CELEX: 62008CJ0140
Společný celní sazebník
Kombinovaná nomenklatura
Sazební zařazení
Zmrazené dělené maso a droby z kohoutů a slepic
Přistoupení Estonska
Přechodná opatření
Zemědělské produkty
Přebytečné zásoby
Nařízení (ES) č. 1972/2003

Tato žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (
Úř. věst. L 256, s. 1
; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne (
Úř. věst L 281, s. 1
; Zvl. vyd. 02/14, s. 3), jakož i výkladu nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (
Úř. věst. L 293, s. 3
; Zvl. vyd. 03/40, s. 474), ve znění nařízení Komise (ES) č. 230/2004 ze dne (
Úř. věst. L 39, s. 13
; Zvl. vyd. 3/42, s. 443, dále jen „nařízení č. 1972/2003“).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Rakvere Lihakombinaat AS (dále jen „RLK“), na straně jedné, a Põllumajandusminister (ministerstvo zemědělství) a Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (daňový a celní orgán, daňové a celní středisko – východ; dále jen „MTA“), na straně druhé, ve věci uložení poplatku z přebytečných zásob zmrazeného kuřecího masa.
Právní rámec
Právní úprava Společenství
Kombinovaná nomenklatura
Kombinovaná nomenklatura (dále jen „KN“), zavedená nařízením č. 2658/87, je založena na celosvětovém harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží (dále jen „HS“), který byl vypracován Radou pro celní spolupráci, nyní Světovou celní organizací, a zaveden mezinárodní úmluvou uzavřenou v Bruselu dne 14. června 1983 a schválenou jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 87/369/EHS ze dne (
Úř. věst. L 198, s. 1
; Zvl. vyd. 02/02, s. 288). Tato nomenklatura přejímá čísla a šestimístné položky HS, přičemž pouze sedmé a osmé místo je jejím dalším vlastním tříděním.
Číslo 0207, které je uvedeno v kapitole 2 a nazváno „Maso a poživatelné droby z drůbeže čísla 0105, čerstvé, chlazené nebo zmrazené“, obsahuje ve znění HS z roku 2002 pro účely zařazení kohoutů a slepic položku 020714 nazvanou „Dělené maso a droby, zmrazené“.
Podle všeobecných vysvětlivek ke kapitole 2 HS, týkající se masa a poživatelných drobů, platí:
„Do této kapitoly patří maso v celku (tedy tělo zvířete s hlavou nebo bez ní), půlené […], čtvrcené, dělené atd., droby a moučky a prášky z masa nebo drobů všech zvířat […], které jsou vhodné k lidskému požívání.
[…]
Droby lze obecně rozdělit do čtyř kategorií:
1)
Ty, které se používají hlavně k lidské spotřebě, jako je hlava a části hlavy (včetně uší), nožičky, ocásek, srdce, jazyk, okruží, bránice, předstěra, krk, brzlík.
2)
Ty, které lze použít pouze k výrobě farmaceutických výrobků, jako je žlučník, nadledvinky, placenta.
3)
Ty, které lze použít k lidské spotřebě nebo k výrobě farmaceutických výrobků, jako jsou játra, ledvinky, plíce, slinivka, slezina, mícha, vaječníky, děloha, varlata, vemeno, štítná žláza, podvěsek mozkový.
4)
Ty, které lze použít k lidské spotřebě, jakož i jiným účelům (například v kožedělném průmyslu), jako například kůže.
[…]
Do této kapitoly patří pouze maso a droby, které se nacházejí v níže uvedených stavech a které byly podrobeny lehkému tepelnému zpracování teplou vodou nebo párou (jako je ohřátí nebo spaření), které ale nemá za následek skutečné uvaření výrobků:
1)
čerstvé […]
2)
chlazené […]
3)
zmrazené […]
4)
solené nebo ve slaném nálevu, sušené nebo uzené.
[…]
Maso a droby, které se nacházejí ve stavech vyjmenovaných ve výše uvedených pododstavcích 1) až 4), patří do této kapitoly, i když byly […] rozřezány, pokrájeny na plátky nebo pomlety.“
Znění KN, které se uplatní na skutkové okolnosti věci v původním řízení, vyplývá z nařízení č. 1789/2003, které vstoupilo v platnost dnem 1. ledna 2004. Část druhá tohoto nařízení obsahuje celní sazebník. Třída I této části, nazvaná „Živá zvířata; Živočišné produkty“, obsahuje kapitolu 2, která se nazývá „Maso a poživatelné droby“, ve které je uvedeno číslo 0207 následujícího znění:
„0207
Maso a poživatelné droby z drůbeže čísla 0105, čerstvé, chlazené nebo zmrazené:
–
z kohoutů a slepic:
[…]
– –
Dělené maso a droby, zmrazené:
– – –
Dělené maso:
– – – –
Vykostěné
[…]
– – –
Droby:
– – – –
Játra
– – – –
Ostatní“
(neoficiální překlad)
Ve vysvětlivkách ke kombinované nomenklatuře Evropských společenství zveřejněných dne 23. října 2002 (
Úř. věst. C 256, s. 1
) všeobecné vysvětlivky č. 2, 4 a 5, týkající se části druhé, třídy I, kapitoly 2 KN, stanoví:
„2.
