CELEX: 62004CJ0034
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Licencie na rybolov
Nariadenie (ES) č. 3690/93
Plavidlá Wiron III a Wiron IV
Trvalý prevod týchto plavidiel do Argentíny

Komisia Európskych spoločenstiev svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Holandské kráľovstvo si tým, že po trvalom
prevode plavidiel Wiron III a Wiron IV do Argentíny neodobralo týmto plavidlám rybárske licencie, nesplnilo povinnosti, ktoré
mu vyplývajú z článku 5 nariadenia Rady (ES) č. 3690/93 z 20. decembra 1993, ktorým sa zavádza systém spoločenstva ustanovujúci
predpisy týkajúce sa minimálneho rozsahu údajov v rybárskych licenciách (Ú. v. ES L 341, s. 93; Mim. vyd. 04/002, s. 137).

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
Dohoda o vzťahoch v sektore morského rybárstva medzi Európskym hospodárskym spoločenstvom a Argentínskou republikou bola prijatá
v mene Spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 3447/93 z 28. septembra 1993 (Ú. v. ES L 318, s. 1; Mim. vyd. 04/002, s. 93,
ďalej len „dohoda o rybolove“). Deviate odôvodnenie dohody o rybolove uvádza, že jej zmluvné strany sú presvedčené, že „takýto
nový typ spolupráce v sektore rybolovu poskytne pravidelný prístup k novým rybolovným príležitostiam, podporí ciele obnovy
a premeny argentínskej flotily a reštrukturalizácie flotily spoločenstva a podporí rozumné využívanie zdrojov z dlhodobého
hľadiska“.
Článok 5 ods. 1 a 3 dohody o rybolove uvádza:
„1.      Strany vytvárajú vhodné podmienky pre zriaďovanie podnikov v Argentíne, ktoré využívajú kapitál pochádzajúci z jedného alebo
viacerých členských štátov spoločenstva, a vytváranie spoločných podnikov a spoločného podnikania v odvetví rybolovu medzi
argentínskymi majiteľmi lodí a majiteľmi lodí zo spoločenstva s cieľom spoločného využívania a podľa potreby aj spoločného
spracovania argentínskych rybolovných zdrojov na základe podmienok upravených v protokole I a v prílohách I a II.
…
3.      Ako súčasť svojej politiky pre reštrukturalizáciu svojej flotily spoločenstvo napomáha zaraďovaniu lodí spoločenstva do podnikov,
ktoré sú zriadené, alebo ktoré majú byť zriadené v Argentíne. Pre tento cieľ a ako súčasť svojej politiky pre technickú obnovu
svojho rybolovného priemyslu Argentína napomáha prenosu aktuálnych rybolovných licencií a vydáva príslušné nové licencie na
základe tejto dohody.“
Článok 5 nariadenia Rady (EHS) č. 3760/92 z 20. decembra 1992, ktorým sa zavádza režim Spoločenstva pre rybolov a akvakultúru
[
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 389, s. 1), upravuje:
„1.      Rada v súlade s postupom stanoveným v článku 43 Zmluvy rozhodne pred 31. decembrom 1993 o zavedení režimu Spoločenstva, ktorý
sa bude uplatňovať najneskôr od 1. januára 1995 a ktorý stanoví pravidlá týkajúce sa minimálneho rozsahu údajov, ktoré musia
byť obsiahnuté v rybárskych licenciách vydávaných a spravovaných členskými štátmi.
Odo dňa nadobudnutia účinnosti režimu Spoločenstva majú členské štáty povinnosť uplatňovať vnútroštátne režimy rybárskych
licencií. Pokiaľ nie je stanovené inak, všetky rybárske plavidlá Spoločenstva sú povinné mať rybársku licenciu, ktorá je viazaná
na konkrétne plavidlo.
Tieto ustanovenia sa uplatnia bez toho, aby boli nimi dotknuté osobitné režimy, ktoré platia v Spoločenstve, alebo režimy
potrebné v rámci platných alebo budúcich medzinárodných dohôd.
