CELEX: 62004CJ0520
Personu brīva pārvietošanās
Ienākuma nodoklis
Vecuma pensija
Lielāka nodokļa piemērošana pensionāriem, kas dzīvo citā dalībvalstī

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par EKL 18. un 39. panta interpretāciju, kā arī par Padomes 1990. gada 28. jūnija Direktīvu
90/365/EEK par tādu darbinieku un pašnodarbinātu personu [uzturēšanās] tiesībām, kas pārtraukušas profesionālo darbību (OV L 180,
28. lpp.).
Šis lūgums tika izteikts tiesvedībā, ko ierosinājusi Turpeinena [
Turpeinen
], pensionēta Somijas pilsone, kas pamata lietas faktu rašanās laikā dzīvoja Spānijā, par nodokļu uzlikšanu Somijā vecuma
pensijai, ko tai pārskaita Somijas iestāde.

Pamata tiesvedība un atbilstošās tiesību normas
Turpeinena līdz 1998. gadam dzīvoja Somijā un strādāja kā bērnu psihiatre Somijas valsts sektorā. 1998. gadā viņa devās priekšlaicīgā
pensijā un pārcēlās uz Beļģiju. 1999. gadā, kad viņa sasniedza galīgo pensijas vecumu, viņa uz pastāvīgu dzīvi iekārtojās
Spānijā.
Turpeinenas ienākumus veido vienīgi vecuma pensija, ko viņai pārskaita
Kuntien Eläkevakuutus
(Pašvaldību vecuma pensijas apdrošināšana). Saskaņā ar Somijas Republikas un Spānijas Karalistes noslēgto konvenciju par
nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu minētā vecuma pensija, kas tiek pārskaitīta par darbu valsts sektorā, ar nodokli tiek
aplikta tikai Somijā.
Līdz 2001. gadam Turpeinenai tika piemērots nodokļu maksātāju rezidentu neierobežots nodokļu režīms, saskaņā ar kuru ar nodokli
tiek aplikti nodokļa maksātāja ienākumi visā pasaulē. Šajā režīmā ir noteikts progresīvais ienākuma nodoklis, saskaņā ar kuru
Turpeinenas ienākumiem, ko veido vecuma pensija, tiek piemērots nodoklis ar likmi 28,5 %.
2002. gadā, proti, pamata tiesvedībā attiecīgajā taksācijas gadā,
Uudenmaan verovirasto
(Ūdenmā Nodokļu pārvalde) informēja Turpeinenu, ka turpmāk viņai tiks piemērots ierobežots nodokļu režīms attiecībā uz viņas
Somijā gūtajiem ienākumiem, kas saskaņā ar 9. un 11. pantu Somijas likumā par ienākuma nodokli (
Tuloverolaki
, Likums Nr. 1535/1992) ir piemērojams Somijas pilsoņiem, kuru dzīvesvieta nepārtrauktus pēdējos trīs gadus nav bijusi Somijā.
Šajā režīmā no Turpeinenas vecuma pensijas tiek ieturēts nodoklis ienākuma gūšanas vietā ar likmi 35 % saskaņā ar 1. panta
1. punktu, 2. panta 1. punktu, 3. panta 1. punktu un 7. pantu Somijas likumā par ienākuma un īpašuma nodokli personām, kam
nodokli uzliek daļēji (
Lähdeverolaki
, Likums Nr. 627/1978).
Uzskatot, ka viņai nodokli vajadzēja uzlikt kā Somijā ar nodokli pilnībā apliekamai personai, t.i., progresīvā veidā, Turpeinena
par
Uudenmaan verovirasto
lēmumu iesniedza sūdzību. Viņa uzskata, ka Eiropas Savienībā attieksmei pret personu jābūt nemainīgai, kamēr nav mainījusies
attiecīgā iestāde un visi fakti, izņemot dzīvesvietu. Tā kā viņas sūdzība netika apmierināta, viņa cēla prasību
Helsingin hallinto-oikeus
(Helsinku Administratīvā tiesa).
Tā kā
Hallinto-oikeus
noraidīja Turpeinenas prasību, viņa iesniedzējtiesā par šo lēmumu iesniedza apelācijas sūdzību.

