” iespēju?
3)      Vai var tieši pretēji (ja atbilstoši iepriekš 2. jautājumā norādītajam tiek pieņemts lēmums, ka valsts tiesību norma neatbilst
Kopienas noteikuma garam un mērķim) uzskatīt, ka valsts likumdevējam, ņemot vērā tam uzliktos pienākumus, transponējot attiecīgajā
direktīvā ietvertos Kopienas noteikumus, ir tiesības paredzēt gadījumus, kad publiskajos iepirkumos atļauts piedalīties uzņēmumiem,
kas, lai arī “neizpilda” pienākumus brīdī, kad izbeidzas termiņš dalībai minētajos publiskajos iepirkumos, tomēr pierāda,
ka var atrisināt šo situāciju (un ir veikuši darbības, lai to darītu) pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas?
4)      Un, visbeidzot, ja tiek izlemts, ka 3. jautājumā norādītā interpretācija ir iespējama, tādējādi pieļaujot daudz elastīgāku
noteikumu ieviešanu nekā tas būtu iespējams, striktāk interpretējot Kopienas likumdevēja izmantoto izteicienu, proti, “izpildīt
pienākumus”, – vai šādi noteikumi ir pretrunā ar tādiem Kopienas pamatprincipiem kā vienlīdzīgas attieksmes pret visiem Savienības
pilsoņiem principu vai – attiecībā tikai uz publiskajiem iepirkumiem – vienādu nosacījumu piemērošanas garantiju visiem uzņēmumiem,
kas ir pieteikušies piedalīties publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā.”

Par prejudiciālajiem jautājumiem
18     Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar Direktīvas II sadaļas noteikumiem tās normu piemērošana ir atkarīga no attiecīgo pakalpojumu
klasifikācijas. Tomēr šāda klasifikācija, kurai nepieciešams izvērtēt faktus, ietilpst iesniedzējtiesas kompetencē; un tādēļ
Tiesa turpina ar lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu uzskaitīto Direktīvas noteikumu interpretāciju. No šī lūguma arī izriet,
ka tas attiecas uz slēgtu konkursu Direktīvas izpratnē.
19     Ar uzdotajiem jautājumiem iesniedzējtiesa pēc būtības vēlas saņemt atbildi uz jautājumu, pirmkārt, vai Direktīvas 29. panta
pirmās daļas e) un f) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka ar to nav saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā
paredzēts tāds pakalpojumu sniedzējs, kurš “neizpilda” savus pienākumus saistībā ar nodokļu vai sociālās apdrošināšanas iemaksu
maksājumiem. Otrkārt, tā jautā, kurā brīdī pakalpojumu sniedzējam ir jāsniedz pierādījumi par šo pienākumu izpildi. Treškārt,
tā vēlas uzzināt, vai tāds pakalpojumu sniedzējs, kurš vai nu kavē nodokļu vai sociālās apdrošināšanas iemaksu veikšanu vai
kam kompetentās iestādes atļāvušas veikt nodokļu vai sociālās apdrošināšanas iemaksu veikšanu pa daļām, vai kas uzsācis administratīvo
procesu vai cēlis prasību tiesā, apstrīdot savus pienākumus attiecībā uz sociālās apdrosināšanas iemaksu vai nodokļu saistību
esamību vai apmēru, ir vai nav uzskatāms par pakalpojumu sniedzēju, kas nav izpildījis savas sociālās apdrošināšanas iemaksu
vai nodokļu maksājumu saistības Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunkta izpratnē.
20     Lai uz šiem jautājumiem pilnvērtīgi atbildētu, vispirms ir jāatgādina, ka Kopienu direktīvu par publiskajiem iepirkumiem mērķis
ir koordinēt valstīs esošās procedūras šajā jomā. Attiecībā it īpaši uz pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumiem Direktīvas
trešajā apsvērumā ir noteikts – lai sasniegtu pirmajā un otrajā apsvērumā noteiktos mērķus, “[..] ir jākoordinē valsts pakalpojumu
līgumu piešķiršanas procedūras”.
21     Koordinācijas kontekstā Direktīvas 29. pantā ir paredzēti septiņi gadījumi, kas saistīti ar kandidātu profesionālo godīgumu,
maksātspēju vai uzticamību, kad kandidātiem var liegt piedalīties publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas
procedūrā. Visu šo izslēdzošo gadījumu piemērošanu šī tiesību norma atstāj dalībvalstu ziņā, kā tas arī ir apliecināts ar
frāzi “piedalīties līgumā var liegt [..]”, kas iekļauta minētās normas sākumā un kura e) un f) apakšpunktā skaidri atsaucas
uz valsts tiesību aktiem.
