CELEX: 62006CJ0328
Preču zīmes
Direktīva 89/104/EEK
4. panta 2. punkta d) apakšpunkts
Dalībvalstī "plaši pazīstamas preču zīmes" Parīzes Konvencijas 6. bis panta nozīmē
Preču zīmes pazīstamība
Ģeogrāfiskais apjoms

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (
OV L 40, 1. lpp.
; turpmāk tekstā — “Direktīva”) 4. pantu.
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā, kurā Njeto Nunjo [
Nieto Nuño
], reģistrētas preču zīmes “FINCAS TARRAGONA”, kas aptver dažādas darbības nekustamo īpašumu jomā, īpašnieks, vērsies pret Monljeo Franketa, nekustamo īpašumu aģentu Taragonā [
Tarragone
] (Spānija) saistībā ar to, ka Monljeo Franketa savā profesionālajā darbībā izmanto agrāku nereģistrētu preču zīmi “FINCAS TARRAGONA” kastīliešu valodā vai “FINQUES TARRAGONA” kataloniešu valodā.
Atbilstošās tiesību normas
Kopienu tiesiskais regulējums
Direktīvas 4. pantā ar nosaukumu “Precīzāki iemesli atteikumam vai spēkā neesamībai, kas attiecas uz konfliktiem ar agrākām tiesībām”, ir noteikts:
“1.   Preču zīmi nereģistrē vai, ja tā ir reģistrēta, pasludina par spēkā neesošu:
a)
ja tā ir identiska ar agrāku preču zīmi, un preces vai pakalpojumi, kam preču zīmi piemēro vai reģistrē, ir identiski ar precēm vai pakalpojumiem, kuriem tiek aizsargāta agrākā preču zīme;
b)
ja preču zīmes identitātes vai līdzības ar agrāko preču zīmi vai preču vai pakalpojumu, uz ko attiecas šīs preču zīmes, identitātes vai līdzības dēļ iespējamas asociācijas ar agrāko preču zīmi.
2.   “Agrākas preču zīmes” 1. punkta nozīmē ir:
[..]
d)
preču zīmes, kas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma dienā vai, vajadzības gadījumā, preču zīmes reģistrācijas pieteikumam prasītās prioritātes dēļ ir plaši pazīstamas dalībvalstī nozīmē, kādā vārdi “plaši pazīstams” ir lietoti Parīzes Konvencijas 6.
bis
pantā;
[..]
4.   Ikviena dalībvalsts turklāt var paredzēt, ka preču zīmi nereģistrē vai, ja tā ir reģistrēta, pasludina par spēkā neesošu šādos gadījumos:
[..]
b)
ja tiesības uz nereģistrētu preču zīmi vai citu tirdzniecībā izmantotu apzīmējumu iegūtas pirms sekojošās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma [iesniegšanas] datuma vai pirms datuma, kad pieprasīta prioritāte sekojošās preču zīmes reģistrācijas pieteikumam, un šī nereģistrētā preču zīme vai cits apzīmējums piešķir tās īpašniekam tiesības aizsargāt sekojošās preču zīmes lietošanu [izmantošanu];
[..].”
Direktīvas 6. panta ar nosaukumu “Preču zīmes darbības ierobežojumi” 2. punktā ir noteikts:
“Preču zīme nedod īpašniekam tiesības aizliegt trešai personai izmantot komercdarbībā agrākas tiesības, kas ir spēkā konkrētā apvidū, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību akti atzīst šīs tiesības un tās ir spēkā teritorijā, kurā tiek atzītas.”
Parīzes konvencija
Parīzes Konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību, kas ir parakstīta 1883. gada 20. martā Parīzē, pēdējo reizi pārskatīta 1967. gada 14. jūlijā Stokholmā un grozīta 1979. gada 28. septembrī [Apvienoto Nāciju līgumu krājums (
Recueil des traités des Nations unies
), 828. sējums, Nr. 11851, 305. lpp.; turpmāk tekstā — “Parīzes konvencija”], kas ir saistoša visām Eiropas Kopienas dalībvalstīm, 6.
