CELEX: 61999CJ0314
Vaaralliset aineet
Markkinoille saattaminen ja käyttö
Direktiivit 76/769/ETY, 91/338/ETY ja 1999/51/EY
Poikkeus
Mukauttaminen tekniikan kehitykseen
Oikeudellinen perusta
Kadmiumin käyttöä koskevat rajoitukset Itävallassa ja Ruotsissa

Tuomion perustelut
1 Alankomaiden kuningaskunta on yhteisöjen tuomioistuimeen 23.8.1999 jättämällään kanteella vaatinut EY 230 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (tinan, pentakloorifenolin ja kadmiumin) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen viidennen kerran 26 päivänä toukokuuta 1999 annetun komission direktiivin 1999/51/EY (EYVL L 142, s. 22) liitteessä olevan 3 kohdan.
2 Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti on 11.4.2000 antamallaan määräyksellä hyväksynyt Ruotsin kuningaskunnan hakemuksen osallistua oikeudenkäyntiin Euroopan yhteisöjen komission vaatimuksia tukevana väliintulijana.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3 Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/769/ETY (EYVL L 262, s. 201) vahvistetaan säännöt, joilla rajoitetaan tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamista ja käyttöä. Direktiiviä sovelletaan sen 1 artiklan 1 kohdan mukaan sen liitteessä I lueteltuihin aineisiin ja valmisteisiin.
4 Direktiivin 76/769/ETY 2 artiklassa säädetään seuraava:
"Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liitteessä lueteltuja vaarallisia aineita ja valmisteita voidaan saattaa markkinoille tai ottaa käyttöön ainoastaan liitteessä vahvistettujen edellytysten mukaisesti. - - "
5 Direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetulla neuvoston direktiivillä 89/678/ETY (EYVL L 398, s. 24) direktiiviin 76/769/ETY lisättiin 2 a artikla, jonka mukaan tarvittavat muutokset direktiivin liitteiden mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen direktiivin 76/769/ETY alaan jo kuuluvien aineiden ja valmisteiden osalta annetaan vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY (EYVL 1967, 196, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 30.4.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/32/ETY (EYVL L 154, s. 1; jäljempänä direktiivi 67/548/ETY), 29 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
6 Direktiivin 67/548/ETY 29 artiklassa säädetään, että tekniikan kehitykseen mukauttamisessa komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. Tässä artiklassa täsmennetään muun muassa, että komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset, ja että päinvastaisessa tapauksessa se tekee ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä neuvostolle, joka ratkaisee asian määräenemmistöllä.
7 Direktiivin 76/769/ETY liitteeseen I lisättiin direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kymmenennen kerran 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/338/ETY (EYVL L 186, s. 59), joka annettiin ETY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla) nojalla, uusi 24 kohta, jossa luokitellaan kadmium ja sen yhdisteet niihin vaarallisiin aineisiin ja valmisteisiin, joiden markkinoille saattamista ja käyttöä rajoitetaan. Siinä luetellaan kolme kadmiumin ja sen yhdisteiden soveltamistapaa - väriaineina, tasapainottajina ja pintakäsittelyssä (kadmiointi) - ja säädellään niiden käyttöä.
8 Direktiivin 91/338/ETY 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Kuultuaan jäsenvaltioita komissio arvioi tilanteen uudelleen ensimmäisen kerran kolmen vuoden kuluessa 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta päivästä ja sen jälkeen säännöllisin välein noudattaen direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon kadmiumia ja sen yhdisteitä korvaavia vaarattomampia aineita koskevan tietämyksen ja tekniikkojen kehityksen."
9 Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan (EYVL 1994, C 241, s. 21 ja EYVL 1995, L 1, s. 1; jäljempänä liittymisasiakirja) 69 artiklan 1 kohdassa määrätään Itävallan tasavallan osalta, että liitteessä VIII tarkoitettuja säännöksiä ei kyseisen liitteen mukaisesti ja siinä vahvistetuin edellytyksin sovelleta tähän jäsenvaltioon neljän vuoden ajan liittymispäivästä.
10 Liittymisasiakirjan 112 artiklan 1 kohdassa määrätään samoin sanamuodoin samasta siirtymätoimenpiteestä, jota sovelletaan Ruotsin kuningaskuntaan liitteessä XII tarkoitettujen säännösten osalta.
11 Liittymisasiakirjan liitteessä VIII tarkoitettuihin Itävallan tasavaltaa koskeviin säännöksiin kuuluu direktiivin 76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/338/ETY, liitteessä I olevan 24 kohdan 2.1 kohta, joka koskee kadmiumin käyttöä tasapainottajana PVC:ssä (polyvinyylikloridi).