Pro účely této kapitoly je rozsah výrazů ‚maso‘ a ‚droby‘ popsán ve všeobecných vysvětlivkách ke kapitole 2 HS.
[…]
4.
Ve všeobecných vysvětlivkách ke kapitole 2 HS je rovněž uvedeno poučení pro rozlišení mezi masem a droby této kapitoly a výrobky kapitoly 16. Do kapitoly 2 však patří maso a droby syrové, mleté, avšak dále nepřipravené, balené v plastovém materiálu (dokonce ve formě uzenek) výhradně za účelem usnadnění manipulace nebo dopravy.
5.
Pro účely rozlišení mezi nevykostěným a vykostěným děleným masem se chrupavky a šlachy nepovažují za kosti.“
(neoficiální překlad)
Vysvětlivka k podpoložkám 02071410 až 02071499 uvádí, že se na tyto položky použijí
mutatis mutandis
vysvětlivky k podpoložkám 02071310 až 02071399. Tyto posledně uvedené vysvětlivky stanoví:
„02071310
Vykostěné
Do této podpoložky patří maso z kohoutů, slepic a kuřat, bez kostí, bez ohledu na to z jaké části těla pochází.
[…]
Ostatní
Do této podpoložky patří poživatelné droby, především srdce, hřebínky a laloky, avšak s výjimkou jater.
Do této podpoložky rovněž patří běháky kohoutů, slepic a kuřat.“
(neoficiální překlad)
Všeobecná pravidla pro výklad KN, která jsou obsažena v její části první, hlavě I, bodě A, stanoví:
„Zařazení zboží do [KN] se řídí těmito zásadami:
1.
Názvy tříd, kapitol a podkapitol jsou pouze orientační; pro právní účely jsou pro zařazení směrodatná znění čísel a příslušných poznámek ke třídám nebo kapitolám a následující ustanovení, pokud znění těchto čísel nebo poznámek nestanoví jinak.
2.
[…]
b)
Každé uvedení materiálu nebo látky v některé z položek se vztahuje také na tento materiál nebo látku ve směsi nebo v kombinaci s jinými materiály nebo látkami. […] Zařazení zboží sestávajícího z více než jednoho materiálu […] se provádí podle zásad uvedených ve všeobecném pravidle 3.
3.
Zboží, které lze podle pravidla 2 b) nebo z jiných důvodů zařadit do dvou nebo více položek, se zařazuje takto:
a)
položka se specifičtějším popisem má přednost před položkami s obecnějším popisem. Jestliže se však každá ze dvou nebo více položek vztahuje pouze na část materiálů nebo látek obsažených ve smíšeném zboží […], považují se tyto položky za stejně specifické ve vztahu k tomuto zboží, i když jedna z nich obsahuje úplnější nebo přesnější popis zboží.
b)
směsi, zboží složené z různých materiálů nebo zhotovené z různých komponentů a zboží v soupravách (sadách) v balení pro maloobchodní prodej, které nelze zařadit podle pravidla 3 a), se zařadí podle materiálu nebo komponentu, který jim dává podstatné rysy, je-li možno takový materiál nebo komponent určit;
[…]“
(neoficiální překlad)
Nařízení č. 1972/2003
Článek 41 první pododstavec Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (
Úř. věst. L 236, s. 33
), umožňuje Komisi Evropských společenství přijmout opatření určená k usnadnění přechodu nových členských států na režim vyplývající z uplatňování společné zemědělské politiky. Uvedené ustanovení stanoví, že tato přechodná opatření „mohou být přijímána po dobu tří let ode dne přistoupení a jejich uplatňování se omezí na toto období“. Nařízení č. 1972/2003 Komise přijala zejména na základě tohoto ustanovení.
Podle prvního bodu odůvodnění nařízení č. 1972/2003 je jeho cílem „zabráni[t] nebezpečí odklonu obchodu ke škodě společné organizace zemědělských trhů, vyplývající z přistoupení deseti nových států k Evropské unii dne 1. května 2004“. S ohledem na dané nebezpečí třetí bod odůvodnění uvedeného nařízení zdůrazňuje, že je „třeba stanovit odstrašující poplatky za přebytečné zásoby nacházející se v nových členských státech“.
Za tím účelem požaduje čl. 4 odst. 1 nařízení č. 1972/2003, aby nové členské státy vybíraly poplatky od držitelů přebytečných zásob produktů ve volném oběhu k 1. květnu 2004. Odstavec 5 téhož článku upřesňuje, že tato povinnost se vztahuje v případě Estonska zejména na produkty kódu 02071410 KN.
