CELEX: 62005CJ0248
Неизпълнение на задължения от държава-членка
Опазване на подземните води от замърсяване, причинено от опасни вещества
Директива 80/68/ЕИО

С исковата си молба Комисията на Европейските общности иска от Съда да установи, че:
—
като не е взела всички необходими мерки, за да се съобрази с членове 4, 5, 7, 9 и 10 от Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 година относно опазването на подземните води от замърсяване, причинено от определени опасни вещества (
OВ L 20, 1980 г., стр. 43
, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 113, наричана по-нататък „директивата“), относно депото в Ballymurtagh (графство Wicklow), и
—
като не е взела всички необходими мерки, за да се съобрази с членове 5, 7, 8, 10, 12 и 13 от директивата, що се отнася до непреките зауствания от септичните ями,
Ирландия не е изпълнила задълженията си по посочените разпоредби на директивата.
Правна уредба
Член 1, параграф 1 от директивата гласи:
„ Целта на настоящата директива е да предотврати замърсяването на подземните води от вещества, които принадлежат към видовете и групите вещества от Списък I и II от Приложението, наричани по-долу „вещества от Списък I и II“, и доколкото е възможно да се спрат или премахнат последствията от вече причиненото замърсяване..“
Съгласно член 1, параграф 2 от директивата:
„За целите на настоящата директива:
a)
„подземни води“ означава всякакви води, които са под земята в зоната на насищане и са в пряк контакт с почвения или подпочвен пласт;
б)
„пряко заустване“ означава вкарване без филтриране на веществата, включени в Списък I и II, в подземните води през почвения или подпочвен земен пласт;
в)
„непряко заустване“ означава вкарване след филтриране на веществата, включени в Списък I и II, в подземните води през почвения или подпочвен земен пласт;
г)
„замърсяване“ означава изхвърляне от хора, пряко или непряко, на вещества или енергия в подземните води, което води до застрашаване на човешкото здраве или водните запаси, увреждане живите ресурси и водната екосистема или възпрепятстване на законното използване на водата.“
Съгласно член 2 от директивата, тя не се прилага към:
„a)
заустванията на домакински течни отпадъци от изолирани жилища, които не са свързани с канализационна система, и са разположени извън охранявани каптажи за вода, предназначена за консумация от хора;
[…]“
Съгласно член 3 от директивата:
„Държавите-членки предприемат необходимите мерки за:
a)
предотвратяване на вкарването на вещества от Списък I в подземните води;
б)
ограничаване на вкарването на вещества от Списък I и II в подземните води, така че да се избегне замърсяването на тези води от такива вещества.“
Член 4, параграфи 1 и 2 от директивата гласи:
„1.   За да изпълнят задължението, посочено в член 3, буква а), държавите-членки:
—
забраняват преките зауствания на вещества от Списък І,
—
подлагат на предварително проучване всяко отделяне или разтоварване/изсипване с цел освобождаване от тези вещества, което може да доведе до непряко изхвърляне на отпадъци. В светлината на такова проучване държавите-членки забраняват такива дейности или дават разрешително за тях, при условие че се спазват всички необходими технически превантивни мерки за предотвратяване на такова заустване,
—
предприемат всички подходящи мерки, които считат за необходими за предотвратяване на непрякото заустване на вещества от Списък І поради надземни или подземни дейности, различни от споменатите след [да се чете „във“] второто тире. Те уведомяват Комисията за тези мерки и тя, в светлината на тази информация, може да представи предложения на Съвета за преразглеждане на настоящата директива.
2.   Все пак, в случай че предварителното проучване разкрие подземни води, в които се предполага изхвърляне на вещества от Списък І и такива трайно неподходящи за друга употреба, особено домакински нужди или селскостопански, държавите-членки разрешават заустването на тези вещества, при условие че присъствието им не пречи на експлоатацията на земните ресурси.
Такива разрешителни могат да се дават, само ако всички технически предпазни мерки са били взети, за да се гарантира тези вещества да не могат да достигнат други водни системи или да увредят други екосистеми.“
Съгласно член 5 от директивата:
„1.   За да изпълнят задължението си, посочено в член 3, буква б), държавите-членки подлагат на предварително проучване:
—
всяко пряко заустване на вещества от списък ІI, така че да се ограничат тези зауствания,
—
отделяне или разтоварване с цел освобождаване от такива вещества, което може да доведе до непряко заустване.
В светлината на това проучване държавите-членки могат да издадат разрешително, при условие че се спазват всички технически предохранителни мерки за предотвратяване на замърсяването на подземните води от тези вещества.
