CELEX: 62004CJ0495
95/59 irányelv
Dohánygyártmányok fogyasztását terhelő adó
Gyógynövényből készült cigaretta
Kizárólagos gyógyászati cél

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a dohánygyártmányok fogyasztását érintő, a forgalmi adón kívüli egyéb adókról szóló,
1995. november 27‑i 95/59/EK tanácsi irányelv (HL L 291., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 283. o.)
7. cikke (2) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia Legfelsőbb Bírósága) az előtte A. C. Smits‑Koolhoven és a Staatssecretaris
van Financiën (pénzügyi államtitkár) között folyamatban lévő jogvitában terjesztette elő, amelynek tárgya jövedéki adó gyógynövényből
készült cigarettákra való kivetése.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
A dohánygyártmányokat közösségi szinten összehangolt jövedéki adó terheli. A 95/59 irányelv meghatározza a jövedéki adóval
terhelt termékek különböző csoportjait, és rögzíti a jövedéki adó számítási módját.
Ezen irányelv 4. cikkének (1) bekezdése a „cigaretta” fogalmát az alábbiak szerint határozza meg:
„Cigaretta a következő:
a)      dohányrúd, amely meglévő állapotában dohányzásra alkalmas, és a 3. cikk értelmében nem minősül szivarnak vagy szivarkának;
b)      dohányrúd, amelyet egy egyszerű, nem ipari eljárással cigarettapapír‑hüvelybe tolnak;
c)      dohányrúd, amelyet egy egyszerű, nem ipari eljárással cigarettapapír‑lappal körbevesznek.
[…]”
Az említett irányelv 5. cikke meghatározza a „fogyasztási dohány” fogalmát.
Ugyanezen irányelv 7. cikkének (2) bekezdése így rendelkezik:
„Cigarettának és fogyasztási dohánynak tekintik az olyan termékeket, amelyek teljesen vagy részben dohánytól eltérő anyagokat
tartalmaznak, de egyébként megfelelnek a 4. és 5. cikkben rögzített követelményeknek.
Az első albekezdés ellenére nem lehet dohánygyártmánynak tekinteni azon termékeket, amelyek nem tartalmaznak dohányt, és azokat
kizárólag gyógyászati célra használják.”
A gyógyszerkészítmények tekintetében a 65/65/EGK, a 75/318/EGK és a 75/319/EGK irányelv módosításáról szóló, 1993. június
14‑i 93/39/EGK tanácsi irányelvvel (HL L 214., 22. o.) módosított, a törzskönyvezett gyógyszerkészítményekre vonatkozó törvényi,
rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított rendelkezések közelítéséről szóló, 1965. január 26‑i 65/65/EGK
tanácsi irányelv (HL 1965. 22., 369. o., a továbbiakban: 65/65 irányelv) 1. cikkének 2. pontja a „gyógyszer” fogalmát úgy
határozza meg, mint „az emberi és állati betegségekre gyógyító vagy megelőző hatásúként feltüntetett anyagok vagy azok kombinációi”,
és „azok az anyagok vagy anyagok kombinációi, amelyek az embereken vagy az állatokon az orvosi diagnózis megállapításának
érdekében, illetve valamely szervi funkció fenntartása, helyreállítása, javítása vagy módosítása érdekében alkalmazhatók,
szintén gyógyszernek minősülnek”.

A nemzeti jogszabályok
A jövedéki adóról szóló, 1991. október 31‑i holland törvény (Wet op de accĳns, Stb. 1991, 561. sz.), 1. cikke (1) bekezdésének
f) pontja szerint a dohánytermékeket jövedéki adó terheli.
E törvény 64. cikkének (1) bekezdése, amely a 95/59 irányelv 7. cikkének (2) bekezdését ülteti át a holland jogba, így rendelkezik:
„Figyelemmel a közigazgatási rendeletben szabályozandó feltételekre és korlátozásokra, az alábbi termékek fogyasztása és behozatala
mentesül a jövedéki adó alól:
[…]
f) olyan cigaretta és fogyasztási dohány, amely nem tartalmaz dohányt, és amelynek nyilvánvaló rendeltetése a gyógyászati
célú felhasználás.”

Az alapügy és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
Az alapügy tényállása idején A. C. Smits‑Koolhoven (a továbbiakban: az alapügy felperese) kiskereskedelmi továbbértékesítés
céljából nagykereskedelmi tevékenység keretében értékesítette a „gyógynövényből készült cigaretta” megnevezésű terméket. Különösen
az ajakosok családjába tartozó gyógynövényekből készült cigarettákról volt szó.