Článek 4 odst. 2 tohoto nařízení stanoví:
„Ke stanovení přebytečných zásob každého držitele vezmou členské státy zejména v úvahu:
a)
průměr zásob, které byly k dispozici během let předcházejících přistoupení;
b)
obchodní toky existující během let předcházejících přistoupení;
c)
okolnosti, za nichž došlo k vytvoření zásob.
Pojem přebytečné zásoby se vztahuje na produkty dovezené do nových členských států nebo pocházející z těchto států. Pojem přebytečné zásoby se rovněž vztahuje na produkty určené na trh nových členských států.
[…]“
Aby se zajistilo, že poplatek z přebytečných zásob je správně používán, čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví, že nové členské státy provedou neprodleně inventuru zásob, které jsou k dispozici ke dni 1. května 2004, a sdělí Komisi nejpozději do množství produktů v přebytečných zásobách.
Podle článku 10 nařízení č. 1972/2003 platilo toto nařízení od 1. května 2004 do .
Nařízení č. 853/2004
Bod 1.14 přílohy I nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (
Úř. věst. L 139, s. 55
, a oprava
Úř. věst. L 226, s. 22
; Zvl. vyd. 3/45, s. 14), definuje mechanicky oddělované maso (dále jen „MOM“) následovně:
„produkt získaný mechanickým oddělováním z masa na kosti [masa z kostí], které zůstalo po vykostění na kostech, nebo z celých těl poražené drůbeže tak, že se ztratí nebo změní struktura svalových vláken“.
Vnitrostátní právní úprava
Dne 7. dubna 2004 přijal Estonský parlament zákon o poplatku z přebytečných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203).
Rozsudkem ze dne 5. října 2006 prohlásil Riigikohus (nejvyšší soud) čl. 6 odst. 1 uvedeného zákona za neplatný, neboť byl v rozporu s nařízením č. 1972/2003. Uvedený soud měl za to, že povinnost uplatnit koeficient ve výši 1,2 při určování zásob převáděných do následujícího období, kterou dané ustanovení zavedlo, neumožňuje dostatečně diferenciované zacházení s jednotlivými hospodářskými subjekty.
Aby vyhověl uvedenému rozhodnutí, provedl Estonský parlament zákonem ze dne 25. ledna 2007 (RT I 2007, 12, 65) několik změn původního zákona. Tento zákon, který byl takto změněn, (dále jen „ÜLTS“), vstoupil v platnost dne a vztahuje se se zpětnou účinností na situace vzniklé počínaje dnem .
Podle článku 7 ÜLTS se přebytečné zásoby rovnají rozdílu mezi množstvím zásob držených ke dni 1. května 2004 a množstvím zásob převáděných do následujícího období.
Článek 6 ÜLTS vymezuje pojem „zásoby převáděné do následujícího období“ jako roční průměr zásob držených v posledních čtyřech letech před přistoupením Estonské republiky k Evropské unii (roky 2000 až 2003) vynásobený koeficientem 1,2. Za účelem zmírnění přísnosti uvedeného pravidla ve vztahu k hospodářským subjektům, které v daných čtyřech referenčních letech nebyly činné v příslušné oblasti, stanoví mimoto uvedený článek 6 dvě zvláštní pravidla. Jednak hospodářský subjekt, který zahájil činnost na relevantním trhu po roce 2003, musí prokázat, že množství jeho zásob ke dni 1. května 2004 odpovídá „objemu […], který by běžně produkoval, prodával nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převáděl nebo nabýval“. Krom toho podle odstavce 3 téhož článku pro hospodářské subjekty, které byly činné na relevantním trhu ke dni alespoň jeden rok, jsou zásobami převáděnými do následujícího období zásoby v rozsahu 1,2 násobku „průměrného množství ke dni 1. května v posledních letech činnosti“ nebo zásoby držené ke dni .
Podle článku 10 ÜLTS stanoví zásoby převáděné do následujícího období a přebytečné zásoby ministerstvo zemědělství na základě údajů, které hospodářský subjekt deklaroval. Na základě odůvodněné žádosti hospodářského subjektu zohlední uvedené ministerstvo určité faktory, které mohou vysvětlit nárůst zásob nezpůsobený žádnou spekulací, jako je nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu během předchozího roku, doba dozrávání zemědělských produktů, skutečnost, že zásoby byly vytvořeny před třetím čtvrtletím roku 2003, snížení vývozních nebo prodejních objemů na základě okolností nezávislých na hospodářském subjektu nebo na základě jiných na něm nezávislých okolností.
Posledně uvedená ustanovení jsou doplněna článkem 23 ÜLTS, který vymezuje určité okolnosti, za kterých mohou být zásoby převáděné do dalšího období opravou navýšeny v zájmu zohlednění vývoje činnosti hospodářského subjektu během období od 1. května 2003 do .
Spor v původním řízení a předběžné otázky
RLK je estonská společnost působící v zemědělsko-potravinářském odvětví. Při přípravě svých produktů používá zmrazené mechanicky vykostěné dělené drůbeží maso nazývané MOM.
