CELEX: 62009CJ0133
Agricultură
Politica agricolă comună
Scheme de sprijin
Regulamentul (CE) nr. 1782/2003
Articolul 143ba
Plată separată pentru zahăr
Acordare
Decizie a noilor state membre
Condiții
Criterii obiective și nediscriminatorii

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 143ba alineatul (1) din Regulamentul
(CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct
în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor
(CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE)
nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001 (JO L 270, p. 1, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 177),
astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 (JO L 58, p. 32, Ediție
specială 03/vol. 70, p. 108, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1782/2003”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Uzonyi, pe de o parte, și Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési
Hivatal Központi Szerve (Serviciul central al Biroului pentru Agricultură și Dezvoltare Rurală, denumit în continuare „Hivatal”),
pe de altă parte, cu privire la o cerere de plată separată pentru zahăr.

Cadrul juridic

Dreptul comunitar
Articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, intitulat „Plata separată pentru zahăr”, prevede la alineatul (1) primul paragraf:
„Prin derogare de la articolul 143b, noile state membre care aplică schema de plăți unice pe suprafață pot decide, până la
30 aprilie 2006, să acorde pentru anii 2006, 2007 și 2008 o plată separată pentru zahăr agricultorilor eligibili în cadrul
schemei de plăți unice pe suprafață. Plata în cauză se acordă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, precum:
–        cantitățile de sfeclă de zahăr, de trestie de zahăr sau de cicoare care fac obiectul unor contracte de livrare încheiate în
conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001;
–        cantitățile de zahăr sau de sirop de inulină produse în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1260/2001;
–        numărul mediu de hectare destinate culturii sfeclei de zahăr, a trestiei de zahăr sau a cicoarei utilizate pentru producția
de zahăr sau sirop de inulină și care fac obiectul unor contracte de livrare încheiate în conformitate cu articolul 19 din
Regulamentul (CE) nr. 1260/2001
și pentru o perioadă reprezentativă, care ar putea fi diferită pentru fiecare produs, din unul sau mai mulți ani de comercializare
2004/2005, 2005/2006 și 2006/2007, care urmează să fie stabiliți de statele membre înainte de 30 aprilie 2006.”
Prin articolul 1 punctul 2 din Regulamentul (CE) nr. 2011/2006 al Consiliului din 19 decembrie 2006 de adaptare a Regulamentului
(CE) nr. 1782/2003 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și
de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori, a Regulamentului (CE) nr. 318/2006 privind organizarea comună
a piețelor în sectorul zahărului și a Regulamentului (CE) nr. 320/2006 de instituire a unui regim temporar de restructurare
a industriei zahărului în Comunitatea Europeană, datorită aderării Bulgariei și a României la Uniunea Europeană (JO L 384,
p. 1, Ediție specială, 03/vol. 81, p. 40), intrat în vigoare la 1 ianuarie 2007, cea de a doua teză a articolului 143ba alineatul
(1) primul paragraf a fost înlocuită cu următorul text:
„Această plată se acordă pentru o perioadă reprezentativă – care poate fi diferită pentru fiecare produs – dintr‑unul sau
din mai mulți dintre anii de comercializare 2004/2005, 2005/2006 și 2006/2007, care urmează a fi stabilită de statele membre
înainte de 30 aprilie 2006 pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii, precum:
–        cantitățile de sfeclă de zahăr, trestie de zahăr și cicoare care fac obiectul contractelor de furnizare încheiate în conformitate
cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 sau cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006, după caz;
–        cantitățile de zahăr sau de sirop de inulină produse în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 sau cu Regulamentul
(CE) nr. 318/2006, după caz;
–        numărul mediu de hectare destinate cultivării de sfeclă de zahăr, trestie de zahăr sau de cicoare, utilizate pentru producerea
zahărului sau a siropului de inulină și care fac obiectul contractelor de furnizare încheiate în conformitate cu articolul
19 din Regulamentul (CE) nr. 1260/2001 sau cu articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006, după caz.”
Această modificare, ce nu este aplicabilă
ratione temporis
acțiunii principale, este invocată în acțiunea principală de pârât, ca element de interpretare a articolului 143ba din Regulamentul
nr. 1782/2003.

Reglementarea națională
Articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul 48/2006 (VI.22.) al Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale (FVM) privind
plata separată pentru zahăr acordată agricultorilor eligibili în cadrul schemei de plată unică pe suprafață (
Magyar Közlöny
2006/75, denumit în continuare „Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale”) prevede:
„Pot beneficia de plată agricultorii care:
a)      sunt eligibili pentru plata unică pe suprafață în temeiul legislației specifice pe durata exercițiului de referință;
b)      dispun de un drept de livrare a sfeclei de zahăr pe perioada de referință sau de un contract întemeiat pe cota de zahăr a
Sloveniei;
c)      și‑au îndeplinit obligațiile corespunzătoare dreptului de livrare a sfeclei de zahăr.
