CELEX: 62004CJ0504
Veterinárny dozor
Prevencia, kontrola a eradikácia niektorých prenosných spongiformných encefalopatií
Zabitie kohorty
vybranej skupiny zvierat narodených v tom istom čase
Proporcionalita

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na veljavnost, glede načela sorazmernosti, obveznosti zakola kohorte, ki
ji pripada govedo, pri katerem je bil potrjen bovine spongiformni encefalitis (v nadaljevanju: BSE).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Agrarproduktion Staebelow GmbH (v nadaljevanju: Staebelow) in Landrat des
Landkreises Bad Doberan (v nadaljevanju: Landrat) glede zakola 52 živali, ki pripadajo staležu Staebelow.

Skupnostna ureditev
Uredba (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor
in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij (UL L 147, str. 1) je bila sprejeta na podlagi člena
152(4)(b) ES, ki določa postopek sprejetja, z odstopanjem od člena 37 ES, ukrepov na veterinarskih in fitosanitarnih področjih,
katerih neposredni cilj je varovanje javnega zdravja.
Ta uredba zbira v enem besedilu velik del ukrepov, ki jih je od leta 1990 sprejela Evropska skupnost na podlagi zaščitnih
določb, vsebovanih v direktivah o ukrepih za zdravstveno varstvo živali in za varovanje zdravja ljudi in živali pred tveganjem
BSE.
Četrta uvodna izjava navedene uredbe se glasi:
„Komisija je pridobila znanstvena mnenja, zlasti Znanstvenega vodstvenega odbora ter Znanstvenega odbora za veterinarske ukrepe
v zvezi z javnim zdravjem, o raznih vidikih različnih oblik transmisivnih spongiformnih encefalopatij (TSE). Ta mnenja zajemajo
nasvete o ukrepih za zmanjšanje mogočega tveganja za ljudi in živali zaradi izpostavljenosti okuženim živalskim proizvodom.“
Obveznost zakola kohorte, ki ji pripada okuženo govedo, izhaja iz člena 13(1)(c), prvi stavek, Uredbe št. 999/2001 v povezavi
s prilogo VII, točka 2(a) k tej uredbi. Kohorta je definirana v prilogi I(c) k isti uredbi.
Člen 13 Uredbe št. 999/2001 določa:
„1. Ko je uradno potrjena prisotnost TSE, je treba kar najhitreje uporabiti naslednje ukrepe:
a)     vsi deli trupa živali se popolnoma uničijo v skladu s prilogo V, razen snovi, ki se zadržijo za evidenco v skladu s poglavjem
B, III, 2 Priloge III;
b)     izvede se poizvedba za ugotavljanje vseh ogroženih živali v skladu s točko 1 Priloge VII;
c)     vse živali in proizvodi živalskega izvora iz točke 2 Priloge VII, ki so bili ugotovljeni kot ogroženi s poizvedbo iz b, se
pokončajo in popolnoma uničijo v skladu s točkama 3 in 4 Priloge V.
[...]
4.     Lastniki nemudoma prejmejo odškodnino za izgubo živali, ki so bile pokončane, ali proizvode živalskega izvora, ki so bili
uničeni v skladu s členom 12(2) ter odstavkom 1(a) in (c) tega člena.
