CELEX: 62008FJ0011
Virkamiehet
Palvelukseen ottaminen

Mölling vaatii kannekirjelmässään, joka on saapunut Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen kirjaamoon 22.1.2008 faksitse
ja sähköpostitse (alkuperäiskappale toimitettiin 25.1.2008), tuomioistuinta kumoamaan 10.10.2007 tehdyn Europolin päätöksen,
jolla kantajalta evättiin mahdollisuus osallistua Europolin huumausaineyksikön vanhemman toimihenkilön (first officer) viran
täyttämiseksi järjestettyyn valintamenettelyyn.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Europolin henkilöstösääntöjen, sellaisina kuin niitä sovelletaan esillä olevassa asiassa (jäljempänä henkilöstösäännöt), 1
artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”– – henkilöstösääntöjä sovelletaan Europolin palvelukseen sopimuksella otettuun henkilöstöön. Tähän henkilöstöön kuuluvat
–        Europolin työntekijät, jotka ovat yksinomaan [Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan poliisiviraston
perustamisesta tehdyn] Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista palvelukseen
otettuja työntekijöitä sekä työntekijöitä, jotka voidaan ottaa palvelukseen joko näistä viranomaisista tai muualta, ja
–        paikalliset työntekijät siltä osin kuin heidät on nimenomaisesti mainittu näissä henkilöstösäännöissä.”
Henkilöstösääntöjen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Näissä henkilöstösäännöissä ’Europolin työntekijöillä’ tarkoitetaan liitteessä 1 olevien toimien luetteloon kuuluviin toimiin
otettua henkilöstöä, lukuun ottamatta paikallisia työntekijöitä.
Kunkin toimen osalta vahvistetaan, voidaanko se täyttää yksinomaan [Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella
Euroopan poliisiviraston perustamisesta tehdyn] Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista
viranomaisista palvelukseen otetulla työntekijällä vai voidaanko siihen ottaa myös muu työntekijä.
Sellaiseen toimeen valittavalle työntekijälle, joka voidaan täyttää yksinomaan toimivaltaisista viranomaisista palvelukseen
otetulla työntekijällä, voidaan kyseisen toimen osalta tarjota vain väliaikaista sopimusta 6 artiklan mukaisesti.”
Europolin toimet luetellaan henkilöstösääntöjen liitteessä 1 olevassa 1 kohdassa, jossa todetaan, että ”jollei 3 kohdasta
muuta johdu, Europolin toimia ovat seuraavat: – –”. Liitteessä 1 olevan 1 kohdan viimeisen alakohdan mukaan ”tätä ?Europolin
toimien? luetteloa voidaan muuttaa hallintoneuvoston yksimielisellä päätöksellä”.
Henkilöstösääntöjen 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Europolin kaikki työntekijät, riippumatta siitä, valitaanko heidät toimeen, johon voidaan ottaa yksinomaan [Euroopan unionista
tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan poliisiviraston perustamisesta tehdyn] Europol-yleissopimuksen 2 artiklan
4 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista palvelukseen otettu työntekijä, vai toimeen, johon kyseistä rajoitusta
ei sovelleta, otetaan aluksi palvelukseen 1–5 vuoden määräajaksi.
Ensimmäiset sopimukset voidaan uusia. Määräaikaisten työsopimusten kokonaiskesto, työsopimuksen uusiminen mukaan luettuna,
voi olla enintään yhdeksän vuotta.
Ainoastaan sellaiseen toimeen valittu työntekijä, johon voidaan ottaa työntekijä muualtakin kuin [Euroopan unionista tehdyn
sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan poliisiviraston perustamisesta tehdyn] Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa
tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista, voidaan ottaa palvelukseen toistaiseksi, sen jälkeen kun hän on ollut palveluksessa
kaksi määräaikaista sopimuskautta hoitaen tehtävänsä erittäin tyydyttävällä tavalla vähintään kuuden vuoden ajan.
– –”
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella Euroopan poliisiviraston perustamisesta 26.7.1995 tehdyn yleissopimuksen
(EYVL C 316, s. 2; jäljempänä Europol-yleissopimus) 2 artiklan 4 kohdassa määritellään toimivaltaiset viranomaiset, joihin
viitataan muun muassa henkilöstösääntöjen 6 artiklassa, seuraavasti:
”Tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan toimivaltaisilla viranomaisilla jäsenvaltioissa olevia julkisia elimiä, siltä osin kuin
ne kansallisen lainsäädännön mukaan ovat toimivaltaisia rikollisuuden estämisessä ja sen torjunnassa.”
Henkilöstösääntöjen 2 osaston 3 luku, jonka otsikko on ”Palvelukseen ottamisen ehdot”, sisältää 24 artiklan, jossa säädetään
seuraavaa:
”1. Europolin työntekijöitä palvelukseen otettaessa on pyrittävä varmistamaan, että [Europol] saa palvelukseensa mahdollisimman
päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia henkilöitä. Europolin työntekijöitä valittaessa otetaan huomioon henkilöiden
soveltuvuus ja ammattipätevyys sekä varmistetaan kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten ja Euroopan unionin virallisten kielten
riittävä edustus. Europol noudattaa tasa-arvoisten mahdollisuuksien politiikkaa.