2.   В допълнение, държавите-членки предприемат подходящи мерки, каквито счетат за необходими, за ограничаване на непрякото заустване на вещества от Списък ІI, дължащо се на надземни или подземни дейности, различни от тези посочени в параграф 1.“
Член 7 от директивата има следното съдържание:
„Предварителното проучване, посочено в членове 4 и 5, включва изследване на хидрогеоложките условия на въпросната зона, възможните пречистващи характеристики на почвата и подземния пласт и риска от замърсяване както и промяната на качеството на подземните води след заустване на отпадъци и решаване дали заустването на вещества в подземните води е подходящо от гледна точка на околната среда.“
Член 8 от директивата предвижда:
„Разрешителните, посочени в членове 4, 5 и 6, не се издават от компетентните органи на държавите-членки, докато не се провери, че подземните води и особено тяхното качество, е подложено на необходимото наблюдение.“ [неофициален превод]
Съгласно член 9 от директивата:
„Когато се разрешава пряко заустване в съответствие с член 4, параграфи 2 и 3 или член 5, или когато се разрешава съгласно член 5 отделяне на отпадъчни води, които неизбежно причиняват непряко заустване, разрешителното определя точно:
—
мястото на заустване,
—
начина на заустване,
—
важни предохранителни мерки, като се обръща особено внимание на естеството и концентрацията на веществата в отпадъчните флуиди, характеристиките на средата, в която това се прави, и близостта на вододайни зони, особено такива за питейна вода, топли водни източници и минерална вода,
—
максималното допустимо количество на дадено вещество в отпадъчните флуиди за един или няколко периода и подходящи изисквания за концентрацията на тези вещества,
—
мерките, които позволяват изхвърлянето на отпадъчните флуиди да се следи,
—
ако е необходимо, мерките за следене на подземните води и особено тяхното качество.“
Член 10 от директивата е със следното съдържание:
„Когато отделянето или разтоварване с цел освобождаване, което може да доведе до непряко заустване, е разрешено съгласно членове 4 и 5, разрешителното посочва точно:
—
мястото, където такова отделяне или разтоварване се прави,
—
методите, използвани за изхвърляне или разтоварване,
—
основните предохранителни мерки, като особено внимание сe отделя на естеството и концентрацията на веществата в материала, който ще се отделя или разтоварва, характеристиките на приемащата среда и близостта на вододайни зони, особено такива като питейни, топли водни източници и такива за минерална вода,
—
максималното допустимо количество, за един или няколко периода от време, на дадено вещество в отпадъците, съдържащо вещества от Списък I и II, и подходящи изисквания за концентрацията на тези вещества и където е възможно на самите вещества за изхвърляне или разтоварване и необходимите изисквания за концентрацията им,
—
в случаите, посочени в член 4, параграф 1 и член 5, параграф 1, техническите предпазни мерки, които се вземат за предотвратяване на заустването на вещества от Списък І в подземните води и замърсяването на тези води от вещества от Списък ІI,
—
ако е необходимо, мерките за следене на подземните води и особено тяхното качество.“
Член 12 от директивата предвижда:
„1.   Ако лицето, което подава заявление за разрешително, посочено в членове 4 и 5, заяви, че не е в състояние да се съобрази с предвидените условия или, ако това е очевидно за компетентните органи във въпросната държава-членка, разрешително не се издава.
2.   В случай на несъобразяване с условията, посочени в разрешителното, компетентните органи във въпросната държава-членка предприемат подходящи мерки за гарантиране изпълнението на условията; ако е необходимо, разрешителното се отнема.“
Съгласно член 13 от директивата:
„Компетентните органи на държавите-членки следят за спазването на условията, посочени в разрешителните и за последствията от заустванията в подземните води.“
Досъдебна процедура
През 1999 г. Комисията регистрира жалба, свързана със старата мина в Ballymurtagh, преустроена в общинско депо от Съвета в графство Wicklow.
През 2000 г. Комисията регистрира друга жалба, свързана с неразрешени зауствания в подземните води, постъпващи от хотела Creacon Lodge (New Ross), в графство Wexford, чиято експлоатация е започнала през 1995 г. При разглеждането на тази жалба Комисията проучва по-широки проблеми във връзка с течните отпадъци от септичните ями, свързани с условията за прилагане на директивата в селските райони на Ирландия, що се отнася до помещения за търговско ползване или нежилищни сгради и неизолирани жилища, разположени в различни агломерации.
Освен това Комисията проучва доклад, свързан с проблемите на еутрофията в езерата в Killarney, в графство Kerry, според който свързаните със септични ями инсталации са сред причините за значителното влошаване на състоянието на тези води и в който се подчертава, че септичните ями често са непригодни или неправилно поддържани.
С цел разследване на втората жалба, на 8 май 2001 г. Комисията изпраща писмо на Ирландия, в което посочва гореспоменатия доклад.
Тъй като не е удовлетворена от отговорите, представени в рамките на разследването по първата жалба и предвид липсата на отговор по втората жалба, на23 октомври 2001 г. Комисията отправя официално уведомително писмо до Ирландия, в което тя изразява своите съмнения относно условията, при които тази държава-членка прилага редица разпоредби от директивата, и отправя покана до нея да представи своето становище във връзка с това.
След като не получава отговор на посоченото писмо, на 17 декември 2002 г. Комисията изпраща на тази държава-членка мотивирано становище, като я приканва да предприеме необходимите мерки за съобразяване с посоченото становище в срок от два месеца, считано от неговото получаване.
С писмо от 9 септември 2003 г. ирландските власти изпращат отговор на посоченото становище, в който те предоставят информация относно предприетите мерки, и твърдят, че спазват директивата. Като счита за незадоволителна приетата от Ирландия позиция, Комисията предявява настоящия иск.
По иска
Трябва веднага да се подчертае, че в писмените си изявления Комисията изрично признава, че Ирландия е приела законодателството, необходимо за транспониране на директивата във вътрешното право.
Относно твърденията за нарушения, свързани с общинското депо в Ballymurtagh
В исковата с молба Комисията твърди, че Ирландия не е предприела всички необходими мерки, за да се съобрази с членове 4, 5, 7, 9 и 10 от директивата, що се отнася до площадката на общинското депо в Ballymurtagh.
На първо място Комисията упреква тази държава-членка в това, че не е издала официално разрешително преди пускането в действие на това депо, докато такова разрешително трябва да бъде поискано и издадено преди една нова инсталация да е започнала дейността си, за да може тази дейност да отговаря на съответните условия по смисъла на член 9 от директивата. На второ място Комисията счита, че не са били взети необходимите технически предпазни мерки, за да се избегне заустването на веществата от списъци І и ІІ. На трето място тя изтъква, че издаденото на 3 април 2001 г. от Environmental Protection Agency (Агенция за опазване на околната среда, наричана по-нататък „EPA“) разрешително в областта на отпадъците за експлоатацията на това депо не е съобразено с посочената директива поради нередовности както в това разрешително, така и в предварителното проучване.