2.      Režimy licencií sa uplatnia na všetky rybárske plavidlá Spoločenstva prevádzkované v rybolovnej oblasti Spoločenstva, vo výsostných
vodách tretích krajín alebo na šírom mori. Požiadavky Spoločenstva týkajúce sa minimálneho rozsahu údajov sa rovnako použijú
na plavidlá tretích krajín, ktoré prevádzkujú rybolov v rybolovnej oblasti Spoločenstva v prípadoch upravených medzinárodnými
dohodami.“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 11 nariadenia č. 3760/92 upravuje:
„Vzhľadom na hlavu I upraví Rada v súlade s postupom uvedeným v článku 43 Zmluvy na viacročnom základe a po prvýkrát najneskôr
od 1. januára 1994 ciele a podmienky reštrukturalizácie odvetvia rybolovu Spoločenstva na účely dosiahnutia trvalej rovnováhy
medzi zdrojmi a ich využívaním. Táto reštrukturalizácia zohľadní prípad od prípadu eventuálne hospodárske a sociálne dôsledky
a špecifickosť rôznych oblastí rybolovu.“ [
neoficiálny preklad
]
Podľa tretieho odôvodnenia nariadenia č. 3690/93 „… by sa v rámci systému spoločenstva mali sformulovať predpisy týkajúce
sa minimálneho rozsahu údajov, ktoré sa uvádzajú v rybárskych licenciách plavidiel plaviacich sa pod vlajkou určitého členského
štátu“.
Článok 1 tohto nariadenia upravuje:
„1.      Zavádza sa systém rybárskych licencií spoločenstva, v rámci ktorého sa ustanovujú predpisy týkajúce sa minimálneho rozsahu
údajov uvádzaných v rybárskych licenciách, na ktoré sa odvoláva článok 5 nariadenia (EHS) č. 3760/92.
2.      Všetky rybárske plavidlá spoločenstva musia mať rybársku licenciu.
3.      Licencia sa uchováva na palube plavidla.
4.      Rybárske plavidlá nesmú loviť, skladovať na palube, prepravovať ani vykladať na súš ryby v prípade, že im nebola udelená rybárska
licencia alebo v prípade, že im bola odňatá alebo ak bola dočasne zrušená jej platnosť.“
Článok 3 nariadenia č. 3690/93 upravuje:
„Vlajkový členský štát vydáva a spravuje rybárske licencie pre rybárske plavidlá, ktoré sa plavia pod jeho vlajkou, pričom
náležite prihliada k ustanoveniam článku 11 nariadenia (EHS) č. 3760/92.“
Článok 5 nariadenia č. 3690/93 znie takto:
„Vlajkový členský štát dočasne alebo s konečnou platnosťou zruší platnosť rybárskych licencií plavidiel, ktoré sú dočasne
neschopné plavby, a odoberie rybárske licencie plavidlám, ktoré s konečnou platnosťou prestali vykonávať rybolov [trvalo zastavili
rybolovné činnosti –
neoficiálny preklad
].“
Podľa článku 8 ods. 1 a 2 nariadenia Rady (ES) č. 3699/93 z 21. decembra 1993, ktorým sa stanovujú kritériá a podmienky poskytovania
štrukturálnej pomoci Spoločenstva v odvetví rybolovu a akvakultúry, ako aj spracovania a uvádzania ich produktov na trh [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 346, s. 1):
„1.      Členské štáty prijmú opatrenia na úpravu intenzity rybolovu, aby sa dosiahli aspoň ciele viacročných orientačných programov
uvedených v článku 5.
V prípade potreby prijmú členské štáty opatrenia trvalého zastavenia rybolovných činností plavidiel alebo ich obmedzenia.
2.      Trvalé zastavenie rybolovných činností plavidiel môže zahŕňať najmä:
–        vyradenie z prevádzky,
–        trvalý prevod do tretieho štátu, pokiaľ tento prevod neporušuje medzinárodné právo a nie je v rozpore s požiadavkami na zachovanie
a riadenie rybolovných zdrojov,
–        trvalé pridelenie plavidla na využitie vo vodách Spoločenstva na iné účely, než sú rybolovné činnosti.