[…]”
Dreptul de livrare se stabilește în funcție de cantitatea de sfeclă de zahăr necesară pentru fabricarea cantității de zahăr
sub cotă atribuite statului membru în temeiul dreptului comunitar.
Articolul 5 din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale prevede:
„1)      Cererea de plată trebuie să fie însoțită de următoarele înscrisuri justificative:
a)      un document justificativ provenit de la Consiliul Zahărului, referitor la cantitatea (exprimată în tone) de drepturi de livrare
(16 %) ce îi revine solicitantului la 1 iulie 2004 și la 1 iulie 2005 (calculată în mod uniform pe baza unui randament de
140 kg/t),
b)      un document justificativ provenit de la organismul de gestiune titular al cotelor pentru transformarea sfeclei de zahăr, referitor
la cantitatea (exprimată în tone) de sfeclă de zahăr «A» și «B» (16 %) livrată în temeiul contractelor de cultivare pe durata
anilor de comercializare 2004/2005 sau 2005/2006 (documentele justificative ale întreprinderilor de prelucrare urmează să
fie corectate, dacă este cazul, astfel încât să țină cont în mod uniform de un randament în zahăr de 140 kg);
c)      un document justificativ provenit de la federația regională competentă a producătorilor de sfeclă de zahăr, care să ateste
faptul că solicitantul și‑a îndeplinit obligațiile corespunzătoare drepturilor de livrare;
d)      orice alt document justificativ care să demonstreze eligibilitatea.
2)      În ceea ce îi privește pe membrii unui grup de producători, instalațiile de prelucrare vor atesta cantitatea totală livrată
de grupul de producători, iar acesta din urmă va atesta cantitățile livrate de membri în cadrul grupului.
[…]”

Procedura principală și întrebarea preliminară
La 28 iunie 2006, domnul Uzonyi, reclamant în acțiunea principală, a introdus la Hivatal, pentru anul 2006, o cerere de plată
separată pentru zahărul rezultat din producția proprie de sfeclă de zahăr livrată apelând la serviciile unui operator cu rol
de intermediere, de coordonare și de asistență în activitatea de producție a agricultorilor în beneficiul cărora activează.
Însă domnul Uzonyi nu a putut face dovada propriilor drepturi de livrare a sfeclei de zahăr și a respectării obligațiilor
corespunzătoare acestor drepturi decât în raport cu intermediarul.
Prin decizia din 18 aprilie 2007, Hivatal a respins cererea acestuia pentru motivul că nu era eligibil pentru acordarea ajutorului,
întrucât nu prezentase documentele justificative impuse la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul Ministerului Agriculturii
și Dezvoltării Rurale.
Domnul Uzonyi a contestat pe cale administrativă această decizie de respingere.
Contestația menționată a fost respinsă prin decizia din 6 iulie 2007 a Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale, în
drepturile căruia s‑a subrogat Hivatal, pârâtul din acțiunea principală.
În susținerea deciziei de respingere, s‑a considerat că sunt eligibili pentru plată numai agricultorii care dispun de drepturi
de livrare a sfeclei de zahăr și care și‑au îndeplinit obligațiile corespunzătoare. Astfel, în măsura în care documentele
justificative ce însoțeau cererea nu priveau drepturile de livrare și respectarea obligațiilor corespunzătoare acestora cu
privire la solicitantul însuși, ci aveau ca obiect drepturile și obligațiile ce reveneau intermediarului, nu ar fi fost îndeplinite
cerințele de la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
Domnul Uzonyi a introdus o acțiune împotriva deciziei de respingere la instanța de trimitere. Acesta invocă existența unei
discriminări între producătorii ce livrează ei înșiși sfeclă de zahăr și cei care livrează sfeclă de zahăr prin intermediar,
solicitând aplicarea prin analogie a articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării
Rurale privind livrările de sfeclă de zahăr prin intermediul grupurilor de producători.
Pârâtul din acțiunea principală susține în fața instanței de trimitere că aplicarea unor criterii obiective și nediscriminatorii
privește perioada reprezentativă la care face trimitere articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, iar nu persoanele
eligibile pentru plata prevăzută de aceeași dispoziție. Pârâtul consideră că această afirmație este confirmată de modificarea
adusă articolului 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003 prin articolul 1 punctul 2 din Regulamentul nr. 2011/2006. Această
modificare ar reprezenta o simplă clarificare a cuprinsului prevederii, fără să îi modifice sensul. Atât înainte, cât și după
modificare, aplicarea criteriilor obiective și nediscriminatorii nu ar privi, așadar, decât perioada reprezentativă.
