CELEX: 62006CJ0192
Põllumajandusstruktuurid
Ühenduse toetuskavad
Määruse (EMÜ) nr 1765/92 artikli 7 lõige 6
Määruse (EMÜ) nr 3887/92 artikli 9 lõige 2
Maa tootmisest kõrvalejätmine
Kompensatsioonide vähendamine

Eelotsusetaotlus puudutab ühelt poolt komisjoni 23. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3887/92, millega sätestatakse teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (
EÜT L 391, lk 36
), mida on muudetud komisjoni 6. juuli 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 1648/95 (
EÜT L 156, lk 27
, edaspidi „määrus nr 3887/92”), artikli 9 lõigete 2–4 ja teiselt poolt nõukogu 30. juuni 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 1765/92, millega kehtestatakse teatavate põllukultuuride tootjate toetussüsteem (
EÜT L 181, lk 12
), mida on muudetud nõukogu 19. detsembri 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 2989/95 (
EÜT L 312, lk 5
, edaspidi „määrus nr 1765/92”), artikli 7 lõike 6 esimese lõigu tõlgendamist nende koostoimes.
Eelotsusetaotlus esitati põllumajandustootja M. Krucki ja Landkreis Potsdam-Mittelmarki vahelises vaidluses, mille esemeks oli kompensatsioon, mida M. Kruck taotles turustusaastaks 1996/1997.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigusnormid
Määrus nr 1765/92
Määruse nr 1765/92 põhjenduses 2 on sätestatud: „et tagada turu parem tasakaal, tuleb kehtestada uus toetussüsteem; parim viis selle eesmärgi saavutamiseks on ühtlustada teatavate põllukultuuride ühenduse hinnad maailmaturu hindadega ja kompenseerida institutsiooniliste hindade langusest tulenevalt saamata jäänud tulu kompensatsiooni maksmisega tootjatele, kes neid tooteid külvavad; seetõttu tuleb abikõlblikeks aladeks lugeda vaid põllukultuuride külvipindu või ühenduse toetusi saavat söötijäetud maad”. [Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
Määruse nr 1765/92 artiklis 2 on sätestatud:
„1.   Ühenduse põllukultuuride tootjad võivad käesolevas peatükis sätestatud tingimustel nõuda kompensatsiooni.
2.   Kompensatsioon määratakse kindlaks hektari kohta ja eritletakse piirkonniti.
Kompensatsiooni makstakse põllukultuuride all oleva maa või kooskõlas käesoleva määruse artikliga 7 tootmisest kõrvalejäetud maa eest, mis ei ületa piirkondlikku baaskülvipinda. Baaskülvipinna moodustab selles piirkonnas põllukultuuride all olnud maa keskmine hektarite arv aastate 1989, 1990 ja 1991 lõikes või vajaduse korral avalike toetuste süsteemi kohaselt söötijäetud maa. „Piirkond” nimetatud sätte tähenduses on liikmesriik või vastavalt liikmesriigi äranägemisele asjaomase liikmesriigi piirkond.
[…]”
Selle määruse artikli 7 lõige 1 nõuab, et tootjad, kes taotlevad kompensatsiooni maksmist, peavad üksikasjalike eeskirjade kohaselt osa oma maast tootmisest kõrvale jätma.
Nimetatud määruse artikli 7 lõikes 5 määratletakse maa tootmisest kõrvale jätmise eest makstava kompensatsiooni summa.
Sama määruse artikli 7 lõike 6 esimene lõik sätestab:
„Tootjad võivad saada kompensatsiooni lõikes 5 ette nähtud tootmisest kõrvalejätmise eest, mis ületab nende kohustust ja mille eesmärk on tootmist paremini kontrollida. Niisugusel juhul ei saa söötijäetud ala ületada põllukultuuride all olevat ala, mille eest kompensatsiooni taotletakse. […] Liikmesriigid võivad ette näha kõrvalejätmise madalama määra, et arvestada oma põllumajandusega seotud erinõuetega, nagu keskkonnakaitse või põllumajandustegevuse ülemäärase vähendamise oht teatud piirkondades.”
Määruse nr 1765/92 artikli 9 esimene lõik, mis arvab kompensatsiooni saamisest välja teatud maad, on formuleeritud järgmiselt:
„Kompensatsiooni maksmist puudutavaid taotlusi ja maa tootmisest kõrvalejätmise avaldusi ei saa esitada maa suhtes, mis 31. detsembril 1991 oli püsikarjamaa, püsikultuuride või metsa all või mida kasutati mittepõllumajanduslikel eesmärkidel.”