Следва да се отбележи, че в представената от Комисията писмена реплика тя изоставя твърденията за нарушение, свързано с липсата на официално разрешително за депото преди пускането му в експлоатация, и за неспазване на член 9 от директивата.
Относно твърдението за нарушение, свързано с неспазването на директивата поради заустване на вещества от списъци І и ІІ
— Доводи на страните
Комисията изтъква, че Ирландия не е спазила задължението си да вземе всички „технически предпазни мерки“ съгласно член 4, параграф 2, втора алинея от директивата, като е позволила създаването и експлоатацията на общинското депо в Ballymurtagh, знаейки, че вещества от списък І, например кадмий, и от списък ІI, като тежки метали и фосфор, неизбежно ще се излеят в река Avoca поради липсата на защитна мембрана под посоченото депо.
Комисията поддържа, че заустванията на такива вещества са обвързани с условия, които не са били спазени по отношение на въпросната площадка. Сред тях са изискванията на член 4, параграф 2 от директивата, от които следва, че заустването трябва да се извършва изключително в подземни води и че веществата от списък І, намиращи се в посочените води, трябва да не достигат до други водни системи.
Според Комисията обаче, подземните води, минаващи под площадката в Ballymurtagh, от една страна, и река Avoca, от друга страна, не могат да се считат за част от същата водна система.
Във всеки случай, според Комисията дори и посочените подземни води, които достигат до Avoca, да се разглеждат като част от една и съща водна система с тази река, последната не можело да се смята като трайно неподходяща за друга употреба. Всъщност декларацията за въздействието върху околната среда, свързана с общинското депо в Ballymurtagh (
Environmental Impact Statement on Ballymurtagh Landfill
, наричана по-нататък „декларация за въздействието върху околната среда“), представена съгласно националното законодателство, свързано с управлението на отпадъците, уточнява, че „Avoca, която тече в близост до мините и депото, е бързотечаща камениста река и може да се счита за много добро местообитание на различни видове сьомга“.
Освен това според Комисията Съветът на графство Wicklow не можел да отрече, че поради липса на предпазна преграда отпадните течности, произтичащи от перколацията на водата през отпадъците (наричани по-нататък „филтрат“), ще достигнат до Avoca, доколкото хидрогеоложкото изследване, извършено през 1987 г. (Cullen K. T.,
Ballymurtagh Open Pit: Report on the Hydrogeological Survey of a Proposed Waste Disposal Site
, 10 март 1987 г., наричано по-нататък „хидрогеоложко изследване“) преди пускането в експлоатация на депото разкривало в това отношение възможност за избор, от една страна, между разреждането или разпръскването на филтрата, и от друга страна, запечатването на основата на шахтите. Съветът на графство Wicklow обаче избрал разреждането и разпръскването на филтрата, което можело само да доведе до замърсяване на друга водна система.
Ирландия изтъква, че съгласно самия текст на член 4, параграф 2 от директивата, заустването на вещества от списък І може да бъде разрешено при определени условия.
Тази държава-членка извежда довод от заключенията на хидрогеоложкото изследване, според което „силната замърсеност както на подземните води, течащи под мината, така и на река Avoca, позволява сериозно да се разгледа възможността да бъде направен избор за „разреждане и разпръскване“, тъй като единствената последица за качеството на водите, които се изливат под мината, или за водите на река Avoca, би била обезцветяване в зависимост от естеството и състава на филтратите“.
Според Ирландия подземните води, разположени във вътрешността и в ниската част на старите райони на минерализация, били силно замърсени от извършваните в миналото минни дейности и били неподходящи за домакинска и селскостопанска употреба. Тя сочи още, че във всеки случай, според последния доклад на EPA относно качеството на водите най-сериозното замърсяване с метали било това на река Avoca, която страдала от силно замърсяване с мед, цинк и в по-малка степен с олово.
Освен това според тази държава-членка водната система е съставена от води, идващи от потоците на повърхността, както и от подземни води, и в този случай не можело да има две отделни системи, които не са свързани помежду си.
— Съображения на Съда
Следва да се напомни, от една страна, че съгласно член 3, буква a) от директивата държавите-членки са задължени да предприемат необходимите мерки за предотвратяване на вкарването на вещества от списък І в подземните води.
За да изпълнят това задължение, съгласно член 4, параграф 1 от посочената директива държавите-членки трябва, от една страна, да забранят всяко пряко заустване на тези вещества, и от друга страна, да подлагат на предварително проучване всяко отделяне или разтоварване/изсипване с цел освобождаване от тези вещества, което може да доведе до непряко изхвърляне на отпадъци, за да могат или да забранят такава дейност, или да издадат разрешително, при условие че се спазват всички необходими технически предпазни мерки за предотвратяване на такова заустване.
По-нататък, от член 4, параграф 2, първа алинея от директивата следва, че държавите-членки могат да разрешат заустването на вещества от списък І, ако предварително проучване разкрие, че подземните води, в които се предполага заустването, са трайно неподходящи за друга употреба, особено за домакински или селскостопански нужди, и при условие че присъствието им не пречи на експлоатацията на земните ресурси.
Освен това съгласно втора алинея на същата тази разпоредба такова разрешително може да се издава само ако са били взети всички технически предпазни мерки, за да се гарантира, че въпросните вещества не могат да достигнат до други водни системи или да увредят други екосистеми.
От друга страна, съгласно член 3, буква б) от директивата държавите-членки трябва да ограничат вкарването на вещества от списък ІI в подземните води, така че да се избегне замърсяването на тези води от такива вещества.
За да изпълнят това задължение, съгласно член 5, параграф 1, първа алинея от директивата държавите-членки трябва да подложат на предварително проучване всяко пряко заустване на вещества от този списък, така че да се ограничат тези зауствания, както и дейностите по отделяне или разтоварване с цел освобождаване от такива вещества, което може да доведе до непряко заустване. Съгласно член 5, параграф 1, втора алинея, в светлината на това проучване държавите-членки могат да издадат разрешително, при условие че се спазват всички технически предохранителни мерки за предотвратяване на замърсяването на подземните води от тези вещества.