[...]“
Priloga VII Uredbe št. 999/2001 je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1326/2001 z dne 29. junija 2001 o prehodnih
ukrepih za dovoljenje prehoda na Uredbo in spremembi Prilog VII in XI navedene uredbe (UL L 177, str. 60). Ta priloga določa:
„1.    Poizvedba iz člena 13(1)(b) mora opredeliti:
a)      v primeru goveda:
–        vse druge prežvekovalce na gospodarstvu živali, pri kateri je bila potrjena bolezen,
–        če je bila bolezen potrjena pri samici, vse njene zarodke, jajčeca in potomce, odvzete ali povržene v zadnjih dveh letih pred
začetkom klinične bolezni ali po njem,
–        vse živali kohorte živali, pri kateri je bila potrjena bolezen,
[…]
2. Ukrepi iz člena 13(1)(c) zajemajo vsaj:
a)      v primeru potrditve BSE pri govedu, pokončanje in popolno uničenje goveda ter uničenje zarodkov in jajčec, opredeljenih s
poizvedbo iz prve, druge in tretje alinee točke 1(a). Država članica se lahko odloči, da ne bo pokončala in uničila vsega
goveda na gospodarstvu živali, pri kateri je bila potrjena bolezen, kot je opredeljeno v prvi alinei točke 1(a), na podlagi
epidemiološke situacije in sledljivosti živali s tega gospodarstva;
[…]“
„Kohorta“ je določena v prilogi I(c) Uredbe št. 999/2001 kot skupina živali iz vrst goveda, ki so bile bodisi rojene v isti
čredi kakor prizadete živali iz vrst goveda in v 12 mesecih pred rojstvom ali po njem bodisi so se gojile skupaj s prizadeto
živaljo kadar koli v prvem letu svojega življenja in ki so se morda hranile z isto krmo za živali kakor prizadeta žival v
prvem letu svojega življenja.
Sedma uvodna izjava Uredbe št. 1326/2001 se glasi:
„Priloga VII Uredbe (ES) št. 999/2001 določa podrobna pravila za ukrepe, ki jih je treba izvajati po potrditvi prisotnosti
TSE. Ta pravila bi bilo treba posodabljati, da bi odražala podrobne tehnične določbe za izkoreninjenje, ki jih uporabljajo
države članice, ob upoštevanju mnenja Znanstvenega upravljalnega odbora (SSC) [ZUO] o izločitvi goveda zaradi BSE z dne 15.
septembra 2000. SSC [ZUO] je v tem mnenju sklenil, da ‚ima že izločitev (celotnih) čred določen učinek, tako glede odstranjevanja
primerov, ki kako drugače niso ugotovljeni, kot tudi glede preprečevanja pojava nadaljnjih primerov. Vendar pa (...) se lahko
enak učinek v veliki meri doseže z izločitvijo vseh živali, ki so rojene in/ali rejene v istih čredah kot potrjeni primer
v približno 12 mesecih pred in po datumu rojstva prvega registriranega primera (izločitev rojstne kohorte)‘. SSC [ZUO] je
priporočil, da se ob vsakem pojavu domačega primera BSE izloči najmanj rojstna kohorta ne glede na splošno epidemiološko situacijo.
Zato je primerno temu ustrezno spremeniti podrobne določbe za izkoreninjenje tako, da postane izločitev celotne črede neobvezna,
odvisno od prevladujoče lokalne situacije.“

Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Rezultat BSE preizkusa 29. januarja 2002 na zaklanem govedu, ki pripada staležu Staebelow, je bil pozitiven. Posledično so
odkrili dva neposredna potomca okuženega goveda in 50 živali, ki pripadajo njegovi kohorti.
Z odločbo z dne 5. februarja 2002 je Landrat odredil takojšen zakol 52 goved. Staebelow je vložila ugovor zoper ta sklep,
ki pa je bil razglašen za neutemeljenega z odločbo z dne 13. februarja 2002.
Staebelow je 13. marca 2002 zoper to odločbo vložila tožbo pri Verwaltungsgericht Schwerin.
Predlog za izdajo začasne odredbe, ki je bil vložen pred tem, je zavrnilo tako to sodišče kot tudi Oberverwaltungsgericht
Mecklenburg-Vorpommern v pritožbenem postopku. Posledično je bila odločba Landrata izvršena. Govedo je bilo zaklano 4. aprila
2002 in v celoti uničeno.
Staebelow je začela postopek v glavni stvari, da bi se ugotovila nezakonitost sklepa o zakolu. Boji se, da bi v podobnem položaju
Landrat znova odredil zakol goveda iz iste kohorte ter potomcev okuženega goveda. V tem smislu meni, da obstaja dovolj konkretna
nevarnost za ponovitev take odločbe, saj ima še naprej govedo in ga redi. Ta ugotovitev je zanjo pomembna tudi zaradi rehabilitacije.
