CELEX: 61996CJ0223
Traktatbrud
Direktiv 91/156/EØF

Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 26. juni 1996 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 91/156/EOEF af 18. marts 1991 om aendring af direktiv 75/442/EOEF om affald (EFT L 78, s. 32), idet den ikke har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller ikke har underrettet Kommissionen herom.
2 Formaalet med direktiv 91/156 er at soerge for bortskaffelse og nyttiggoerelse af affald, og at der traeffes foranstaltninger til begraensning af affaldsproduktionen isaer ved at fremme renere teknologier og produkter, der kan genvindes og genbruges.
3 I henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 91/156 skal medlemsstaterne saette de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 1. april 1993 og straks underrette Kommissionen herom. Direktiv 91/156 blev meddelt medlemsstaterne den 25. marts 1991.
4 Ved udloebet af den fastsatte frist havde de franske myndigheder ikke meddelt eller paa anden maade givet Kommissionen oplysninger om gennemfoerelsesforanstaltninger. Den 9. august 1993 sendte Kommissionen derfor en aabningsskrivelse til den franske regering, som blev opfordret til inden for en frist paa to maaneder at fremsaette sine bemaerkninger vedroerende de manglende noedvendige bestemmelser til gennemfoerelse af direktiv 91/156 i national ret.
5 Ved skrivelser af 4. november 1993 og 1. april 1994 sendte de franske myndigheder Kommissionen en oversigt med angivelse af de forskellige forskrifter til gennemfoerelse af direktiv 91/156 samt et forslag til en bekendtgoerelse, hvis artikel 8 kun indebar en delvis gennemfoerelse af artikel 12 i Raadets direktiv 75/442/EOEF af 15. juli 1975 (EFT L 194, s. 39), som affattet ved direktiv 91/156.
6 Kommissionen fandt, at Den Franske Republik ikke havde gennemfoert direktiv 91/156 fuldstaendigt, og sendte derfor ved skrivelse af 3. august 1995 en begrundet udtalelse til den franske regering i medfoer af traktatens artikel 169.
7 Ved skrivelse af 25. oktober 1995 besvarede den franske regering den begrundede udtalelse, idet den anfoerte, at bortset fra en del af artikel 12 i direktiv 75/442, som affattet ved direktiv 91/156, for hvilken gennemfoerelsen paagik, var direktiv 91/156 blevet gennemfoert i fransk ret ved lov nr. 92-646 af 13. juli 1992 (JORF af 14.7.1992) og ved de dertil hoerende gennemfoerelsesbekendtgoerelser, som var blevet meddelt Kommissionen, og som var blevet offentliggjort.
8 Paa tidspunktet for sagens anlaeg havde Kommissionen imidlertid ikke modtaget nogen meddelelse om vedtagelse af forslaget til bekendtgoerelse til gennemfoerelse af artikel 12 i direktiv 75/442, som affattet ved direktiv 91/156.
9 I sit svarskrift til Domstolen har Den Franske Republik principalt gjort gaeldende, at sagen skal afvises paa grund af den upraecise formulering af Kommissionens klagepunkter saavel under den administrative procedure som i staevningen. Ifoelge Den Franske Republik burde Kommissionen have praeciseret, hvilke bestemmelser i direktiv 91/156 der ikke var gennemfoert i fransk ret eller ikke var gennemfoert korrekt.
10 Kommissionen har anfoert, at de franske myndigheder i deres skrivelser af 4. november 1993 og 1. april 1994 selv havde praeciseret, hvilken bestemmelse i direktiv 91/156 der endnu ikke var blevet gennemfoert fuldt ud, nemlig artikel 12 i direktiv 75/442, som aendret, og at den i oevrigt havde fremsendt forslaget til bekendtgoerelse. Kommissionen finder derfor, at den begrundede udtalelse var tilstraekkeligt praecis, da den indeholdt en udtrykkelig henvisning til skrivelsen af 4. november 1993 og til forslaget til bekendtgoerelse. Efter dens opfattelse viser skrivelsen af 25. oktober 1995 fra den franske regering desuden, at der ikke forelaa nogen misforstaaelse vedroerende genstanden for den begrundede udtalelse, da de franske myndigheder refererer til Kommissionens anmodning om »at traeffe alle
de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivets artikel 12 ...«. Den franske regering har saaledes vaeret i stand til at tage til genmaele over for Kommissionens klagepunkter.
11 Den Franske Republik har heroverfor anfoert, at Kommissionens argumenter bekraefter dens opfattelse, eftersom Kommissionen med henblik paa at godtgoere, at den til fulde havde angivet genstanden for traktatbrudsproceduren i den begrundede udtalelse kun kan henvise til den kritiserede medlemsstats skrivelser.
12 Hertil bemaerkes, at den begrundede udtalelse ifoelge Domstolens faste praksis skal indeholde en sammenhaengende og detaljeret redegoerelse for Kommissionens grunde til at antage, at den paagaeldende stat har tilsidesat en af sine forpligtelser efter traktaten (dom af 11.7.1991, sag C-247/89, Kommissionen mod Portugal, Sml. I, s. 3659, praemis 22).
13 Det fremgaar af ordlyden af den begrundede udtalelse, der er blevet fremlagt, at den overholder kravene i henhold til retspraksis. Kommissionen har i udtalelsen redegjort for sagens retlige baggrund og de faktiske omstaendigheder, der fik den til at antage, at Den Franske Republik havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 91/156, nemlig pligten til at gennemfoere direktivet fuldstaendigt og til at give meddelelse om gennemfoerelsesbestemmelserne. Det er herved uden betydning, at Kommissionen for at godtgoere traktatbruddet har henvist til en skrivelse fra de franske myndigheder, hvori disse har anerkendt, at gennemfoerelsen af direktiv 91/156 er ufuldstaendig.
14 Hvad angaar staevningen bemaerkes, at i henhold til artikel 19 i EF-statutten for Domstolen og procesreglementets artikel 38, stk. 1, litra c) og d), skal en ved Domstolen indleveret staevning bl.a. indeholde en angivelse af soegsmaalets genstand, paastandene og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene (dom af 13.3.1992, sag C-43/90, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 1909, praemis 7).
15 Staevningen er efter sin ordlyd i overensstemmelse med Domstolens retspraksis. Kommissionen har i staevningen beskrevet soegsmaalets genstand, den retlige baggrund, forloebet af den administrative procedure, hjemmelen for soegsmaalet, paastandene og soegsmaalsgrundene.
16 Det er ubestridt, at gennemfoerelsen af direktiv 91/156 ikke har fundet sted inden for den fastsatte frist. Kommissionens paastand maa derfor tages til foelge.
17 Det skal herefter fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 91/156, idet den ikke har vedtaget de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Kommissionen har nedlagt paastand om, at Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger. Den Franske Republik har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Raadets direktiv 91/156/EOEF af 18. marts 1991 om aendring af direktiv 75/442/EOEF om affald, idet den ikke har sat de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet.
2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.