На първо място е уместно да се подчертае, че Ирландия признава, че подземните води, в които достигат непреките зауствания на вещества от списък І, могат да се вливат в река Avoca, където присъствието на някои от тях освен това води до обезцветяване на водите.
При положение че водната система, към която принадлежи река Avoca, за която е установено, че не извира от подземните води, течащи под площадката на Ballymurtagh, всъщност е достигната от посочените зауствания, поставеното в член 4, параграф 2, втора алинея от директивата условие не е изпълнено, тъй като тези зауствания не са изолирани само в подземните води. Заключенията на различни изследвания относно предишното замърсяване на тази река нямат отношение към преценката за спазване на това последно условие.
Следователно като е избрала за общинското депо в Ballymurtagh системата, основаваща се на разреждането и на разпръскването на филтрата, когато според хидрогеоложкото изследване е съществувало друго разрешение, а именно да се направи непропусклива основата на шахтите, което би позволило да не се увеличава нивото на замърсяване на река Avoca — факт, който не се оспорва от Ирландия — и като по този начин се дава възможност веществата от списък І да достигат до водна система, различна от подземните води, течащи под площадката на това депо, тази държава-членка не е спазила задължението да вземе всички необходими технически предпазни мерки, въведено в член 4, параграф 2, втора алинея от директивата.
На второ място, доколкото вкарването в подземните води на вещества от списък ІI, по-специално на тежки метали и на фосфор, е присъщо на направения от Ирландия технически избор, този избор не спазва задължението, което следва от член 3, буква б) от директивата — за ограничаване на вкарването на тези вещества в подземните води, за да се избегне тяхното замърсяване — тъй като не са взети всички необходими технически предпазни мерки за постигане на тази цел.
Следователно не са спазени и изискванията, определени в член 5 от директивата, които, както е отбелязано в точка 39, имат за цел само да изпълнят задължението, посочено в член 3, буква б) от директивата.
Предвид гореизложеното, трябва да се приеме, че що се отнася до площадката на общинското депо в Ballymurtagh, Ирландия не е спазила изискванията, които произтичат от членове 4 и 5 от директивата относно заустванията на вещества от списъци I и II.
Относно твърдението за нарушение, свързано с неспазване на директивата поради издаване на нередовно разрешително
— Доводи на страните
Комисията счита, че разрешителното в областта на отпадъците, издадено от EPA на 3 април 2001 г., не отговаря на изискванията на членове 4, 5, 7 и 10 от директивата.
Според Комисията при издаването на това разрешително не са били спазени изискванията, свързани с предварителното проучване. В това отношение тя поддържа, че от самите условия на посоченото разрешително, според които „в срок от шест месеца, считано от датата на издаване на настоящото разрешително, титулярът представя предложение за разглеждане на възможността за контрол върху заустванията в подземните води и от последствията им върху Avoca“, било видно, че членове 4 и 5 от директивата били нарушени, доколкото проучването, свързано с въздействието върху подземните води, и евентуалното вземане на технически предпазни мерки не са предхождали издаването на същото това разрешително.
Комисията допълва, че дори да се предположи, че хидрогеоложкото изследване може да представлява „предварително проучване“ по смисъла на член 4, параграф 2 от директивата, това проучване във всеки случай щяло да бъде недостатъчно, по-специално доколкото не е установено, че то предполагало събиране на пълната информация относно веществата от списъци I и II и че не съдържа каквото и да било изрично позоваване на член 4 от директивата.
Освен това според Комисията пропуските в посоченото изследване не се компенсират от Декларацията за въздействието върху околната среда.
Според Ирландия изискванията на директивата, свързани с предварителното проучване, били спазени, доколкото били извършени хидрогеоложкото изследване и изследването на въздействието върху околната среда.
Тя допълва, че преди да издаде разрешителното в областта на отпадъците на 3 април 2001 г., EPA е взела предвид заключенията на редица проучвания на подземните води и хидрогеоложки изследвания, сред които геоложкото и хидрогеоложкото изследване на общинското депо в Ballymurtagh (Co. Wicklow B. J. Murphy & Associates,
Geological and Hydrogeological Study of the Ballymurtagh Landfill near Avoca, 1997
).
— Съображения на Съда
Както бе установено в точки 42 и 43 от настоящото решение, като е избрала за общинското депо в Ballymurtagh системата, основаваща се на разреждане и на разпръскване на филтрата, Ирландия не е взела всички технически предпазни мерки, изисквани, от една страна — що се отнася до веществата от списък І — от член 4 от директивата, и от друга страна — що се отнася до веществата от списък ІI — от член 5. При това положение тази държава-членка не би могла да издаде валидно разрешително съгласно тези членове, тъй като такова издаване е резултат, обусловен от приемането на технически предпазни мерки, изисквани от тези разпоредби, което тук липсва.
Освен това е уместно да се отбележи, че средата, в която се правят заустванията, е предмет на предварителните проучвания, предвидени в членове 4 и 5 от директивата. Предвид този специфичен предмет, член 7 от директивата изисква посочените проучвания да имат също специфична цел, а именно изследване на хидрогеоложките условия на въпросната зона, възможните пречистващи характеристики на почвата и подземния пласт, както и на рисковете от замърсяване и от промяна на качеството на подземните води след заустване на отпадъци, за да се установи дали заустването на вещества в подземните води е подходящо от гледна точка на околната среда. По този начин посоченият член 7 обвързва предоставянето на разрешителни с изпълнението на точни и подробни условия, които трябва да се считат за повелителни с оглед постигане на целта на директивата (вж. в този смисъл Решение от 28 февруари 1991 г. по дело Комисия/Италия,
C-360/87, Recueil, стр. I-791
, точка 23).