Rozhodnutím ze dne 30. března 2007 určil ministr zemědělství objem přebytečných zásob zmrazeného děleného kuřecího masa držených společností RLK na 83462 kilogramů. Na základě toho vydal dne MTA výměr na částku 1337237 EEK (přibližně 90000 eur podle současného kurzu) coby poplatek z přebytečných zásob.
V žalobě, kterou RLK podala proti tomuto výměru k předkládajícímu soudu, tato společnost tvrdí, že dotčené produkty vzhledem k tomu, že nepatří do podpoložky 02071410, ale do podpoložky 02071499, uvedenému poplatku nepodléhají. Tyto produkty totiž nejsou zmrazeným děleným kuřecím masem, ale jsou ve formě kaše tvořené děleným masem a měkkými tkáněmi mechanicky získanými z kostí kuřat. Mimoto RLK tvrdí, že nařízení č. 1972/2003 brání určitým ustanovením ÜLTS týkajícím se výpočtu přebytečných zásob.
Vzhledem k tomu, že má Tallinna halduskohus (správní soud v Talinu) pochybnosti ohledně sazebního zařazení produktů, které jsou předmětem původního řízení, a výkladu nařízení č. 1972/2003, rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být [MOM] získané mechanickým vykostěním kohoutů a slepic ([…] definováno poprvé v bodu 1.14 přílohy I nařízení [č. 853/2004]) zařazeno ke dni 1. května 2004 pod kód 02071410 KN nebo [pod kód] 02071499 KN […]?
2)
V případě, že je nutno produkt uvedený v otázce [1] zařadit pod kód 02071410 KN […]:
a)
Brání čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení [č. 1972/2003] tomu, aby se přebytečné zásoby hospodářského subjektu stanovily tak, že se […] (jakožto zásoby převáděné do následujícího období) automaticky odečtou průměrné zásoby držené ke dni 1. května posledních čtyř let činnosti před 1. květnem 2004 vynásobené koeficientem 1,2?
b)
V případě kladné odpovědi na tuto otázku, bude se odpověď lišit, pokud je při určování zásob převáděných do následujícího období a přebytečných zásob možné rovněž zohlednit nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, dobu dozrávání zemědělských produktů, dobu vytvoření zásob, jakož i jiné na hospodářském subjektu nezávislé okolnosti?
3)
Je v souladu s cílem nařízení [č. 1972/2003] vybírat poplatek z přebytečných zásob také tehdy, jestliže jsou u hospodářského subjektu k 1. květnu 2004 zjištěny přebytečné zásoby, avšak tento prokáže, že z uvedení přebytečných zásob na trh po neměl žádnou skutečnou výhodu v podobě cenového rozdílu?“
Úvodní otázka
Společnost RLK tvrdí, že nařízení č. 1789/2003 a 1972/2003 vůči ní nelze uplatňovat, neboť ke dni přistoupení Estonské republiky k Evropské unii nebyla zveřejněna v estonském jazyce v
Úředním věstníku Evropské unie
. Opírá se v tomto ohledu o rozsudek ze dne 11. prosince 2007, Skoma-Lux (
C-161/06, Sb. rozh. s. I-10841
).
Společnost RLK má za to, že skutečnost, že nařízení č. 1972/2003 vůči ní nelze uplatnit, představuje rovněž překážku pro použití ÜLTS, protože uvedený zákon, v původním znění úředně zveřejněný dne 27. dubna 2004, obsahuje početné odkazy na toto nařízení. Zdůrazňuje, že pozdní zveřejnění ÜLTS hospodářským subjektům neumožnilo včas se dostatečně informovat o režimu poplatků z přebytečných zásob použitelném ode dne .
Ačkoli předkládací rozhodnutí tuto otázku neuvádí, je třeba za účelem poskytnutí vysvětlení předkládajícímu soudu připomenout, že akt, jehož autorem je orgán Společenství, jako je nařízení č. 1789/2003 nebo nařízení č. 1972/2003, nelze uplatňovat vůči fyzickým a právnickým osobám v členském státě před tím, než měly tyto osoby možnost se s ním seznámit prostřednictvím řádného vyhlášení v Úředním věstníku (výše uvedený rozsudek Skoma-Lux, bod 37 a citovaná judikatura).
Článek 58 aktu o přistoupení uvedeného v bodě 10 tohoto rozsudku stanoví, že „[z]nění aktů přijatých orgány a Evropskou centrální bankou před přistoupením, jež byla vypracována Radou nebo Komisí nebo Evropskou centrální bankou v jazyce českém, estonském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, polském, slovenském a slovinském, jsou ode dne přistoupení platná za stejných podmínek jako znění vypracovaná ve stávajících jedenácti jazycích. Zveřejní se v
Úředním věstníku Evropské unie
, pokud byla takto zveřejněna znění ve stávajících jazycích“.
