CELEX: 62004CJ0517
Avgift på transport av räkor med fiskefartyg som är registrerade i en medlemsstat där denna avgift avsätts för att finansiera installationer av räksiktar och räkskalare i samma medlemsstat
Artikel 25 EG
Avgift med motsvarande verkan som en tull
Artikel 90 EG
Intern skatt eller avgift

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 25 EG och 90 EG.
2       Begäran har framställts i ett mål mellan företaget Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. vof (nedan kallat Koornstra) och Productschap
Vis avseende den avgift som den senare har ålagt Koornstra för transport av räkor till Danmark under år 2000.

Tillämpliga bestämmelser
3       Productschap Vis är en nederländsk offentligrättslig branschorganisation som har upprättats för de företag som bedriver fiske
och som behandlar fisk för att erhålla produkter som, i vissa fall efter vidare bearbetning eller förädling av fisken, kan
tjäna som föda för människor eller djur, och för de företag som saluför fisk eller fiskeriprodukter som, oavsett vidare bearbetning
eller förädling, kan tjäna som föda för människor.
4       Artikel 2.1 i förordningen om finansiering av räksiktar och räkskalare på fiskauktioner av år 2000 (Verordening financiering
garnalenzeven en garnalenkrakers visafslagen 2000, nedan kallad förordningen) har följande lydelse:
”En företagare som transporterar räkor med ett nederländskt fiskefartyg skall med början den första måndagen efter den dag
då denna förordning träder i kraft betala en avgift till Productschap på 0,01 NLG per kg av de räkor som denne transporterar
och som säljs som livsmedel.”
5       I artikel 3.1 i samma förordning föreskrivs att intäkterna från avgiften skall användas till att finansiera Productschap Vis
inköp av räksiktar och räkskalare samt utplacering och underhåll av dessa.

Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
6       Koornstra är ett företag som transporterar räkor med fiskefartyget Elizabeth. Koornstra transporterade enligt sin deklaration
av den 1 augusti 2002 52 984 kg räkor under år 2000, varav 28 774 kg såldes via auktioner i Nederländerna och 24 210 kg levererades
direkt till Danmark för att saluföras där.
7       Med stöd av artikel 2.1 i förordningen beslutade Productschap Vis den 19 september 2002 att påföra Koornstra en avgift på
109,86 euro för ovan nämnda 24 210 kg räkor.
8       Koornstra begärde genom en skrivelse av den 25 oktober 2002 omprövning av detta beslut.
9       Genom beslut av den 19 mars 2003 (nedan kallat det omtvistade beslutet) avslog Productschap Vis bolagets begäran om omprövning.
10     Genom en skrivelse av den 25 april 2003 överklagade Koornstra det omtvistade beslutet till College van Beroep voor het bedrijfsleven.
Med anledning av att den senare bedömde att det var oklart huruvida den avgift som föreskrivs i artikel 2.1 i förordningen
(nedan kallad den omtvistade avgiften) var förenlig med gemenskapsrätten, beslutade den att vilandeförklara målet och ställa
följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1.      Är en sådan avgift som ett företag i en medlemsstat i förevarande fall är skyldigt att betala för transport av räkor med ett
fiskefartyg registrerat i den medlemsstaten, och som används för att finansiera räksiktar och räkskalare i den medlemsstaten,
förenlig med gemenskapsrätten, särskilt artiklarna 25 EG och 90 EG, om denna avgift även tas ut för räkor som ett sådant företag
transporterar någon annanstans inom gemenskapen?
2.      Har det någon betydelse för svaret på den föregående frågan
a.      var räkorna har fångats,
b.       huruvida räkorna efter att ha transporterats någon annanstans inom gemenskapen transporteras till den medlemsstat där fiskefartyget
är registrerat, eller
c.      huruvida det vid transport någon annanstans inom gemenskapen krävs betalning för siktning och skalning av räkorna även på
denna plats?”