2. Henkilö voidaan ottaa Europolin palvelukseen ainoastaan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja edellyttäen, että hän
a)      on jonkin Euroopan unionin jäsenvaltion kansalainen ja [että hänellä] on täydet kansalaisoikeudet,
b)      on täyttänyt asevelvollisuutta koskevan lainsäädännön mukaiset velvollisuutensa,
c)      täyttää tehtäviensä hoitamisen edellyttämät eettiset vaatimukset,
d)      on fyysisesti kykenevä hoitamaan tehtävää, ja
e)      osoittaa, että hänellä on perusteellinen kielitaito yhdessä Euroopan unionin virallisista kielistä ja tehtäviensä hoitamiseen
riittävä kielitaito toisessa näistä kielistä.
– –
4. Europolin työntekijöitä palvelukseen otettaessa noudatettava valintamenettely vahvistetaan näiden henkilöstösääntöjen liitteessä
2.”
Henkilöstösääntöjen liitteessä 2 olevan 5 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan ”valintalautakunta tekee alustavan valinnan hakijoiden
pätevyyden, työkokemuksen, toimeen tarvittavien ominaisuuksien sekä henkilöstösääntöjen 24 artiklassa tarkoitetun mahdollisen
alustavan valinnan perusteella”.
Henkilöstösääntöjen 6 artiklan yleisestä täytäntöönpanosta 8.12.2006 tehdyn Europolin johtajan päätöksen (jäljempänä 8.12.2006
tehty päätös) johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Sellaisten työntekijöiden työsuhteelle, jotka on valittu toimeen, [johon voidaan ottaa työntekijä ainoastaan Europol-yleissopimuksen
2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista], on säädetty kahteen määräaikaiseen työsopimukseen perustuva
enimmäiskesto siksi, että jäsenvaltiot toivovat tällaisten Europolin työntekijöiden kiertävän ja palaavan palvelusajan päätyttyä
toimivaltaisen kansallisen viranomaisen palvelukseen (kiertoperiaate) – –”?(
) (”The reason for prescribing a maximum period of service for all Europol staff on bold posts under two fixed-term contracts
is that the Member States want a rotation of such staff members who should subsequently be re-integrated into the service
of their competent national authority (the rotation principle) […]”)
Samaisen 8.12.2006 tehdyn päätöksen johdanto-osan 15 perustelukappaleessa todetaan, että ”henkilöstösääntöjen 6 artiklan ja
sen liitteen 2 kohtuullisen tulkinnan perusteella Europol voi katsoa, että Europolin entisellä työntekijällä on oikeus hakea
uutta tointa poissaolojakson jälkeen; näin taataan, että kaikkia tiettyä tointa – sekä Europolin sisältä että sen ulkopuolelta
– hakevia kohdellaan tasavertaisesti ja että kukaan hakijoista ei voi vaikuttaa palvelukseenottomenettelyyn”. (”Based on a
reasonable interpretation of Article 6 and Appendix 2 of the Staff Regulations, Europol is not prevented from considering
a previous staff member as eligible to apply for a new post following a period of absence which ensures that all candidates
for a particular post, internal or external, are in an equal position and that no candidate may have influenced a forthcoming
recruitment campaign”).
Edellä mainitun päätöksen 1 artiklassa määritellään tietyt päätöksessä käytetyt ilmaisut seuraavasti:
”?1 kohta? Europolin toimet: Kaikki toimet, jotka sisältyvät tai joiden on tarkoitus sisältyä henkilöstösääntöjen liitteessä
1 olevaan Europolin toimien luetteloon, lukuun ottamatta johtajaa, apulaisjohtajia ja paikallisia työntekijöitä henkilöstösääntöjen
98–100 artiklan mukaisesti; (’Europol Post’: Any post that is included or is intended to be included in the list of Europol
posts set out in Appendix 1 of the Staff Regulations, with the exception of the Director, the Deputy Directors and local staff
as provided for by Articles 98-100 of the Staff Regulations)
– –
?6 kohta? ’Toimivaltaiset ?kansalliset? viranomaiset’: Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaan toimivaltaisilla
viranomaisilla tarkoitetaan jäsenvaltioissa olevia julkisia elimiä siltä osin kuin ne kansallisen lainsäädännön mukaan ovat
toimivaltaisia rikollisuuden estämisessä ja sen torjunnassa; (’Competent Authority’: In accordance with Article 2(4) of the
Europol Convention, all public bodies existing in the Member States which are responsible under national law for preventing
and combating criminal offences)
?7 kohta]; ’Toimet, jotka esitetään lihavoituina’: Kaikki toimet, jotka voidaan täyttää vain toimivaltaisista viranomaisista
palvelukseen otetuilla työntekijöillä; (’Bold Post’: Any Europol post which can be filled only by staff engaged from a Competent
Authority)
?8 kohta]; ’Toimet, joita ei esitetä lihavoituina’: Kaikki toimet, jotka voidaan täyttää myös muilla kuin toimivaltaisista
viranomaisista palvelukseen otetuilla työntekijöillä; (’Non-bold Post’: Any Europol post which can be filled by staff that
do not need to be engaged from a Competent Authority).”