Staebelow pred Verwaltungsgericht Schwerin navaja, da je skupnostna ureditev nezakonita, ker krši načelo sorazmernosti.
Najprej navaja, da odstranitev snovi s specifičnim tveganjem, kar pomeni delov živali, v katerih so skoncentrirani prioni,
prepreči, da bi prioni prišli v prehranjevalno verigo.
Med drugim se sklicuje na to, da naj bi številke, ki jih je predložilo Bundesverbraucherministerium (zvezno ministrstvo za
varstvo potrošnikov), pokazale, da naj bi, glede rezultatov preizkusov BSE leta 2001, 2002 in januarja 2003:
–       bil leta 2001 odstotek pozitivnih primerov BSE med zaklanimi zdravimi živalmi 0,0014 % (38 pozitivnih primerov od 2.593.260
preverjenih živali). Med zaklanimi živalmi v okviru odstranitve BSE pa naj bi bil odstotek 0,0446 % (4 pozitivni primeri od
8952 živali);
–       bil leta 2002 odstotek pozitivnih primerov BSE med zaklanimi zdravimi živalmi 0,0015 % (42 pozitivnih primerov od 2.759.984
preverjenih živali). Med zaklanimi živalmi v okviru odstranitve BSE pa bi naj bil odstotek 0,1185 % (3 pozitivni primeri od
2530 živali);
–       bilo v obdobju od januarja do oktobra 2003 ubitih 779 živali v okviru zakolov kohort. Med temi živalmi je bil odkrit še en
pozitiven primer.
Staebelow, ki se je opirala na mnenje profesorja Staufenbiela s strokovnega področja veterine iz Freie Universität Berlin,
je iz teh podatkov sklenila, da naj ne bi bilo bistvene razlike v rezultatih, tako da bi se lahko štelo, da zakol kohorte
ni ustrezen.
Končno Staebelow navaja, da se hitri presejalni preizkusi BSE štejejo za stoodstotno zanesljive tako, da bi bile bolne živali,
ki so del kohorte, v vsakem primeru odkrite med običajnim zakolom živali.
V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof Schwerin prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je člen 13(1), stavek 1, točka c, bran v povezavi s prilogo VII, točki 2(a) in 1(a), alinea 3, k Uredbi (ES) št. 999/2001
[…] v različici, skladni s členom 3, točka 1, in prilogo II k Uredbi (ES) št. 1326/2001, neveljaven, ker krši načelo sorazmernosti?“

Vprašanje za predhodno odločanje

Stališča, predložena Sodišču
Staebelow se sklicuje na različne znanstvene članike in navaja, da iz razlogov, povzetih v predložitveni določbi, obveznost
zakola kohorte, ki ji pripada prizadeta žival, krši načelo sorazmernosti, ko ta ukrep bistveno ne izboljša zaščite potrošnikov.
Čeprav rejci dobijo odškodnino, ta naj ne bi zadostno pokrila nepremoženjske škode. Zakonodajalec Skupnosti naj ne bi upošteval
razlik v strukturah gospodarstev v državah članicah. Prav tako bi bilo treba upoštevati prepoved ubiti žival, če ni nujno,
in zaščito živali, ki je zagotovljena z nemškim temeljnim zakonom.
Staebelow prav tako navaja, da ni dokazano, da obstaja povezava med BSE in tveganji za zdravje ljudi, ki so v vsakem primeru
majhni, kar naj bi dokazala pojasnila nekaterih znanstvenikov.
Staebelow še poudarja, da ima zakonodajalec Skupnosti nalogo, da neprestano preverja ukrepe, ki jih je predpisal, in da upošteva
razvoj znanstvenih ugotovitev.