…
Členské štáty sa uistia, že plavidlá dotknuté týmito opatreniami sú vyškrtnuté z registra rybárskych plavidiel a z registra
rybárskeho loďstva Spoločenstva. Rovnako sa uistia, že vyškrtnuté plavidlá sú trvalo vylúčené z prevádzkovania rybolovných
činností vo vodách Spoločenstva.“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 9 ods. 1 nariadenia č. 3699/93 stanovoval:
„Členské štáty môžu prijať opatrenia v prospech novej orientácie rybolovných činností podporou vytvárania časovo obmedzených
združení podnikov a/alebo spoločných podnikov.“ [
neoficiálny preklad
]
Nariadenie č. 3699/93 bolo zrušené článkom 20 prvým odsekom nariadenia Rady (ES) č. 2468/98 z 3. novembra 1998, ktorým sa
stanovujú kritériá a podmienky poskytovania štrukturálnej pomoci Spoločenstva v odvetví rybolovu a akvakultúry, ako aj spracovania
a uvádzania ich produktov na trh [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 312, s. 19), ktorého článok 8 ods. 1 a 2, ako aj článok 9 ods. 1 majú rovnaké znenie ako príslušné články nariadenia
č. 3699/93.

Vnútroštátna právna úprava
Článok 4 nariadenia z 27. decembra 1984 týkajúceho sa rybárskych licencií (
Nederlandse Staatscourant
1984, č. 253, ďalej len „vnútroštátne nariadenie o rybárskych licenciách“) v znení účinnom v čase, keď nastali skutkové okolnosti,
stanovoval:
„1.      Od 1. januára 1995 sa zakazuje rybárskym plavidlám bez rybárskej licencie loviť, mať na palube, prekladať alebo vykladať druhy
rýb uvedené v prílohe.
…
4.      Rybárska licencia uvedená v odseku 1 musí byť uschovaná na rybárskom plavidle; stáva sa neplatnou, akonáhle predmetné rybárske
plavidlo prestalo vykonávať rybolovnú činnosť.“

Skutkový stav a konanie pred podaním žaloby
V rámci dohody o rybolove boli plavidlá Wiron III a Wiron IV plávajúce pod holandskou vlajkou a registrované v Holandsku prevedené
počas júla roku 1996 do Argentíny. Tento prevod sa uskutočnil v rámci založenia spoločného podniku majiteľom plavidiel zo
Spoločenstva a majiteľom plavidiel z Argentíny, pričom Spoločenstvo poskytlo tomuto podniku pomoc. Plavidlá boli vyškrtnuté
z holandského registra rybárskych plavidiel (ďalej len „holandský register“) a zapísané do argentínskeho registra.
Komisia konštatovala, že rybárske licencie pre plavidlá Wiron III a Wiron IV boli použité pre iné plavidlá.
Listom zo 17. apríla 2001 oznámila Komisia Holandskému kráľovstvu, že ďalšie použitie rybárskych licencií je v rozpore s povinnosťou
príslušných vnútroštátnych orgánov odňať rybárske licencie plavidlám, ktoré trvalo zastavili rybolovné činnosti, upravenou
v článku 5 nariadenia č. 3690/93. Okrem toho bol tento členský štát týmto listom vyzvaný, aby predložil svoje pripomienky
k namietanému nesplneniu povinnosti podľa článku 226 prvého odseku ES.
Vo svojej odpovedi na uvedený list z 15. júna 2001 spochybnilo Holandské kráľovstvo túto analýzu a uviedlo, že povinnosti
vyplývajúce z práva Spoločenstva splnilo.