Puheena olevan 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”Europolin työntekijät voivat tehdä vain yhden
ensimmäisen sopimuksen Europolin kanssa tämän kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista” (”Without
prejudice to Article 2.4 below, only one First Contract shall be entered into with any individual”).
Saman päätöksen 2 artiklan 4 kohdan mukaan ”sen jälkeen, kun Europolin entinen työntekijä ei ole ollut missään Europolin toimessa
18 kuukauteen ja kun uusi valintamenettely on suoritettu, kaikkia uusia työsopimuksia pidetään ensimmäisinä sopimuksina”.
(”After a period of 18 months during which a former member of staff has been detached from any Europol post, and following
a new selection procedure, any new Employment Contract shall be deemed to be a First Contract.”)
Europol-yleissopimuksen 40 artiklan 3 kohdassa määrätään, että ”Euroopan yhteisöjen tilapäiseen ja avustavaan henkilöstöön
sovellettavaa järjestelmää koskevassa lainsäädännössä tarkoitettuja valituskeinoja koskevia määräyksiä sovelletaan vastaavasti
Europolin henkilöstöön.” Näin ollen henkilöstösääntöjen 92 ja 93 artiklan säännökset vastaavat Euroopan yhteisöjen virkamiehiin
sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 ja 91 artiklan säännöksiä, joita yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen
ehtojen 117 artiklan mukaisesti sovelletaan vastaavasti Euroopan yhteisöjen tilapäiseen ja avustavaan henkilöstöön.

Tosiseikat
Kantaja, joka on Saksan poliisin virkamies, tuli Europolin palvelukseen 1.9.1999 huumausaineyksikön vanhemmaksi toimihenkilöksi
(”first officer”). Hänen sopimuksensa, joka oli tehty Europolin henkilöstösääntöjen – sellaisena kuin ne olivat ennen Europolin
henkilöstösääntöjen muuttamisesta 4.12.2006 tehtyä neuvoston päätöstä (EUVL C 311, s. 1) – 6 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan
mukaisesti, päättyi 31.8.2005.
Kantaja palasi tuona päivänä Saksan poliisin palvelukseen, jossa hän oli työskennellyt jo ennen 1.9.1999 ja josta hänet oli
lähetetty komennukselle Europoliin 1.9.2005 alkaen kansallisena asiantuntijana. Tätä komennusta, jonka oli alun perin määrä
päättyä 28.2.2007, pidennettiin 28.2.2008 saakka kantajan komennussopimukseen tehdyllä lisäyksellä. Kantajan mukaan Europol
oli ilmaissut hänelle jo komennusjakson alussa, että hän voisi komennuksen jälkeen ”palata Europoliin työntekijänä”.
Europol julkaisi 13.7.2007 ilmoituksen avoimesta toimesta huumausaineyksikön vanhemman toimihenkilön toimen (”first officer”)
(jäljempänä riidanalainen toimi) täyttämiseksi. Avointa tointa koskevan ilmoituksen 3.1 kohdan otsikkona oli ”Yleiset ehdot
(henkilöstösääntöjen 24 artikla)”, ja sen mukaan riidanalaisen toimen haltijan olisi muun muassa ”oltava jonkin Euroopan unionin
jäsenvaltion toimivaltaisen kansallisen viranomaisen palveluksessa, ja hänellä olisi oltava täydet kansalaisoikeudet (toimet,
jotka esitetään lihavoituina)”.
Kantaja haki riidanalaista tointa.
Valintalautakunta, josta säädetään henkilöstösääntöjen liitteessä 2, suoritti hakijoiden alustavan valinnan ja asetti kantajan
ensimmäiselle sijalle.
Europolin huumausaineyksikön päällikkö ilmoitti 10.10.2007 suullisesti kantajalle, että tämän hakemusta ei voitu ottaa huomioon,
koska hän ei täyttänyt 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan ehtoja. Huumausaineyksikön päällikön mukaan kantaja
ei täyttänyt kyseisen säännöksen ehtoa, jonka mukaan hän ei olisi saanut olla missään Europolin toimessa 18 kuukauteen sen
jälkeen, kun hänen Europolin kanssa 1.9.1999 ja 31.8.2005 väliseksi ajaksi tehty sopimuksensa oli päättynyt.
Kantaja esitti 11.10.2007 valituksen, joka koski 10.10.2007 tehtyä Europolin päätöstä, ja riitautti Europolin tulkinnan 8.12.2006
tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdasta.
Europol hylkäsi valituksen 23.10.2007 tekemällään päätöksellä.

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Virkamiestuomioistuin pyysi prosessinjohtotoimina asianosaisia esittämään tiettyjä asiakirjoja työjärjestyksen 55 artiklan
2 kohdan d alakohdan mukaisesti.
Vastauksena asiakirjojen esittämispyyntöön kantaja esitti muun muassa jäljennöksen työsopimuksesta, jonka hän oli tehnyt Europolin
kanssa 1.9.1999 ja 31.8.2005 väliseksi ajaksi. Europol toimitti puolestaan jäljennöksen avointa riidanalaista tointa koskevasta
ilmoituksesta ja kyseistä tointa koskevaan valintamenettelyyn osallistuneiden kahden muun sellaisen hakijan asiakirjat, jotka
kantaja oli nimennyt sen kanneperusteen yhteydessä, jonka mukaan yhdenvertaisuusperiaatetta on loukattu, sekä huumausaineyksikön
kansallisen asiantuntijan toimenkuvan (”Job description for the Seconded Expert to the Drugs Unit”), jonka kantaja oli laatinut
ja Europolin huumausaineyksikön päällikkö oli hyväksynyt.