Instanța de trimitere apreciază că articolul 2 și articolul 5 din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale
exclud de la plată agricultorii ce nu se află în relații contractuale directe cu fabricantul de zahăr, ci au încheiat un contract
de cultivare cu un intermediar titular de drepturi de livrare în funcție de suprafețele exploatate de producătorii în numele
cărora operează. Astfel, acești agricultori nu sunt în măsură să demonstreze, în scopul de a obține plata, faptul că sunt
ei înșiși titulari ai drepturilor de livrare impuse de Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
Aceeași instanță arată că, în schimb, agricultorii care sunt membri ai unui grup de producători, care nu se află în relații
contractuale directe cu fabricantul de zahăr, ci au încheiat un contract de cultivare cu un grup titular de drepturi de livrare
în funcție de suprafețele exploatate de membrii grupului, pot obține plata separată pentru zahăr în temeiul dispozițiilor
în vigoare ale articolului 5 alineatul (2) din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale, prin prezentarea
unui document justificativ provenind de la acel grup.
Potrivit instanței, ar trebui să se ia în considerare jurisprudența constantă a Curții, în temeiul căreia articolul 34 alineatul
(2) al doilea paragraf CE, care prevede interzicerea oricărei discriminări în cadrul politicii agricole comune, nu este decât
expresia specifică a principiului general al egalității.
Instanța de trimitere consideră că modul de redactare a dispoziției comunitare ce trebuie interpretată nu este clar, ținând
cont, în plus, de faptul că această dispoziție a fost ulterior modificată. Aceasta adaugă că, în cazul în care Curtea ar declara
că, în temeiul articolului 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, producătorii de sfeclă de zahăr care livrează prin intermediar
sunt în aceeași măsură eligibili pentru plata separată pentru zahăr ca și cei care livrează sfecla ei înșiși, o asemenea plată
ar putea fi acordată, pentru anul 2006, reclamantului din acțiunea principală, precum și multor altor persoane care au introdus
acțiuni aflate în prezent pe rolul instanțelor naționale, ca urmare a aplicării prin analogie a articolului 5 alineatul (2)
din Regulamentul Ministerului Agriculturii și Dezvoltării Rurale.
În acest context, Fövárosi Bíróság a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Formularea «[p]lata în cauză se acordă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii» de la articolul 143ba alineatul
(1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003, în versiunea în vigoare până la 31 decembrie 2006, implică faptul că, în ceea ce
privește dreptul la plata separată pentru zahăr în legătură cu plata unică pe suprafață, nu era posibil să se distingă după
cum agricultorii livrau sfecla de zahăr direct (ei înșiși) sau indirect (prin intermediar) în vederea procesării acesteia?”

Cu privire la întrebarea preliminară
Prin întrebarea adresată, interpretată prin prisma motivării deciziei de trimitere, instanța națională solicită în esență
Curții să stabilească dacă articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003 trebuie interpretat în sensul că se
opune unei reglementări naționale, precum cea în discuție în acțiunea principală, care exclude de la beneficiul plății separate
pentru zahăr un agricultor, nedeținător de drepturi de livrare, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un
intermediar titular al unor asemenea drepturi, în condițiile în care această reglementare acordă plata separată unui agricultor
titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr direct unui fabricant de zahăr, precum și unui agricultor nedeținător
de drepturi de livrare, membru al unui grup de producători, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr prin intermediul
acelui grup, titularul drepturilor de livrare.
Pentru a răspunde la această întrebare, trebuie să se stabilească dacă o asemenea reglementare națională instituie o discriminare
interzisă de articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003.
Cu privire la susținerile pârâtului în cadrul acțiunii principale, cu titlu introductiv trebuie constatat că:
–        articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003, în toate versiunile lingvistice ale redactării sale aplicabile acțiunii principale,
prevede în mod clar că plata separată pentru zahăr se acordă pe baza unor criterii obiective și nediscriminatorii agricultorilor
eligibili în cadrul schemei de plată unice pe suprafață;
–        niciuna dintre versiunile lingvistice ale articolului menționat nu stabilește o relație între criteriile obiective și nediscriminatorii,
pe de o parte, și determinarea perioadelor reprezentative, pe de altă parte.
Modificarea ulterioară a articolului 143ba introdusă prin articolul 1 punctul 2 din Regulamentul nr. 2011/2006 nu repune în
discuție aceste constatări.