E cigaretták olyan anyagokból készültek, amelyeknek nem volt gyógyhatása, és azokat ugyan orvosi rendelvény nélkül, azonban
kizárólag gyógyszertárakon és gyógynövény‑szaküzleteken keresztül hozták forgalomba. Minden egyes cigarettadobozt „gyógynövényből
készült cigaretta” feliratú címkével láttak el. Továbbá a termékhez olyan ismertetőt mellékeltek, amely a kérdéses cigarettát
úgy tüntette fel, mint amely segítséget nyújt a dohányzásról leszokni vágyóknak. E tájékoztatót a gyógyszerekre és az egészségügyi
termékekre vonatkozó reklámok felügyeletét ellátó nem állami szervezet, a Keuringsraad Openlĳke Aanprĳzing Geneesmiddelen/Keuringsraad
Aanprĳzing Gezondheidsproducten (a továbbiakban: KOAG/KAG) hagyta jóvá.
E cigarettákra vonatkozóan nem fizettek jövedéki adót. Az alapügy felperesének küldött 1995. július 20‑i levelében az adóhatóság
azt közölte, hogy a gyógynövényből készült cigarettákat a jövedéki adókivetés szempontjából cigarettának, és ennélfogva dohányterméknek
kell tekinteni, s mivel rendeltetésük nem gyógyászati célú felhasználás, e cigaretták nem részesülhetnek a jövedéki adóról
szóló holland törvény 64. cikke (1) bekezdésének f) pontjában rögzített mentességben.
Ennek következtében az alapügy felperesével szemben utólagos adómegállapításra került sor az 1995. augusztus 1‑je és 1999.
június 15‑e közötti időszakra a dohánytermékeket terhelő jövedéki adó tekintetében.
Miután fellebbezését elutasították, az alapügy felperese keresetet indított a Gerechtshof te Leeuwarden (leeuwardeni fellebbviteli
bíróság) előtt. E bíróság 2002. augusztus 5‑én megerősítette a dohánytermékeket terhelő jövedéki adóra vonatkozó utólagos
adómegállapítást.
Tekintettel arra, hogy a Gerechtshof te Leeuwarden a jövedéki adóról szóló holland törvény 64. cikkének (1) bekezdésében rögzített
„gyógyászati cél” fogalom igen megszorító értelmezését fogadta el, az alapügy felperese megsemmisítés iránti keresetet indított
a Hoge Raad der Nederlanden előtt, amely felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket
terjesztette a Bíróság elé:
„A 95/59 irányelv 7. cikkének (2) bekezdésében a kizárólag gyógyászati célú termékekre vonatkozóan előírt mentesség alá tartoznak‑e
az alapügyben érintett fajtájú, gyógynövényből készült cigaretták, amelyek bizonyítottan nem tartalmaznak gyógyhatású anyagokat,
viszont a [KOAG/KAG] jóváhagyásával »gyógynövényből készült cigaretták« felirattal akként értékesítenek, hogy azok segítséget
nyújtanak a dohányzásról leszokni vágyóknak?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy
úgy kell‑e értelmezni a 95/59 irányelv 7. cikkének (2) bekezdését, hogy e rendelkezés második albekezdése értelmében „kizárólag[os]
gyógyászati cél[ja]” van‑e az olyan dohányt nem tartalmazó cigarettáknak, amelyek ugyan nem tartalmaznak gyógyhatású anyagokat,
azokat mégis úgy tüntetik fel és hozzák forgalomba, mint amelyek segítséget nyújtanak a dohányzásról leszokni vágyóknak.
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a 95/59 irányelv a dohánygyártmányokra kivetett jövedéki adók szerkezetére irányuló
harmonizációs politika keretébe illeszkedik, amelynek célja, hogy az ugyanazon csoportba tartozó egyes dohánygyártmány‑kategóriák
közötti verseny ne torzuljon (a C‑216/98. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2000. október 19‑én hozott ítélet [EBHT 2000.,
I‑8921. o.) 18. pontja. Az egységes alkalmazás érdekében ezen irányelv fogalmait önállóan kell értelmezni, és az értelmezésnek
a szóban forgó rendelkezések szövegén, valamint az említett irányelv által követett célon kell alapulnia (ebben az értelemben
lásd a C‑389/02. sz. Deutsche See‑Bestattungs‑Genossenschaft ügyben 2004. április 1‑jén hozott ítélet [EBHT 2004., I‑3537. o.]
19. pontját).
