CELEX: 61999CJ0507
Jordbruk
Bekämpning av bovin spongiform encefalopati
Medlemsstaternas behörighet
Beslut om slakt och avgörande av tidpunkten för slakt av brittiska kalvar under krisen med bovin spongiform encefalopati i mars 1996

Domskäl
1 College van Beroep voor het bedrijfsleven har, genom beslut av den 19 oktober 1999 som inkom till domstolen den 23 december samma år, i enlighet med artikel 234 EG ställt tre frågor angående medlemsstaternas behörighet att besluta om slakt av brittiska kalvar och att avgöra tidpunkten för slakten under krisen med bovin spongiform encefalopati (nedan kallad BSE) i mars 1996 och angående tolkningen av artikel 8 i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden (EGT L 224, s. 29), i dess lydelse enligt rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter, som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga A. I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i direktiv 90/425, samt för import till gemenskapen av sådana produkter (EGT L 62, 1993, s. 49, svensk specialutgåva, område 3, volym 48, s. 194, nedan kallat direktiv 90/425).
2 Dessa frågor har uppkommit vid en tvist mellan å ena sidan Denkavit Nederland BV (nedan kallat Denkavit) och å andra sidan Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (den nederländska ministern för jordbruk, naturvård och fiske, nedan kallad ministern) och Voedselvoorzieningsin- en verkoopbureau angående Denkavits begäran om tillstånd att slutföra uppfödningen av brittiska kalvar som skulle slaktas och i andra hand angående ersättning för den skada som sökanden påstod sig lida på grund av att det inte var möjligt att slutföra uppfödningen.
Tillämpliga bestämmelser
Gemenskapsrättsliga bestämmelser
3 I rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (EGT L 148, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 2, s. 63), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 2417/95 av den 13 oktober 1995 (EGT L 248, s. 39, nedan kallad förordning nr 805/68), föreskrivs följande i artikel 23, i artikelns lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1261/71 av den 15 juni 1971 om extraordinära åtgärder för olika jordbrukssektorer med anledning av hälsoskyddsproblem (EGT L 132, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 3, s. 207):
"För att hänsyn skall tas till sådana begränsningar av den fria rörligheten som kan bli följden av att åtgärder vidtas för att förhindra smittspridning av djursjukdomar, får extraordinära åtgärder vidtas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 27 för att stödja den marknad som påverkas av sådana begränsningar. Dessa åtgärder får endast vidtas i den utsträckning och under den tid som är absolut nödvändigt för att stödja den marknaden."
4 I artikel 1 i rådets direktiv 82/894/EEG av den 21 december 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen (EGT L 378, s. 58; svensk specialutgåva, område 3, volym 15, s. 215), i dess lydelse enligt kommissionens beslut 90/134/EEG av den 6 mars 1990 (EGT L 76, s. 23, nedan kallat direktiv 82/894), föreskrivs att direktivet avser anmälan av utbrott av någon av de sjukdomar som förtecknats i bilaga 1 till direktivet. I bilagan nämns bland annat BSE.
5 I artikel 8.1 a i direktiv 90/425 föreskrivs följande:
"Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat vid en kontroll av en sändning under transport eller på mottagarorten konstaterar
a)  att det finns bärare av någon sjukdom av det slag som avses i direktiv 82/894/EEG ..., senast ändrat genom kommissionens beslut 90/134/EEG ..., av zoonos eller någon sjukdom eller annan orsak som kan utgöra en allvarlig risk för djur eller människor eller att varorna kommer från en region som är smittad med en epizootisk sjukdom skall de beordra att djuret eller djursändningen sätts i karantän på närmaste karantänstation eller slaktas eller avlivas.
...
Skyddsåtgärderna enligt artikel 10 får vidtas."
