CELEX: 62008CJ0550
Direktiiv 92/12/EMÜ
Aktsiisiga maksustatav kaup
Aktsiisivaba toortubaka import seestöötlemise protseduuri alusel
Töötlemine lõigatud tubakaks
Liikmesriikidevaheline liikumine
Saatedokument

Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse
ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (EÜT L 76, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179; edaspidi „direktiiv 92/12”)
põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal kehtinud redaktsioonis artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimese taande ja artikli 15
lõike 4 tõlgendamist.
See taotlus esitati British American Tobacco (Germany) GmbH (edaspidi „BAT”) ja Hauptzollamt Schweinfurti (Schweinfurti kesktolliasutus)
vahelises kohtuvaidluses seoses kahe Hauptzollamt Schweinfurti otsusega, milles nõuti lõigatud tubaka partiide Saksamaalt
Prantsusmaale saatmise korral tubakalt aktsiisi maksmist.

Õiguslik raamistik

Direktiiv 92/12
Direktiivi 92/12 põhjendused 10 ja 15 on sõnastatud järgmiselt:
„ühe liikmesriigi territooriumilt teise omale liikumine ei tohi kaasa tuua kontrollimist, mis võib takistada vaba liikumist
ühenduses; sissenõudmise huvides on sellele vaatamata tarvis teavet aktsiisiga maksustatava kauba liikumise kohta; selleks
tuleks nimetatud kauba jaoks ette näha saatedokument;
[…]
saatedokumenti ei ole tarvis kasutada, kui aktsiisiga maksustatav kaup liigub ühenduse tolliprotseduuri kohaselt, välja arvatud
vabasse ringlusse lubamine […]”
Direktiivi 92/12 artikli 3 lõige 1 sätestab:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse ühenduse tasandil järgmistele toodetele, nagu need on määratletud asjaomastes direktiivides:
[…]
–        tubakatooted.”
Nimetatud direktiivi artikli 4 punkt c määratleb mõiste „peatamise kord” järgmiselt:
„
peatamise kord
: kauba tootmise, töötlemise, valdamise ja liikumisega seotud maksukord, mille puhul aktsiis on peatatud”.
Nimetatud direktiivi artikkel 5 näeb ette:
„1.      Artikli 3 lõikes 1 nimetatud kaup maksustatakse aktsiisiga valmistamise ajal ühenduse territooriumil, nagu see on kindlaks
määratud artiklis 2, või nimetatud territooriumile importimise ajal.
„Aktsiisiga maksustatava kauba import” on nimetatud kauba saabumine ühenduse territooriumile […]
Kui aga kaubale kohaldatakse ühenduse territooriumile saabumisel ühenduse tolliprotseduuri, loetakse importimise ajaks ühenduse
tolliprotseduuri lõppemise aeg.
2.      Ilma et see mõjutaks siseriiklike ja ühenduse tollialaste sätete kohaldamist ning juhul, kui aktsiisiga maksustatavad [kaup]:
–        saabub kolmandatest riikidest […] või on sinna teel ning selle suhtes rakendatakse üht [nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta]
määruse (EMÜ) nr 2913/92 [millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307)]
artikli 84 lõike 1 punktis a nimetatud peatamisprotseduuridest […],
[…]
loetakse aktsiis nende osas peatatuks.
[…]” [Tsitaati on parandatud Euroopa Kohtus, kuna direktiivi eestikeelne tõlge on ebatäpne.]
Direktiivi 92/12 artikli 6 lõige 1 määratleb aktsiisi sissenõutavuse tingimused järgmiselt:
„Aktsiis tuleb tasuda tarbimiseks ringlusse lubamise hetkest või juhul, kui registreeritakse artikli 14 lõike 3 kohaselt aktsiisiga
maksustatav puudujääk.
Aktsiisiga maksustatava kauba tarbimiseks ringlusse lubamine on:
a)      mis tahes viisil, sealhulgas eeskirjade vastaselt kõrvalekaldumine aktsiisi peatamise korrast;
b)      toodete mis tahes viisil, sealhulgas eeskirjade vastaselt tootmine väljaspool aktsiisi peatamise korda;
c)      nimetatud toodete mis tahes viisil, sealhulgas eeskirjade vastaselt importimine juhul, kui kaubale ei kohaldata aktsiisi peatamise
korda.”