22     Kā pareizi norāda Eiropas Kopienu Komisija, attiecīgajā normā ir noteiktas arī dalībvalstu pilnvaru robežas – tādā ziņā, ka
tās papildus uzskaitītajiem nevar noteikt citus izslēgšanas gadījumus. Šīs dalībvalstu pilnvaras ir ierobežotas arī ar pārskatāmības
un vienlīdzīgas attieksmes pamatprincipiem (skat. it īpaši 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā C‑470/99
Universale‑Bau
u.c.,
Recueil
, I‑11617. lpp., 91. un 92. punkts, kā arī 2003. gada 16. oktobra spriedumu lietā C‑421/01
Traunfellner
,
Recueil
, I‑11941. lpp., 29. punkts).
23     Līdz ar to Direktīvas 29. pantā nav noteikta tajā norādīto izslēgšanas gadījumu vienota piemērošana Kopienas līmenī, jo dalībvalstīm
ir tiesības nepiemērot visus šos izslēgšanas gadījumus par labu tam, lai līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās
piedalītos lielāks skaits kandidātu, vai arī integrēt šos noteikumus valsts tiesību aktos pietiekami striktā līmenī, ko varētu
mainīt atkarībā no situācijas saskaņā ar valstī pastāvošajiem tiesiskās kārtības, ekonomikas vai sociālā režīma apsvērumiem.
Šajā sakarā dalībvalstīm ir tiesības pieņemt elastīgākus vai atvieglot Direktīvas 29. pantā noteiktos kritērijus.
24     Attiecībā, pirmkārt, uz to, vai Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem
nav saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts tāds pakalpojumu sniedzējs, kurš “neizpilda” pienākumus sociālo
apdrošināšanas iemaksu vai nodokļu jomā, ar šo noteikumu dalībvalstīm tiek piešķirtas pilnvaras izslēgt jebkuru pretendentu,
“kas nav izpildījis pienākumus”, kuri attiecas uz sociālās apdrošināšanas iemaksām un nodokļu samaksu “saskaņā ar [valsts]
tiesību aktiem”.
25     Šajā noteikumā nav ietverta jēdziena “nav izpildījis pienākumus” definīcija. Ņemot vērā šī sprieduma 23. punktā izklāstītos
apsvērumus, Direktīvas autoriem nav bijis nodoms šim jēdzienam piešķirt autonomu Kopienas definīciju, bet gan šajā sakarā
izdarīt atsauci uz valsts tiesību aktiem. Pēdējām tad arī ir jāprecizē attiecīgo pienākumu piemērošanas apjoms, kā arī priekšnoteikumi
to izpildei.
26     Itālijas likumdevējs izmantoja tam ar Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktu piešķirtās pilnvaras, ieviešot
divus attiecīgos izslēgšanas gadījumus Dekrēta Nr. 157/1995 12. panta d) un e) apakšpunktā. Iesniedzējtiesa tomēr jautā, pirmkārt,
vai, lietojot jēdzienu “kas neizpilda pienākumus”, šis noteikums nav mazāk stingrs un nepiešķir valsts iestādēm lielāku rīcības
brīvību salīdzinājumā ar Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktā lietoto formulējumu.
27     Šajā sakarā jāatgādina, kā to pamatoti norādījušas ieinteresētās personas, kas iesniegušas apsvērumus Tiesā, formulējumi “nav
izpildījis” pienākumus un “neizpilda” pienākumus abi ir vienādi lietoti dažādās Kopienu direktīvās publisko iepirkumu jomā.
Piemēram, 24. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktā Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK par to, kā koordinēt
būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras [publisko būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras] (OV L 199,
54. lpp.), 20. panta 1. punkta e) un f) apakšpunktā Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu
valsts līgumu piešķiršanas procedūras [publisko piegādes līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras] (OV L 199, 1. lpp.),
un, visbeidzot, 45. panta 2. punkta e) un f) apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK
par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu[publisko būvdarbu līgumu], piegādes valsts līgumu [publisko piegādes līgumu] un
pakalpojumu valsts līgumu [publisko pakalpojumu līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.), kas
stājās spēkā 2006. gada 31. janvārī. Tādējādi abi formulējumi satura ziņā neatšķiras.
28     Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, ir jāņem vērā atšķirīgās situācijas, uz kurām atsaukusies iesniedzējtiesa.