Nasprotno grška in nizozemska vlada, Evropski parlament, Svet Evropske unije in Komisija Evropskih skupnosti navajajo, da
obveznost zakola kohorte, ki ji pripada okužena žival, ne krši načela sorazmernosti.
Uvodoma opozarjajo na široko diskrecijsko pravico normodajalca Skupnosti, visoko stopnjo varovanja zdravja ljudi, ki mora
biti zagotovljena v določitvi in izvedbi vseh politik ter ukrepov Skupnosti, pomembnost previdnostnega načela in dejstvo,
da se mora zakonitost ravnanja presojati ob upoštevanju položaja, ki je obstajal ob njegovem sprejetju. V tem pogledu razkrivajo,
da se podatki, na katere se je sklicevalo pred predložitvenim sodiščem, nanašajo na položaj po sprejetju Uredbe št. 999/2001.
Te vlade in te institucije Skupnosti sicer opozarjajo na razvoj skupnostne ureditve, katere cilj je boj proti BSE in TSE na
splošno. Na obravnavi so te institucije poudarile, da je v nasprotju s tem, kar navaja tožeča stranka v postopku v glavni
stvari, tak ukrep, kot je obveznost zakola kohorte in uničenje živali, utemeljen tako z zaščito potrošnika kot tudi s ciljem
izkoreninjenja BSE.
Navedene vlade in navedene institucije poudarjajo, da je bila Uredba št. 1326/2001 sprejeta ob upoštevanju mnenja znanstvenega
usmerjevalnega odbora z dne 15. septembra 2000 (v nadaljevanju: ZUO), kot to natančno določa sedma uvodna izjava te uredbe.
V tem pogledu opozarjajo, da je v izvirniku Uredba št. 999/2001 določala zakol celotne črede v gospodarstvu, ki ji je pripadala
žival, v organizmu katere je bil potrjen obstoj bolezni. Po mnenju ZUO in pred začetkom veljavnosti Uredbe št. 999/2001 je
bila priloga VII spremenjena tako, da se naloži le zakol kohorte.
Nujnost zakola kohorte so večkrat potrdili različni znanstveni odbori. V tem oziru navajajo zaključke in glavna priporočila
skupnega tehničnega svetovanja SZO/FAO/OIE o BSE:
Javno zdravje, zdravje živali in trgovina
(OIE, Paris, od 11. do 14. junija 2001), mnenje ZUO z dne 11. januarja 2002 o dodatni varnosti, ki jo ponujajo različni sistemi
zakola v trenutnih okoliščinah v Združenem kraljestvu in v Nemčiji (Opinion on the additional safeguard provided by different
culling schemes under the current conditions in the UK and DE) kot tudi mnenje znanstvene skupine o bioloških tveganjih, izdano
21. aprila 2004 na predlog Komisije o zakolu v okviru boja zoper BSE (Opinion of the Scientific Panel on Biological Hazards
on a request from the Commission on BSE-related Culling in Cattle (Question N° EFSA-Q-2003-098)).

Glede argumentov, predstavljenih pred predložitevnim sodiščem, navajajo, da je bila med sprejetjem Uredbe št. 999/2001 porazdelitev
okužbe v telesu in organih prizadete živali slabo znana. Vsekakor odstanitev snovi s specifičnim tveganjem ni zadosten zaščitni
ukrep, ker ne moremo izključiti, da v primeru nazadostne higiene okužena tkiva pridejo v prehranjevalno verigo.
Vlade in institucije Skupnosti v preostalem opozarjajo, da hitri presejalni preizkusi BSE ne dopuščajo odkritja bolezni med
inkubacijsko dobo, ampak le v njeni zelo razviti fazi.
Izpodbijajo zaključke iz statističnih podatkov Staebelow. Nasprotno, ti bi naj dokazali večjo verjetnost, da najdejo pozitivne
primere BSE med ubitimi zdravimi živalmi, ki pripadajo isti kohorti, iz katere izhaja prizadeta žival. Tako ob ponovitvi številk,
ki jih je predložilo predložitveno sodišče, je bilo leta 2001 31,85‑krat (0,0446 % deljeno z 0,0014 %) več pozitivnih primerov
v okviru zakola kohort kot v okviru teh preizkusov. Leta 2002 jih je bilo 79‑krat več (0,1185 % deljeno z 0,0015 %).