Soudní dvůr již rozhodl, že toto ustanovení brání tomu, aby povinnosti obsažené v právní úpravě Společenství, která nebyla vyhlášena v
Úředním věstníku Evropské unie
v jazyce nového členského státu, i když je tento jazyk úředním jazykem Evropské unie, mohly být uloženy jednotlivcům v tomto členském státě, i když se tyto osoby mohly seznámit s touto právní úpravou jinými způsoby. Nicméně okolnost, že nařízení Společenství nelze uplatňovat vůči jednotlivcům v členském státě, v jehož jazyce nebylo vyhlášeno, nemá žádný dopad na skutečnost, že jeho ustanovení – vzhledem k tomu, že toto nařízení je součástí
acquis communautaire
– zavazují dotyčný členský stát ode dne přistoupení (výše uvedený rozsudek Skoma-Lux, body 51 a 59).
Estonská republika tím, že dne 7. dubna 2004 přijala ÜLTS v původním znění, splnila povinnosti, které vyplývaly z nařízení č. 1972/2003, když zavedla poplatek z přebytečných zásob zemědělských produktů a vymezila způsoby jejich stanovení. ÜLTS tak zavedl v Estonsku pro jednotlivce povinnosti bez ohledu na skutečnost, že uvedené nařízení vůči nim nemohlo být uplatňováno, dokud neměli možnost se s ním seznámit prostřednictvím řádného vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie v jazyce tohoto členského státu.
Za takových okolností Soudní dvůr již rozhodl, že pravidlo vycházející z výše uvedeného rozsudku Skoma-Lux nebrání tomu, aby byla vůči jednotlivcům uplatněna ta ustanovení nařízení č. 1972/2003, která byla převzata v rámci ÜLTS. Dané pravidlo by si však mohlo zachovat zbytkovou působnost za předpokladu, že by některá ustanovení tohoto nařízení, která nebyla provedena prostřednictvím ÜLTS, byla uplatněna estonskými orgány vůči jednotlivcům před úředním zveřejněním uvedeného nařízení v estonském jazyce. Je na vnitrostátním soudu, aby případně provedl výklad ÜLTS za účelem ověření, zda takové okolnosti nastaly (rozsudek ze dne 4. června 2009, Balbiino,
C-560/07, Sb. rozh. s. I-4447
, bod 32).
Nařízení č. 1972/2003 vymezuje produkty, které podléhají poplatku z přebytečných zásob, odkazem na podpoložky KN, do kterých tyto produkty patří. Předkládajícímu soudu tedy přísluší, aby ověřil zda a v jakém rozsahu vnitrostátní právo převzalo KN použitelnou na skutkové okolnosti původního řízení, která vyplývá z nařízení č. 1789/2003, před úředním zveřejněním uvedeného nařízení v estonském jazyce, což by umožnilo jednotlivcům seznámit se s obsahem a strukturou sazební podpoložky 020714, která je relevantní ve věci v původním řízení.
K první otázce
Předkládající soud se táže, zda zmrazené drůbeží MOM patří do sazební podpoložky 02071410, nebo 02071499.
Vyjádření předložená Soudnímu dvoru
RLK tvrdí, že zmrazené dělené drůbeží MOM nelze zaměňovat s vykostěným děleným drůbežím masem, které patří do podpoložky 02071410. Vzhledem k charakteristikám zmrazeného drůbežího MOM a jeho definici v bodě 1.14 přílohy I nařízení č. 853/2004 musí být tento produkt zařazen pod podpoložku 02071499.
Společnost RLK uvádí, že v období od 16. února do zařazovalo vnitrostátní nařízení MOM do podpoložky 0207149911. Nemohla tedy očekávat, že toto sazební zařazení bude následně zpochybněno.
Podle estonské vlády je třeba tuto první otázku přezkoumat pouze s ohledem na KN platnou ke dni 1. května 2004. Skutečnost, že od do bylo platné vnitrostátní nařízení obsahující zařazení zmrazeného drůbežího MOM do podpoložky 0207149911, není relevantní. Tato vláda nicméně zdůrazňuje, že v roce 2002 se v odpovědi na žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení předložené společností RLK celní orgány vyslovily ve prospěch zařazení zmrazeného drůbežího MOM do podpoložky 02071410. Na základě tohoto rozhodnutí dovážela žalobkyně v původním řízení tento typ produktu do , a to i přes to, že počínaje dnem vstoupilo v platnost estonské nařízení obsahující zařazení tohoto produktu do podpoložky 0207149911.
Estonská vláda připomíná, že podle vysvětlivek ke KN patří do podpoložky 02071499 kromě jiného „poživatelné droby, především srdce, hřebínky a laloky, avšak s výjimkou jater“. Podle estonské vlády je přitom nesporné, že ve sporu v původním řízení neobsahují dotčené produkty žádné droby tohoto typu. Sazební zařazení podle ní musí být stanoveno podle základního charakteru těchto produktů, tedy v projednávané věci drůbežího masa. Zmrazené drůbeží MOM tedy podle estonské vlády patří do položky 02071410.