Astfel, chiar dacă nu se poate exclude posibilitatea ca, prin excepție, o dispoziție de modificare să poată fi folosită ca
element de interpretare a dispoziției modificate, o asemenea eventualitate este exclusă
a priori
atunci când dispoziția anterioară este clară în toate versiunile sale lingvistice.
În orice caz, se constată că dispoziția de modificare invocată în prezenta cauză nu este clară în toate cele 19 versiuni lingvistice
disponibile. Astfel, șase dintre acestea, și anume versiunile în limbile daneză, estonă, franceză, maghiară, polonă și portugheză,
prezintă diferențe de redactare, devenind astfel cel puțin surse de ambiguitate cu privire la aspectul dacă aplicarea criteriilor
obiective și nediscriminatorii se impune pentru acordarea plății sau pentru determinarea perioadei reprezentative.
În plus, celelalte 13 versiuni lingvistice, și anume versiunile în limbile spaniolă, cehă, germană, greacă, engleză, italiană,
letonă, lituaniană, olandeză, slovenă, slovacă, finlandeză și suedeză, sunt la fel de clare ca și dispoziția ce trebuie interpretată.
Trebuie să se rețină, așadar, că articolul 143ba din Regulamentul nr. 1782/2003 condiționează acordarea, de către noile state
membre, a unei plăți separate pentru zahăr aplicării de către acestea a unor criterii obiective și nediscriminatorii.
Articolul menționat nu face astfel decât să reia interdicția discriminării prevăzută la articolul 34 alineatul (2) al doilea
paragraf CE.
În această privință, potrivit unei jurisprudențe constante, interzicerea discriminării în cadrul politicii agricole comune
nu reprezintă decât expresia specifică a principiului general al egalității, care impune ca situații comparabile să nu fie
tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care un astfel de
tratament este justificat în mod obiectiv [a se vedea în special, referitor la articolul 34 alineatul (2) al doilea paragraf
CE, Hotărârea din 11 iulie 2006, Franz Egenberger, C‑313/04, Rec., p. I‑6331, punctul 33, Hotărârea din 11 iunie 2009, Agrana
Zucker, C‑33/08, Rep., p. I‑5035, punctul 46, și Hotărârea din 20 mai 2010, Agrana Zucker, C‑365/08, nepublicată încă în Repertoriu,
punctul 42].
Regulamentul nr. 319/2006 a inserat articolul 143ba în Regulamentul nr. 1782/2003 în versiunea anterioară modificărilor aduse
acestuia.
Din considerentele (2), (6), (7) și (9)-(11) ale Regulamentului nr. 319/2006 rezultă că acesta are drept obiectiv asigurarea
unui sprijin pentru venitul „agricultorilor” care produc sfeclă de zahăr și care sunt eligibili în cadrul schemei de plată
unică pe suprafață.
Regulamentul menționat nu stabilește nicio legătură între acordarea unei plăți separate pentru zahăr și modul de livrare,
direct sau indirect, a sfeclei de zahăr de la agricultori către fabricanții de zahăr. În plus, nu stabilește nicio legătură
între plata separată pentru zahăr și împrejurarea că agricultorul este sau nu este titular de drepturi de livrare.
Luând în considerare obiectivul Regulamentului nr. 319/2006, agricultorii ce produc sfeclă de zahăr se află, așadar, în situații
comparabile, indiferent dacă livrează aceste produse direct sau indirect unui fabricant de zahăr sau dacă sunt sau nu sunt
ei înșiși titulari ai drepturilor de livrare prevăzute de reglementarea națională.
Or, potrivit interpretării date de instanța de trimitere dreptului național aplicabil acțiunii principale, interpretare confirmată
de aceasta în răspunsul la cererea de clarificări adresată de Curte ca urmare a interpretărilor divergente date acestui drept
în cuprinsul observațiilor depuse în fața sa, un agricultor ce recurge la serviciile unui intermediar, nedeținător de drepturi
de livrare, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un intermediar titular al drepturilor de livrare,
nu poate beneficia în mod direct de acordarea unei plăți separate pentru zahăr, spre deosebire, pe de o parte, de un agricultor
titular de drepturi de livrare ce efectuează el însuși o livrare și, pe de altă parte, de un agricultor ce nu este titular
de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr fabricantului de zahăr prin intermediul unui grup de producători titular
al unor asemenea drepturi, al cărui membru este.
Rezultă că o reglementare națională precum cea în cauză în acțiunea principală tratează în mod diferit situații comparabile.
Prin urmare, trebuie să se verifice dacă acest tratament diferit este justificat în mod obiectiv.