Ob upoštevanju teh različnih elementov navedene vlade in navedene institucije menijo, da je obveznost zakola zadevne kohorte
za varovanje zdravja živali in ljudi nujna in da drugi ukrepi ne omogočajo tega rezultata. Ob upoštevanju odškodnine za rejce,
ki jo določa člen 13(4) Uredbe št. 999/2001, ta ukrep ni nesorazmeren glede na zasledovani cilj.
Dodajajo še, da se skupnostna ureditev ustrezno prilagaja razvoju znanstvenih spoznanj. Tako je bila priloga VII k Uredbi
št. 999/2001 spremenjena v letih 2002, 2003 in 2004, da bi se, ravno glede zakola, omilili ukrepi.

Odgovor Sodišča
Načelo sorazmernosti, ki je eno izmed temeljnih načel prava Skupnosti, zahteva, da ravnanja institucij Skupnosti ne prestopijo
meje tistega, kar je primerno in potrebno za uresničitev legitimnih ciljev, ki jih zasleduje zadevna ureditev, pri tem pa
velja, da se je treba takrat, ko je mogoče izbrati med več ponujenimi primernimi ukrepi, zateči k tistemu, ki je najmanj omejujoč,
in da povzročene neprijetnosti ne smejo biti čezmerne glede na zastavljene cilje (sodbe z dne 13. novembra 1990 v zadevi Fedesa
in drugi, C-331/88, Recueil, str. I-4023, točka 13; z dne 5. oktobra 1994 v zadevi Crispoltoni in drugi, C-133/93, C-300/93
in C‑362/93, Recueil, str. I-4863, točka 41; z dne 5. maja 1998 v zadevi National Farmers’ Union in drugi, C-157/96, Recueil,
str. I-2211, točka 60, in z dne 12. julija 2001 v zadevi Jippes in drugi, C-189/01, Recueil, str. I-5689, točka 81).
Glede sodnega nadzora pogojev izvršitve takega načela ob upoštevanju široke diskrecijske pravice, ki jo ima zakonodajalec
Skupnosti na področju, kot je to v tem primeru, ki od njega zahteva politične, gospodarske in socialne odločitve in na katerem
mora izvrševati kompleksno presojo, lahko na zakonitost takega ukrepa vpliva samo dejstvo, da je ukrep, sprejet na tem področju,
očitno nesorazmeren glede na cilj, ki ga nameravajo pristojne institucije zasledovati (sodba z dne 6. decembra 2005 v zadevi
ABNA in drugi, C-453/03, C-11/04, C‑12/04 in C-194/04, ZOdl., str. II‑10423, točka 69).
V okviru preučitve omejitev, vezanih na različne možne ukrepe, je treba preveriti, da je poleg glavnega cilja varovanja javnega
zdravja zakonodajalec Skupnosti polno upošteval zadevne interese in zlasti lastninsko pravico ter zahteve po dobrem počutju
živali (sodba z dne 10. marca 2005 v zadevi Tempelman in van Schaijk, C-96/03 in C-97/03, ZOdl., str. I-1895, točka 48).
Med drugim je treba opozoriti, da veljavnost akta Skupnosti ni odvisna od retrospektivnih presojanj, zadevajoč njeno stopnjo
učinkovitosti. Kadar mora zakonodajalec Skupnosti presojati bodoče učinke ureditve, ki jo je treba sprejeti, medtem ko se
teh učinkov ne da natančno predvideti, se mu njegova presoja lahko očita le, če je očitno napačna glede na elemente, s katerimi
je razpolagal ob sprejetju zadevne ureditve (zgoraj navedena sodba Jippes in drugi, točka 84).