Direktiivi 92/12 artikli 15 lõige 4 sätestab:
„[…] lähetuskoha volitatud laopidaja ning vajaduse korral vedaja [võib] vastutusest vabastada üksnes, kui on tõendatud, et
kaubasaaja on saadetise vastu võtnud, eelkõige esitades artiklis 18 nimetatud saatedokumendi artiklis 19 esitatud tingimustel.”
Direktiivi 92/12 artikkel 18 näeb ette:
„1.      Olenemata võimalikust elektroonilise andmetöötluse kasutamisest, peab kõikide liikmesriikide vahel aktsiisi peatamise korra
alusel liikuvate aktsiisiga maksustatavate toodetega […] kaasas olema kaubasaatja poolt täidetud saatedokument. See dokument
võib olla haldusdokument või äridokument. Dokumendi vorm ja sisu ning protseduurid juhuks, kui selle kasutamine on objektiivselt
sobimatu, kehtestatakse artikliga 24 ettenähtud korras.
[…]
4.      Lõiget 1 ei kohaldata, kui aktsiisiga maksustatav kaup liigub artikli 5 lõikes 2 nimetatud tingimustel.
[…]”
Direktiivi 92/12 artikkel 19 sätestab:
„1.      Ettevõtjad teavitavad liikmesriigi maksuhaldurit lähetatud või kättesaadud kaubasaadetistest artiklis 18 osutatud dokumendi
abil või viite abil sellele. Kõnealune dokument koostatakse neljas eksemplaris […]
–        […]
Sihtliikmesriigid võivad ette näha, et kaubasaatjale toimingu lõpetamiseks tagastatava eksemplari peab liikmesriigi asutus
kinnitama või heaks kiitma. Seda sätet kohaldavad liikmesriigid peavad teavitama komisjoni, kes teavitab sellest omakorda
teisi liikmesriike.
[…]
2.      Kui aktsiisiga maksustatav kaup liigub aktsiisi peatamise korra alusel volitatud laopidajale või registreeritud või registreerimata
ettevõtjale, tagastab kaubasaaja toimingu lõpetamiseks kaubasaatjale haldus‑saatedokumendi või äridokumendi nõuetekohaselt
täidetud eksemplari hiljemalt 15 päeva jooksul pärast kuud, mil kaubasaaja kauba kätte sai.
[…]
3.      Artikli 4 punktis c määratletud aktsiisi peatamise kord lõpetatakse aktsiisiga maksustatava kauba suunamisega mõnele artikli 5
lõikes 2 osutatud protseduurile selles lõikes nimetatud tingimustel pärast seda, kui kaubasaatja on nõuetekohaselt täidetuna
kätte saanud kaubale lisatud haldus‑saatedokumendi või äridokumendi tagastamiseks ettenähtud eksemplari, milles peab olema
märgitud, et kaup on suunatud nimetatud protseduurile.
[…]”

Ühenduse tolliseadustik
Ühenduse tolliseadustiku artikli 59 lõige 1 näeb ette, et kõigi kaupade kohta, mis soovitakse tolliprotseduurile suunata,
tuleb esitada kõnealusele tolliprotseduurile vastav tollideklaratsioon.
Nimetatud seadustiku artikli 64 lõige 1 sätestab:
„Vastavalt artiklile 5 võib tollideklaratsiooni esitada iga isik, kellel on võimalik kõnealust kaupa pädevale tolliasutusele
esitada või esitada lasta koos kõigi vajalike dokumentidega seda tolliprotseduuri reguleerivate sätete rakendamiseks, millele
kaup on deklareeritud.”
Ühenduse tolliseadustiku artikli 84 lõige 1 näeb ette:
„Artiklites 85–90 tähendab:
a)
protseduur
ühendusevälise kauba puhul järgmisi protseduure:
[…]
–        seestöötlemine peatamissüsteemi vormis,
[…]
b)
majandusliku mõjuga tolliprotseduur
järgmisi protseduure:
[…]
–        seestöötlemine,
[…]”
Ühenduse tolliseadustiku artikkel 85 näeb ette, et majandusliku mõjuga tolliprotseduuri kohaldamiseks peab olema tolli luba.