Prejudiciālie jautājumi
Šādos apstākļos
Korkein hallinto-oikeus
(Augstākā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai EKL 18. pants par Savienības pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstīs vai EKL 39. pants par darba ņēmēju
pārvietošanās brīvības nodrošināšanu Kopienā ir interpretējams tādā nozīmē, ka vienai vai abām šīm normām ir pretrunā tādi
valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem nodoklis ienākumu gūšanas vietā, ko piemēro tāda nodokļa maksātāja pensijai, kuru izmaksā
personai, kas dzīvo ārvalstīs, bet ir nodokļa maksātājs šajā dalībvalstī tā iemesla dēļ, ka šī persona šajā valstī agrāk ir
bijusi nodarbināta valsts sektorā, noteiktos gadījumos pārsniedz nodokli, ko uzlika nodokļa maksātājam, kad tas dzīvoja šajā
dalībvalstī, un līdz ar to tam nav nekādu ierobežojumu?
2)      Vai Padomes Direktīva [90/365] ir interpretējama tādā nozīmē, ka tai ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, kas minēti 1. jautājumā?”

Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ar saviem prejudiciālajiem jautājumiem iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai EKL 18. un 39. pants, kā arī Direktīva
90/365 neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā, saskaņā ar kuru nodoklis no vecuma pensijas, ko attiecīgajā
dalībvalstī pārskaita personai, kas dzīvo citā dalībvalstī, dažos gadījumos pārsniedz nodokli, kāds tiktu piemērots, ja šī
persona dzīvotu pirmajā no minētajām dalībvalstīm.
Iesākumā ir jāatgādina – ja arī pašreizējā Kopienu tiesību stāvoklī tiešā aplikšana ar nodokļiem ir dalībvalstu kompetencē,
tas nemazina apstākli, ka dalībvalstīm šī kompetence jāīsteno, ievērojot Kopienu tiesības, it sevišķi EK līguma noteikumus
par katram Eiropas Savienības pilsonim atzītajām tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (2005. gada
12. jūlija spriedums lietā C‑403/03
Schempp
, Krājums, I‑6421. lpp., 19. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šādos apstākļos vispirms ir jāpārbauda, vai EKL 18. un 39. pants neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamata lietā.