6 I artikel 10.1 och 10.4 i direktiv 90/425 anges följande:
"1. Utöver utbrott av de sjukdomar som avses i direktiv 82/894/EEG skall varje medlemsstat omedelbart underrätta de övriga medlemsstaterna och kommissionen om varje utbrott inom dess territorium av zoonoser, sjukdomar eller andra orsaker som sannolikt kan utgöra en allvarlig risk för djur eller för människors hälsa.
Den medlemsstat som sändningen kommer ifrån skall omedelbart vidta de kontroll- eller försiktighetsåtgärder som anges i gemenskapens bestämmelser, särskilt bestämningen av de buffertzoner som anges i dessa bestämmelser, eller vidta andra åtgärder som medlemsstaten anser lämpliga.
Den medlemsstat som är mottagar- eller transitland och som vid den kontroll som avses i artikel 5 har fastställt att en av de sjukdomar eller orsaker föreligger som avses i första stycket får, om så är nödvändigt, vidta de försiktighetsåtgärder som föreskrivs i gemenskapens bestämmelser och även sätta djuren i karantän.
Vid allvarliga hälsorisker för människor och djur får den mottagande medlemsstaten i väntan på att åtgärderna i punkt 4 skall vidtas besluta om provisoriska skyddsåtgärder med hänsyn till berörda anläggningar, centraler eller organisationer eller, vid en epizootisk sjukdom, med hänsyn till den buffertzon som föreskrivs i gemenskapens bestämmelser.
De åtgärder som vidtas av medlemsstaterna skall delges kommissionen och de övriga medlemsstaterna utan dröjsmål.
...
4. Kommissionen skall i samtliga fall ompröva läget i Ständiga veterinärkommittén så snart som möjligt. Den skall vidta de åtgärder som behövs för de djur och varor som avses i artikel 1 och, om läget så kräver, för de varor som kommer från dessa djur, enligt förfarandet i artikel 17. Kommissionen skall bevaka läget och med hänsyn till hur läget utvecklas enligt samma förfarande ändra eller återkalla de fattade besluten."
7 Efter att ha antagit kommissionens beslut 96/239/EG av den 27 mars 1996 om vissa nödåtgärder vad beträffar skydd mot bovin spongiform encefalopati (EGT L 78, s. 47), antog kommissionen förordning (EG) nr 717/96 av den 19 april 1996 om undantagsåtgärder till stöd för marknaden för nötkött i Belgien, Frankrike och Nederländerna (EGT L 99, s. 16).
8 I förordningen anges att den är grundad på förordning nr 805/68, särskilt artikel 23 i denna.
9 I artikel 1.1 i förordning nr 717/96 i dess ursprungliga lydelse angavs följande:
"De behöriga myndigheterna i Belgien, Frankrike och Nederländerna skall tillåtas att köpa upp alla levande nötkreatur som den 20 mars 1996 var sex månader eller yngre och befann sig på en anläggning på Belgiens, Frankrikes respektive Nederländernas territorium, och vilka erbjuds dem av en producent som kan bevisa att de har fötts i Förenade kungariket."
10 Genom kommissionens förordning (EG) nr 841/96 av den 7 maj 1996 om ändring av förordning nr 717/96 (EGT L 114, s. 18) ersattes nämnda bestämmelse med verkan från och med den dag då förordning nr 717/96 blev tillämplig. I artikel 1.1 i förordning nr 717/96 i dess lydelse enligt förordning nr 841/96 (nedan kallad förordning nr 717/96) anges följande:
"De behöriga myndigheterna i Belgien, Frankrike och Nederländerna skall tillåtas att köpa upp alla nötkreatur som är födda den 1 september 1995 eller senare och som den 20 mars 1996 befann sig på en anläggning i Belgien, Frankrike eller Nederländerna och vilka erbjuds dem av en producent som kan bevisa att de föddes i Förenade kungariket."
11 I artikel 1.5 i förordning nr 717/96 anges följande:
"Om antalet djur som bjuds ut till försäljning och därpå följande destruktion överskrider det antal som det finns kapacitet att destruera i den berörda medlemsstaten kan den behöriga myndigheten besluta om begränsat tillträde till denna plan."