Ebben az összefüggésben hangsúlyozni kell, hogy a 95/59 irányelv 7. cikke (2) bekezdése első albekezdésének célja olyan általános
szabály felállítása, miszerint cigarettának és fogyasztási dohánynak minősülnek az olyan termékek, amelyek ugyan a dohánytól
teljesen vagy részben eltérő anyagokat tartalmaznak, de egyébként megfelelnek cigarettával és a fogyasztási dohánnyal szemben
a 4. és 5. cikkben támasztott követelményeknek. Ugyanezen irányelv 7. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében e szabály
alól csak azok a termékek képeznek kivételt, amelyek egyrészt nem tartalmaznak dohányt, másrészt azokat „kizárólag gyógyászati
célra” használják. Következésképpen ezen albekezdés különbséget tesz a dohányt nem tartalmazó termékek két fajtája között,
aszerint hogy azok ilyen rendeltetésűek‑e, vagy sem, azzal, hogy kizárólag az első mentesül.
Ezért meg kell határozni azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik a kizárólag gyógyászati célú termékek, és azon termékek
megkülönböztetését, amelyeknek nincs ilyen rendeltetése, vagy e rendeltetése nem kizárólagos.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatra tekintettel úgy tűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság két feltétel, azaz
a cigaretták összetétele és azok feltüntetése között ingadozik. Noha az, hogy nincsenek gyógyhatású anyagok a vitatott cigarettákban,
azok kizárólagos gyógyászati céljának elutasítását eredményezi, azok feltüntetése mégis e cél elismerése mellett szól.
A termék összetételére vonatkozó feltétel lényegesnek tekinthető, ezért az alkalmas a gyógyászati cél megállapítására. Az
olyan anyagokat tartalmazó termék ugyanis, amelyek égése és belélegzése gyógyhatású az emberi szervezetre, e hatás alapján
objektíve megkülönböztethető az ilyen anyagokat nem tartalmazó terméktől.
Következésképpen annak megállapításához, hogy valamely termék gyógyászati célú‑e, meg kell vizsgálni, hogy az tartalmaz‑e
olyan anyagokat, amelyek égése és belélegzése tudományosan elismert, kezelő vagy megelőző gyógyhatással jár.
Márpedig nyilvánvaló, hogy a szóban forgó cigaretták nem tartalmaznak ilyen anyagokat.
Az alapügy felperese viszont azt állítja, hogy annak ellenére, hogy azokban nincsenek gyógyhatású anyagok, az alapügyben érintett
gyógynövényből készült cigaretták kizárólag gyógyászati rendeltetésűek, mivel e cigaretták fogyasztása segítséget nyújt a
dohányfüggőség leküzdésében.
E tétel elfogadása azonban valamennyi dohányt nem tartalmazó és helyettesítő termékként fogyasztható cigaretta kizárólagos
gyógyászati céljának elismerését jelentené, amely nyilvánvalóan ellentétes lenne a 95/59 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének
második albekezdésének a jelen ítélet 18. pontjában ismertetett céljával és szellemével. Ezen érvnek tehát nem lehet helyt
adni.
Ezért meg kell vizsgálni, hogy vajon ilyen körülmények között a cigaretták feltüntetése olyan lényeges szempontnak minősül‑e,
amely megalapozza a cigaretták kizárólagos gyógyászati célját, azaz meg kell állapítani, hogy a feltüntetés módja olyan feltételt
képez‑e, amely lehetővé teszi az ilyen rendeletetésű cigaretták megkülönböztetését azon termékektől, amelyeknek nincs ilyen
rendeltetése, vagy az nem kizárólagos.
Az alapügy felperese e tekintetben előadja, hogy el kell ismerni a vitatott cigaretták kizárólagos gyógyászati célját, mivel
azokat a KOAG/KAG jóváhagyásával gyógyító és megelőző tulajdonsággal rendelkezőként tüntették fel, gyógyászati termékként
hozták forgalomba, valamint azok gyógyszernek tűntek az átlagosan körültekintő fogyasztó számára.
Ezt az érvet nem lehet elismerni, mivel az ilyen cigaretták gyógyászati célja – anélkül, hogy értelmét vesztené a 95/59 irányelv
7. cikkének (2) bekezdésének első albekezdése – nem vezethető le kizárólag a feltüntetés és a forgalomba hozatal módjából,
valamint abból, hogy milyen képet alkot róla a vásárlóközönség. Ahhoz, hogy a termék az e rendelkezés második albekezdésében
rögzített mentességben részesüljön, elegendő lenne ugyanis megváltoztatni a feltüntetésének vagy forgalomba hozatalának módját,
amely azzal a következménnyel járna, hogy eltérően kezelnének a jövedéki adó szempontjából egyébként azonos termékeket.