Prövning av tolkningsfrågorna
11     Den hänskjutande domstolen har ställt dessa frågor, som bör bedömas gemensamt, för att få klarhet i huruvida en avgift som
den som är aktuell vid den nationella domstolen kan utgöra en avgift med motsvarande verkan som en tull i den mening som avses
i artikel 25 EG eller en diskriminerande intern skatt eller avgift som är förbjuden enligt artikel 90 EG.
12     Domstolen erinrar inledningsvis om att bestämmelser om avgifter med motsvarande verkan och bestämmelser om diskriminerande
interna skatter eller avgifter inte är tillämpliga kumulativt, varför en och samma avgift enligt fördragets systematik inte
samtidigt kan tillhöra dessa båda kategorier (se dom av den 17 september 1997 i mål C-347/95, UCAL, REG 1997, s. I-4911, punkt
17, av den 22 maj 2003 i mål C-355/00, Freskot, REG 2003, s. I-5263, punkt 39, och av den 27 november 2003 i de förenade målen
C-34/01–C-38/01, Enirisorse, REG 2003, s. I- 14243, punkt 59).
13     Det skall därför i första hand prövas huruvida den omtvistade avgiften kan betecknas som en avgift med motsvarande verkan
som en tull på export i den mening som avses i artiklarna 23 EG och 25 EG. Om detta inte är fallet skall det i andra hand
kontrolleras huruvida sagda avgift utgör en diskriminerande intern skatt eller avgift som är förbjuden enligt artikel 90 EG.
14     I målet vid den nationella domstolen är det utrett att den omtvistade avgiften inte tas ut på grund av att varorna passerar
den berörda medlemsstatens gräns, att den åläggs systematiskt och enhetligt och tas ut på räkor som transporteras med ett
nederländskt fiskefartyg oavsett om dessa är avsedda för den nationella marknaden eller för export och att intäkterna från
avgiften skall användas till att finansiera Productschap Vis inköp av räksiktar och räkskalare samt utplacering och underhåll
av dessa.
15     Enligt fast rättspraxis utgörs en avgift med motsvarande verkan i den mening som avses i artiklarna 23 EG och 25 EG av varje
avgift, oavsett hur liten den är och oavsett dess benämning eller utformning, som åläggs ensidigt och som tas ut på varor
på grund av att dessa passerar en gräns, om den inte är en tull i egentlig mening, även om den inte tas ut till förmån för
staten (domen i det ovannämnda målet UCAL, punkt 18, samt dom av den 9 september 2004 i mål C-72/03, Carbonati Apuani, REG
2004, s. I-8027, punkt 20, och av den 8 november 2005 i mål C‑293/02, Jersey Produce Marketing Organisation, REG 2005, s.
I-9543, punkt 55).
16     Emellertid utgör en sådan avgift inte en avgift med motsvarande verkan som en tull utan en intern avgift i den mening som
avses i artikel 90 EG, om den ingår i ett allmänt system med interna avgifter som systematiskt och enligt objektiva kriterier
tas ut på kategorier av varor oavsett deras ursprung och bestämmelseort (se dom av den 23 april 2002 i mål C-234/99, Nygård,
REG 2002, s. I-3657, punkt 19, och domen i det ovannämnda målet Carbonati Apuani, punkt 17).
17     I detta sammanhang följer det också av domstolens rättspraxis att det, för att rättsligt kvalificera en avgift som påförs
för inhemska produkter som bearbetas eller saluförs på den nationella marknaden och inhemska produkter som exporteras i befintligt
skick på grundval av samma kriterier, kan vara nödvändigt att beakta vad intäkterna av avgiften avsätts till (se domen i det
ovannämnda målet Nygård, punkt 21).
18     När intäkterna av en sådan avgift avsätts för att finansiera verksamhet som särskilt gynnar de nationella avgiftsbelagda produkter
som bearbetas eller saluförs på den nationella marknaden kan följden sålunda bli att den avgift som tas ut enligt samma kriterier
ändå utgör diskriminerande avgiftsuttag, i den mån som den pålaga som belastar de produkter som bearbetas eller saluförs på
den nationella marknaden neutraliseras av de förmåner som finansieras genom avgiften, medan den pålaga som belastar de produkter
som exporteras i befintligt skick utgör en nettokostnad (se domen i det ovannämnda målet Nygård, punkt 22).
19     I detta hänseende gäller följande. Om de förmåner som följer av användningen av intäkterna av en avgift, som ingår i ett allmänt
system för interna skatter och avgifter och som systematiskt påförs för nationella produkter som bearbetas eller saluförs
på den nationella marknaden och produkter som exporteras i befintligt skick, innebär fullständig kompensation för den pålaga
som belastar nationella produkter som bearbetas eller saluförs på den nationella marknaden då de släpps ut på marknaden, utgör
avgiften en avgift med motsvarande verkan som en tull och strider mot artiklarna 23 EG och 25 EG. Däremot strider en sådan
avgift mot diskrimineringsförbudet i artikel 90 EG om de förmåner som användningen av intäkterna av avgiften medför för de
avgiftsbelagda nationella produkter som bearbetas eller saluförs på den nationella marknaden endast delvis kompenserar för
den pålaga som belastar dessa (se domen i det ovannämnda målet Nygård, punkt 23).
20     För det fall förmånerna för den nationella produktionen som har bearbetats eller saluförts på den nationella marknaden helt
och hållet skulle kompensera den pålaga som belastar denna, skall den avgift som tas ut på produkten anses vara rättsstridig
i sin helhet då den utgör en avgift med motsvarande verkan som en tull. För det fall förmånerna tvärtom endast delvis kompenserar
den pålaga som belastar de nationella produkter som har bearbetats eller saluförts på den nationella marknaden, är den avgift