Keďže Komisia nepovažovala argumenty predložené v tejto odpovedi za presvedčivé, zaslala Holandskému kráľovstvu 16. januára
2003 odôvodnené stanovisko, v ktorom jednak zopakovala argumentáciu, ktorú uviedla vo svojej výzve, a jednak vyzvala Holandské
kráľovstvo, aby v lehote dvoch mesiacov od doručenia tohto odôvodneného stanoviska oznámilo opatrenia, ktoré navrhuje prijať
na účely splnenia svojich povinností.
Vo svojej odpovedi na odôvodnené stanovisko z 27. marca 2003 Holandské kráľovstvo uviedlo, že svoje povinnosti vyplývajúce
z práva Spoločenstva celkom splnilo a že pri prevode plavidiel Wiron III a Wiron IV do Argentíny nemalo povinnosť odňať rybárske
licencie, ktoré sa týkajú týchto plavidiel.
Za týchto podmienok sa Komisia rozhodla podať žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.

O žalobe

Argumentácia účastníkov konania
Žaloba Komisie sa zakladá na článku 5 nariadenia č. 3690/93, podľa ktorého členský štát vlajky odoberie rybárske licencie
plavidlám, ktoré trvalo zastavili rybolovné činnosti.
Komisia tvrdí, že povinnosť odňať rybárske licencie sa má vykladať v tom zmysle, že rybolovná kapacita uvolnená v dôsledku
takéhoto odňatia nemôže byť opätovne použitá na udelenie nových licencií iným plavidlám, keďže by takéto ďalšie použitie bolo
v rozpore s článkom 8 ods. 1 prvým pododsekom nariadenia č. 3699/93, podľa ktorého majú členské štáty povinnosť prijať opatrenia,
ktorými sa upravuje intenzita rybolovu, aby sa dosiahli aspoň ciele viacročných orientačných programov. Pokiaľ by Spoločenstvo
umožnilo takéto ďalšie použitie licencií týkajúcich sa plavidiel natrvalo prevedených do tretieho štátu, nedosiahol by sa
cieľ zníženia rybárskej flotily.
Nepôjde o inú situáciu ani vtedy, ak by sa trvalý prevod uskutočnil v rámci vzniku spoločného podniku. Tento prevod, ktorý
je výslovne upravený v prílohe III bode 1.2 písm. a) tretej zarážke nariadenia č. 3699/93, totiž predstavuje jednu z možností
prevodu plavidiel do tretej krajiny.
Okrem toho trvalý prevod oboch predmetných plavidiel do Argentíny v rámci vzniku spoločného podniku predstavuje podľa Komisie
opatrenia, na ktoré sa uplatnia pravidlá štrukturálnej politiky Spoločenstva. Rozlišovanie uskutočňované Holandským kráľovstvom
medzi trvalým prevodom do tretieho štátu v zmysle nariadenia č. 3699/93 a prevodom, ku ktorému dochádza v rámci dohody o rybolove,
je teda nepodložené. Tento prístup je totiž v rozpore s nariadením č. 3699/93, s uvedenou dohodou o rybolove a s rozhodnutím
Komisie zo 16. decembra 1996, ktorým bola udelená finančná pomoc Spoločenstva predmetným majiteľom lodí (ďalej len „rozhodnutie
zo 16. decembra 1996“), ako aj s povahou predmetného prevodu. Analýzu Komisie nakoniec potvrdzuje judikatúra Súdu prvého stupňa
Európskeho Spoločenstva (rozsudok z 3. apríla 2003, Vieira a i./Komisia, T‑44/01, T‑119/01 a T‑126/01, Zb. s. II‑1209).