12 Enligt artikel 2.1 i förordning nr 717/96 skall det pris den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten skall betala för djuren enligt artikel 1 i förordningen vara 2,8 ecu per kilo levande vikt. I artikel 2.2. i förordningen föreskrivs att gemenskapen skall medfinansiera det inköpspris som betalas av den berörda medlemsstaten per inköpt djur som har destruerats i enlighet med artikel 1 i förordningen med 70 procent.
Nationella bestämmelser
13 Till följd av uppgifter om ett eventuellt samband mellan BSE och Creutzfeldt-Jacobs sjukdom hos människor och om BSE-krisen i Förenade kungariket vidtog Konungariket Nederländerna den 23 mars 1996 strängare åtgärder mot nötkreatur, nötkött och andra bearbetade produkter från nötkreatur med ursprung i Förenade kungariket. Bland annat beslutades att nämnda nötkreatur skulle isoleras.
14 Till följd av en ändring genom ett beslut av den 3 april 1996 fattat av ministern i samråd med statssekreteraren för hälsovård, välfärd och idrott föreskrivs i artikel 3.10 i Regeling handel levende dieren en levende produkten (beslut om levande djur och produkter) följande:
"1. Det är förbjudet att till en annan plats transportera sådana djur som avses i artikel 3.8 första och andra stycket från mottagarens anläggning som avses i artikel 3.8 första stycket eller från kalvuppfödningen som avses i artikel 3.8 andra stycket.
2. Med undantag från bestämmelsen i första stycket skall de djur som avses i artikel 3.8 andra stycket slaktas på en plats angiven av distriktsdirektören, under överinseende av tjänstemän från centralmyndigheten och i enlighet med de instruktioner som lämnas av direktören för det distrikt i vilket uppfödningen är belägen, inom en av denne fastlagd frist.
3. Uppfödaren av sådana djur som avses i första stycket är skyldig att vara tillsynsmyndighetens tjänstemän behjälplig."
15 Den 26 april 1996 ändrade ministern Regeling tegemoetkoming schade kalvereigenaren BSE 1996 (1996 års beslut om ersättning för BSE-smittade kalvars ägares förluster) med retroaktiv verkan från den dag då förordning nr 717/96 blev tillämplig, det vill säga den 11 april 1996. I dess sålunda ändrade lydelse föreskrivs i artikel 4 i beslutet - vars titel ändrats till Regeling vergoeding kalvereigenaren BSE 1996 (1996 års beslut om ersättning till BSE-smittade kalvars ägare) - följande:
"Ersättningen uppgår till 2,8 ecu per kilo levande vikt och beräknas enligt artikel 2.1 i Europeiska gemenskapernas kommissions förordning (EG) nr 717/96 om undantagsåtgärder till stöd för marknaden för nötkött i Belgien, Frankrike och Nederländerna (EGT L 99)."
Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
16 I enlighet med de nationella bestämmelser som har återgivits i punkterna 14 och 15 i förevarande dom begärde de nederländska myndigheterna att Denkavit skulle lämna ifrån sig de brittiska kalvar som företaget ägde för slakt. Denkavit begärde tillstånd att slutföra uppfödningen av nämnda kalvar innan det överlämnade dem till slakt. I andra hand begärde företaget ersättning för den skada det skulle åsamkas genom att det inte var möjligt att slutföra uppfödningen. Företaget väckte talan vid College van Beroep voor het bedrijfsleven om ogiltigförklaring av de nederländska myndigheternas beslut om avslag på företagets framställningar.
17 Frågan om vilken myndighet som var behörig att besluta om slakt av kalvarna i fråga och fastställa tidpunkten för slakten uppkom i målet vid den nationella domstolen.