12 Liittymisasiakirjan liitteessä XII tarkoitettuihin Ruotsin kuningaskuntaa koskeviin säännöksiin kuuluu direktiivin 76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/338/ETY, liitteessä I oleva 24 kohta. Mainitussa liitteessä täsmennetään, että tämä uusi jäsenvaltio "ylläpitää kuitenkin koko siirtymäkauden posliinin ja keraamisten tuotteiden, mukaan lukien keraamiset laatat, osalta vapaan liikkuvuuden, josta säädetään sen nykyisessä säädöksessä, joka koskee vapautuksia kiellosta käyttää kadmiumia pintakäsittelyssä, tasapainottajana tai väriaineena".
13 Liittymisasiakirjan 69 artiklan 2 kohdassa ja sen 112 artiklan 2 kohdassa, jotka on ilmaistu samoin sanamuodoin ja jotka koskevat Itävallan tasavaltaa ja Ruotsin kuningaskuntaa, määrätään seuraavaa:
"Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä tarkastellaan uudelleen [neljän vuoden ajan liittymispäivästä] EY:n menettelyjen mukaisesti.
[Tämän ajan] päättyessä yhteisön säännöstöä sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin samoin edellytyksin kuin nykyisissä jäsenvaltioissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä tarkoitetun tarkastelun tuloksia."
14 Komissio antoi 26.5.1999 direktiivin 1999/51/EY direktiivin 76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 89/678/ETY (jäljempänä direktiivi 76/769/ETY), 2 a artiklan nojalla. Direktiivin 1999/51/EY johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa todetaan, että kadmiumin aiheuttaman ympäristön pilaantumisen torjumista koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 25 päivänä tammikuuta 1988 annetussa neuvoston päätöslauselmassa 88/C 30/01 (EYVL C 30, s. 1) kehotetaan luomaan yleisstrategia kadmiumin aiheuttaman ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseksi, mukaan lukien toimenpiteet, joilla rajoitetaan kadmiumin käyttöä ja edistetään kadmiumia korvaavien aineiden kehittämistä. Samassa perustelukappaleessa todetaan lisäksi, että kadmiumin riskejä arvioidaan parhaillaan olemassa olevien aineiden vaarojen arvioinnista ja valvonnasta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 (EYVL L 84, s. 1) nojalla, että komissio tarkastelee tulosten perusteella uudelleen kadmiumia koskevia rajoituksia ja että Itävallan tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta voivat siirtymäkauden ajan jatkaa tiukempien rajoitusten soveltamista.
15 Direktiivin 1999/51/EY liitteessä olevalla 3 kohdalla (jäljempänä riidanalainen säännös) direktiivin 76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/338/ETY, liitteessä I olevaan kadmiumia ja sen yhdisteitä koskevaan 24 kohtaan lisättiin seuraava 4 kohta:
"Itävalta ja Ruotsi, jotka jo soveltavat kadmiumiin 1, 2 ja 3 kohdassa kuvattujen rajoitusten lisäksi muitakin rajoituksia, voivat jatkaa näiden lisärajoitusten soveltamista 31 päivään joulukuuta 2002. Komissio tarkastelee mainittuun päivämäärään mennessä uudelleen direktiivin 76/769/ETY liitteessä I olevia kadmiumia koskevia säännöksiä ja ottaa tarkastelussa huomioon riskien arvioinnin tulokset sekä uudet tiedot kadmiumia korvaavista aineista ja niitä koskevista tekniikoista."
Kumoamiskanne
16 Alankomaiden kuningaskunta esittää neljä kanneperustetta riidanalaisen säännöksen kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi. Ensinnäkin komissio ylitti toimivaltansa antaessaan tämän säännöksen direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklan nojalla. Toiseksi riidanalainen säännös on saman direktiivin aineellisten säännösten vastainen, koska sen mukaan kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/338/ETY, liitteessä I olevassa 24 kohdassa yhdenmukaistetaan täydellisesti kadmiumin käyttömahdollisuudet. Kolmanneksi riidanalainen säännös on annettu oikeusvarmuuden periaatetta loukaten. Neljänneksi se ei täytä EY 253 artiklassa asetettuja, perusteluja koskevia vaatimuksia.
Komission toimivallan ylittämistä koskeva ensimmäinen kanneperuste
17 Ensimmäisen kanneperusteensa ensimmäisessä osassa Alankomaiden hallitus väittää, että riidanalaista säännöstä ei voida pitää sellaisena direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklassa tarkoitettuna muutoksena, joka on tarpeen tämän direktiivin liitteen I mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen.