Sama seadustiku artikkel 86 täpsustab, mis tingimustel võib niisuguse loa anda:
„Ilma et see piiraks kõnealust protseduuri reguleerivate täiendavate eritingimuste kohaldamist, antakse artiklis 85 […] nimetatud
luba ainult:
–        isikutele, kes esitavad toimingute nõuetekohaseks läbiviimiseks vajalikud tagatised,
–        siis, kui toll saab protseduuri üle järelevalvet teostada ja seda kontrollida, ilma et oleks vaja rakendada asjassepuutuvatele
majanduslikele vajadustele mittevastavaid meetmeid.”
Ühenduse tolliseadustiku artikkel 87 sätestab:
„1.      Kõnealuse protseduuri kasutamise tingimused nähakse ette vastavas loas.
2.      Loa omanik teatab tollile kõikidest asjaoludest, mis ilmnevad pärast loa andmist ja võivad mõjutada loa kehtivust või sisu.”
Nimetatud seadustiku artikkel 88 näeb ette:
„Toll võib kauba peatamismenetlusele suunamise tingimuseks seada tagatise esitamise, et kindlustada seoses kõnealuse kaubaga
tekkida võiva tollivõla tasumine.
[…]”
Nimetatud seadustiku artikkel 114 sätestab:
„1.      Ilma et see piiraks artikli 115 kohaldamist, võimaldab seestöötlemise protseduur kasutada ühenduse tolliterritooriumil ühe
või mitme töötlemistoimingu käigus järgmisi kaupu:
a)      ühenduseväline kaup, mis on määratud ühenduse tolliterritooriumilt reekspordiks kompensatsioonitoodete kujul, ilma et sellise
kauba suhtes kohaldataks imporditollimaksu või kaubanduspoliitilisi meetmeid;
[…]
2.      Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
peatamissüsteem
– lõike 1 punktis a osutatud seestöötlemisega seotud soodustuste süsteem;
[…]
c)      töötlemistoimingud:
–        […]
–        kauba töötlemine,
[…]
d)
kompensatsioonitooted
– kõik töötlemistoimingute tulemusel saadud tooted;
[…]”

Siseriiklik õigus
Tubakaaktsiisiseaduse (Tabaksteuergesetz,
Bundesgesetzblatt
1992, I osa, lk 2150) § 18 lõige 3 näeb ette, et kui tubakatooted veetakse ühendusesisese veo suhtes kehtiva maksustamiskorra
kohaselt ühel maksuterritooriumil asuvast maksulaost teise liikmesriigi volitatud kaubasaaja maksulattu või väljumistolliasutusse
ja kauba saatja ei esita nelja kuu jooksul alates veo algusest tõendit, et tubakatooted jõudsid sihtkohta, ei kohaldata maksuterritooriumil
nende suhtes enam aktsiisi peatamise korda.
Nimetatud seaduse artikli 21 esimese lõigu punkt 1 sätestab, et tolliprotseduurile suunatud tubakatoodete puhul kehtivad maksukohustuse
tekkimise ja lõppemise suhtes tollieeskirjad analoogia alusel.
Nimetatud seaduse rakendusmääruse (Verordnung zur Duchführung des Tabaksteuergesetzes,
Bundesgesetzblatt
1993, I osa, lk 1738) § 23 lõige 2 täpsustab, et eespool nimetatud § 21 ei kohaldata, kui kaup on tubakatoodete valmistamise
eesmärgil suunatud seestöötlemise protseduurile peatamissüsteemi vormis.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
BAT impordib kolmandatest riikidest Saksamaale seestöötlemise protseduuri alusel peatamissüsteemi vormis toortubakat, mille
ta töötleb lõigatud tubakaks.
BAT‑il on selle toortubaka kohta Ühendkuningriigi tolli väljastatud ühtne luba – mis hakkas kehtima alates 1. juulist 2002
ja kehtib kõigis liikmesriikides – suunata see kaup seestöötlemise protseduurile peatamissüsteemi vormis. See luba võimaldab
tal Saksamaal lõigatud tubaka partiide lähetamisel teistesse liikmesriikidesse kasutada oma kättetoimetamisdokumenti („IPR-Delivery
Document”, edaspidi „IPR-dokument”) selle saatedokumendi asemel, mida direktiivi 92/12 artikli 18 lõike 1 alusel tavaliselt
nõutakse liikmesriikide vahel aktsiisi peatamise korra alusel liikuvate aktsiisiga maksustatavate kaupade puhul.