18 College van Beroep voor het bedrijfsleven vilandeförklarade därför målet och begärde att domstolen skulle meddela ett förhandsavgörande avseende följande frågor:
"1) Innebär den omständigheten att de berörda kalvarna omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött, att de nederländska myndigheternas (påstådda) befogenhet att avgöra vid vilken tidpunkt de brittiska kalvarna skall slaktas skall grundas på gemenskapsbestämmelserna på området, och att de nationella myndigheterna inte har en sådan befogenhet om så inte är fallet?
2) Om den första frågan besvaras jakande, utgör artikel 8 i direktiv 90/425/EEG tillräcklig grund för ovannämnda befogenhet?
3) Om svaret på den andra frågan är nekande, utgör gemenskapens rättsordning på ett annat sätt grund för ovannämnda befogenhet?"
Tolkningsfrågorna
19 Genom dessa frågor, som skall avgöras tillsammans, vill College van Beroep voor het bedrijfsleven få klarhet i huruvida de gemenskapsrättsliga bestämmelserna som är tillämpliga på den gemensamma jordbrukspolitiken inom nötköttssektorn skall tolkas så att en medlemsstat, till följd av uppgifter om ett eventuellt samband mellan BSE och Creutzfeldt-Jacobs sjukdom hos människor och om BSE-krisen i Förenade kungariket, enligt artikel 8.1 a i direktiv 90/425 eller någon annan gemenskapsrättslig bestämmelse, hade rätt att beordra slakt av unga nötkreatur från Förenade kungariket som befann sig på statens territorium samt att fastställa tidpunkten för slakten.
Yttranden som inkommit till domstolen
20 Denkavit har hävdat att kalvarna i fråga omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött och att medlemsstaterna enligt fast rättspraxis är skyldiga att avhålla sig från alla åtgärder som skulle kunna avvika från eller äventyra de gemenskapsrättsliga bestämmelserna på detta område. Det fall som är i fråga i målet vid den nationella domstolen regleras helt i direktiv 90/425 och förordning nr 717/96. De nederländska myndigheterna saknade därför rättslig grund för att ingripa.
21 Denkavit anser att villkoren i artikel 8.1 a i direktiv 90/425 inte var uppfyllda, eftersom ingen sjukdom eller bärare av någon sjukdom hade påträffats hos kalvarna själva. Den omständigheten att kalvarna kom från en region som var smittad med en epizootisk sjukdom saknar relevans, eftersom detta villkor endast avser varor.
22 Denkavit har för övrigt gjort gällande att de nationella myndigheterna med stöd av artikel 10.1 i direktiv 90/425 endast kan vidta provisoriska skyddsåtgärder. Häri ingår inte ett beslut om avlivning av djur, eftersom detta utgör en slutgiltig åtgärd.
23 Genom förordning nr 717/96 ges de nationella myndigheterna inte rätt att fastställa tidpunkten för slakten. Artikel 1.1 i förordningen, som avser "alla ... nötkreatur som ... erbjuds ... av en producent", eller i den nederländska språkversionen "runderen ... die door een producent voor verkoop worden aangeboden", skall nämligen tolkas på så sätt att producenten avgör denna tidpunkt. Denne har således rätt att slutföra uppfödningen av sina kalvar innan han överlämnar dem till de nationella myndigheterna för destruktion enligt förordningen.
24 Denkavit har vidare hävdat att företagets bokstavliga tolkning av artikel 1.1 i förordning nr 717/96 stöds av förordningens allmänna systematik. Enligt tredje skälet i förordning nr 717/96 motsvarar nämligen det fasta pris som anges i artikel 2.1 i förordningen "det senaste noterade priset på slaktkroppar av kalvar", vilket per definition avser färdiguppfödda kalvar. Dessutom skulle artikel 1.5 i förordningen, som gäller de situationer där antalet djur som bjuds ut till försäljning överskrider destruktionskapaciteten, vara onödig om myndigheterna själva fick fastställa när djuren skulle slaktas.