som tas ut på de nationella produkter som har exporterats i princip rättsenlig och skall förbjudas i den mån som den kompenserar
för nämnda pålaga samt bli föremål för en proportionell reduktion (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda
målet UCAL, punkt 23, och domen i det ovannämnda målet Nygård, punkt 42).
21     För att kompensationskriteriet skall kunna ges en verksam och korrekt tillämpning är det en förutsättning att det under en
referensperiod kontrolleras att värdet av de sammantagna belopp som uppburits på de nationella produkter som har bearbetats
och saluförts på den nationella marknaden i form av den undersökta avgiften motsvarar de förmåner som uteslutande dessa produkter
åtnjuter (se dom av den 17 september 1997 i mål C-28/96, Fricarnes, REG. 1997, s. I-4939, punkt 27, och domen i det ovannämnda
målet Nygård, punkt 43).
22     Mot bakgrund av de principer som det har erinrats om ovan, åligger det således den nationella domstolen att förvissa sig om
att de nationella produkter som har bearbetats eller saluförts på den nationella marknaden inte de facto gynnas eller proportionellt
sett gynnas mer än de exporterade nationella produkterna av förmånerna från den myndighet som mottar den omtvistade avgiften,
vilka helt eller delvis kan kompensera den belastning som sagda avgift utgör (se, för ett liknande resonemang, domarna i de
ovannämnda målen UCAL, punkt 26, och Fricarnes, punkt 29).
23     Det framgår av begäran om förhandsavgörande att de installationer av räksiktar och räkskalare som har finansierats av den
omtvistade avgiften uteslutande gagnar de företag som transporterar räkor till Nederländerna.
24     För övrigt anser den hänskjutande domstolen likaledes att det är utrett att de företag som transporterar räkor med nederländska
fiskefartyg till andra medlemsstater inte gagnas av nämnda installationer, trots att de påförs den omtvistade avgiften.
25     Härav följer att den omtvistade avgiften innebär att en mer betungande pålaga påförs för de produkter som är avsedda för export
än den som påförs för de produkter som är avsedda för den nederländska marknaden.
26     Följaktligen utgör, om det visar sig att de förmåner som följer av användningen av intäkterna av den omtvistade avgiften innebär
fullständig kompensation för den pålaga som belastar de företag som med nederländska fiskefartyg transporterar räkor avsedda
för bearbetning eller saluföring på den nationella marknaden, tillämpningen av nämnda avgift på de produkter som är avsedda
för export en avgift med motsvarande verkan som en tull, vilken strider mot artiklarna 23 EG och 25 EG, och den skall därmed
anses vara rättsstridig i sin helhet. Däremot strider en sådan avgift mot diskrimineringsförbudet i artikel 90 EG om de förmåner
som användningen av intäkterna av denna avgift medför för de nationella produkter som bearbetas eller saluförs på den nationella
marknaden endast delvis kompenserar för den pålaga som belastar dessa.
27     Var räkorna har fångats, huruvida de efter transport till en annan medlemsstat transporterats till den medlemsstat där fiskefartyget
är registrerat och huruvida det vid transport till en annan medlemsstat krävs betalning för siktning och skalning av räkorna
även i denna senare medlemsstat, påverkar inte denna bedömning.
28     Med beaktande av övervägandena ovan skall tolkningsfrågorna besvaras så, att en avgift som tas ut av en offentligrättslig
organisation i en medlemsstat enligt samma kriterier som för nationella produkter, oavsett om dessa är avsedda för den nationella
marknaden eller för export till andra medlemsstater, utgör en avgift med motsvarande verkan som en tull på export, som är
förbjuden enligt artiklarna 23 EG och 25 EG, om intäkterna av avgiften avsätts för att finansiera aktiviteter som endast gynnar
nationella produkter som är avsedda för den nationella marknaden och om de förmåner som följer av användningen av intäkterna
av sagda avgift innebär fullständig kompensation för den pålaga som belastar nämnda produkter. Däremot strider en sådan avgift
mot diskrimineringsförbudet i artikel 90 EG om de förmåner som användningen av intäkterna av denna avgift medför för de nationella
produkter som bearbetas eller saluförs på den nationella marknaden endast delvis kompenserar för den pålaga som belastar dessa.

Rättegångskostnader
29     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:
En avgift som tas ut av en offentligrättslig organisation i en medlemsstat enligt samma kriterier som för nationella produkter,
oavsett om dessa är avsedda för den nationella marknaden eller för export till andra medlemsstater, utgör en avgift med motsvarande
verkan som en tull på export, som är förbjuden enligt artiklarna 23 EG och 25 EG, om intäkterna av avgiften avsätts för att
finansiera aktiviteter som endast gynnar nationella produkter som är avsedda för den nationella marknaden och om de förmåner
som följer av användningen av intäkterna av sagda avgift innebär fullständig kompensation för den pålaga som belastar nämnda
produkter. Däremot strider en sådan avgift mot diskrimineringsförbudet i artikel 90 EG om de förmåner som användningen av
intäkterna av denna avgift medför för de nationella produkter som bearbetas eller saluförs på den nationella marknaden endast
delvis kompenserar för den pålaga som belastar dessa.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: nederländska.