Tako je treba dopustiti, da lahko institucije, kadar se pojavijo negotovosti glede obstoja ali obsega tveganj za zdravje ljudi,
ob uporabi previdnostnega načela in preventivnega ukrepa sprejmejo zaščitne ukrepe, ne da bi morali čakati, da sta resničnost
in resnost teh nevarnosti v celoti dokazani (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo National Farmers’ Union in drugi, točka
63).
Nasprotno, kadar novi elementi spremenijo dojemanje tveganja ali pokažejo, da se ta nevarnost lahko omeji z manj zavezujočimi
ukrepi, kot so obstoječi, institucije in zlasti Komisija, ki ima predlagalno pravico, skrbijo za prilagoditev ureditve novim
ugotovitvam.
Predpisana pravila z Uredbo št. 999/2001 so bila sestavljena ob upoštevanju hipoteze, da obstaja povezava med BSE in novo
obliko Creutzfeldt-Jakobove bolezni. Iz njene prve uvodne izjave dejansko izhaja, da je „vedno več dokazov o podobnosti med
povzročiteljem BSE in povzročiteljem nove različice Creutzfeldt-Jakobove bolezni“. V tem oziru, čeprav tožeča stranka v postopku
v glavni stvari opozarja, da vzročna zveza med tem povzročiteljem in to boleznijo ni dokazana, pa ne oporeka, da obstaja geografska
in časovna odvisnost med nastankom BSE in različico navedene bolezni, ki pomeni indic za tako povezavo.
Kot izhaja iz četrte uvodne izjave te uredbe, pravila, ki jih določa, temeljijo na različnih znanstvenih mnenjih, ki priporočajo,
da se prepreči izpostavljenost ljudi in živali proizvodom iz okuženih živali. Raven znanstvenih ugotovitev v tem pogledu ob
sprejetju iste uredbe izhaja zlasti iz zgoraj omenjenega skupnega tehničnega svetovanja SZO/FAO/OIE o BSE iz leta 2001, v
katerem je ugotovljeno, da „obstaja znanstveni dogovor o dejstvu, da prehrana pomeni glavni vir izpostavljenosti“ BSE (glej
str. 4 navedenega svetovanja).
Ob upoštevanju teh elementov se morata ukrepa, ki ju je sprejel zakonodajalec Skupnosti, ki imata za učinek zmanjšanje izpostavljenosti
živali in človeka povzročitelju BSE, kot sta zakol in uničenje kohorte, ki ji pripada okužena žival, šteti za primerna za
dosego cilja varovanja javnega zdravja.
Ko je bilo pravilo zakola kohorte določeno, tak ukrep ni bil odvečen ob upoštevanju drugih obstoječih zaščitnih ukrepov. V
tem smislu je treba opozoriti, da popolna prepoved uporabe živalske moke v krmi živali na podlagi člena 3 Odločbe Komisije
2001/25/ES z dne 27. decembra 2000 o prepovedi uporabe določenih živalskih podproizvodov v živalski krmi (UL 2001 L 6, str.
16) velja od 1. marca 2001.
Sicer pa, kot izhaja iz mnenja ZUO z dne 15. septembra 2000 iz sedme uvodne izjave Uredbe št. 1326/2001, preizkusi, izvedeni
na govedu, ne omogočajo odkritja bolezni v začetku inkubacijske dobe.
Glede sorazmernosti spornega ukrepa v času dejstev v glavni stvari zadostuje ugotovitev, da čeprav sta člena 23 in 24 Uredbe
št. 999/2001 v bistvu dopuščala morebitno prilagoditev navedenega ukrepa, je zgoraj omenjeno mnenje z dne 11. januarja 2002,
ki ga je med tem sprejel ZUO, ponovilo zgoraj navedeno ugotovitev v mnenju z dne 15. septembra 2000. V tem novem mnenju je
ZUO poudaril med drugim, da taki ukrepi, kot sta prepoved živalske moke v krmi živali in odstranitev posebnih ostankov, zmanjšujejo
tveganje za zdravje ljudi le, če so izvedeni učinkovito, in da tudi minimalne opustitve lahko občutno znižajo stopnjo varnosti.