Määrus (EÜ) nr 762/94
Komisjoni 6. aprilli 1994. aasta määruse (EÜ) nr 762/94, milles sätestatakse määruse nr 1765/92 üksikasjalikud rakenduseeskirjad maa tootmisest kõrvalejätmise osas (
EÜT L 90, lk 8
), põhjenduse 6 kohaselt näeb viimane määrus ette „kompensatsiooni tootjate kohustust ületava maa tootmisest kõrvalejätmise eest, mille eesmärk on tootmise piiramisele paremini kaasa aidata; […] seda eesmärki võib saavutada üksnes juhul, kui tootmisest kõrvalejätmine viib põllukultuuride kasvuala vähendamiseni; […] selle valdkonna vajalikes eeskirjades tuleb arvestada ühenduse põllumajandusstruktuuride mitmekesisusega”. [Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
„Maa tootmisest kõrvalejätmine” tähendab määruse nr 762/94 artikli 2 esimese lõigu kohaselt haritava maa-ala söötijätmist, arvestades eelmise aasta jooksul toimunud saagikoristust.
Määrus nr 3887/92
Määrus nr 3887/92 täpsustab teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad. Sellega kehtestatakse eelkõige pindalatoetuste sektoris toetuste määramise tingimuste täitmise kontroll.
Määruse nr 3887/92 artikli 9 kohaselt:
„1.   Kui kindlaksmääratud ala on pindalatoetuse taotluses deklareeritud alast suurem, arvutatakse toetussumma deklareeritud ala põhjal.
2.   Kui pindalatoetuse taotluses deklareeritud ala on kindlaksmääratud alast suurem, arvutatakse toetuse summa kontrolli käigus kindlaksmääratud ala põhjal. Välja arvatud vääramatu jõu korral vähendatakse kindlaksmääratud ala kahekordse erinevuse võrra kindlaksmääratud ala ja deklareeritud ala vahel, kui kõnealune erinevus on üle 3% või üle kahe hektari, kuid mitte üle 20% kindlaksmääratud alast.
Kui erinevus deklareeritud alast on üle 20% kindlaksmääratud alast, siis pindalaga seotud toetust ei anta.
[…]
Vähendamist ei toimu, kui põllumajandustootja suudab ala kindlaksmääramisel tõendada, et ta on kasutanud oma deklaratsioonis pädeva asutuse poolt heakskiidetud teavet õigel viisil.
[…]
Käesoleva artikli tähenduses on „kindlaksmääratud ala” ala, mille puhul on täidetud kõik eeskirjades sätestatud tingimused.
3.   Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel võetakse üksikult ja eraldi arvesse söödamaad ning maa tootmisest kõrvalejätmise ja erinevate põllukultuuridega seotud alad, mille suhtes kohaldatakse erinevat toetussummat.
a)
Toetussumma arvutamiseks lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt määratletud alasid kasutatakse määruse (EMÜ) nr 805/68 artiklites 4g ja 4h märgitud hüvitiste piirmäära, aga ka kompensatsiooni arvutamisel.
Põllukultuuride tootjatele kompensatsiooni saamise õigust andev maksimaalne pindala arvutatakse tootmisest kõrvalejäetud kindlaksmääratud ala alusel ja
pro rata
erinevate kultuuride põhjal.
b)
Maa tootmisest kõrvalejätmise kohustuse üleminekul toimub punktis a märgitud põllukultuuride tootjatele kompensatsiooni saamise õigust andva maksimaalse pindala arvutamine järgmiselt:
—
tootmisest kõrvalejäetud kindlaksmääratud pindala alusel, mida vähendatakse tootmisest kõrvalejäetud üleviidud pindala võrra nende põllumajandusettevõtete puhul, kellele tootmisest kõrvalejätmise kohustus on üle läinud,
—
tootmisest kõrvalejäetud kindlaksmääratud pindala, sealhulgas tootmisest kõrvalejäetud üleviidud pindala alusel nende põllumajandusettevõtete puhul, kes on tootmisest kõrvalejätmise kohustuse üle andnud.
[…]” [Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
Siseriiklikud õigusnormid
Teatavate põllukultuuride tootjate toetuskava käsitleva dekreedi (Verordnung über eine Stützungsregelung für Erzeuger bestimmter landwirtschaftlicher Kulturpflanzen,
BGBl
. 1995 I, lk 1561, edaspidi „KVO”) § 1 sätestab:
„Käesoleva määruse sätteid kohaldatakse teatavate põllukultuuride tootjate toetussüsteemi ja teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi loomist puudutavate nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni õigusaktide rakendamisel seoses järgnevaga:
1.
lihtsustatud korras kompensatsiooni maksmine väiketootjatele,
2.
üldises korras kompensatsiooni maksmine neile tootjatele, kes jätavad maa sööti,
3.
maa söötijätmine üldises korras makstavat kompensatsiooni käsitlevate õigusnormide raames,
4.
taastuvate toorainete kasvatamine söötijäetud maal üldises korras makstavat kompensatsiooni käsitlevate õigusnormide raames.”