Uskutočňovanie viacročných orientačných programov pre rybárske flotily má viacero foriem. Cieľom oboch článkov 8 a 9 nariadenia
č. 3699/93 je ich uskutočňovanie prostredníctvom trvalého prevodu rybárskych plavidiel do tretieho štátu (článok 8) alebo
prostredníctvom vzniku spoločných podnikov (článok 9) a tým v súlade s definíciou uvedenou v článku 5 toho istého nariadenia
aj uskutočnenie komplexu cieľov, ktoré umožňujú orientovať intenzitu rybolovu. Na základe prílohy III bodu 1.2 písm. a) tretej
zarážky nariadenia č. 3699/93 podlieha však udelenie finančnej pomoci spoločným podnikom uvedeným v článku 9 uvedeného nariadenia
predpokladu, že opatrenie je sprevádzané trvalým prevodom plavidla do dotknutého tretieho štátu. Z toho vyplýva, že opatrenie
upravené v uvedenom článku 9 je neoddeliteľne spojené so sprievodným opatrením, ktorým je trvalý prevod plavidla do tretieho
štátu na účely zníženia rybolovných činností.
Holandské kráľovstvo tvrdí, že Komisia vykladá článok 5 nariadenia č. 3690/93 extenzívne. Tento článok v skutočnosti nešpecifikuje
podmienky, na základe ktorých by bolo možné udeliť nové rybárske licencie.
Okrem toho boli obe predmetné plavidlá po ich prevode do Argentíny v rámci dohody o rybolove vyškrtnuté z registra Spoločenstva
a z holandského registra. Na základe článku 4 ods. 4 vnútroštátneho nariadenia o rybárskych licenciách sa licencie týchto
plavidiel stali neplatnými zo zákona a nie v dôsledku ich odňatia v súlade s uvedeným článkom 5.
Nariadenie č. 3690/93 sa okrem toho neuplatní na prevod plavidiel, ktorý je predmetom prejednávanej žaloby. Tento prevod sa
totiž uskutočňuje v rámci dohody o rybolove a nie na účely vykonania viacročného orientačného programu uvedeného v hlave II
nariadenia č. 3699/93. Finančná podpora udelená pri tomto prevode nie je financovaná prostredníctvom finančného nástroja na
orientáciu rybolovu, ale v plnom rozsahu Spoločenstvom. Oba režimy sa taktiež líšia z hľadiska uplatňovaného postupu. V rámci
dohody o rybolove je v kompetencii spoločného výboru schvaľovať projekty založenia spoločných podnikov a ich zachovania, zatiaľ
čo v prípade uvedeného nariadenia je toto konanie v kompetencii Komisie a členských štátov. Nakoniec odôvodnenie rozhodnutia
zo 16. decembra 1996 odkazuje iba na článok 7 ods. 1 dohody o rybolove, ako aj na nariadenie č. 3447/93.
V každom prípade, aj keď by sa nariadenie č. 3690/93 malo považovať za uplatniteľné na prevod plavidiel Wiron III a Wiron
IV do Argentíny, ide o prevod v zmysle článku 9 nariadenia č. 3699/93, ktorý sa uskutočňuje v rámci vzniku spoločného podniku,
a nie na základe článku 8 toho istého nariadenia, ktoré je ustanovením upravujúcim trvalý prevod. Neexistuje tak zákaz využitia
rybolovnej kapacity uvoľnenej v holandskom registri na udelenie licencií iným plavidlám. Oba tieto články totiž upravujú dve
samostatné opatrenia a opierajú sa o rozdielne režimy pomoci. Článok 8 sa týka „úpravy intenzity rybolovu“, zatiaľ čo článok 9
upravuje „novú orientáciu rybolovných činností“. Prevod plavidla uskutočnený na základe článku 9 môže úzko súvisieť s úpravou
intenzity rybolovu, ktorá však nie je jeho nevyhnutným predpokladom.

Posúdenie Súdnym dvorom
V úvode je potrebné uviesť, že v prejednávanej veci je nesporné, že plavidlá Wiron III a Wiron IV boli zapísané do argentínskeho
registra a že preto boli trvale prevedené do Argentíny.
Žalobný dôvod Komisie vyplývajúci z návrhov žaloby, ako sú uvedené v bode 1 tohto rozsudku, smeruje k tomu, aby Súdny dvor
určil, že Holandské kráľovstvo si tým, že po trvalom prevode plavidiel do Argentíny neodňalo rybárske licencie, ktoré sa na
tieto plavidlá vzťahujú, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 5 nariadenia č. 3690/93.