Komise je stejného názoru. Popis podpoložek 02071410 a 02071499 ani vysvětlivky k nim podle jejího názoru jednoznačné nevysvětlují rozdíl mezi masem a droby. Popis dotčených produktů uvedený předkládajícím soudem neodpovídá pojmu „droby“, ale kategorii zmrazeného vykostěného děleného masa kohoutů nebo slepic odpovídající podpoložce 02071410.
Odpověď Soudního dvora
Podle ustálené judikatury je v zájmu právní jistoty a usnadnění kontrol třeba hledat rozhodující kritérium pro sazební zařazení zboží obecně v jeho objektivních charakteristických znacích a vlastnostech, jak jsou definovány zněním položky KN a poznámek ke třídě nebo kapitole (viz zejména rozsudky ze dne 15. února 2007, RUMA,
C-183/06, Sb. rozh. s. I-1559
, bod 27, jakož i ze dne , Medion a Canon Deutschland,
C-208/06 a C-209/06, Sb. rozh. s. I-7963
, bod 34).
Soudní dvůr již rozhodl, že vysvětlivky ke KN, jakož i vysvětlivky k HS přispívají významným způsobem k výkladu dosahu jednotlivých sazebníkových položek, aniž by však měly závaznou právní sílu. Obsah těchto vysvětlivek musí být tudíž v souladu s ustanoveními KN a nemůže měnit jejich dosah (rozsudky ze dne 15. září 2005, Intermodal Transports, C-495/03, Sb. rozh. s. I-8151, bod 48; ze dne , Possehl Erzkontor,
C-445/04, Sb. rozh. s. I-10721
, bod 20, a ze dne , Proxxon,
C-500/04, Sb. rozh. s. I-1545
, bod 22).
Vzhledem k tomu, že znění podpoložky 02071499 obsahuje pouze slovo „ostatní“, je třeba vycházet z položky 0207 jako celku. Ze znění uvedené položky „Maso a poživatelné droby z drůbeže čísla 0105, čerstvé, chlazené nebo zmrazené“ vyplývá, že se tato položka týká masa a poživatelných drobů z drůbeže, které mohou sloužit k lidské spotřebě.
Co se týče zmrazeného děleného masa a drobů patřících do podpoložky 020714, o které jako jediné se v projednávané věci jedná, KN rozlišuje jednak mezi „děleným masem“, a jednak mezi „droby“, přičemž tento posledně uvedený produkt je sám zařazen do dvou podkategorií, z nichž jedna je zvláště vyhrazena játrům (02071491) a druhá, zbytková, zahrnuje všechny ostatní typy drobů (02071499).
Vzhledem k tomu, že podpoložka 020714 nestanoví žádnou jinou kategorii než dělené maso a droby, všechny produkty této podpoložky, které nepatří do první z těchto kategorií, mohou být zařazeny pouze do kategorie druhé. Je třeba uvést, že tato struktura podpoložky 020714 je v souladu s běžným smyslem slova „droby“, jelikož toto slovo označuje poživatelné části, jiné než je maso zvířat, určené k lidské spotřebě.
Je tedy třeba přezkoumat, zda takové produkty, o jaké se jedná v původním řízení, patří, jak tvrdí RLK, do kategorie drobů jiných, než jsou játra, které zahrnuje podpoložka 02071499.
Vysvětlivky ke KN upřesňují, že do této podpoložky patří takové poživatelné droby, jako jsou srdce, hřebínky a laloky, jakož i běháky kohoutů, slepic a kuřat.
V projednávané věci jak z předkládacího rozhodnutí, tak i z vyjádření předložených Soudnímu dvoru vyplývá, že produkty, o které se jedná v původním řízení, jsou před zmrazením ve formě kaše tvořené zbytky masa a tkání získaných po mechanickém omílání kostí pokrytých masem, v souladu s definicí MOM v bodě 1.14 přílohy I nařízení č. 853/2004.
Z toho vyplývá, že takové produkty, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, nemohou být zařazeny pod podpoložku 02071499, jelikož nemají objektivní charakteristické znaky a vlastnosti drobů, které patří do této podpoložky.
Tyto produkty tedy patří do podpoložky 02071410.
Konečně, skutečnost, že před přistoupením Estonské republiky zařadily estonské celní orgány podle vnitrostátního nařízení tento typ produktu do jiné zvláštní podpoložky, nemá žádný vliv na výklad právní úpravy Společenství, která platí v tomto členském státě od 1. května 2004.
Vzhledem k těmto úvahám je třeba odpovědět na první položenou otázku tak, že nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1789/2003, musí být vykládáno v tom smyslu, že takové produkty, jaké jsou předmětem věci v původním řízení, které jsou tvořeny zmrazeným MOM získaným mechanickým vykostěním kohoutů a slepic a které jsou určeny k lidské spotřebě, musí být zařazeny do podpoložky 02071410 KN.
K první části druhé otázky
Předkládající soud se táže, zda čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení č. 1972/2003 brání způsobu zvolenému ÜLTS pro určení množství přebytečných zásob hospodářského subjektu, který spočívá v uplatnění koeficientu 1,2 na množství zásob převáděných do následujícího období.