За да се отговори изцяло на преследваната от общностния законодател цел, предварителното проучване, което обуславя предоставянето на разрешително, трябва да дава възможност да се разбере по пълен и подробен начин състоянието на средата, в която се правят заустванията, без при това да е необходимо изрично позоваване на директивата.
В дадения случай обаче е безспорно, че не е събрана подробна информация за замърсителите, чието наличие във филтрата от общинското депо е възможно според хидрогеоложкото изследване. Следователно хидрогеоложкото изследване не разглежда изчерпателно рисковете от замърсяване и промяната на качеството на подземните води, свързани със заустванията на вещества от списък І и списък ІI.
Освен това от посочването в издаденото от EPA на 3 април 2001 г. разрешително в областта на отпадъците, споменато в точка 47 от настоящото решение, е видно, че преди да бъде предоставено това разрешително, не е било разгледано напълно екологичното въздействие на депото върху подземните води и водите на повърхността, противно на изискванията, произтичащи от член 7 от директивата.
Накрая, посоченото разрешително не отговаря и на предвидените в член 10 от директивата условия.
В резултат на това твърдението за нарушение на членове 4, 5, 7 и 10 от директивата поради издаването на нередовно разрешително за общинското депо Ballymurtagh е основателно.
От гореизложеното следва, че като не е взела всички необходими мерки, за да се съобрази с членове 4, 5, 7 и 10 от директивата относно площадката на общинското депо Ballymurtagh, Ирландия не е изпълнила задълженията си по директивата.
Относно твърдението за нарушение, свързано с непреките зауствания в подземните води на вещества от списък ІI, идващи от септични ями
Според Комисията, Ирландия не е взела необходимите за съобразяване с директивата мерки за опазване на подземните води от непреките зауствания на вещества от списък ІI и идващи от септични ями във всички селски райони на страната, с други думи, системи за пречистване на водите, предназначени за отделяне на отпадните води от домакинствата от почвата.
Системно не били извършвани процедури по предварително проучване и издаване на съответни разрешителни за инсталациите, зависещи от септични ями, когато течните отпадъци от септичните ями съдържали значителни количества фосфор и амоняк, което представлявало неизпълнение на задълженията, произтичащи от член 5 от директивата, и следователно на свързаните с него разпоредби, а именно членове 7, 8, 10 и 13 от същата.
В подкрепа на това твърдение за нарушение Комисията се позовава на следните факти като доказателство:
—
стеснителното тълкуване, което Ирландия дава на член 5, параграф 1 от директивата, и факта, че тя не е взела съответните мерки, за да се даде правилно тълкуване на тази разпоредба,
—
липсата на намеса от страна на Ирландия в продължение на години по отношение на неразрешените зауствания, идващи от хотела в графство Wexford,
—
неспазването от страна на Ирландия на изискванията на директивата за септичните ями в района на езерата Killarney и
—
официалните доклади относно замърсяването на водите и нарушенията на Директива 80/778/ЕИО от 15 юли 1980 г. относно качеството на водите, предназначени за консумация от човека (
OВ L 229, стр. 11
).
Като начало следва да се отбележи, че в тази част от иска Комисията не претендира установяване на неизпълнение от страна на Ирландия на нейните задължения, произтичащи от директивата, които се отнасят до специфични фактически положения, а се стреми да отправи критики за неизпълнение на задължения, което следвало от наличието на административна практика, противоречаща на общностното право, като тази практика е пояснена с някои примери.
В това отношение е уместно да се напомни на първо място, че Комисията може да поиска Съдът да установи неизпълнението на разпоредби на дадена директива, предвид факта че властите в една държава-членка са приели обща практика в противоречие на тази директива, като илюстрира тази практика с конкретни положения (вж. в този смисъл Решение от 26 април 2005 г. по дело Комисия/Ирландия,
C-494/01, Recueil, стр. I-3331
, точка 27).
В това отношение Съдът е отсъдил, че в случаите, в които определено поведение на държава, изразяващо се в административна практика, противоречаща на изискванията на общностното право, може да се квалифицира като неизпълнение на задължения по смисъла на член 226 ЕО, е необходимо съответната административна практика да притежава в определена степен траен и общ характер (вж. по-специално Решение от 27 април 2006 г. по дело Комисия/Германия,
C-441/02, Recueil, стр. I-3449
, точка 50 и Решение от 14 юни 2007 г. по дело Комисия/Финландия, C-342/05, все още непубликувано в Recueil, точка 33).
На второ място, в рамките на производство за установяване на неизпълнение на задължения, образувано по член 226 ЕО, задължение на Комисията е да установи наличието на неизпълнение. Именно тя трябва да представи на Съда необходимите доказателства, въз основа на които последният да провери дали е налице неизпълнение на задължения, без да може да се основава на някаква презумпция (вж. в този смисъл по-специално Решение по дело Комисия/Ирландия, посочено по-горе, точка 41 и посочената съдебна практика, както и Решение по дело Комисия/Германия, точка 48).
При все това, съгласно член 10 ЕО държавите-членки са длъжни да подпомагат Комисията при изпълнението на нейните задачи, които съгласно член 211 ЕО се състоят по-специално в това да се гарантира, че разпоредбите, приети с този договор, и мерките, приети от институциите в съответствие с него, се прилагат (вж. по-специално Решение по дело Комисия /Ирландия, посочено по-горе, точка 42 и посочената съдебна практика).
От тази гледна точка следва да се отчита фактът, че когато става дума за проверка на правилното практическо прилагане на националните разпоредби, които имат за цел да гарантират ефективното изпълнение на директивата, Комисията зависи в голяма степен от сведенията, предоставени от евентуалните жалбоподатели, както и от съответната държава-членка (вж. Решение по дело Комисия /Ирландия, посочено по-горе, точка 43).