29     Otrkārt, valsts tiesa jautā, vai gadījumā, kad pakalpojumu sniedzējs ir izpildījis savus pienākumus attiecībā uz sociālās
apdrošināšanas iemaksu veikšanu un nodokļu samaksu, tam “pieteikumu dalībai konkursā iesniegšanas, vai, katrā gadījumā, vēlākais,
līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas termiņa izbeigšanās dienā” ir jābūt “pilnīgi un bez kavēšanās” izpildījušam attiecīgos
maksājumus.
30     Lai noteiktu brīdi, kuru jāņem vērā, novērtējot to, vai kandidāts ir izpildījis pienākumus, jāatzīst, ka Direktīvas 29. panta
pirmās daļas e) un f) apakšpunktā ir izdarīta atsauce uz dalībvalstu tiesību aktiem, lai noteiktu jēdziena “ir izpildījis
pienākumus” saturu, un tā kā Kopienu likumdevējs nav vēlējies vienādot šā panta piemērošanu Kopienas līmenī, ir loģiski uzskatīt,
ka minētā atsauce uz valsts tiesību aktiem ir izmantojama arī attiecīgā brīža noteikšanai.
31     Saskaņā ar valsts tiesību aktiem arī ir jānosaka brīdis, līdz kuram, vai termiņš, kurā ieinteresētajām personām ir jābūt veikušām
maksājumus savu pienākumu izpildei vai arī, attiecībā uz citām iesniedzējtiesas norādītajām situācijām, kas apskatītas šī
sprieduma 34.–39. punktā, jāpierāda, ka ir izpildīti priekšnoteikumi pienākumu vēlākai izpildei. Šis termiņš var būt datums,
kas noteikts pieteikuma par dalību publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegšanai, vēstules
ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu datums, datums, līdz kuram kandidātiem jāiesniedz piedāvājumi, datums, līdz kuram līgumslēdzējiestāde
veic piedāvājumu izvērtēšanu, vai arī brīdis uzreiz pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas.
32     Tomēr ir jāprecizē, ka pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principi, kas reglamentē visas līgumu slegšanas tiesību piešķiršanas
procedūras, saskaņā ar kuriem pamatnosacījumiem un procedūrai dalībai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas
procedūrā ir jābūt skaidri noteiktiem jau iepriekš, paredz, ka šis termiņš ir nosakāms konkrēti un publicējams, lai ieinteresētās
personas varētu iepazīties ar visiem procedūras ierobežojumiem un pārliecināties, ka tie paši ierobežojumi attiecas uz visiem
konkurentiem. Šo termiņu var noteikt valsts tiesību aktos vai arī noteikt, ka tas jānosaka līgumslēdzējām iestādēm.
33     Līdz ar to ir uzskatāms, ka kandidāts savus pienākumus ir izpildījis, ja viņš iepriekš 31. punktā minētajā termiņā ir pilnībā
veicis sociālās apdrošināšanas iemaksas vai samaksājis nodokļus un nodevas, izņemot vēlākas izpildes gadījumus un gadījumus,
kad ierosināts administratīvais process vai celta prasība tiesā, kas apskatīti šī sprieduma 34.–39. punktā. Tas, ka maksājums
ir sākts veikt attiecīgajā brīdī, vai pierādījums par nodomu veikt maksājumu, vai arī par šībrīža finansiālo spēju veikt šos
maksājumus, nav pietiekams, jo pastāv risks neievērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret visiem kandidātiem.
34     Treškārt, iesniedzējtiesas lūgums pamatā ir par to, vai ar Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktu ir saderīgs
tāds valsts tiesiskais regulējums vai administratīvā prakse, kas pakalpojumu sniedzējiem, lai to dalība publiskā iepirkuma
līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā tiktu akceptēta, sniedz iespēju savu situāciju sociālās apdrošināšanas iemaksu
vai nodokļu maksājumu jomā atrisināt vēlāk, piemērojot attiecīgos dalībvalsts pasākumus saistībā ar atvieglojumiem vai nodokļu
amnestiju vai ņemot vērā administratīvu vienošanos par parādu samaksas pārdali vai sadali.
35     Ir jāatgādina, kā pamatoti savu secinājumu 29. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, ka pienākumu nodokļu samaksas un sociālās
apdrošināšanas iemaksu jomā apjoms un izbeigšanās ir noteikti valsts tiesību aktos. Tāpat arī iepriekš 25. punktā viņš ir
uzsvēris, ka valsts tiesību aktos ir jānosaka jēdziena “ir izpildījis pienākumus” saturs un piemērojamība. Turklāt izšķirošais
šajā gadījumā ir valsts tiesību aktos noteiktais termiņš, kas apskatīts šī sprieduma 31. punktā.