25 Syftet med förordning nr 717/96 var enligt Denkavit att stödja jordbrukarnas inkomster och inte att skydda folkhälsan, vilket motiverar att uppfödaren hade rätt att slutföra uppfödningen av kalvarna. Denna tolkning av förordning nr 717/96 stöds av den omständigheten att det i de bestämmelser genom vilka förordningen genomfördes i Frankrike föreskrevs att producenten skulle fastställa vid vilken tidpunkt de skulle lämna ifrån sig kalvarna i fråga för destruktion.
26 Denkavit har anfört att självkostnadspriset per kilo kalv sjunker i takt med att djuren åldras. Att tolka förordning nr 717/96 på så sätt att de nationella myndigheterna kan tvinga producenten att lämna ifrån sig djur som inte är färdiguppfödda skulle därför leda till oberättigad ekonomisk diskriminering mellan ägare av gamla djur och ägare av unga djur, vilket skulle strida mot förbudet mot varje form av diskriminering mellan producenter inom gemenskapen i artikel 40.3 i EG-fördraget (nu artikel 34.2 EG i ändrad lydelse).
27 Den nederländska regeringen och kommissionen har däremot hävdat att villkoren i artikel 8.1 a i direktiv 90/425 var uppfyllda i det fall som är i fråga i målet vid den nationella domstolen. Kommissionen har angivit att bestämmelsen avser de fall som var kända vid den tidpunkt då direktivet antogs, men att det skulle strida mot textens andemening att tolka den på så sätt att direktivet inte omfattar djur som kommer från en region som är smittad med en epizootisk sjukdom. Kommissionen har gjort gällande att det efter det att beslut 96/239 hade antagits bekräftades att BSE var en epizootisk sjukdom som fanns i hela Förenade kungariket.
28 Enligt den nederländska regeringen och kommissionen ges de nederländska myndigheterna genom artiklarna 8 och 10 i direktiv 90/425 erforderlig behörighet att besluta om slakt av de brittiska kalvarna och således även att fastställa tidpunkten för slakten. Artikel 8.1 a i direktivet avser uttryckligen avlivning av djur. Kommissionen har även gjort gällande att slakt av kalvar hade kunnat göras såsom "provisoriska skyddsåtgärder" enligt artikel 10.1 fjärde stycket i direktivet.
29 Denna tolkning motsägs inte av förordning nr 717/96. Den nederländska regeringen har uppgivit att det rör sig om en förordning med begränsad räckvidd vars syfte endast är att ange kommissionens ekonomiska bidrag till bekämpningen av risken för BSE-smitta. Denna begränsade räckvidd framgår även av förordningens rättsliga grund, det vill säga förordning nr 805/68.
30 Kommissionen har bestridit Denkavits bokstavliga tolkning av artikel 1.1 i förordning nr 717/96 och anfört att den motsägs av artikel 1.5. Om producenterna kunde välja tidpunkt för slakten, skulle de nämligen vänta tills kalvarna var färdiguppfödda. Detta skulle medföra att kalvarna lämnades till destruktion med långa mellanrum i tiden, varför det skulle finnas en relativt liten risk för problem med destruktionskapaciteten.
31 Den nederländska regeringen och kommissionen anser att det skulle vara meningslöst samt utgöra en orimlig jordbrukspolitik att tillåta att uppfödning av kalvar slutförs om det på förhand står klart att kalvarna kommer att slaktas. Den nederländska regeringen har även framhållit att detta skulle strida mot gemenskapens ekonomiska intressen. Kommissionen har tillagt att detta skulle strida mot syftet att skydda folkhälsan, vilket tvärtom kräver snabbast möjliga undanröjande av upphovet till faran.