KVO § 12a lõike 1 esimese lause kohaselt:
„Söötijäetud alade kompensatsiooni võib anda üksnes maksimaalselt 33% ulatuses põllumajandusettevõttele kuuluvatest aladest, mille kohta on esitatud kompensatsioonitaotlus §-s 1 osundatud õigusakte kohaldades.”
Menetlus põhikohtuasjas ja eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotlusest selgub, et M. Kruck, Brandenburgi liidumaa põllumajandustootja, esitas turustusaasta 1996/1997 eest kompensatsioonitaotluse 13,3830 hektari suuruse valgurikaste taimede külvipinna, 45,9521 hektari suuruse linaseemne külvipinna ning 29,2247 hektari suuruse vabatahtlikult söötijäetud maa osas.
Landkreis Potsdam-Mittelmark keeldus 6. jaanuari 1997. aasta otsusega andmast abi nende külvipindade eest, kuna osa deklareeritud alast, nimelt 2,5 hektarit valgurikaste taimede külvipinda ja 29,5998 hektarit linaseemne külvipinda, ei olnud abikõlblik ning deklareeritud ala ületas kindlaksmääratud ala mõlemal juhul 20%.
Lisaks oleks söötijäetud maa eest saanud Landkreis Potsdam-Mittelmarki sõnul kompensatsiooni maksta üksnes maksimaalselt 33% ulatuses abikõlblikust pindalast. Abikõlblikuks tunnistatud külvipindade osas ja pärast Brandenburgi liidumaaga seotud üldise vähendamise arvessevõtmist maksti M. Krucki puhul maa söötijätmise kompensatsiooni üksnes 12,76 hektari suuruse ala eest.
Landkreis Potsdam-Mittelmark jättis 6. mail 1997 hageja kaebuse selle otsuse peale rahuldamata.
Järgnenud kohtumenetluse käigus muutis Verwaltungsgericht Potsdam (Potsdami halduskohus) nimetatud otsust nii, et abikõlblikuks tunnistati 11,1530 hektari suurune valgurikaste taimede külviala. Hagi seevastu jäeti rahuldamata osas, mis puudutas linaseemne külviala. Seda kohtuotsust kinnitas ka Oberverwaltungsgericht für das Land Brandenburg (Brandenburgi liidumaa kõrgem halduskohus).
Bundesverwaltungsgericht (föderaalne halduskohus) jättis M. Krucki poolt Oberverwaltungsgericht für das Land Brandenburgi otsuse peale esitatud kassatsioonkaebuse linaseemnete eest makstava kompensatsiooni osas rahuldamata.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtus jätkus vaidlus selles osas, mis puudutab õigust kompensatsioonile maa vabatahtlikult söötijätmise korral.
Siinkohal märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ei ole tuvastatud, et põhikohtuasja hageja oleks söötijäetavat ala ülehinnanud või seda ebaseaduslikult kasutanud. Pealegi täpsustab see kohus, et taotletud ala ei ületa 33% külvipinnast, mille kohta on esitatud kompensatsioonitaotlus. Järelikult võib taotletud ala eest põhimõtteliselt toetust saada.
Kuivõrd pärast põllukultuuride külvipindasid puudutavaid rikkumisi nende pindade eest makstavaid kompensatsioone vähendati, siis küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus siiski, kas see kajastub ka söötijätmise eest makstavas kompensatsioonis.
Bundesverwaltungsgericht märgib, et valgurikkaid taimi ja linaseemneid käsitlevate eeskirjade eiramises seisneva rikkumise tagajärjed piirduvad nende eest antava toetusega.
Tegelikult ei näe määruse nr 3887/92 artikkel 9 maa söötijätmise eest makstava kompensatsiooni osas ette samaaegset mõju. Siseriikliku kohtu sõnul on söötijäetud alad määruse nr 3887/92 artikli 9 lõike 3 alusel vastupidi sõnaselgelt käsitletud eraldi „plokina”.
Neil asjaoludel otsustas Bundesverwaltungsgericht menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas määruse [nr 3887/921] artikli 9 lõikeid 2–4 tuleb tõlgendada nii, et maa tootmisest kõrvale jätmise kompensatsiooni puhul määruse [nr 1765/92] artikli 7 lõike 6 teise ja neljanda lause järgi arvesse võetava suurima maa-ala arvutamine toimub taotletava või tegelikult kindlaksmääratud külvipinna alusel?”
Eelotsuse küsimus
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et vastavalt määruse nr 1765/92, millega kehtestatakse teatavate põllukultuuride tootjate toetussüsteem, artikli 2 lõikele 2 antakse kompensatsiooni põllukultuuride all oleva või kooskõlas nimetatud määruse artikliga 7 tootmisest kõrvalejäetud maa eest.