36     Līdz ar to tāds valsts tiesiskais regulējums vai administratīvā prakse, saskaņā ar ko – atvieglojumu vai nodokļu amnestijas
gadījumos, kā arī, ja ir notikusi administratīva vienošanās – var uzskatīt, ka attiecīgie kandidāti izpilda savas saistības
dalībai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, ir saderīgi ar Direktīvas 29. panta pirmās daļas
e) un f) apakšpunktu, ja vien šī sprieduma 31. punktā minētajā termiņā tie ir varējuši iesniegt pierādījumus par to, ka tiem
ir piešķirti atvieglojumi, nodokļu amnestija vai arī panākta administratīva vienošanās par to parādu maksājumiem.
37     Visbeidzot, iesniedzējtiesas lūgums – lai noskaidrotu, vai kandidāts izpilda savas saistības dalībai publiskā iepirkuma līguma
slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā – attiecas arī uz sekām, kādas rodas, ja kandidāts ir uzsācis administratīvo procesu
vai cēlis prasību tiesā par kompetento iestāžu lēmumiem nodokļu samaksas vai sociālās apdrošināšanas iemaksu jautājumos.
38     Jāatzīst, ka Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktā izdarītā atsauce uz valsts tiesībām ir piemērojama arī
šajā jautājumā. Tomēr administratīvā procesa uzsākšanas vai prasības celšanas tiesā sekas ir cieši saistītas ar pamattiesību
uz tiesas aizsardzību izmantošanu vai aizsardzību, kuru ievērošanu garantē arī Kopienu tiesību sistēma. Ar tādu valsts tiesisko
regulējumu, kurā pilnīgi ignorētas administratīvā procesa uzsākšanas vai prasības celšanas tiesā sekas attiecībā uz iespēju
piedalīties publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, tiek riskēts pārkāpt ieinteresēto personu
pamattiesības.
39     Ņemot vērā šo ierobežojumu, jāsecina, ka valsts tiesiskajā regulējumā ir jānosaka, vai administratīvā procesa uzsākšanas vai
prasības celšanas tiesā sekas ir saistošas līgumslēdzējai iestādei tādā nozīmē, ka kandidāts ir uzskatāms par tādu, kas izpilda
saistības, lai tā pieņemtu galīgu lēmumu par kandidāta dalību publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā,
ar noteikumu, ka šie procesi ir uzsākti šī sprieduma 31. punktā apskatītajā termiņā.
40     Uz uzdotajiem jautājumiem tādējādi ir jāatbild, ka ar Direktīvas 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktu ir saderīgs tāds
valsts tiesiskais regulējums vai administratīvā prakse, saskaņā ar ko pakalpojumu sniedzējs, kas dienā, kad izbeidzas pieteikumu
dalībai publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegšanas termiņš, nav pilnīgi izpildījis savus
pienākumus attiecībā uz sociālās apdrošināšanas iemaksām un nodokļu maksājumiem, var šo situāciju atrisināt vēlāk
–       saskaņā ar valsts pasākumiem saistībā ar nodokļu atvieglojumiem vai nodokļu amnestiju vai
–       saskaņā ar administratīvu vienošanos par maksājumu parādu pārdali vai sadali, vai,
–       ja ir uzsākts administratīvais process vai celta prasība tiesā,
ar nosacījumu, ka kandidāts valsts tiesību aktos vai administratīvajā praksē noteiktajā termiņā pierāda, ka uz viņu attiecas
šie pasākumi vai vienošanās vai ka tas šajā termiņā ir cēlis šādu prasību.

Par tiesāšanās izdevumiem
41     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, izņemot minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumus, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko
pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] 29. panta pirmās daļas e) un f) apakšpunktu ir saderīgs tāds valsts tiesiskais
regulējums vai administratīvā prakse, saskaņā ar ko pakalpojumu sniedzējs, kas dienā, kad izbeidzas pieteikumu dalībai publiskā
iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegšanas termiņš, nav pilnīgi izpildījis savus pienākumus attiecībā
uz sociālās apdrošināšanas iemaksām vai nodokļu maksājumiem, var šo situāciju atrisināt vēlāk
–
saskaņā ar valsts pasākumiem saistībā ar nodokļu atvieglojumiem vai nodokļu amnestiju vai
–
saskaņā ar administratīvu vienošanos par maksājumu parādu pārdali vai sadali, vai,
–
ja ir uzsākts administratīvais process vai celta prasība tiesā,
ar nosacījumu, ka kandidāts valsts tiesību aktos vai administratīvajā praksē noteiktajā termiņā pierāda, ka uz viņu attiecas
šie pasākumi vai vienošanās vai ka tas šajā termiņā ir uzsācis minētos procesus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – itāļu.