V tomto smere je potrebné pripomenúť, že na základe ustanovenia článku 5 nariadenia č. 3690/93 sa plavidlám, ktoré trvalo
zastavili rybolovné činnosti, odoberú rybárske licencie.
Pred preskúmaním samotnej podstaty žalobného dôvodu Komisie je potrebné najprv odpovedať na dve otázky, a to po prvé, v čom
presne spočíva trvalé zastavenie rybolovných činností rybárskeho plavidla, a po druhé, či možno trvalý prevod takého plavidla
do Argentíny v rámci založenia spoločného podniku považovať za trvalé zastavenie rybolovných činností rybárskeho plavidla
v zmysle článku 5 nariadenia č. 3690/93.
O opatreniach trvalého zastavenia rybolovných činností
Pokiaľ ide o pojem „trvalé zastavenie“, je nesporné, že ani článok 5 nariadenia č. 3690/93, ani toto nariadenie ako celok
neobsahujú definíciu tohto pojmu. Tento pojem je naproti tomu definovaný v nariadení č. 3699/93, a to konkrétne v jeho článku
8 ods. 2, podľa ktorého môžu opatrenia trvalého zastavenia rybolovných činností rybárskych plavidiel zahŕňať najmä vyradenie
plavidla z prevádzky, trvalý prevod do tretieho štátu, pokiaľ tento prevod neporušuje medzinárodné právo a nie je v rozpore
s požiadavkami na zachovanie a riadenie rybolovných zdrojov, a trvalé pridelene plavidla na využitie vo vodách Spoločenstva
na iné účely, než sú rybolovné činnosti.
Nariadenia č. 3690/93 a č. 3699/93 sa značne líšia tak svojím predmetom, ako aj svojím účelom. Nariadenie č. 3690/93, ako
vyplýva konkrétnejšie z jeho tretieho odôvodnenia, totiž upravuje pravidlá týkajúce sa minimálneho rozsahu údajov, ktoré musia
byť obsiahnuté v rybárskych licenciách, zatiaľ čo nariadenie č. 3699/93 definuje kritériá a podmienky štrukturálnych opatrení
Spoločenstva v odvetví rybolovu a akvakultúry.
Hoci je účel týchto dvoch nariadení odlišný, žiadna okolnosť však neumožňuje prísť k záveru, že sa definícia pojmu „trvalého
zastavenia“ obmedzuje výhradne na nariadenie č. 3699/93 a že ju nemožno uplatniť v rámci iných predpisov sekundárneho práva,
ktoré sa týkajú oblasti rybárskej politiky.
Nariadenie č. 3699/93, ktoré definuje pojem „trvalého zastavenia“, bolo napokon prijaté po prijatí nariadenia č. 3690/93.
Ako vyplýva z jednotlivých jazykových verzií tohto nariadenia č. 3699/93 a najmä z francúzskej, talianskej, nemeckej a španielskej
verzie, zákonodarca Spoločenstva zvolil zámerne rovnaký výraz ako ten, ktorý použil už v nariadení č. 3690/93.
Nič preto nebráni tomu, aby sa definícia uvedeného pojmu, hoci vychádza z nariadenia č. 3699/93, použila v rámci uplatňovania
článku 5 nariadenia č. 3690/93, ktorý sa týka dočasného alebo trvalého odňatia rybárskych licencií.
Medzi rôznymi „opatreniami trvalého zastavenia“ rybolovných činností plavidiel vymenovaných v článku 8 ods. 2 nariadenia č. 3699/93
je uvedený najmä „trvalý prevod do tretieho štátu“. V prejednávanej veci bol pritom prevod rybárskych plavidiel Wiron III
a Wiron IV uskutočnený do „tretieho štátu“, a to do Argentínskej republiky.
Holandské kráľovstvo však tvrdí, že sa tento prevod uvedených plavidiel do Argentíny uskutočnil v rámci dohody o rybolove.