Arvestades määruse nr 762/94 põhjendust 6, saab tootmisest vabatahtlikult kõrvalejätmise eesmärki, milleks on tootmise parem kontrollimine, saavutada üksnes siis, kui tootjate kohustust ületav kõrvalejätmine arvestatakse põllukultuuride külvipinnast maha.
Määruse nr 1765/92 artikli 7 lõike 6 kohaselt „[vabatahtlikult] söötijäetud ala ei saa ületada põllukultuuride all olevat ala, mille eest kompensatsiooni taotletakse”.
Lisaks võivad liikmesriigid oma põllumajandusega seotud erinõuetega arvestamiseks näha ette kõrvalejätmise madalama määra. Saksamaal on selleks määraks KVO § 12a lõike 1 esimeses lauses sätestatud 33%.
On selge, et vabatahtlikult söötijäetava ala ja kompensatsioonitaotluse esemeks oleva põllukultuuride all oleva ala vaheline seos väljendab protsentuaalselt üksnes seda ala, mida võib vabatahtlikult sööti jätta.
Sellise põllukultuuride all oleva ala mõiste, mille eest kompensatsiooni taotletakse, on toodud määruse nr 1765/92 artikli 7 lõikes 6 ning see nõuab, et nimetatud ala oleks tegelikult nende kultuuride all.
Pealegi, kuna teatavad maad on määruse nr 1765/92 artikliga 9 kompensatsiooni saamisest välja arvatud, ei saa need samad maad söötijätmiseks kõlbliku ala arvutamisel olla sama määruse artikli 7 lõike 6 tähenduses põllukultuuride all olevad maad.
Teiseks tuleb tõdeda, et määruse nr 3887/92 põhjenduste 7 ja 9 kohaselt on määruse eesmärk jälgida tõhusalt ühenduse abiga seotud sätete järgimist ning võtta vastu sätted eeskirjade eiramise ja pettuste vältimiseks ning nende eest karistuse määramiseks (vt selle kohta 1. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas
C-295/02: Gerken, EKL 2004, lk I-6369
, punkt 41, ja 24. mai 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-45/05: Maatschap Schonewille-Prins, EKL 2007, lk I-3997
, punkt 63).
Juhul kui pindalatoetuse taotluses deklareeritud ala ületab kontrolli käigus kindlaksmääratud ala, näeb nimetatud määruse artikli 9 lõige 2 nende eesmärkide saavutamiseks ette erinevaid sanktsioone, mis seisnevad ühenduse abi vähendamises või sellest ilmajätmises ning mis sõltuvad toimepandud rikkumise tõsidusest.
Selles osas tuleb märkida, et määruse nr 3887/92 artikli 9 lõigete 1 ja 2 kohaldamisel võetakse üksikult ja eraldi arvesse söödamaad ning maa tootmisest kõrvalejätmise ja erinevate põllukultuuridega seotud alad.
Sellest tuleneb, et tootja poolt toetuse saamiseks deklareeritud alade iga kategooriat tuleb käsitleda eraldi, lähtudes kompensatsiooni saamiseks ette nähtud tingimustele vastavuse kontrollimisest ja niisugusest kontrollimisest tulenevatest õiguslikest tagajärgedest.
Järelikult tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 3887/92 artiklit 9 tuleb tõlgendada nii, et maa tootmisest kõrvale jätmise kompensatsiooni puhul määruse nr 1765/92 artikli 7 lõike 6 esimese lõigu teise ja neljanda lause järgi arvesse võetava suurima maa-ala arvutamine toimub taotletava külvipinna alusel, tingimusel et see ala oleks tegelikult põllukultuuride all ega hõlmaks määruse nr 1765/92 artiklis 9 kompensatsiooni saamisest välja arvatud maid.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotamise siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

Komisjoni 23. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3887/92 (millega sätestatakse teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad, muudetud komisjoni 6. juuli 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 1648/95) artiklit 9 tuleb tõlgendada nii, et maa tootmisest kõrvale jätmise kompensatsiooni puhul nõukogu 30. juuni 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 1765/92 (millega kehtestatakse teatavate põllukultuuride tootjate toetussüsteem, muudetud nõukogu 19. detsembri 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 2989/95) artikli 7 lõike 6 esimese lõigu teise ja neljanda lause järgi arvesse võetava suurima maa-ala arvutamine toimub taotletava külvipinna alusel, tingimusel et see ala oleks tegelikult põllukultuuride all ega hõlmaks määruse nr 1765/92 (muudetud määrusega nr 2989/95) artiklis 9 kompensatsiooni saamisest välja arvatud maid.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.