Tako je ZUO na vprašanje, ali je koristno ohraniti obveznost zakola kohorte kjub obstoju drugih ukrepov v navedenem mnenju
z dne 11. janurja 2002 pritrdil, da zakol živali, ki pomenijo tveganje, zniža le-to za ljudi pod stopnjo, doseženo z uporabo
hitrih presejalnih preizkusov BSE in odstranitvijo posebnih ostankov (glej str. 4 tega mnenja).
Glede statistik, ki jih je glede tega tožeča stranka v postopku v glavni stvari predložila pri predložitvenem sodišču, zadostuje
ugotovitev, kot so to naredile vlade in institucije Skupnosti, ki so predložile stališča, da kažejo večjo prevlado okuženih
posameznikov med rojstnimi kohortami okuženega goveda kot med običajno populacijo goveda. Statistike, ki jih je preučil Scientific
Panel on Biological Hazards v zgoraj omenjenem poročilu z dne 21. aprila 2004, potrjujejo ta zaključek (glej str. 1 tega poročila).
Sicer pa se ne zdi, da je bila razlika v strukturah gospodarstev v državah članicah upoštevni dejavnik, ki bi ga zakonodajalec
Skupnosti moral upoštevati ob sprejetju izpodbijanega ukrepa. Dejansko, ko je bila ugotovljena nujnost zakola kohorte, ki
je temeljila na domnevi, da so bile živali v njej hranjene z isto krmo kot okužena žival, ni bilo razlikovanja glede na to,
ali kohorta vsebuje le 20 ali več kot 500 živali.
Dodatno je treba ugotoviti, da člen 13(4) Uredbe št. 999/2001 določa takojšnjo odškodnino lastnikom uničenih živali v skladu
z odstavkom 1(c) istega člena.
Končno je treba poudariti, kot izhaja iz sedme uvodne izjave Uredbe št. 999/2001, da je bil prvotno predvideni ukrep z Uredbo
št. 999/2001 o uničenju celotne črede, ki ji pripada okuženo govedo, omiljen, da bi se upoštevalo mnenje ZUO z dne 15. septembra
2000 o zakolu v okviru boja zoper BSE, ki je zaključilo, da je mogoče dobiti skoraj enak rezultat z zakolom le rojstne kohorte
okužene živali prej kot pa celotne črede.
Iz teh preudarkov izhaja, da pravilo, ki nalaga zakol in uničenje kohorte, ki ji pripada okuženo govedo, kot izhaja iz Uredbe
št. 999/2001, spremenjene z Uredbo št. 1326/2001, ne krši načela sorazmernosti, ker ne presega tega, kar je primerno in nujno
za varovanje zdravja živali in ljudi.
Zato je treba na zastavljeno vprašanje odgovoriti, da preučitev tega ni razkrila nobenega takega dejavnika, ki bi ogrozil,
glede načela sorazmernosti, veljavnost člena 13(1)(c), prvi stavek, Uredbe št. 999/2001, kot je bila spremenjena z Uredbo
Komisije št. 1326/2001, v zvezi s prilogo VII, točki 2(a) in 1(a), tretja alinea, k isti uredbi.

Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
Preučitev zastavljenega vprašanja ni razkrila nobenega takega dejavnika, ki bi ogrozil, glede načela sorazmernosti, veljavnost
člena 13(1)(c), prvi stavek, Uredbe (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov
za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij, kot je bila spremenjena z
Uredbo Komisije (ES) št. 1326/2001 z dne 29. junija 2001 o prehodnih ukrepih za dovoljenje prehoda na Uredbo št. 999/2001
in spreminjajoč prilogi VII in XI k navedeni uredbi, v zvezi s prilogo VII, točki 2(a) in 1(a), tretja alinea, k isti uredbi.
Podpisi
*
Jezik postopka: nemščina.