To vraj znamená, že tento prevod nemožno považovať za opatrenie trvalého zastavenia rybolovných činností plavidiel v zmysle
článku 8 ods. 2 nariadenia č. 3699/93. Tento argument je však potrebné zamietnuť.
Znenie uvedeného článku 8 ods. 2 nebráni tomu, aby mohol byť pojem „trvalého zastavenia“ uplatnený na trvalý prevod plavidiel
na základe medzinárodnej dohody uzatvorenej medzi Spoločenstvom a tretím štátom. Uvedené ustanovenie naopak výslovne odkazuje
vo svojej druhej zarážke na dodržiavanie medzinárodného práva, a teda medzinárodných dohôd.
Pokiaľ ide o dohodu o rybolove, nie je táto dohoda nijako v rozpore s tým, aby prevod rybárskych plavidiel uskutočnený podľa
jej ustanovení bol kvalifikovaný ako „trvalé zastavenie“ rybolovných činností v zmysle práva Spoločenstva.
Z toho vyplýva, že trvalý prevod rybárskych plavidiel do tretieho štátu uskutočnený podľa medzinárodnej dohody predstavuje
jedno z opatrení trvalého zastavenia rybolovných činností, ktoré sú upravené v článku 8 ods. 2 nariadenia č. 3699/93. V prejednávanej
veci sa preto musí trvalý prevod plavidiel Wiron III a Wiron IV do Argentíny považovať za „trvalé zastavenie“ rybolovných
činností v zmysle definície tohto opatrenia, ako ju upravuje právo Spoločenstva.
Za týchto okolností nie je relevantná skutočnosť, že sa takýto prevod uskutočnil v rámci vzniku spoločného podniku. Táto okolnosť
uvedená v článku 9 nariadenia č. 3699/93 nemá dosah na uplatnenie nariadenia č. 3690/93.
O odňatí rybárskych licencií
Vzniká teda otázka, či bola v prejednávanej veci rybárska licencia plavidiel Wiron III a Wiron IV, ktoré boli trvalo prevedené
do Argentíny, príslušnými holandskými orgánmi odňatá.
Holandské kráľovstvo tvrdí, že uvedené plavidlá boli po ich prevode v rámci dohody o rybolove vyškrtnuté z registra Spoločenstva
a z holandského registra a že na základe článku 4 ods. 4 vnútroštátneho nariadenia o rybárskych licenciách sa stali uvedené
licencie neplatnými zo zákona, čo zodpovedá ich odňatiu.
Komisia nespochybňuje, že neplatnosť rybárskych licencií týkajúca sa plavidiel Wiron III a Wiron IV, ktorá vyplynula z uvedeného
vnútroštátneho ustanovenia, môže byť považovaná za odňatie. Konštatuje však, že rybolovná kapacita uvoľnená prevodom týchto
plavidiel bola opätovne využitá pre iné plavidlá.
Komisia tiež tvrdí, že uvedený dôvod obrany je novou skutočnosťou, keďže v priebehu konania pred začatím súdneho konania neuplatňovalo
Holandské kráľovstvo ani článok 4 ods. 4 vnútroštátneho nariadenia o rybárskych licenciách, ani odňatie licencií týkajúcich
sa uvedených plavidiel
ex offo
z dôvodu ich neplatnosti. Tento členský štát naopak vyjadril iné stanovisko, keď tvrdil, že v prípade trvalého prevodu plavidiel
do tretieho štátu nie je nevyhnutné odňať rybárske licencie.