Domstolens bedömning
32 Domstolen påpekar inledningsvis att när det finns en förordning om gemensam organisation av marknaden inom ett visst område är medlemsstaterna skyldiga att avhålla sig från alla åtgärder som skulle kunna avvika från förordningen eller äventyra den. Även regleringar som hindrar att den gemensamma organisationen av marknaden fungerar på ett tillfredsställande sätt är oförenliga med en sådan organisation, även om området i fråga inte regleras uttömmande av den gemensamma organisationen av marknaden (dom av den 19 mars 1998 i mål C-1/96, Compassion in World Farming, C-1/96, REG 1998, s. I-1251, punkt 41).
33 Kalvar tillhör nötköttsområdet, där den gemensamma organisationen av marknaden regleras i förordning nr 805/68. Enligt artikel 1 och bilaga A i direktiv 90/425 omfattas de av direktivet.
34 Enligt artikel 8.1 a i nämnda direktiv får de behöriga myndigheterna i en medlemsstat som är destination för en sändning levande djur beordra bland annat att ett djur slaktas om de konstaterar att det finns bärare av någon sjukdom som skall anmälas enligt direktiv 82/894, av zoonos eller någon sjukdom eller annan orsak som kan utgöra en allvarlig risk för djur eller människor.
35 Denna bestämmelse skall tolkas med beaktande av dess syfte, som är att säkerställa skydd för djurs och människors hälsa, samt vetenskapens utveckling.
36 I detta hänseende erinrar domstolen om att den i beslut av den 12 juli 1996 i mål C-180/96 R, Förenade kungariket mot kommissionen (REG 1996, s. I-3903) godkände förbudet i mars 1996 mot export av nötkreatur från Förenade kungariket såsom en skyddsåtgärd enligt artikel 10 i direktiv 90/425. Domstolen beaktade, i punkterna 8 och 67-72 i beslutet, antalet BSE-fall i Förenade kungariket, den inkubationstid på flera år under vilken BSE inte kan upptäckas, den vetenskapliga osäkerhet som rådde beträffande sjukdomens smittovägar samt att det var omöjligt att spåra djuren i Förenade kungariket.
37 Samma omständigheter medför att medlemsstaterna vid denna tidpunkt enligt artikel 8.1 a i direktiv 90/425 hade rätt att besluta om slakt av kalvar från Förenade kungariket som befann sig på staternas territorium.
38 Rätten att besluta om slakt av djur måste förutsätta rätten att organisera slakten så att den kan genomföras på ett tillfredsställande sätt, i synnerhet rätten att ålägga innehavarna av djuren att låta slakta dem vid en viss tidpunkt.
39 Denna tolkning motsägs inte av lydelsen i förordning nr 717/96. Domstolen påpekar att denna förordning, som har antagits med stöd av artikel 23 i förordning nr 805/68, endast har till syfte att fastställa gemenskapens bidrag till finansieringen av destruktionen av kalvar från Förenade kungariket som har köpts och förstörts under vissa omständigheter. Förordningen ersätter inte nationella regler om djurslakt som har antagits enligt artikel 8.1 a i direktiv 90/425.
40 Uttrycket "die door een producent voor verkoop worden aangeboden" i artikel 1.1 i den nederländska språkversionen av förordning nr 717/96, som bokstavligen betyder "som en producent erbjuder dem att köpa", behöver inte betyda att det är producenten som har rätt att fastställa tidpunkten för slakt av kalvarna. Uttrycket kan på sin höjd förstås så att producenten kan välja att antingen sälja sina djur med beaktande av villkoren i förordningen eller låta slakta dem utan att få ersättning.
41 Denna tolkning av artikel 1.1 i förordning nr 717/96 stöds av lydelsen i artikel 1.5. Eftersom de nationella myndigheterna kunde begränsa tillgången till förordningens slaktprogram, var det än mer givet att de kunde organisera detta så att det kunde genomföras på ett tillfredsställande sätt, bland annat fastställa tidpunkten för slakten.