bis
pantā ir noteikts:
“
Preču zīmes: plaši pazīstamas preču zīmes
1)   Savienības dalībvalstis apņemas administratīvā kārtībā, ja to pieļauj attiecīgās valsts likumi, vai pēc ieinteresētās puses pieprasījuma, noraidīt vai dzēst reģistrāciju un aizliegt lietošanu tādai preču zīmei, kas ir sajaukšanu izraisīt spējīgs tādas citas zīmes atveidojums, imitācija vai tulkojums, kuru tās valsts kompetenta institūcija, kurā preču zīme reģistrēta vai tiek lietota, atzinusi par šai valstī plaši pazīstamu kā zīmi, kas jau pieder personai, kurai ir tiesības uz šīs Konvencijas piešķirtajām priekšrocībām, un kas tiek lietota identiskām vai līdzīgām precēm. Šie noteikumi ir piemērojami arī gadījumos, kad zīmes būtiska daļa ir jebkuras tādas plaši pazīstamas zīmes atveidojums vai imitācija, kas spēj izraisīt sajaukšanu ar šādu zīmi.
2)   Šādas zīmes dzēšanas prasības iesniegšanai atļautais termiņš ir ne mazāks kā pieci gadi, skaitot no reģistrācijas datuma. Savienības dalībvalstis var noteikt termiņu, kura laikā drīkst pieprasīt lietošanas aizliegumu.
3)   Prasības iesniegšanai par negodprātīgi reģistrētas vai lietotas zīmes dzēšanu vai lietošanas aizliegumu netiek noteikts termiņa ierobežojums.”
Valsts tiesiskais regulējums
Spānijas 2001. gada 7. decembra likuma Par preču zīmēm Nr. 17/2001 (
Ley de Marcas Española 17/2001
) 6. pantā noteikts:
“1.   Kā preču zīmi nereģistrē apzīmējumus:
a)
kas ir identiski ar agrāku preču zīmi, ar ko apzīmē identiskas preces vai pakalpojumus;
b)
kas identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāko preču zīmi un ar to apzīmēto preču vai pakalpojumu identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrības apziņā rada to sajaukšanas iespēju; sajaukšanas iespēja ietver asociācijas ar agrāko preču zīmi iespēju;
2.   “Agrākas preču zīmes” 1. punkta nozīmē ir:
[..]
d)
nereģistrētas preču zīmes, kas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas vai prioritātes [pirmtiesību] dienā ir “plaši pazīstamas” Spānijā Parīzes konvencijas 6.
bis
panta nozīmē.”
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
Njeto Nunjo ir preču zīmes “FINCAS TARRAGONA”, kas reģistrēta Spānijā attiecībā uz tādiem pakalpojumiem kā īpašumu un kopīpašumu pārvaldīšana, nekustamo īpašumu izīrēšana, nekustamo īpašumu pārdošana, juridiskā palīdzība un nekustamo īpašumu attīstīšana, kas ietilpst 36. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām, īpašnieks.
Monljeo Franketa, kas ir nekustamo īpašumu aģents Taragonā, publiski un ilgstoši izmanto vārdu “FINCAS TARRAGONA” kastīliešu valodā vai “FINQUES TARRAGONA” kataloniešu valodā, lai identificētu savu profesionālo darbību.
Njeto Nunjo, pamatojoties uz Spānijas tiesību aktiem par preču zīmēm, cēla pret Monljeo Franketa prasību
Juzgado de lo Mercantil 3 de Barcelona
(Barselonas trešajā tirdzniecības tiesā), lai konstatētu, ka atbildētājs pamata lietā pārkāpis reģistrētās preču zīmes “FINCAS TARRAGONA” [tiesības].
Monljeo Franketa savai aizstāvībai apgalvo, ka vārds, kuru viņš izmanto savai darbībai, ir agrāka nereģistrēta pazīstama preču zīme, kuru tas izmanto vismaz kopš 1978. gada. Viņš cēla pretprasību par prasītāja pamata lietā preču zīmes reģistrācijas atcelšanu.
Iesniedzējtiesa norāda, ka atbildētājs pamata lietā izmanto savu nereģistrēto preču zīmi vienīgi Taragonas pilsētā un tās apkārtnē tādējādi, ka konkrētā sabiedrības, klientu, patērētāju un konkurentu daļa nav ne visa Spānijas sabiedrība, ne arī nozīmīga tās daļa.