От това по-специално следва, че когато Комисията е представила достатъчно доказателства, от които е видно, че властите на държавата-членка ответник са възприели трайна и продължителна практика, която е в противоречие с разпоредбите на дадена директива, тази държава-членка е длъжна да оспори подробно и по същество така предоставената информация и произтичащите от нея последици (вж. Решение по дело Комисия/Ирландия, посочено-горе, точка 47).
Именно в светлината на тези принципи следва да се пристъпи към разглеждане на настоящото твърдяно от Комисията нарушение.
Накрая е уместно да се отбележи, че доколкото тук формулираните твърдения за нарушения не се отнасят до съдържанието на националните разпоредби, доводите, изтъкнати от Ирландия относно ефективността на националното законодателство, което транспонира директивата, и относно допълващия характер, който има по отношение на тази директива националното законодателство, свързано с териториалното устройство, са ирелевантни за преценката на основателността на тези твърдения.
Относно даденото от Ирландия тълкуване на член 5, параграф 1 от директивата
— Доводи на страните
Според Комисията Ирландия тълкува стеснително член 5, параграф 1 от директивата, което води до неприлагане на разрешителния режим, установен от тази директива, що се отнася до непреките зауствания на вещества от списък ІI, идващи от септичните ями на цялата ирландска територия, в противоречие с изискванията на директивата.
Комисията допълва, че такъв анализ преобладавал в графство Wexford, по-специално що се отнасяло до хотела Creacon Lodge.
Комисията отбелязва освен това, че броят на разрешителните за зауствания на течни отпадъци в подземните води във всички графства е много малък, в сравнение с обстоятелствата, при които директивата намира приложение, което показвало неправилното ѝ тълкуване.
Ирландия възразява, че след изтичането на определения срок за отговор на мотивираното становище на Комисията тя е променила тълкуването, което дава на спорната разпоредба.
Тя добавя, че от своя страна местните власти, отговорни за прилагане на националното законодателство, транспониращо директивата, в практиката си винаги са се придържали към тълкуване, което било в съответствие с целта на член 5, параграф 1 от директивата.
— Съображения на Съда
Както бе посочено в точка 39 от настоящото решение и както недвусмислено следва от самия текст на член 5, параграф 1 от директивата, държавите-членки по принцип трябва да въведат, за всички вещества от списък ІI, следователно и тези, идващи от септични ями, процедури по предварително проучване и издаване на разрешения за всички дейности по отделяне или разтоварване с цел освобождаване от такива вещества, които могат да доведат до непряко заустване.
Ирландия вече признава необходимостта от прилагане на директивата, като възприема това тълкуване на член 5, параграф 1 от нея, единствено съобразено с общностните изисквания.
Трябва същевременно да се провери дали неоснователното стеснително тълкуване на тази разпоредба, първоначално поддържано от Ирландия, е било действително прилагано на практика, като се разгледат другите доказателства, изтъкнати от Комисията, които целят да подкрепят посоченото тълкуване и са свързани със същата критикувана административна практика.
Относно отделянето на отпадъчните води от хотела Creacon Lodge
— Доводи на страните
Според Комисията отделянето на отпадъчни води от хотела Creacon Lodge, разположен в графство Wexford, в продължение на години е причинявало заустване на вещества от списък ІI, което чрез отвеждане на води е замърсило някои съседни райони, по-специално един поток.
Между 1995 г. и 2001 г. този хотел, който според Комисията можел да приеме до 200 души, бил оборудван със септична яма с вместимост 250 галона, в нарушение на условието на разрешението за строеж, което изисквало инсталиране на допълнителна септична яма. През месец януари 1999 г. била инсталирана нова пречиствателна станция, без обаче да бъде предприето предварителното проучване, изисквано от член 5, параграф 1 от директивата, и без да бъде издадено разрешителното за заустване на отпадъчните води, изисквано от тази разпоредба. Едва през месец ноември 2001 г. било издадено окончателно разрешително за заустване на отпадъчни води.
Като оспорва изтъкнатия от Комисията капацитет на хотела Creacon Lodge, Ирландия уточнява, че между 1994 г. и 2000 г. били разгледани четири молби за издаване на разрешения за строеж и че по отношение на обработването и отделянето на течните отпадъци, които идват от сградите на този хотел, били наложени значителни изисквания и изпитвания. Тя добавя, че през 1996 г. била въведена в употреба септична яма с вместимост от 2000 галона.
Ирландия уточнява, че след предоставянето на окончателното разрешително за заустване на 30 ноември 2001 г. от Board Pleana, независим орган, отговорен за разглеждането на жалбите в областта на разрешенията за строеж, който изисквал инсталирането на оборудване за обработване на течните отпадъци, Съветът на Wexford, а също и EPA са извършили изпитвания, които включвали изследване на проби от течните отпадъци, постъпващи от системата за преработка на отпадъчни води на хотела Creacon Lodge, за да гарантират, че тази система е в съответствие със специфичните изисквания за това разрешително за заустване.
Накрая, Ирландия посочва, че към собственика на този хотел били отправяни различни покани за изпълнение, уточняващи мерките, с които той трябвало да се съобрази, като всички мерки показвали усилията, положени за да се гарантира, че лицата, отговорни за посочения хотел, са обвързани с условията, постановени в посоченото разрешение за зауствания.
— Съображения на Съда
Като начало е уместно да се отбележи, че що се отнася до представените от Комисията доказателства, тя признава, че не е добре запозната с някои определени факти относно хотела Creacon Lodge. Такъв е случаят с инсталирането на септична яма през 1996 г., за която Комисията признава, че е приспособена към високата посещаемост на хотела, независимо дали в става дума за обичайни ежедневни посещения или за специални мероприятия.