Továbbá a 95/59 irányelv 7. cikke (2) bekezdése második albekezdésének célja és szövege e tekintetben eltér a 65/65 irányelvtől,
amely 1. cikkének 2. pontja két vagylagos és kiegészítő meghatározást tartalmaz a gyógyszerre vonatkozóan, a gyógyszert egyrészt
„a feltüntetés szerint”, másrészt „a rendeltetés szerint” szabályozza (lásd a 227/82. sz. Van Bennekom‑ügyben 1983. november
30‑án hozott ítélet [EBHT 1983., 3883. o.] 22. pontját és a C‑219/91. sz. Ter Voort‑ügyben 1992. október 28‑án hozott ítélet
[EBHT 1992., I‑5485. o.] 11. pontját).
A 65/65 irányelv célja – amely azáltal, hogy biztosítja a közegészség védelmét, a fogyasztók védelemére irányul – elsősorban
a tág meghatározást igazolja, amely ezen irányelv számára széles alkalmazási kört biztosít. Amint a Bíróság a fent hivatkozott
Van Bennekom‑ügyben hozott ítélet 17. pontjában kifejtette, az említett irányelv 1. cikke 2. pontjának első albekezdéséből
következő „feltüntetési” feltételnek nemcsak az a célja, hogy azokat a gyógyszereket fogja át, amelyek valóban terápiás vagy
gyógyhatásúak, hanem azokat a termékeket is, amelyek nem elég hatásosak vagy nem olyan hatásúak, amelyet a fogyasztók joggal
elvárhatnak a csomagolás alapján, annak érdekében, hogy megóvják a fogyasztókat nemcsak az ártalmas és mérgező gyógyszerektől,
hanem azoktól a különféle termékektől is, amelyeket a megfelelő orvosságok helyett használnak. Márpedig a 95/59 irányelvnek
a jelen ítélet 17. pontjában hivatkozott célja egészen más és nem igazolja e tág meghatározást.
Másodsorban, amennyiben a 95/59 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének második albekezdése az általános szabálytól való eltérést
szabályoz, azt megszorítóan kell értelmezni, és nem alkalmazható olyan termékekre, amelyeknek csak a csomagolása utal a gyógyászati
célra, anélkül hogy az e termékek tulajdonságaihoz kapcsolódó objektív sajátosságok ezt megerősítenék.
Ebből következik, hogy a termék feltüntetéséhez, a forgalomba hozatalához vagy a róla alkotott felfogáshoz kapcsolódó szempontok
önmagukban nem elegendőek ahhoz, hogy e termékre vonatkozzon a 95/59 irányelv 7. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében
rögzített mentesség.
Az, hogy a szóban forgó cigaretták feltüntetését jóváhagyta a KOAG/KAG, nem módosítja e megállapítást. Amennyiben ugyanis
e hatóság, amely a gyógyszerreklámok terén önszabályozás keretében felügyeli a magatartási szabályok betartását, a reklám
sajátos formáját hagyja jóvá, és e jóváhagyás nem foglalja magában az érintett termék esetleges kizárólagos gyógyászati céljának
vizsgálatát, valamint az nem lehet meghatározó a termék gyógyító és megelőző hatásának megítélésében.
A fentiekből következik, hogy nem ismerhető el olyan cigaretták gyógyászati célja, amelyekben nincsenek gyógyhatású anyagok.
A fenti megfontolások összességére tekintettel azt kell válaszolni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre, hogy
a 95/59 irányelv 7. cikkének (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés második albekezdése értelmében nincs „kizárólag[os]
gyógyászati cél[ja]” az olyan, dohányt nem tartalmazó cigarettáknak, amelyek ugyan nem tartalmaznak gyógyhatású anyagokat,
azokat mégis úgy tüntetik fel és hozzák forgalomba, mint amelyek segítséget nyújtanak a dohányzásról leszokni vágyóknak.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
A dohánygyártmányok fogyasztását érintő, a forgalmi adón kívüli egyéb adókról szóló, 1995. november 27‑i 95/59 irányelv/EK
tanácsi irányelv 7. cikke (2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy e rendelkezés második albekezdése értelmében nincs „kizárólag[os]
gyógyászati cél[ja]” az olyan, dohányt nem tartalmazó cigarettáknak, amelyek ugyan nem tartalmaznak gyógyhatású anyagokat,
azokat mégis úgy tüntetik fel és hozzák forgalomba, mint amelyek segítséget nyújtanak a dohányzásról leszokni vágyóknak.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: holland.