Kantaja vaatii, että virkamiestuomioistuin
–        kumoaa 10.10.2007 tehdyn Europolin päätöksen, jolla häneltä evättiin mahdollisuus osallistua riidanalaista tointa koskevaan
valintamenettelyyn
–        kumoaa 23.10.2007 tehdyn päätöksen, jolla kantajan valitus hylättiin
–        velvoittaa Europolin korvaamaan oikeudenkäyntikulut, asianajajapalkkiot mukaan lukien.
Europol vaatii, että virkamiestuomioistuin
–        hylkää kanteen
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Kanteen kohde
Kantaja vaatii virkamiestuomioistuinta kumoamaan paitsi 10.10.2007 tehdyn Europolin päätöksen, jolla häneltä evättiin mahdollisuus
osallistua riidanalaista tointa koskevaan valintamenettelyyn, myös 23.10.2007 tehdyn päätöksen, jolla hänen valituksensa hylättiin.
Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että silloin kun valituksen hylkäämistä koskeva päätös on vailla itsenäistä sisältöä,
tällaiseen päätökseen kohdistuvien kumoamisvaatimusten vaikutuksena on se, että tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetaan toimi,
josta valitus on tehty (ks. vastaavasti asia 293/87, Vainker v. parlamentti, tuomio 17.1.1989, Kok., s. 23, 8 kohta; asia
T-309/03, Camós Grau v. komissio, tuomio 6.4.2006, Kok., s. II-1173, 43 kohta ja asia F-103/07, Duta v. yhteisöjen tuomioistuin,
tuomio 4.9.2008, 23 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa, josta on valitettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen,
asia T-475/08 P).
Kantajan valitus koski 10.10.2007 tehtyä Europolin päätöstä, jolla häneltä evättiin mahdollisuus osallistua riidanalaista
tointa koskevaan valintamenettelyyn. Näin ollen on katsottava, että kantajan kanne koskee tätä päätöstä.

Oikeudellinen arviointi
Kantaja esittää kanteensa tueksi kaksi kanneperustetta, jotka koskevat yhtäältä 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan
virheellistä soveltamista sekä oikeusvarmuuden periaatteen rikkomista ja toisaalta yhdenvertaisuusperiaatteen rikkomista.
Ensin on tarkasteltava kanneperustetta, joka koskee 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan virheellistä soveltamista
sekä oikeusvarmuuden periaatteen rikkomista.

Asianosaisten lausumat
Kantaja huomauttaa ensinnäkin, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan mukaan kaikkia uusia työsopimuksia pidetään
ensimmäisinä sopimuksina sen jälkeen, kun Europolin entinen työntekijä ei ole ollut missään Europolin toimessa (”any Europol
post”) 18 kuukauteen ja kun uusi valintamenettely on suoritettu.
Kantaja toteaa lisäksi, että sen jälkeen, kun hänen sopimuksensa Europolin kanssa päättyi 31.8.2005, hän työskenteli Europolin
palveluksessa kansallisena asiantuntijana. Tämä toimi ei kuitenkaan sisälly henkilöstösääntöjen liitteeseen 1, joten häntä
ei olisi pitänyt sulkea riidanalaista tointa koskevan valintamenettelyn ulkopuolelle sillä perusteella, että hän ei täyttänyt
8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa säädettyjä ehtoja.
Kantaja lisää, että Europolin tapaa erottaa toisistaan käsitteet ”Europol post” (jossa ”post”-sana kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella)
ja ”Europol Post” (jossa sama sana kirjoitetaan isolla alkukirjaimella) ei vahvisteta mitenkään 8.12.2006 tehdyssä päätöksessä.
Hän katsoo, että vaikka oletettaisiin, että käsitteiden välillä on ero, se olisi ilmaistava kyseisessä päätöksessä. Henkilöstösäännöissä
ja 8.12.2006 tehdyssä päätöksessä näitä ilmauksia käytetään hänen mukaansa toistensa synonyymeinä.
Kantaja toteaa lopuksi, että hän työskenteli Europolin palveluksessa kuusi vuotta, mutta ajanjakso, jonka päätyttyä Europolin
henkilöstö ”kiertää”, on sittemmin vahvistettu yhdeksäksi vuodeksi.
Europol muistuttaa ensinnäkin 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan perustana olevista syistä. Europolin mukaan henkilöstösääntöjen
6 artikla koskee sellaisten työntekijöiden sopimuksia, jotka on osoitettu lihavoituina esitettyihin toimiin (”bold posts”),
eli toimiin, jotka on varattu kansallisista poliisi- ja tullihallinnoista tuleville työntekijöille, jotka palaavat Europolin
kanssa tekemänsä sopimuksen päätyttyä omaan hallintoonsa. Europol toteaa, että henkilöstösääntöjen 6 artiklan mukaan tällaiset
sopimukset ovat siis ajallisesti rajattuja, minkä vuoksi 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa säädetään, että
Europolin henkilöstöön kuuluva voi tehdä Europolin kanssa uuden sopimuksen vasta oltuaan poissa Europolin palveluksesta 18
kuukauden ajan.