Освен това от различните молби за разрешения за строеж, разгледани от компетентните органи, е видно, че в случаите, в които съответният хотел разполага с не повече от единадесет стаи, тези органи са приели, че течните отпадъци, изхвърляни от този хотел, могат да бъдат считани за домакински течни отпадъци по смисъла на член 2, буква a) от директивата.
При подаването на молбите за разрешения за строеж с оглед увеличаване на капацитета на посочения хотел, в отговор на които са били издадени разрешенията на 12 февруари 1997 г. и на 14 септември 2000 г., собствениците му са били уведомени, че са длъжни да се снабдят с разрешително относно заустването на течните отпадъци, които идват от техния хотел.
Накрая се приема за установено, че решението на Board Pleana от 30 ноември 2001 г. в националното ирландско законодателство има стойност на издаването на окончателно разрешително в областта на заустванията на течни отпадъци.
Релевантността на настоящото доказателство трябва да се разгледа, като се имат предвид тези данни.
На първо място, от член 2, буква a) от директивата е видно, че тя не се отнася до заустванията на домакински течни отпадъци от изолирани жилища, които не са свързани с канализационна система и са разположени извън охранявани каптажи за вода, предназначена за консумация от човека.
Предвид капацитета на хотела Creacon Lodge, по-специално предвид броя на стаите, с които разполага, и на мероприятията, които се провеждат в него, прилагането на директивата не може да бъде отклонено на валидно основание, доколкото течните отпадъци, идващи от него, не може да се квалифицират като „домакински течни отпадъци“ от изолирани жилища по смисъла на член 2, буква a) от директивата.
На второ място, при положение, че посоченият хотел попада в приложното поле на директивата и не се оспорва, че веществата от списък ІI идват от септичната яма, с която е оборудван, и се заустват в подземните води, както е посочено в точка 77 от настоящото решение, той е трябвало да бъде подложен на процедурата по предварително проучване и издаване на разрешително, изисквана от член 5, параграф 1 от директивата.
В това отношение предварителното проучване, предвидено от посочената разпоредба, трябва да отговаря на условията, предвидени в член 7 от директивата и припомнени в точка 53 от настоящото решение.
Макар обаче да е безспорно, че на 30 ноември 2001 г. на хотела Creacon Lodge е издадено окончателно разрешително за заустване, от доводите, изтъкнати от Ирландия, не следва, че посоченото разрешително е в съответствие с условията, предвидени в член 7. Всъщност тази държава-членка само твърди, че предоставянето на разрешителни за заустване на течни отпадъци изисква проучвания на място в приложение на националното законодателство, което осигурява транспонирането на директивата, като не посочва нищо конкретно относно проучването, извършено в този хотел.
Накрая, за да оспори доказателствата, изтъкнати от Комисията, Ирландия не може да се позовава на липсата на добра воля у собственика на посочения хотел.
Предвид гореизложеното, следва да се приеме за надлежно установено, че непреките зауствания на вещества от списък ІI идват от хотел Creacon Lodge, без да са спазени условията, които поставят членове 5 и 7 от директивата, както и свързаните с тях разпоредби на член 8, 10, 12 и 13 от нея.
Относно септичните ями в района на езерата Killarney
— Доводи на страните
Като начало Комисията изтъква, че повече от десетилетие еутрофията на сладките води била основна грижа на ирландските власти във връзка с качеството на повърхностните води. Тези власти извършили редица проучвания на ефекта на замърсяване в някои вододайни зони и предложили мерки за управление за отстраняване на различните установени проблеми.
Сред тези мерки бил проектът за управление и надзор на вододайната зона на Lough Leane, най-важната от вододайните зони на езерата Killarney, извършен по инициатива на Съвета на графство Kerry в продължение на три години, от месец юли 1998 г. до месец юли 2001 г. В рамките на този проект са били изготвени редица доклади (междинни доклади и окончателен доклад
A Catchment based approach for reducing nutrient inputs from all sources to the lakes of Killarney
, декември 2000 г. и ноември 2003 г.).
Според Комисията тези доклади представлявали доказателство за системно неизпълнение на задълженията от страна на Ирландия, по-специално доколкото не можело да се счита, че начина, по който тази държава-членка прилага директивата на практика, е в съответствие с член 5, параграф 1 от нея. Тя добавя, че от посочените доклади следвало, че тя не е извършила никакви проверки, за да установи дали септичните ями в разглежданата географска зона са били изградени в съответствие с изискванията на директивата.
Според Ирландия, Комисията не е установила, че съдържанието на фосфат, открито в Lough Leane, се дължи главно на заустванията на отпадни течности от септичните ями, към които се прилага директивата. Освен това било установено, че голяма част от септичните ями в разглежданата географска зона обслужвали изолирани жилища и поради това, били изключени от приложното поле на директивата.
— Съображения на Съда
Трябва да се отбележи, на първо място, че от окончателния доклад, посочен в точка 98 от настоящото решение следва, че хранителните вещества от течните отпадъци, идващи от септичните ями, влияят на качеството на подземните води, които захранват повърхностните води и се вливат директно в Lough Leane. В това отношение от втория междинен доклад, посочен в същата точка 98 следва, че 12 % от общото количество фосфор в това езеро могат да се дължат на септичните ями.
На второ място, в посочения окончателен доклад се отбелязва, „че голям брой жилища, стаи от типа „легло и закуска“ и места за разполагане на каравани за къмпинг във вододайната зона на Lough Leane не се […] обслужват от градската канализационна система и зависят от септични ями“. Такова е положението по-специално в село Barraduff, чиито жилищни постройки са свързани с индивидуални септични ями.
На трето място, както беше припомнено в точка 90 от настоящото решение, от член 2, буква a) от директивата следва, че тя не се прилага към зауствания от течни домакински отпадъци от изолирани жилища, които не са свързани с канализационна система и са разположени извън определени зони.