BAT saatis 2003. aasta jaanuaris ja aprillis oma Saksamaal asuvast tehasest lõigatud tubaka partiisid ühe Prantsusmaal asuva
äriühingu maksulattu. See äriühing kinnitas kättesaamist eespool nimetatud IPR‑dokumendiga, millel oli märge, et neid dokumente
kasutatakse ka saatedokumentidena.
Saksamaa toll nõudis 27. mai ja 20. augusti 2003. aasta otsustega BAT‑ilt nende tubakapartiide eest aktsiisi tasumist 144 550 euro
suuruses summas põhjusel, et kuna ei olnud esitatud Prantsusmaa tolli poolt kinnitatud saatedokumenti, siis ei olnud see ettevõtja
tõendanud, et nimetatud partiid olid jõudnud Prantsusmaa maksulattu.
Kui BAT‑i vaided olid rahuldamata jäetud, esitas ta Finanzgericht Münchenile (Müncheni maksukohus) nende otsuste peale kaebuse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et tema menetluses oleva vaidluse lahendamiseks tuleb kõigepealt kontrollida, kas
kõnealune kaup liigub direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimeses taandes viidatud tingimustel, kuna sellisel
juhul võimaldab nimetatud direktiivi artikli 18 lõige 4 erandina selle liikumist liikmesriikide vahel ilma saatedokumendita.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus juurdleb selle üle, kas niisugust aktsiisiga maksustatavat kaupa nagu põhikohtuasjas käsitletav,
mis on valmistatud ühes liikmesriigis seestöötlemise protseduuri alusel kaubast, mis ei olnud aktsiisiga maksustatav selle
ühendusse importimisel nimetatud tolliprotseduuri alusel, võib käsitada kolmandast riigist pärineva aktsiisiga maksustatava
kaubana direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimese taande tähenduses.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekib küsimus, kas juhul, kui Euroopa Kohus leiab, et direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2
esimese lõigu esimeses taandes viidatud tingimused ei ole täidetud, tuleb selle direktiivi artikli 15 lõiget 4 tõlgendada
nii, et see lubab tõendi selle kohta, et kauba saaja on kauba vastu võtnud, esitada muul moel kui saatedokumendina.
Nendel asjaoludel otsustas Finanzgericht München menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas […] direktiivi 92/12[…] artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimest taanet tuleb tõlgendada selliselt, et aktsiisiga maksustatava
ühendusevälise kauba suhtes, mis on [ühenduse tolliseadustiku] artikli 84 lõike 1 punkti a alusel suunatud seestöötlemise
protseduurile, loetakse aktsiis peatatuks ka siis, kui see kaup on seestöötlemise protseduuri alusel valmistatud aktsiisivabast
kaubast alles pärast selle importi, mistõttu ei ole vastavalt direktiivi 92/12[…] põhjendusele 15 tarvis kauba liikumise puhul
kasutada direktiivi 92/12[…] artikli 18 lõike 1 kohast saatedokumenti?
2.      Juhul kui vastus esimesele küsimusele on eitav, kas direktiivi 92/12[…] artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada selliselt, et
tõendi, et kaubasaaja on aktsiisiga maksustatava kauba vastu võtnud, võib esitada ka muul moel kui direktiivi 92/12[…] artiklis 18
nimetatud saatedokumendina?”

Eelotsuse küsimused
Esimene küsimus
Oma esimese küsimusega tahab eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, kas direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2
esimese lõigu esimest taanet tuleb tõlgendada selliselt, et ühendusse seestöötlemise protseduuri alusel imporditud aktsiisivabast
kaubast (nagu toortubakas) valmistatud aktsiisiga maksustatava kauba (nagu tubakatooted) suhtes loetakse aktsiis selle sätte
tähenduses peatatuks – kuigi sellest kaubast on saanud aktsiisiga maksustatav kaup alles selle töötlemise tulemusena ühenduse
territooriumil –, mistõttu võib see kaup liikuda liikmesriikide vahel ilma, et ametiasutus võiks nõuda direktiivi 92/12 artikli 18
lõikes 1 sätestatud haldus‑ või äridokumendi esitamist.