Asianosaisten ja muiden osapuolten väitteet ja niiden perustelut
18 Alankomaiden hallitus toteaa, että komissiolla on direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklan nojalla toimivalta tehdä direktiivin 67/548/ETY 29 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti muutoksia, jotka ovat tarpeen direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen tämän liitteen alaan jo kuuluvien aineiden ja valmisteiden osalta. Alankomaiden hallituksen mukaan tällä säännöksellä pyritään ensisijaisesti siihen, että yhteisön viranomaiset voivat toimia välittömästi asettamalla rajoituksia vaarallisten aineiden ja valmisteiden vallitsevaan käyttöön, kun ihmisille tai ympäristölle todetaan aiheutuneen vahinkoa ja erityisesti, kun havaitaan tapauksia, joilla on vakavia seurauksia ihmisten terveydelle.
19 Alankomaiden hallituksen mukaan tästä seuraa, että riidanalaista säännöstä ei voida pitää direktiivin 76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/338/ETY, 2 a artiklassa tarkoitettuna muutoksena, joka on tarpeen tämän direktiivin liitteessä I olevan 24 kohdan mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen. Yhtäältä riidanalainen säännös ei perustu kadmiumia korvaavia aineita koskevan tietämyksen ja tekniikkojen kehitykseen, kuten direktiivin 1999/51/EY johdanto-osan viidennestä perustelukappaleesta selvästi ilmenee. Näin on siksi, että kadmiumin käytön ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheuttaman riskin arviointia ei ollut saatettu päätökseen silloin, kun komissio antoi riidanalaisen säännöksen. Toisaalta kadmiumin korvaavia aineita koskevan tietämyksen ja tekniikkojen kehityksen on tietenkin vaikutettava samalla tavoin kaikkiin jäsenvaltioihin. Riidanalaisella säännöksellä luotiin kuitenkin erityisjärjestelmä Itävallan tasavaltaa ja Ruotsin kuningaskuntaa varten.
20 Alankomaiden hallitus väittää, että riidanalaisella säännöksellä pyritään ensisijaisesti ehkäisemään ne käytännön ongelmat, joita näissä kahdessa jäsenvaltioissa olisi aiheutunut, jos niiden olisi ollut pakko liittymisasiakirjan 69 ja 112 artiklassa määrättyjen poikkeusten voimassaoloajan päätyttyä muuttaa lainsäädäntöään vähän ennen kadmiumin käyttöä koskevien uusien yhteisön rajoitusten käyttöönottoa. Näissä olosuhteissa riidanalaista säännöstä on pidettävä direktiivin 76/769/ETY liitteen I muutoksena, jolla ennakoidaan tämän liitteen tulevaa kyseisen direktiivin 2 a artiklassa tarkoitettua mukauttamista tekniikan kehitykseen.
21 Komissio, jota Ruotsin hallitus tukee, toteaa, että sille annetaan direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklassa toimivalta tehdä direktiivin 67/548/ETY 29 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti vähäisiä muutoksia direktiivin 76/769/ETY liitteeseen I. Toisin kuin Alankomaiden hallitus väittää, komissiota ei yleisesti ottaen ole kielletty käyttämästä tätä toimivaltaa silloin, kun kadmiumin käytön aiheuttamia riskejä ja kadmiumin korvaavia aineita koskevia lopullisia ja täydellisiä tieteellisiä tutkimuksia ei ole käytettävissä. Kun komissio antoi riidanalaisen säännöksen, se otti huomioon parhaillaan tehtävänä olleen kadmiumin riskien arvioinnin alustavat tulokset, jotka osoittivat, että kadmiumin käyttöä oli tarpeen rajoittaa enemmän ja että asiasta oli odotettavissa välitön säädösehdotus.
22 Komissio väittää lisäksi, että koska kadmiumin käyttöä koskevat lisärajoitukset ovat mitä todennäköisimmin tarpeen, olisi ollut Itävallan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan perustellun luottamuksen sekä hyvän hallinnon periaatteen vastaista olla antamatta riidanalaista säännöstä. Tässä tapauksessa näiden jäsenvaltioiden olisi pitänyt kumota niiden lainsäädännössä asetetut rajoitukset, vaikka samanlaisia rajoituksia on mitä todennäköisimmin otettava lähiaikoina käyttöön yhteisön tasolla.
