CELEX: 62002CJ0423
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Ympäristö
Jätteiden loppusijoitus kaatopaikalle
Direktiivi 1999/31/EY

Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.11.2002 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut kaatopaikoista 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY (EYVL L 182, s. 1) 18 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä säädöksistä komissiolle.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
2 Direktiivin 1999/31/EY 1 artiklan mukaan direktiivin tarkoituksena on säätää jätteitä ja kaatopaikkoja koskevien tiukkojen toiminnallisten ja teknisten vaatimusten avulla toimenpiteistä, menettelyistä ja ohjauksesta jätteiden kaatopaikalle sijoittamisen haitallisten ympäristövaikutusten ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi niin pitkälle kuin mahdollista.
3 Tämän direktiivin 18 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kaksi vuotta sen voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
- -
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle."
4 Direktiivi 1999/31/EY tuli voimaan 16.7.1999.
Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
5 Varattuaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle tilaisuuden esittää huomautuksensa komissio lähetti tälle jäsenvaltiolle 21.3.2002 päivätyllä kirjeellä EY 226 artiklan ensimmäisessä kohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti perustellun lausunnon, jossa komissio kehotti sitä toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet direktiiviin 1999/31/EY perustuvien velvoitteidensa noudattamiseksi kahden kuukauden kuluessa perustellun lausunnon tiedoksiantamisesta.
6 Komissio totesi perustellussa lausunnossa, että tarvittavia toimenpiteitä tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi Englannissa, Walesissa, Skotlannissa, Pohjois-Irlannissa ja Gibraltarilla ei ollut vielä toteutettu tai niitä ei ainakaan ollut ilmoitettu komissiolle.
7 Yhdistynyt kuningaskunta myönsi 4.6.2002 lähetetyssä vastauksessaan, että direktiiviä 1999/31/EY ei ollut pantu täysimääräisesti täytäntöön ennen direktiivissä säädetyn määräajan päättymistä eli 16.7.2001.
8 Se kuitenkin ilmoitti erilaisia toimenpiteitä, joilla pyrittiin tämän täytäntöönpanon toteuttamiseen:
- Englannissa ja Walesissa oli valmisteilla Landfill (England and Wales) Regulations (kaatopaikoista annettu asetus), jolla pyrittiin panemaan direktiivi 1999/31/EY täytäntöön sen 5 artiklan 1 ja 2 kohtaan perustuvia velvoitteita lukuun ottamatta. Muita asetuksia oli määrä laatia näiden erityissäännösten täytäntöönpanemiseksi vuoden 2002 kuluessa. Landfill (England and Wales) Regulationsin hyväksytty teksti ilmoitettiin komissiolle 24.6.2002 päivätyllä kirjeellä.
- Skotlannissa direktiivi 1999/31/EY ei tulisi voimaan ennen 16.7.2002, jolloin kaatopaikkojen pitäjien oli toimitettava kaatopaikkojen kunnostussuunnitelmia. Scottish Executive (Skotlannin toimeenpanovallan käyttäjä) pyytäisi Ministerial Directionilla (ministeriön ohje) vuoden 1995 Environment Actin (ympäristölaki) 40 §:n mukaisesti kaatopaikkojen pitäjiä esittämään kunnostussuunnitelman kaatopaikkojen luokittelemiseksi tämän direktiivin mukaisesti.
- Pohjois-Irlannissa oli määrä antaa uutta lainsäädäntöä, jotta täytäntöönpanoasetus voitaisiin antaa vuonna 2003.
- Gibraltarilla Ordinance (asetus), jolla pyrittiin direktiivin 1999/31/EY täytäntöönpanoon, annettaisiin lainsäädäntöelimelle vuoden 2002 heinä- tai syyskuussa.
9 Koska komissio katsoi, että direktiiviä 1999/31/EY ei ollut pantu täysimääräisesti täytäntöön koko Yhdistyneen kuningaskunnan alueella perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, se päätti nostaa tämän kanteen.
Kanne
10 Komissio katsoo, että vaikka Yhdistynyt kuningaskunta on tiedottanut komissiota direktiivin 1999/31/EY täytäntöönpanon edistymisestä, kyseistä direktiiviä ei ole pantu täysimääräisesti täytäntöön Yhdistyneen kuningaskunnan kaikissa osissa, kuten direktiivin 18 artiklassa edellytetään.
11 Se toteaa, että brittiviranomaisten oli pantava ajoissa vireille menettelyt, jotka olivat tarpeen direktiivin 1999/31/EY saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä, siten, että nämä menettelyt olisi voitu saattaa päätökseen säädetyssä määräajassa niiden luonteesta riippumatta.
12 Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei kiistä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä ja myöntää, että kanne on perusteltu. Se selittää samalla tavoin kuin oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä Englannin, Walesin, Skotlannin ja Pohjois-Irlannin osalta, että valmisteilla olevilla eri säädöksillä pyritään direktiivin 1999/31/EY täysimääräiseen täytäntöönpanon.
13 Tämän osalta riittää, kun muistetaan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä (ks. mm. asia C-143/02, komissio v. Italia, tuomio 20.3.2003, 11 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja asia C-446/01, komissio v. Espanja, tuomio 12.6.2003, 15 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
14 Yhdistynyt kuningaskunta myöntää, että kaikkia direktiivin 1999/31/EY noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ei ollut annettu perustellussa lausunnossa säädetyn määräajan päättyessä. Näin ollen komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.
15 Tämän vuoksi on todettava, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 1999/31/EY 18 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
16 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja Yhdistynyt kuningaskunta on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut kaatopaikoista 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY 18 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.