Pokiaľ ide o námietku neprípustnosti, ktorú vzniesla Komisia proti uvedenému dôvodu obrany, stačí poukázať na to, že takáto
námietka neprípustnosti je v rozpore so všeobecnou zásadou dodržiavania práva na obhajobu. Podľa judikatúry Súdneho dvora
predstavuje riadny priebeh konania pred podaním žaloby základnú záruku požadovanú Zmluvou o ES nielen kvôli ochrane práv členského
štátu, ale aj kvôli záruke, že predmet sporu eventuálneho súdneho konania bude zreteľne vymedzený (pozri uznesenie z 11. júla
1995, Komisia/Španielsko, C‑266/94, Zb. s. I‑1975, bod 17). Pokiaľ bol predmet sporu vymedzený, má tak členský štát právo
použiť všetky prostriedky, ktoré má k dispozícii na zabezpečenie svojej obhajoby. Nakoniec žiadne procesné ustanovenie nezaväzuje
predmetný členský štát, aby už počas konania pred podaním žaloby predložil všetky argumenty na svoju obhajobu v rámci žaloby
založenej na článku 226 ES (pozri rozsudok zo 16. septembra 1999, Komisia/Španielsko, C‑414/97, Zb. s. I‑5585, bod 19).
O udelení nových rybárskych licencií
Je potrebné poukázať na to, že Komisia tvrdí, že z článku 5 nariadenia č. 3690/93 vyplýva, že v prípade trvalého prevodu plavidiel
do tretieho štátu sa nemá členský štát obmedziť na odňatie licencií týkajúcich sa takto prevedených plavidiel, musí sa naopak
zdržať využitia rybolovnej kapacity takto uvoľnenej vo vnútroštátnom registri na udelenie nových licencií. Takéto využitie
by totiž bolo v rozpore s cieľmi článku 8 nariadenia č. 3699/93, ktorý je súčasťou politiky Spoločenstva reštrukturalizácie
svojej flotily. Tento argument je však potrebné zamietnuť.
Je totiž potrebné konštatovať, že znenie článku 5 nariadenia č. 3690/93 nezakazuje samo osebe využiť rybolovnú kapacitu uvoľnenú
prevodom plavidiel do tretieho štátu na udelenie nových licencií, keďže tento článok upravuje iba povinnosť členského štátu
vlajky odňať rybárske licencie plavidlám, ktoré trvalo zastavili rybolovné činnosti. Z vyššie uvedeného pritom vyplýva, že
túto povinnosť odňať rybárske licencie Holandské kráľovstvo dodržalo.
Pokiaľ ide o článok 8 nariadenia č. 3699/93, stačí konštatovať, že článok 5 nariadenia č. 3690/93, ktorý je jediným ustanovením
uvedeným v žalobných návrhoch Komisie, niečo také nestanovuje. V každom prípade tento článok 8 najmä stanovuje, čo môžu zahŕňať
opatrenia trvalého zastavenia rybolovných činností plavidiel, a požaduje, aby boli vyškrtnuté plavidlá vylúčené z prevádzkovania
rybolovných činností vo vodách Spoločenstva. Zo znenia tohto ustanovenia však nevyplýva, že rybolovná kapacita uvoľnená vo
vnútroštátnom registri rybárskych plavidiel v dôsledku trvalého prevodu plavidiel do tretích krajín nemôže byť použitá na
udelenie nových rybárskych licencií.
Aj za predpokladu, že by Komisia bola spôsobilá konať proti Holandskému kráľovstvu podľa článku 226 ES v súvislosti s režimom
udelenia nových rybárskych licencií na základe iných ustanovení práva Spoločenstva tak, ako to uviedla generálna advokátka
v bode 45 svojich návrhov, je nesporné, že porušenie takýchto ustanovení nepredstavuje predmet namietaného nesplnenia povinnosti
(pozri rozsudky z 20. októbra 2005, Komisia/Spojené kráľovstvo, C‑6/04, Zb. s. I‑9017, body 58 až 60, a z 15. júna 2006, Komisia/Francúzsko,
C‑255/04, Zb. s. I‑5251, bod 24).
Z vyššie uvedeného vyplýva, že žalobný dôvod uvedený Komisiou a vychádzajúci z porušenia článku 5 nariadenia č. 3690/93 nie
je dôvodný.
Za týchto podmienok je potrebné žalobu podanú Komisiou zamietnuť ako celok.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Holandské kráľovstvo navrhlo zaviazať Komisiu na náhradu trov konania a Komisia
nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Komisia Európskych spoločenstiev je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: holandčina.