Vyjádření předložená Soudnímu dvoru
Společnost RLK tvrdí, že článek 4 nařízení č. 1972/2003 brání způsobu určení množství zásob převáděných do následujícího období stanovenému v článku 6 ÜLTS v rozsahu, ve kterém stanoví uplatnění násobícího koeficientu 1,2, jelikož tento způsob neumožňuje určit s přesností množství těchto zásob a zajistit proporcionalitu poplatku z přebytečných zásob.
Estonská vláda má naopak za to, že použití tohoto násobícího koeficientu je v souladu s cílem nařízení č. 1972/2003. Tvrdí, že toto nařízení neomezuje ani nevylučuje použití takového koeficientu a ponechává členským státům volný výběr způsobu určení přizpůsobeného místním okolnostem. Uvedený koeficient umožnil zvýšit množství zásob převáděných do následujícího období všech hospodářských subjektů s cílem zohlednit hospodářský růst v průběhu let předcházejících přistoupení Estonské republiky k Evropské unii.
Komise, která ve svých písemnostech podpořila postoj společnosti RLK, se na jednání ztotožnila s postojem estonské vlády.
Odpověď Soudního dvora
Soudní dvůr již rozhodl, že čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 neobsahuje žádné ustanovení, které by ukládalo nebo zakazovalo, aby členské státy pro účely určení přebytečných zásob jednotně uplatňovaly násobící koeficient na zásoby hospodářských subjektů převáděné do následujícího období (výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 47).
Toto ustanovení totiž stanoví, že ke stanovení přebytečných zásob každého držitele vezmou nové členské státy zejména v úvahu „průměr zásob, které byly k dispozici během let předcházejících přistoupení“. Vzhledem k neexistenci přesnějších ustanovení ohledně relevantního období nebo způsobu výpočtu průměrných disponibilních zásob dává taková formulace členským státům prostor pro uvážení při definování kritérií, na základě kterých jsou dané pokyny prováděny, při dodržení cílů sledovaných daným nařízením a obecných zásad práva Společenství (výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 37).
Článek 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 tak obsahuje demonstrativní výčet některých kritérií sloužících k výpočtu přebytečných zásob hospodářských subjektů, přičemž členským státům ponechává možnost je doplnit v závislosti na tom, co považují za vhodné, a to v souladu s prostorem pro uvážení, kterým v tomto ohledu disponují (viz, v tomto smyslu, výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 47).
Použití koeficientu ve výši 1,2 na zásoby převáděné do následujícího období je
prima facie
ve prospěch hospodářských subjektů, neboť směřuje ke snížení přebytečných zásob. Z vysvětlení předložených estonskou vládou vyplývá, že daný koeficient byl stanoven na základě míry růstu estonské zemědělské výroby v období od roku 2000 a 2004. Tento koeficient tak umožňuje aktualizovat průměr zásob zjištěných ke dni 1. května v letech 2000 až 2003 s ohledem na uvedenou míru růstu a dospět k určení zásob převáděných do následujícího období – a následně přebytečných zásob – a přitom úměrně odrážet vývoj růstu pozorovaného v celém estonském zemědělském odvětví od 1. května 2000 do . Přispívá tak ke stanovení základu pro srovnání zásob ke dni a průměru zásob ke dni 1. května za předchozí čtyři roky (viz, v tomto smyslu, výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 48).
S ohledem na dané charakteristiky není výběr takového koeficientu v rozporu s cíli sledovanými nařízením č. 1972/2003 ani se zásadou proporcionality nebo zásadou rovného zacházení (viz, v tomto smyslu, výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 49).
Článek 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 nebrání použití takového násobícího koeficientu, jako je koeficient stanovený v čl. 6 odst. 1 ÜLTS, pro účely výpočtu zásob převáděných do následujícího období (výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 50).
Za těchto podmínek je třeba odpovědět na první část druhé položené otázky tak, že čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1972/2003 nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 6 ÜLTS, podle kterého jsou přebytečné zásoby hospodářského subjektu určeny tak, že se od zásob skutečně držených ke dni 1. května 2004 odečtou zásoby převáděné do následujícího období, které jsou definovány jako průměr zásob držených ke dni 1. května předchozích čtyř let vynásobený koeficientem 1,2, který odpovídá míře nárůstu zemědělské výroby zjištěné v dotyčném členském státě během tohoto čtyřletého období.
Ke druhé části druhé otázky
Vzhledem k odpovědi dané na první část druhé otázky není třeba se zabývat druhou částí této otázky.
Ke třetí otázce
Předkládající soud se táže, zda nařízení č. 1972/2003 brání tomu, aby byl vybrán poplatek z přebytečných zásob od hospodářského subjektu, pokud tento subjekt může prokázat, že uvedením daných zásob na trh po dni 1. května 2004 nezískal žádnou výhodu.