Guvernul maghiar a arătat în observațiile sale scrise că intermediarul este în general mai în măsură să îndeplinească sarcinile
administrative corespunzătoare plății separate pentru zahăr. Soluția reținută de dreptul național ar fi în general mai favorabilă
producătorului. Aceasta ar favoriza o gestionare eficientă a dosarelor, administrația netrebuind să se pronunțe decât cu privire
la cererile intermediarilor, iar nu și cu privire la cererile tuturor producătorilor ce acționează prin intermediar.
În cursul procedurii orale, guvernul maghiar a precizat că, în opinia sa, pentru a îndeplini condițiile prevăzute la articolul
143ba din Regulamentul 1782/2003, intermediarul trebuie să fie el însuși eligibil pentru a fi inclus în schema de plată unică
pe suprafață.
Totuși, trebuie arătat că, potrivit interpretării instanței de trimitere, apartenența unui agricultor la un grup de producători
titular al drepturilor de livrare nu se opune acordării directe către agricultorul menționat a unei plăți separate pentru
zahăr, cu toate că persoana interesată nu este ea însăși titulară de drepturi de livrare.
Rezultă astfel că agricultorii membri ai unui grup de producători pot prezenta ei înșiși o cerere de plată separată pentru
zahăr fără a li se opune considerații întemeiate pe împrejurarea că un tratament colectiv al cererilor ar fi mai eficient.
Or, astfel de considerații pot fi  aplicate atât acestei categorii de agricultori, cât și celei a agricultorilor care recurg
la serviciile unui intermediar și care nu sunt titulari de drepturi de livrare.
În definitiv, chiar presupunând că li s‑ar putea opune agricultorilor care recurg la serviciile unui intermediar sau membrilor
unui grup ce nu livrează ei înșiși fabricanților de zahăr, aceste considerații nu ar constitui în toate împrejurările o justificare
obiectivă pentru tratamentul diferit aplicat acestor două tipuri de agricultori în comparație cu un agricultor ce livrează
el însuși fabricantului de zahăr.
Acestea nu ar putea fi invocate îndeosebi în cazul în care condițiile prevăzute pentru acordarea plății separate la cererea
intermediarului ar avea în cele din urmă efectul de a‑i priva pe agricultorii interesați de beneficiul acestei plăți, spre
exemplu, atunci când:
–        agricultorilor confruntați cu neformularea cererilor de către intermediar nu li s‑ar permite să prezinte direct, în locul
acestuia, o cerere de plată separată;
–        prezentarea, prin intermediar, a unei cereri de plată separată în numele agricultorilor ar fi subordonată condiției ca acesta
să fie el însuși eligibil pentru a fi inclus în schema de plată unică pe suprafață, în timp ce articolul 143ba din Regulamentul
nr. 1782/2003 nu impune îndeplinirea acestei condiții decât în persoana agricultorului care solicită plata separată, iar nu
și în persoana intermediarului ce îl reprezintă.
În consecință, trebuie concluzionat că o diferență de tratament precum cea în cauză în acțiunea principală nu este justificată
în mod obiectiv.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul nr. 1782/2003
trebuie interpretat în sensul că acesta se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală,
care exclude de la beneficiul plății separate pentru zahăr un agricultor nedeținător de drepturi de livrare care livrează
sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr printr‑un intermediar titular al unor asemenea drepturi, în condițiile în care această
reglementare acordă plata separată unui agricultor titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr direct unui
fabricant de zahăr, precum și unui agricultor nedeținător de drepturi de livrare, membru al unui grup de producători, care
livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr prin intermediul acelui grup, titularul drepturilor de livrare.
În orice caz, este de competența instanței naționale să aprecieze dacă este posibil să dea reglementării naționale o interpretare
conformă cu dreptul comunitar aplicabil.

Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere,
este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta
observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.
Pentru aceste motive, Curtea (Camera a patra) declară:
Articolul 143ba alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 de stabilire a normelor
comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin
pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001,
(CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001, astfel
cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 319/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006, trebuie interpretat în sensul
că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în acțiunea principală, care exclude de la beneficiul plății
separate pentru zahăr un agricultor nedeținător de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant de zahăr
printr‑un intermediar titular al unor asemenea drepturi, în condițiile în care această reglementare acordă plata separată
unui agricultor titular de drepturi de livrare care livrează sfeclă de zahăr direct unui fabricant de zahăr, precum și unui
agricultor nedeținător de drepturi de livrare, membru al unui grup de producători, care livrează sfeclă de zahăr unui fabricant
de zahăr prin intermediul acelui grup, titularul drepturilor de livrare.
Semnături
*
Limba de procedură: maghiara.