Šādos apstākļos
Juzgado de lo Mercantil 3 de Barcelona
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai dalībvalstī “plaši pazīstamas” preču zīmes jēdziens, kas iekļauts [Direktīvas] 4. pantā, attiecas tikai un vienīgi uz pazīstamības un ieviešanās pakāpi Eiropas Savienības dalībvalstī vai nozīmīgā tās teritorijas daļā, vai arī preču zīmes pazīstamība var būt saistīta ar teritorijas daļu, kas atbilst nevis valsts teritorijai, bet autonomā novada, apgabala, apriņķa vai pilsētas teritorijai atkarībā no ar preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojuma un no preču zīmes faktiskās mērķa sabiedrības, proti, atkarībā no konkrētā tirgus?”
Par prejudiciālo jautājumu
Uzdotais jautājums skar agrākas preču zīmes pazīstamības ģeogrāfisko apjomu un nevis pazīstamības kā tādas, aplūkotas saistībā ar preču zīmes pazīstamības pakāpi sabiedrībā, novērtēšanas kritērijus.
Attiecībā uz pazīstamības ģeogrāfisko apjomu ir jānorāda, ka saskaņā ar Direktīvas 4. panta 2. punkta d) apakšpunktu, “plaši pazīstamu preču zīmju” esamība Parīzes konvencijas 6.
bis
panta nozīmē ir jānovērtē “dalībvalstī.”
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa vēlas precizēt vārdu salikuma “dalībvalstī” piemērošanas apjomu.
Ievērojot pamata lietas apstākļus, būtībā tā jautā, vai Direktīvas 4. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka agrākai preču zīmei jābūt plaši pazīstamai visā reģistrācijas dalībvalsts teritorijā vai nozīmīgā tās daļā, vai arī ar šo normu piešķirtā aizsardzība aptver arī situāciju, kurā agrākai preču zīmei piemīt pazīstamība pilsētas un tās apkārtnes robežās.
Ievērojot to, ka šajā jautājumā nav Kopienas normas interpretējoša skaidrojuma, ir skaidrs, ka nevar prasīt, lai pazīstamība pastāvētu “visā” dalībvalsts teritorijā, un pietiek ar to, ka pazīstamība pastāv nozīmīgā tās daļā (pēc analoģijas skat. 1999. gada 14. septembra spriedumu lietā
C-375/97
General Motors
,
Recueil
, I-5421. lpp.
, 28. punkts, attiecībā uz līdzīgu jēdzienu preču zīmes “reputācija”, saistībā ar kuru Direktīvas 5. panta 2. punktā arī ir norāde uz vērtējumu “dalībvalstī”).
Tomēr vārdu salikumā “dalībvalstī” lietoto vārdu parastā nozīme nepieļauj, ka šo vārdu salikumu attiecina uz pazīstamību tikai pilsētas un tās apkārtnes robežās, kas kopumā neveido nozīmīgu dalībvalsts daļu.
Katrā ziņā ir jākonstatē, ka agrāka nereģistrēta preču zīme var attiecīgā gadījumā it īpaši būt ietverta:
—
Direktīvas 4. panta 4. punkta b) apakšpunktā, kas atļauj dalībvalstij noteikt, ka preču zīmi nereģistrē vai, ja tā ir reģistrēta, pasludina par spēkā neesošu, ja tiesības uz nereģistrētu preču zīmi iegūtas agrāk un ja šī nereģistrētā preču zīme dod tās īpašniekam tiesības aizliegt vēlākas preču zīmes izmantošanu;
—
Direktīvas 6. panta 2. punktā, kas piešķir dalībvalstij iespēju atļaut izmantot agrākās tiesības, kas ir spēkā konkrētā apvidū, kurā tās ir atzītas.
Tādēļ, neskarot abu šo normu piemērošanas jomu, uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka Direktīvas 4. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka agrākai preču zīmei jābūt plaši pazīstamai visā reģistrācijas dalībvalsts teritorijā vai nozīmīgā tās daļā.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamata lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 4. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka agrākai preču zīmei jābūt plaši pazīstamai visā reģistrācijas dalībvalsts teritorijā vai nozīmīgā tās daļā.

[Paraksti]
(
*1
)	 Tiesvedības valoda — spāņu.