Europol toteaa toiseksi, että kantajan esittämä kanneperuste on perusteeton sekä 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan
sanamuodon että sen tarkoituksen valossa.
Ensinnäkin 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa säädetään kahdesta edellytyksestä, joiden on täytyttävä kumulatiivisesti.
Europolin mukaan kantaja täyttää ensimmäisen edellytyksen, jonka mukaan hänen on ollut oltava Europolin henkilöstön jäsen.
Kantaja ei sitä vastoin täytä edellytystä, jonka mukaan hän ei saa olla ollut missään Europolin toimessa 18 kuukauteen. Europol
katsoo, että jotta Europolin entinen työntekijä ”ei ole ollut missään Europolin toimessa” 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan
4 kohdassa tarkoitetulla tavalla, hänen ja Europolin välillä ei ole saanut olla minkäänlaista oikeudellista tai tosiasiallista
yhteyttä.
Europol korostaa lisäksi, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen kuudennen perustelukappaleen mukaan Europol-yleissopimuksen jäsenvaltiot
katsovat, että sellaiset Europolin henkilöstön jäsenet, jotka on osoitettu lihavoituina esitettyihin toimiin, ovat Europolin
palveluksessa vain rajoitetun ajan, mikä mahdollistaa heidän ”kiertämisensä” ja paluunsa alkuperäisen kansallisen hallintonsa
palvelukseen. Europolin mukaan 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa olevaa ilmausta ”ei ole ollut missään Europolin
toimessa” on tulkittava tämän mukaisesti.
Europol katsoo lisäksi, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen johdanto-osan 15 perustelukappaleen mukaan Europolin entinen työntekijä
voi hakea uutta tointa vasta ”poissaolojakson” jälkeen, mikä takaa kaikkien hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun.
Europolin mukaan käsiteltävänä olevassa asiassa kantajan alkuperävaltio lähetti kantajan Europoliin kansallisena asiantuntijana
sitä päivää seuraavana päivänä, jolloin hänen kuusivuotinen sopimuksensa Europolin kanssa päättyi. Hän jatkoi tässä ominaisuudessa
työskentelyä Europolin palveluksessa ja sen työnjohdon alaisena.
Europol toteaa lopuksi, että kantajan tehtävä on todistaa, että hän täyttää kaikki 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4
kohdassa säädetyt ehdot. Sen sijaan kantaja kuitenkin vain lähinnä kiistää ilmaisujen ”Europol post” ja ”Europol Post”, joissa
sana ”post” on kirjoitettu joko pienellä tai isolla alkukirjaimella, välisen eron.

Virkamiestuomioistuimen arviointi asiasta
Henkilöstösääntöjen 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään ensinnäkin seuraavaa: ”Näissä henkilöstösäännöissä
’Europolin työntekijöillä’ tarkoitetaan liitteessä 1 olevien toimien luetteloon kuuluviin toimiin otettua henkilöstöä, lukuun
ottamatta paikallisia työntekijöitä.”
Henkilöstösääntöjen 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetään tämän jälkeen, että ”kunkin toimen osalta vahvistetaan,
voidaanko se täyttää yksinomaan Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista
palvelukseen otetulla työntekijällä vai voidaanko siihen ottaa myös muu työntekijä”.
Henkilöstösääntöjen 2 artiklan 1 kohdan kolmannesta alakohdasta ilmenee vielä, että sellaiseen toimeen valittavalle työntekijälle,
joka voidaan täyttää yksinomaan Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista toimivaltaisista viranomaisista
palvelukseen otetulla työntekijällä, voidaan kyseisen toimen osalta tarjota vain väliaikaista sopimusta. Tässä säännöksessä
viitataan henkilöstösääntöjen 6 artiklaan, jossa vahvistetaan määräaikaisista sopimuksista koostuvan työsuhteen enimmäiskesto.
Tämä enimmäiskesto on yhdeksän vuotta, mutta se oli kuusi vuotta ennen kuin henkilöstösääntöjen 6 artiklaa muutettiin Europolin
henkilöstösääntöjen muuttamisesta 4.12.2006 tehdyllä neuvoston päätöksellä.
Käsiteltävänä olevassa asiassa tointa, johon kantaja oli osoitettuna 1.9.1999–31.8.2005, koski henkilöstösääntöjen 2 artiklan
1 kohdassa säädetty aikarajoitus, minkä vuoksi kantajan oli luovuttava toimesta 31.8.2005.
On kuitenkin todettava, että henkilöstösääntöjen 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden työsopimuksen enimmäiskestoa
koskeva sääntö ei estä Europolia tekemästä uutta työsopimusta näiden henkilöiden kanssa sen jälkeen, kun he eivät ole olleet
missään Europolin toimessa 18 kuukauteen. Tältä osin 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa säädetään nimittäin,
että ”sen jälkeen, kun Europolin entinen työntekijä ei ole ollut missään Europolin toimessa 18 kuukauteen ja kun uusi valintamenettely
on suoritettu, kaikkia uusia työsopimuksia pidetään ensimmäisinä sopimuksina”.
Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalainen kysymys on se, oliko toimi, johon kantaja osoitettiin 1.9.2005 alun perin
18 kuukauden ajaksi mutta myöhemmin 28.2.2008 saakka, toimi, jonka vuoksi kantajaa ei 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan
4 kohdan mukaisesti olisi voitu valita riidanalaiseen toimeen.
Europol ei väitä, että kantaja olisi Europoliin 1.9.2005–28.2.2008 lähetetyn kansallisen asiantuntijan ominaisuudessa ollut
toimessa, joka sisältyy henkilöstösääntöjen liitteeseen 1. Se toteaa kuitenkin, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan
4 kohdassa olevalla ilmaisulla ”missään Europolin toimessa” (”any Europol post”) ei rajoiteta Europolin toimia henkilöstösääntöjen
liitteessä 1 mainittuihin toimiin. Tämän näkemyksen tueksi Europol oli huomauttanut päätöksessä, jolla se hylkäsi kantajan
esittämän valituksen, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan sanamuodolla ei tarkoiteta ilmauksen ”Europol Post”
määritelmää, joka sisältyy kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohtaan. Europolin mukaan se, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2
artiklan 4 kohdassa käytettyä sanaa ”post” ei ole kirjoitettu isolla alkukirjaimella toisin kuin kyseisen päätöksen 1 artiklan
1 kohdassa, merkitsee nimittäin, että ilmaisulla ”Europol post” tarkoitetaan kaikkia Europolin toimia eikä vain 8.12.2006
tehdyn päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja toimia.
Kantaja kiistää kanteessaan tämän Europolin väitteen; Europol ei ole vastineessaan vastannut tähän kantajan vastaväitteeseen.
Esittelevän tuomarin istunnossa esittämään kysymykseen antamassaan vastauksessa Europol täsmensi kuitenkin pysyvänsä kannassaan
johtopäätöksistä, jotka on tehtävä siitä, että ”post”-sana on kirjoitettu pienellä alkukirjaimella 8.12.2006 tehdyn päätöksen
2 artiklan 4 kohdassa.
Europol tähdentää lisäksi, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan sanamuoto vahvistaa sen tulkinnan kyseisen
artiklan säännöksistä, koska säännöksessä viitataan kaikkiin Europolin toimiin (”detached from any Europol post”), mikä Europolin
mukaan osoittaa, että kyseisessä 2 artiklan 4 kohdassa edellytetään sekä kaikkien oikeudellisten että myös tosiasiallisten
yhteyksien puuttumista Europolin ja sen entisen työntekijän väliltä.
Europol väittää lopuksi, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan tarkoitus vahvistaa Europolin sanamuodonmukaisen
tulkinnan näistä säännöksistä.
Aluksi on tutkittava, tukeeko 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan sanamuodon mukainen tulkinta Europolin näkemystä.
Tutkittaessa yhtäältä sitä, onko ilmaisun ”Europol post” sana ”post” ymmärrettävä eri tavoin sen mukaan, onko se kirjoitettu
isolla vai pienellä alkukirjaimella, on huomattava ensinnäkin, että kaikki 8.12.2006 annetun päätöksen 1 artiklassa määritellyt
termit alkavat isolla alkukirjaimella.
Toiseksi 8.12.2006 annetusta päätöksestä ilmenee, että sen kaikissa säännöksissä (1 artiklan 7 kohta, 1 artiklan 8 kohta,
5 artiklan 5 kohta, 5 artiklan 5.1 ja 5.2 kohta) – eikä vain 2 artiklan 4 kohdassa – ilmaisussa ”Europol post” sana ”post”
alkaa pienellä kirjaimella, mutta on selvää, ettei tämän ilmaisun sisältö näissä säännöksissä poikkea 8.12.2006 annetun päätöksen
1 artiklan 1 kohdassa annetusta määritelmästä, sillä muutoin ilmaisun ”Europol Post” määritelmä – sellaisena kuin se esiintyy
kyseisessä artiklassa – menettäisi merkityksensä. Näin ollen 8.12.2006 tehdyssä päätöksessä ei itsessään tehdä järjestelmällistä
eroa ilmaisujen ”Europol Post” ja ”Europol post” välillä sen mukaan, kirjoitetaanko sana ”post” pienellä vai isolla alkukirjaimella.
Kolmanneksi on todettava, että sekä henkilöstösääntöjen liitteen 1 englanninkielisen version otsikossa että sen tekstissä
sana ”post” kirjoitetaan pienellä alkukirjaimella.
On vielä todettava, että jos 8.12.2006 tehdyssä päätöksessä olisi haluttu antaa ilmaisuille ”Europol Post” ja ”Europol post”
erilainen merkitys, hyvä lainsäädäntötapa olisi edellyttänyt, että tämä olisi ilmaistu selkeästi päätöksessä, mitä ei kuitenkaan
tehty.