Vyjádření předložená Soudnímu dvoru
Společnost RLK zdůrazňuje, že nařízení č. 1972/2003 má za cíl boj proti spekulacím. V projednávané věci přitom byla podle ní jakákoliv spekulace vyloučena. Povaha produktů, o které se v původním řízení jedná, brání jakémukoli určování cen spekulativní povahy. Přistoupení Estonské republiky totiž podle RLK nemělo žádný vliv na cenu zmrazeného drůbežího MOM. Ve Společenství nelze v souvislosti s těmito produkty získat jakoukoliv vývozní náhradu a nevztahuje se na ně ani žádný jiný mechanismus podpory zohledňující cenový rozdíl mezi trhem Společenství a světovým trhem. Krom toho, veškeré množství zakoupené společností RLK bylo určeno pro její vlastní potřeby a odpovídalo běžným zásobám pro účely výroby.
Společnost RLK tvrdí, že stanovení poplatku z přebytečných zásob musí být v souladu se zásadou proporcionality a obecnými zásadami práva Společenství, a odkazuje v tomto ohledu na usnesení ze dne 11. října 2001, William Hinton & Sons (
C-30/00, Recueil, s. I-7511
). Společnost RLK má přitom za to, že pokud nezískala žádnou výhodu z přebytečných zásob, o které se jedná v původním řízení, je poplatek, jehož zaplacení je po ní požadováno, nepřiměřený. Pokud by nařízení č. 1972/2003 mělo vést ke stanovení poplatku za skutkových okolností věci v původním řízení, pak toto nařízení musí být s ohledem na zásadu proporcionality neplatné. Nejedná se podle níž již o systém odrazujících poplatků, ale o režim sankcí určených k penalizaci držby určitého zboží.
Estonská vláda a Komise mají za to, že zpoplatnění hospodářského subjektu, který nezískal žádnou výhodu z prodeje svých přebytečných zásob, je v souladu s účelem nařízení č. 1972/2003.
Podle Komise totiž toto zařízení nemá za cíl potlačení určitého chování hospodářských subjektů, ale zachování řádného fungování společné organizace trhů v obecném zájmu Společenství.
Odpověď Soudního dvora
Z prvního a třetího bodu odůvodnění nařízení č. 1972/2003 vyplývá, že jeho cílem je zachovat společnou organizaci trhů a prostřednictvím systému odstrašujících poplatků za přebytečné zásoby nacházející se v nových členských státech zabránit tomu, aby určité zemědělské produkty byly s výhledem na rozšíření uměle přemístěny na území posledně uvedených států. Šlo tedy o zabránění tomu, aby tyto abnormální obchodní toky narušily společnou organizaci trhů (výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 57).
Dané nařízení nemělo za cíl sankcionovat spekulativní chování hospodářských subjektů, ale zabránit, prostřednictvím mechanismu odstrašujících poplatků, vytváření zásob ke spekulativním účelům a neutralizovat hospodářské výhody získané jejich držiteli (výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 69).
Poplatek z přebytečných zásob zavedený nařízením č. 1972/2003 a určený k ochraně společné organizace zemědělských trhů se tedy použije na všechny přebytečné zásoby ve smyslu uvedeného nařízení, nezávisle na tom, zda jejich držitelé skutečně získali jejich uvedením na trh nějakou výhodu (viz, v tomto smyslu, výše uvedený rozsudek Balbiino, bod 71).
Na třetí položenou otázku je tedy třeba odpovědět tak, že nařízení č. 1972/2003 nebrání tomu, aby byl vybrán poplatek z přebytečných zásob od hospodářského subjektu, a to i tehdy, pokud daný subjekt může prokázat, že uvedením daných zásob na trh po dni 1. května 2004 nezískal žádnou výhodu.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:

1)
Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne , musí být vykládáno v tom smyslu, že takové produkty, jaké jsou předmětem věci v původním řízení, které jsou tvořeny zmrazeným mechanicky oddělovaným masem získaným mechanickým vykostěním kohoutů a slepic a které jsou určeny k lidské spotřebě, musí být zařazeny do podpoložky 02071410 kombinované nomenklatury.

2)
Článek 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, ve znění nařízení Komise (ES) č. 230/2004 ze dne , nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 6 odst. 1 zákona o poplatku z přebytečných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus), ve znění zákona přijatého dne , podle kterého jsou přebytečné zásoby hospodářského subjektu určeny tak, že se od zásob skutečně držených ke dni odečtou zásoby převáděné do následujícího období, které jsou definovány jako průměr zásob držených ke dni 1. května předchozích čtyř let vynásobený koeficientem 1,2, který odpovídá míře nárůstu zemědělské výroby zjištěné v dotyčném členském státě během tohoto čtyřletého období.

3)
Nařízení č. 1972/2003 nebrání tomu, aby byl vybrán poplatek z přebytečných zásob od hospodářského subjektu, a to i tehdy, pokud daný subjekt může prokázat, že uvedením daných zásob na trh po dni 1. května 2004 nezískal žádnou výhodu.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: estonština.