42 I motsats till vad Denkavit har hävdat, är förordning nr 717/96 inte en åtgärd till stöd för producenterna, utan - såsom antyds genom den rättsliga grunden för förordningen och såsom anges i dess första skäl - en åtgärd till stöd för nötköttsmarknaderna. Åtgärden medförde inte som sådan att medlemsstaterna tvingades att endast beakta uppfödarnas intresse. Den kunde tvärtom motivera dem att göra ansträngningar för att hålla nere tillgången på marknaden genom att skaffa undan djuren så snart som möjligt, bland annat i syfte att begränsa kostnaden för slaktprogrammet.
43 Den omständigheten att förordning nr 717/96 är en åtgärd till stöd för nötköttsmarknaderna kan för övrigt inte tolkas på så sätt att medlemsstaterna inte längre kan fastställa tidpunkten för slakten av kalvarna med åberopande av folkhälsan. Syftet att stödja marknaderna är nämligen inte oförenligt med syftet att skydda folkhälsan, vilket tvärtom skall beaktas, såsom föreskrivs i artikel 129 i EG-fördraget (nu artikel 152 EG i ändrad lydelse). Såsom har angivits ovan i punkt 39 i förevarande dom, ersätter förordning nr 717/96 dessutom inte nationella regler om djurslakt som har antagits enligt artikel 8.1 a i direktiv 90/425.
44 Beträffande argumentet avseende diskriminering mellan producenter i strid med artikel 40.3 i fördraget, erinrar domstolen om att det följer av fast rättspraxis att likabehandlingsprincipen, som utgör en av gemenskapsrättens grundläggande principer, innebär att lika situationer inte får behandlas olika, såvida det inte finns sakliga skäl för en sådan särbehandling (se särskilt dom av den 12 juli 2001 i mål C-189/01, Jippes m.fl., REG 2001, s. I-0000, punkt 129).
45 I detta hänseende konstaterar domstolen endast att hänsynen till folkhälsan utgjorde ett sakligt skäl för åtgärden att omedelbart slakta brittiska kalvar, utan hänsyn till deras ålder och vikt och, därmed även, till vilken vinst uppfödaren skulle göra vid försäljningen.
46 Eftersom medlemsstaternas behörighet att besluta om slakt av djur och att fastställa tidpunkten för slakten följer av artikel 8.1 a i direktiv 90/425, saknas det skäl för domstolen att dessutom uttala sig om tolkningen av artikel 10.1 i direktivet.
47 Med hänsyn till det anförda skall de hänskjutna frågorna besvaras så att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna som är tillämpliga på den gemensamma jordbrukspolitiken inom nötköttssektorn skall tolkas så att medlemsstaterna, till följd av uppgifter om ett eventuellt samband mellan BSE och Creutzfeldt-Jacobs sjukdom hos människor och om BSE-krisen i Förenade kungariket, enligt artikel 8.1 a i direktiv 90/425, hade rätt
- att beordra slakt av unga nötkreatur från Förenade kungariket som befann sig på deras territorium, samt
- följaktligen, att fastställa tidpunkten för slakten.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
48 De kostnader som har förorsakats den nederländska regeringen och kommissionen, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(femte avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 19 oktober 1999 har ställts av College van Beroep voor het Bedrijfsleven - följande dom:
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna som är tillämpliga på den gemensamma jordbrukspolitiken inom nötköttssektorn skall tolkas så att medlemsstaterna, till följd av uppgifter om ett eventuellt samband mellan bovin spongiform encefalopati och Creutzfeldt-Jacobs sjukdom hos människor och om krisen med bovin spongiform encefalopati i Förenade kungariket, enligt artikel 8.1 a i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden, i dess lydelse enligt rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter, som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga A. I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i direktiv 90/425/EEG, samt för import till gemenskapen av sådana produkter, hade rätt
- att beordra slakt av unga nötkreatur från Förenade kungariket som befann sig på deras territorium, samt
- följaktligen, att fastställa tidpunkten för slakten.