Toisaalta on todettava, että väite, jonka mukaan sanan ”any” käyttö 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa olevassa
ilmaisussa ”any Europol post” osoittaa, että kyseisellä ilmauksella viitataan mihin tahansa työsuhteeseen eikä ainoastaan
henkilöstösääntöjen liitteessä 1 tarkoitettuihin toimiin, ei ole vakuuttava. Ilmaisun voidaan nimittäin myös ymmärtää tarkoittavan
mitä tahansa tointa, joka on 8.12.2006 tehdyn päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa olevan ilmaisun ”Europol Post” määritelmän mukainen.
Tältä osin on todettava, että ilmaisu ”Europol Post” määritellään 8.12.2006 tehdyn päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa siten,
että se on ”any post” henkilöstösääntöjen liitteessä 1 olevassa luettelossa. Lisäksi 8.12.2006 tehdyn päätöksen 1 artiklan
7 ja 8 kohdan säännöksissä käytetään ilmaisua ”Any Europol post”, eikä ole epäilystäkään, etteikö näissä säännöksissä tarkoitettaisi
yksinomaan kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa määriteltyjä toimia.
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan sanamuodon mukaisen tulkinnan perusteella
ilmaisulle ”Europol post” ei voida antaa eri sisältöä kuin ilmaisulle ”Europol Post”, joka määritellään kyseisen päätöksen
1 artiklan 1 kohdassa, eikä siten myöskään vahvistaa Europolin väitettä, jonka mukaan ilmaisulla ”any Europol post” tarkoitetaan
muitakin kuin henkilöstösääntöjen liitteessä 1 mainittuja toimia.
Käsiteltävänä olevassa asiassa on katsottava, että kantajan työskennellessä 1.9.2005–28.2.2008 välisenä aikana Europolissa
kansallisena asiantuntijan toimessa, joka ei sisälly henkilöstösääntöjen liitteessä 1 olevaan luetteloon, hän ”ei ollut missään
Europolin toimessa” 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
On nimittäin selvää, että kantajan ja Europolin välillä ei tehty minkäänlaista sopimusta 1.9.2005–28.2.2008 väliseksi ajaksi.
Kantajan lähettäminen Europolin asiantuntijaksi oli seurausta Europolin ja Polizeipräsident in Berlinin välisestä sopimuksesta,
jossa määritellään kantajan asema, tehtävät, oikeudet ja velvollisuudet. Lisäksi on todettava, että sen enempää henkilöstösäännöt
kuin Europolin virkamiestuomioistuimelle toimittamat Europolin päätöksetkään eivät sisällä kansallisia asiantuntijoita koskevia
säännöksiä. Näistä toteamuksista ilmenee, että kansallisena asiantuntijana toimiessaan kantaja oli Saksan poliisin virkamies,
jonka Saksan poliisi oli asettanut Europolin käyttöön kyseisen sopimuksen ja sen ehtojen mukaisesti.
Vielä on tutkittava, horjuttavatko Europolin esiin tuomat tosiseikat tätä päätelmää.
Tältä osin on todettava, että yksi syy henkilöstösääntöjen 6 artiklassa vahvistetulle työsuhteen enimmäiskestolle on 8.12.2006
tehdyn päätöksen johdanto-osan kuudennen perustelukappaleen mukaan henkilöstön ”kiertämisen” varmistaminen, millä tarkoitetaan,
että Europolin palveluksessa enimmäisajan olleiden on palattava kansallisen viranomaisensa palvelukseen.
Käsiteltävänä olevassa asiassa Europol esitti virkamiestuomioistuimelle ”Job Description for the Seconded Expert to the Drugs
Unit” -nimisen, 19.7.2006 päivätyn asiakirjan, jonka oli laatinut kantaja ja hyväksynyt Europolin huumausaineyksikön päällikkö
ja josta ilmenee, että kantajan oli osallistuttava aktiivisesti yksikön työhön, joissakin tilanteissa edustettava Europolia
sekä toimittava huumausaineyksikön päällikön sijaisena tämän poissa ollessa. On myös tärkeää huomata, että kyseisessä asiakirjassa
todetaan seuraavaa: ”Kansallisen asiantuntijan ominaisuudessa ja tehtäviensä yhteydessä hän koordinoi huumausaineyksikön eri
osastojen operatiivisia toimia, hyväksyy ja valtuuttaa operatiivisten asiakirjojen, raporttien ja muiden asiakirjojen jakelun
ulkoisille kumppaneille, myöntää tiedotusvälineille haastatteluja ja neuvoo huumausaineyksikön päällikköä politiikkaan liittyvissä
kysymyksissä. Huumausaineyksikön päällikkö ja kansallinen asiantuntija tapaavat päivittäin.” (”in his capacity as Seconded
Expert and his special tasking, he supervises and co-ordinates the operational activities in the various Sections of the Drugs
Unit, approves and authorises the distribution, to external partners, of operational documents, reports and other products,
gives interviews to the media and advises the Head of the Drugs Unit on policy matters[ ; d]aily meetings between the Head
of the Drugs Unit and the Seconded Expert take place.”).
Europol totesi istunnossa lisäksi, että kantajalla oli ollut täsmälleen samat tehtävät sekä huumausaineyksikön vanhempana
toimihenkilönä (”first officer”) että kansallisena asiantuntijana. Europolin mukaan tehtäviin ei tehty mitään muutoksia, ja
kantaja jatkoi kyseisen yksikön apulaispäällikkönä (”deputy head”). Europol huomautti myös, että kantaja ei ollut työskennellyt
Berliinissä sen jälkeen, kun hänen työsopimuksensa päättyi 31.8.2005.