Tuleb meenutada, et direktiivi 92/12 artikli 18 lõige 1 näeb ette, et erinevate liikmesriikide vahel aktsiisi peatamise korra
alusel liikuva aktsiisiga maksustatava kaubaga peab kaasas olema saatedokument.
Nimetatud artikli lõige 4 teeb sellest kohustusest erandi juhul, kui kaup liigub sama direktiivi artikli 5 lõikes 2 nimetatud
tingimustel.
Direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimene taane viitab eelkõige juhule, mil aktsiisiga maksustatav kaup saabub
kolmandatest riikidest või on sinna teel ning selle suhtes rakendatakse üht ühenduse tolliseadustiku artikli 84 lõike 1 punktis a
nimetatud peatamisprotseduuridest. Niisuguse juhu kohta täpsustab sama artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimene taane, et selle
kauba osas loetakse aktsiis peatatuks.
Põhikohtuasjas ei ole vaidlust esiteks selle üle, et käsitletav kaup on tubakatooted, mis direktiivi 92/12 artikli 3 kohaselt
on aktsiisiga maksustatud, ja teiseks selle üle, et need tooted liiguvad tolliseadustiku artikli 84 lõike 1 punkti a kolmandas
taandes viidatud seestöötlemise protseduuri alusel peatamissüsteemi vormis.
Seevastu eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimese küsimuse puhul tuleb hinnata, kas niisugust kaupa nagu põhikohtuasjas käsitletav
tuleb käsitada kolmandast riigist saabuva või sinna teel oleva aktsiisiga maksustatava kaubana direktiivi 92/12 artikli 5
lõike 2 esimese lõigu esimese taande tähenduses, isegi kui see kaup on sattunud aktsiisiga maksustatavate kaupade kategooriasse
alles selle töötlemise tulemusena ühe liikmesriigi territooriumil.
Sellega seoses tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika järgi peab ühenduse õigusnormi tõlgendamisel arvestama mitte
üksnes normi sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see norm on (vt eelkõige
29. jaanuari 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑19/08: Petrosian jt, EKL 2009, lk I‑495, punkt 34).
Käesoleval juhul ei anna direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimene taane esitatud küsimusele vastamiseks mingisugust
kasulikku viidet, mistõttu seda sätet tuleb tõlgendada arvestades selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke
ning täpsemalt eesmärke, mis on sätestatud artikli 18 lõikes 4, mis teeb saatelehega seonduvast kohustusest erandi juhul,
kui artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimeses taandes nimetatud tingimused on täidetud.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et direktiivi 92/12 põhjendus 10 täpsustab, et selle direktiivi eesmärk on vältida, et ühe
liikmesriigi territooriumilt teise omale liikumine tooks kaasa kontrollimise, mis võib takistada vaba liikumist ühenduses;
sissenõudmise huvides on sellele vaatamata tarvis teavet aktsiisiga maksustatava kauba liikumise kohta, mistõttu nimetatud
kauba puhul on saatedokumendi nõudmine on põhjendatud. Põhjenduses 15 on siiski mainitud, et niisugune nõue ei ole põhjendatud,
kui see kaup liigub ühenduse tolliprotseduuri kohaselt, nagu seestöötlemise protseduur peatamissüsteemi vormis.
Niisiis on direktiivi 92/12 eesmärk piirata saatedokumendi nõuet vaid juhtudega, mil see formaalsus on tegelikult vajalik,
et tagada aktsiisiga maksustatava kauba liikumise kontroll ja aktsiisi tasumist käsitlevate normide järgimine.
Sellest tuleneb, et direktiivi 92/12 artikli 18 lõikes 4 selle direktiivi artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimesele taandele
tehtud viite põhjal vabastab see direktiiv saatja saatedokumendiga seonduvast kohustusest juhul, kui aktsiisiga maksustatav
kaup on suunatud ühenduse tolliprotseduurile ja kui see protseduur võimaldab selle suhtes kohaldatavate normide kaudu tagada
kõnealuse kauba liikumise üle kontrolli, mis on võrreldav sellega, mida võimaldab saateleht, tagades aktsiisi sissenõudmist
reguleerivate normide täitmise.