23 Komissio toteaa lopuksi, että näissä erityisolosuhteissa Itävallan tasavaltaa ja Ruotsin kuningaskuntaa koskeva erityisjärjestelmä, joka vastaa liittymisasiakirjassa määrättyä siirtymävaihetta koskevaa järjestelmää, oli perusteltu. Kyseinen järjestelmä kuvastaa pelkästään sitä, että nämä kaksi jäsenvaltiota ovat muita edellä kadmiumin terveydelle aiheuttamien riskien torjunnassa ja että niiden lainsäädännössä vahvistetut kadmiumin käyttöä koskevat pakottavat säännöt hyväksytään mitä todennäköisimmin lähiaikoina yhteisön tasolla.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
24 Direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklassa annetaan komissiolle toimivalta hyväksyä "tarvittavat muutokset direktiivin [liitteen I] mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen". Tämä säännös lisättiin direktiiviin 76/769/ETY direktiivillä 89/678/ETY, jonka johdanto-osan ensimmäisessä ja kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, että "ihmiset ja ympäristö ovat jatkuvasti alttiina uusille kemiallisten tuotteiden käytöstä johtuville vaaroille; kun todetaan vahinkoja ja erityisesti, kun havaitaan tapauksia, joilla on vakavia seurauksia ihmisten terveydelle, välittömät toimet ovat tarpeen tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämiseksi tai rajoittamiseksi yhteisön tasolla" ja että "tekniikan kehitys tekee direktiivin 76/769/ETY liitteiden sisältämien säännösten nopean muuttamisen tarpeelliseksi".
25 Ottaessaan käyttöön EY 95 artiklassa määrätylle menettelylle vaihtoehtoisen menettelyn yhteisön lainsäätäjä pyrki siis siihen, että yhteisön tasolla voidaan välittömästi mukauttaa direktiivin 76/769/ETY liitettä I, kun on todettu sellaisia uusia vaaroja ihmisten terveydelle ja ympäristölle, jotka edellyttävät tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden käyttöä koskevia uusia rajoituksia.
26 Jotta komissio voi turvautua tähän menettelyyn, sillä on oltava käytössään riittävän luotettavaa tieteellistä tietoa, joka osoittaa, että tällaisia kyseisen aineen tai valmisteen käyttöä koskevia rajoituksia on tarpeen ottaa käyttöön.
27 Riidanalaisessa säännöksessä kadmiumin käyttöä ei kuitenkaan rajoiteta yhteisön tasolla millään uudella tavalla. Siinä annetaan ainoastaan Itävallan tasavallalle ja Ruotsin kuningaskunnalle lupa ylläpitää olemassaolevat tämän aineen käyttöä koskevat rajoitukset.
28 Komissio ei kiistä sitä, että riidanalaista säännöstä antaessaan sillä ei ollut riittävän luotettavaa tieteellistä tietoa, jotta se olisi voinut ehdottaa direktiivin 76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/338/ETY, liitteessä I olevan kadmiumia ja sen yhdisteitä koskevan 24 kohdan mukauttamista tekniikan kehitykseen yhteisön tasolla. Yksikään huomautuksia esittänyt osapuoli ei myöskään väitä, että asiaa koskevien tieteellisten tietojen perusteella Itävallassa tai Ruotsissa vallitsisivat erityisolosuhteet, joilla voitaisiin perustella se, että kadmiumin käytöstä aiheutuvien riskien arviointi poikkeaa näissä kahdessa jäsenvaltiossa yhteisön tasolla tehtävästä arvioinnista.
29 Näin ollen on todettava, että riidanalaista säännöstä ei voida pitää direktiivin 76/769/ETY 2 a artiklassa tarkoitettuna tämän direktiivin liitteen I mukauttamisena tekniikan kehitykseen.
30 Alankomaiden hallituksen ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hyväksyttävä ja riidanalainen säännös on kumottava eikä ole tarpeen tarkastella saman kanneperusteen toista osaa eikä toista, kolmatta ja neljättä kanneperustetta.
31 Alankomaiden hallitus ehdotti suullisessa käsittelyssä, että jos yhteisöjen tuomioistuin kumoaa riidanalaisen säännöksen, se rajoittaisi ajallisesti tämän kumoamisen vaikutuksia. Vaikka tärkeillä oikeusvarmuutta koskevilla syillä, jotka ovat verrattavissa syihin, jotka otetaan huomioon tiettyjä asetuksia kumottaessa, voidaan perustella se, että yhteisöjen tuomioistuin käyttää EY 231 artiklan toiseen kohtaan perustuvaa toimivaltaansa päättääkseen kumottujen säädösten vaikutusten ylläpitämisestä, tässä asiassa tällaisten syiden olemassaoloa ei kuitenkaan ole täsmennetty. Yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että kyseistä määräystä ei näin ollen ole syytä soveltaa tässä asiassa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
32 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Alankomaiden kuningaskunta on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja komissio on hävinnyt asian, tämä on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Ruotsin kuningaskunta, joka on asiassa väliintulijana, vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (tinan, pentakloorifenolin ja kadmiumin) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen viidennen kerran 26 päivänä toukokuuta 1999 annetun komission direktiivin 1999/51/EY liitteessä oleva 3 kohta kumotaan.
2) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3) Ruotsin kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.