Предвид споменатите по-горе данни обаче, съдържащи се в горепосочения окончателен доклад, една част от жилищата в разглежданата географска зона, по-специално в селищата, не могат да се считат за изолирани жилища и следователно не биха могли да влязат в приложното поле на дерогацията, предвидена в посочения член 2, буква a).
Що се отнася до течните отпадъци, зауствани от заведенията от хотелски тип, те не могат да бъдат квалифицирани като „домакински течни отпадъци“ по смисъла на същата разпоредба.
Следователно не би могло да се изключи, че заустванията на вещества, посочени в списък ІI, постъпващи от септичните ями, с които са оборудвани жилищата, разположени във вододайната зона на Lough Leane, които не попадат сред изключенията, предвидени в член 2, буква a) от директивата, са извършвани, без да са спазени условията на член 5, параграф 1 от нея.
Относно официалните доклади, свързани със замърсяването на водите и вменените на Ирландия нарушения на Директива 80/778
— Доводи на страните
Според Комисията официалните доклади на EPA, свързани със замърсяването на водите, предоставяли допълнителни доказателства за общото неизпълнение от страна на Ирландия на нейното задължение да гарантира, че отделянето на отпадъчни води посредством септични ями в селските райони на Ирландия е предмет на предварителни проучвания, на разрешителни и на съответно наблюдение.
Комисията уточнява, че тези доклади свидетелствали за широко разпространено и трайно микробиологично замърсяване, засягащо стотици обществени и частни запаси от вода, много от тях захранвани от подземни води.
В това отношение, като напомня, че в Решение от 14 ноември 2002 г. по дело Комисия/Ирландия (
C-316/00, Recueil, стр. I-10527
) Съдът е преценил, че Ирландия не е спазила микробиологичните стандарти, определени в Директива 80/778, Комисията изтъква, че съществувала взаимовръзка между микробиологичното замърсяване и наличието на вещества от списък ІI, по-специално амоняк, фосфор и хлориди.
Ирландия оспорва тези твърдения на Комисията, като поддържа, че те не са подкрепени от никакво конкретно доказателство.
— Съображения на Съда
Следва да се приеме, че откъсите от посочените от Комисията доклади, макар да подчертават замърсяването на запасите от вода, не установявят надлежно причинната връзка между това замърсяване и наличието на вещества, включени в списък ІI. В това отношение може да се отбележи, че докладът на EPA, свързан с периода 1998—2000 г.(
Water Quality in Ireland, 1998-2000,
Environmental Protection Agency, 2002) посочва наличието на много причини, които могат да обяснят повишеното съдържание на нитрати, наблюдавано в 20 % от станциите за вземане на проби.
Накрая, никакво заключение не може да се извежда от предходно решение на Съда, установило неизпълнение от страна на Ирландия на задълженията, възложени ѝ съгласно Директива 80/778, която във всеки случай е ирелевантна към настоящия иск.
Следователно констатациите от общ характер, изтъкнати от Комисията, не може да се считат като относими доказателства.
В резултат на това, от направения по-горе преглед на всички представени от Комисията доказателства на първо място следва, че непреките зауствания на вещества от списък ІI, които идват от хотел Creacon Lodge, са извършвани, без да са спазени поставените от членове 5, 7, 8, 10, 12 и 13 от директивата условия, и на второ място, не би могло да се изключи, че заустванията на такива вещества, идващи от септичните ями, с които са оборудвани някои жилища, разположени във вододайната зона на Lough Leane, са извършени в нарушение на поставените в член 5, параграф 1 от директивата условия.
При все това не може от такова неправилно, географски ограничено прилагане да се заключи, че във всички селски райони на територията на Ирландия е налице административна практика, свързана с непреките зауствания в подземните води на течни отпадъци от септични ями, която разкрива изискваните от практиката на Съда характеристики, и нарушава членове 5, 7, 8, 10, 12 и 13 от директивата (вж. в този смисъл Решение от 12 май 2005 г. по дело Комисия/Белгия,
C-287/03, Recueil, стр. I-3761
, точка 30).
Следователно, тъй като Комисията не привела доказателство, че Ирландия не е взела всички необходими мерки, за да се съобрази с членове членове 5, 7, 8, 10, 12 и 13 от директивата, що се отнася до непреките зауствания в подземните води на вещества от списък ІI и идващи от септични ями във всички селски райони на нейната територия, твърдението за нарушение, свързано с посочените зауствания, следва да се отхвърли.
Предвид всички гореизложени съображения следва да се приеме, че като не е взела всички необходими мерки, за да се съобрази с членове 4, 5, 7 и 10 от директивата, що се отнася до площадката на общинското депо в Ballymurtagh (графство Wicklow), Ирландия не е изпълнила задълженията си по посочената директива.
Относно разноските
По смисъла на член 69, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Според член 69, параграф 3 от същия правилник Съдът може да разпредели съдебните разноски или да реши всяка страна да понесе направените от нея съдебни разноски, ако всяка от страните е загубила по едно или няколко от предявените основания, или поради изключителни обстоятелства.
В настоящия спор трябва да се има предвид факта, че искът не е уважен по отношение на цялото неизпълнение на задължения, определено от Комисията.
Следователно Ирландия трябва да бъде осъдена да заплати две трети от всички съдебни разноски. Осъжда Комисията да заплати останалата една трета от съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Като не взела всички необходими мерки за съобразяване с членове 4, 5, 7 и 10 от Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 година относно опазването на подземните води от замърсяване, причинено от определени опасни вещества, що се отнася до площадката на общинското депо в Ballymurtagh (графство Wicklow), Ирландия не е изпълнила задълженията си по посочената директива.

2)
Отхвърля иска в останалата му част.

3)
Осъжда Ирландия да заплати две трети от всички съдебни разноски. Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати останалата една трета от съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.