Europol selitti istunnossa edelleen, että kun kantajan sopimus päättyi 31.8.2005, Europol halusi käytännön syistä kantajan
jatkavan työskentelyä sen alaisuudessa mutta toisenlaisessa oikeudellisessa asemassa.
Kantaja ei kiistä sitä, etteikö asiakirjassa ”Job Description for the Seconded Expert to the Drugs Unit” kuvattaisi paikkansa
pitävästi hänen tehtäviään. Kantajan edustaja totesi kuitenkin istunnossa, että kantajasta ”ei tuntunut, että kyseessä olivat
samat toimet tai tehtävät [kuin ne, joita hän oli suorittanut vanhempana toimihenkilönä (’first officer’)]; jos näin olisi
ollut, kantaja ei olisi pitänyt tarpeellisena uuden toimenkuvan laatimista”. Kantaja korosti myös, että kansallisena asiantuntijana
hänellä ei ollut oikeutta toimia huumausaineyksikön apulaispäällikkönä (”deputy head”), koska sellaisena voi toimia vain Europolin
henkilöstön jäsen.
Kun tarkastellaan oikeudellista ja tosiasiallista tilannetta, jossa kantaja oli toimiessaan kansallisena asiantuntijana, käy
ilmi, että vaikka kantaja palasi muodollisesti Saksan poliisin palvelukseen 1.9.2005, hän jatkoi tosiasiassa olennaisilta
osiltaan samoissa tehtävissä kuin aiemminkin, mutta hänen oikeudellinen asemansa oli toinen. Kantaja ei myöskään ole esittänyt,
miten hänen työnsä olennaisesti muuttui 1.9.2005.
On kuitenkin todettava, että Europol yhtäältä itse vaati, että kantaja jättää toimensa 31.8.2005, jotta hänen työsopimuksensa,
uusiminen mukaan luettuna, henkilöstösääntöjen 6 artiklan mukainen enimmäiskesto ei ylittyisi. Toisaalta Europol hyväksyi
sen, että kantaja jatkoi sen palveluksessa kansallisena asiantuntijana, minkä ansiosta kantajan tehtävien jatkuvuus Europolissa
tosiasiassa turvattiin eikä kantajan tarvinnut käytännössä palata kansallisen viranomaisen palvelukseen.
Tässä tilanteessa Europol ei voi perustellusti tukeutua tämän tuomion 63–65 kohdassa ilmaistuihin tosiasioihin puolustaakseen
sellaista 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan säännösten tulkintaa, joka on ristiriidassa niiden selkeän ja yksiselitteisen
sanamuodon kanssa. Jos ei ole käytettävissä valmisteluasiakirjoja, joista ilmenee selvästi tietyn säännöksen laatijoiden tarkoitus,
tulkinta on nimittäin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustettava vain tekstiin sellaisenaan, ja sille on annettava merkitys,
joka seuraa sen sanamuodonmukaisesta ja loogisesta tulkinnasta (ks. vastaavasti asia 15/60, Simon v. yhteisöjen tuomioistuin,
tuomio 1.6.1961, Kok., s. 223, 224 ja asia F-10/06, André v. komissio, tuomio 14.12.2006, Kok. H., s. I-A-1-183 ja II-A-1-755,
44 kohta). Näin ollen tekstin sanamuotoon perustuvaa tulkintaa ei voida korvata tulkinnalla, joka perustuu tiettyyn erityistapaukseen
liittyviin tosiseikkoihin.
Kaikesta edellä olevasta seuraa, että kanneperuste, joka koskee 8.12.2006 tehdyn päätöksen 2 artiklan 4 kohdan virheellistä
soveltamista, on hyväksyttävä. Tästä seuraa, että 10.10.2007 tehty Europolin päätös on kumottava ilman, että olisi tarpeen
tutkia muita kantajan esittämiä kanneperusteita.

Oikeudenkäyntikulut
Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska Europol on hävinnyt asian ja kantaja on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, vastaaja on velvoitettava korvaamaan
kaikki oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Euroopan poliisiviraston (Europol) 10.10.2007 tekemä päätös, jolla Möllingiltä evättiin mahdollisuus osallistua huumausaineyksikön
vanhemman toimihenkilön (”first officer”) viran täyttämiseksi järjestettyyn valintamenettelyyn, kumotaan.
2)
Europol velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.
Van Raepenbusch
Boruta
Kanninen
Julistettiin Luxemburgissa 4 päivänä kesäkuuta 2009.
W. Hakenberg

H. Kanninen
kirjaaja

jaoston puheenjohtaja
Tämän päätöksen teksti ja siinä mainittujen yhteisöjen tuomioistuinten päätösten tekstit, joita ei vielä ole julkaistu oikeustapauskokoelmassa,
ovat saatavilla yhteisöjen tuomioistuimen seuraavalla internetsivulla: www.curia.europa.eu
*
Oikeudenkäyntikieli: hollanti.
?       Tässä ja jäljempänä tuomiossa esitetyt lainaukset päätöksestä on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EUVL:ssä ei
ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.