Nendel tingimustel tuleb selleks, et kindlaks teha, kas niisugused tooted nagu põhikohtuasjas käsitletavad kuuluvad direktiivi 92/12
artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimese taande kohaldamisalasse ja võivad seega liikuda aktsiisiga maksustamata toodete puhul
nõutava saateleheta, kontrollida, kas ühendusevälise aktsiisivaba kauba – mis on ühendusse imporditud seestöötlemise protseduuri
alusel peatamissüsteemi vormis – suhtes kohaldatavad õigusnormid tagavad selle kauba liikumise üle samasuguse kontrolli kui
saatelehe nõude puhul, kui see kaup on ühenduse territooriumil läbi viidud töötlemise tulemusena sattunud aktsiisiga maksustatava
kauba kategooriasse.
Selle kohta tuleb märkida, et seestöötlemise protseduuriga peatamissüsteemi vormis kaasnevad kohustused, mille eesmärk on
tagada nimetatud protseduurile suunatud kauba üle kontroll, on samad, sõltumata sellest, kas asjaomane kaup oli juba nimetatud
protseduuri alusel ühendusse importimisel aktsiisiga maksustatav või sattus ta selle maksu kohaldamisalasse alles pärast seda,
kui see oli ühenduses valmistatud kaubast, mis ühendusse importimisel ei olnud maksustatud ja mis oli Euroopa Liitu imporditud
nimetatud protseduuri alusel.
See on nii just kohustuste puhul, millele on viidatud tolliseadustiku artiklites 59 ja 64, mis nõuavad kauba tolliprotseduurile
suunamisel tollideklaratsiooni esitamist; deklaratsiooni aktsepteerimisega käivitub aga ka tollikontroll.
Samuti on see kohustuste puhul, millele viitavad tolliseadustiku artiklid 85–88, mis majandusliku mõjuga tolliprotseduuri
kohaldamiseks eeldavad tolli luba ja lubavad pädevatel asutustel määratleda selles loas kõik selle protseduuri kasutamise
tingimused, eelkõige mis puutub „toimingute nõuetekohasesse läbiviimisesse”, nimetatud protseduuri järelevalvesse ja kontrolli
ning tagatiste esitamisse.
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimest taanet kohaldatakse mitte
ainult kolmandatest riikidest saabuva aktsiisiga maksustatava kauba suhtes, vaid ka niisuguse kauba suhtes nagu põhikohtuasjas
käsitletav, mis on valmistatud ühendusevälisest aktsiisivabast kaubast, mis on ühendusse imporditud seestöötlemise protseduuri
alusel peatamissüsteemi vormis.
Nendel tingimustel ei ole vaja kindlaks teha, kas niisugust kaupa tuleb käsitada ka kolmandatesse riikidesse teel oleva kaubana
direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimese taande tähenduses.
Eeltoodut arvestades tuleb esimesele esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 92/12 artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimest
taanet tuleb tõlgendada selliselt, et ühendusse seestöötlemise protseduuri alusel imporditud aktsiisivabast kaubast (nagu
toortubakas) valmistatud aktsiisiga maksustatava kauba (nagu tubakatooted) suhtes loetakse aktsiis selle sätte tähenduses
peatatuks – kuigi sellest kaubast on saanud aktsiisiga maksustatav kaup alles selle töötlemise tulemusena ühenduse territooriumil
–, mistõttu võib see kaup liikuda liikmesriikide vahel ilma, et ametiasutus võiks nõuda nimetatud direktiivi artikli 18 lõikes 1
sätestatud haldus‑ või äridokumendi esitamist.
Teine küsimus
Esimesele küsimusele antud vastust arvestades ei ole teisele esitatud küsimusele vaja vastata.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise,
liikumise ning järelevalve kohta artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimest taanet tuleb tõlgendada selliselt, et ühendusse seestöötlemise
protseduuri alusel imporditud aktsiisivabast kaubast (nagu toortubakas) valmistatud aktsiisiga maksustatava kauba (nagu tubakatooted)
suhtes loetakse aktsiis selle sätte tähenduses peatatuks – kuigi sellest kaubast on saanud aktsiisiga maksustatav kaup alles
selle töötlemise tulemusena ühenduse territooriumil –, mistõttu võib see kaup liikuda liikmesriikide vahel ilma, et ametiasutus
võiks nõuda nimetatud direktiivi artikli 18 lõikes 1 sätestatud haldus‑ või äridokumendi esitamist.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.