EKL 18. un 39. pants
Attiecībā uz EKL 18. pantu, kas vispārējā veidā paredz katram Savienības pilsonim tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties
dalībvalstu teritorijā, īpašs izteikums atrodams EKL 39. pantā, kas attiecas uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos (skat. 2002. gada
26. novembra spriedumu lietā C‑100/01
Oteiza Olazabal
,
Recueil
, I‑10981. lpp., 26. punkts). Šādos apstākļos vispirms ir jānoskaidro, vai pamata lietai ir piemērojams EKL 39. pants.
Tiesa ir atkārtoti lēmusi, ka visu Līguma noteikumu par personu brīvu pārvietošanos mērķis ir Kopienu pilsoņiem atvieglot
jebkāda veida profesionālo darbību veikšanu Kopienas teritorijā un ka tie iestājas pret pasākumiem, kas var būt nelabvēlīgi
šiem pilsoņiem, ja tie vēlas veikt saimniecisku darbību citas dalībvalsts teritorijā (1999. gada 26. janvāra spriedums lietā
C‑18/95
Terhoeve
,
Recueil
, I‑345. lpp., 37. punkts; 2000. gada 15. jūnija spriedums lietā C‑302/98
Sehrer
,
Recueil
, I‑4585. lpp., 32. punkts, un 2005. gada 17. marta spriedums lietā C‑109/04
Kranemann
, Krājums, I‑2421. lpp., 25. punkts).
Valsts tiesību akti, kas kavē vai attur dalībvalsts pilsoni – darba ņēmēju atstāt savas izcelsmes valsti nolūkā izmantot pārvietošanās
brīvību, ierobežo šo brīvību pat tad, ja tos piemēro neatkarīgi no attiecīgo darba ņēmēju pilsonības (iepriekš minētie spriedumi
lietā
Terhoeve
, 39. punkts, lietā
Sehrer
, 33. punkts, un lietā
Kranemann
, 26. punkts).
Tomēr, kā ģenerāladvokāts norāda savu secinājumu 60. punktā, uz EKL 39. pantā garantētajām tiesībām brīvi pārvietoties nevar
atsaukties personas, kuras savu profesionālo darbību ir veikušas savas pilsonības dalībvalstī un tikai pēc aiziešanas pensijā
ir izmantojušas savas tiesības uzturēties citā dalībvalstī turklāt bez jebkāda nolūka strādāt tajā algotu darbu. Spriežot
pēc pamata lietas faktiem, kā tas izriet no iesniedzējtiesas lēmuma, tā ir noticis Turpeinenas gadījumā.
Tā kā pamata lietai nav piemērojams EKL 39. pants, tad ir jālemj par EKL 18. panta piemērojamību.
Tiesas judikatūrā ir noteikts, ka Savienības pilsoņa statuss ir dalībvalstu pilsoņu pamatstatuss, kas tiem no šiem pilsoņiem,
kuri atrodas tajā pašā situācijā, neatkarīgi no viņu pilsonības un neskarot izņēmumus, kas šajā sakarā ir īpaši paredzēti,
Līguma
ratione materiae
piemērošanas jomā ļauj baudīt tādu pašu tiesisku attieksmi (2001. gada 20. septembra spriedums lietā C‑184/99
Grzelczyk
,
Recueil
, I‑6193. lpp., 31. punkts, un 2004. gada 29. aprīļa spriedums lietā C‑224/02
Pusa
,
Recueil
, I‑5763. lpp., 16. punkts).
To situāciju skaitā, kas ietilpst Kopienu tiesību piemērošanas jomā, ietilpst situācijas, kuras saistītas ar Līgumā garantēto
pamatbrīvību izmantošanu, it īpaši tās, kas saistītas ar EKL 18. pantā paredzēto pārvietošanās un uzturēšanās brīvību dalībvalstu
teritorijā (skat. it īpaši iepriekš minētos spriedumus lietā
Grzelczyk
, 33. punkts, un lietā
Pusa
, 17. punkts).
Ja uz Savienības pilsoni visās dalībvalstīs būtu jāattiecina tāds pats tiesiskais režīms kā tas, kāds tiek piemērots attiecīgo
dalībvalstu pilsoņiem, kuri atrodas tādā pašā situācijā, ar tiesībām brīvi pārvietoties nebūtu saderīgs tas, ka pret Savienības
pilsoni dalībvalstī, kuras pilsonis viņš ir, būtu mazāk labvēlīga attieksme nekā tad, ja viņš nebūtu izmantojis Līgumā paredzētos
atvieglojumus attiecībā uz pārvietošanās brīvību (2002. gada 11. jūlija spriedums lietā C‑224/98
D’Hoop
,
Recueil
, I‑6191. lpp., 30. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā
Pusa
, 18. punkts).
Minētie atvieglojumi nebūtu pilnībā efektīvi, ja kādas dalībvalsts pilsoni no to izmantošanas varētu atturēt šķēršļi, ko viņam
attiecībā uz uzturēšanās tiesībām uzņemošajā dalībvalstī rada izcelsmes valsts tiesību akti, sodot viņu par to, ka viņš tos
ir izmantojis (iepriekš minētais spriedums lietā
Pusa
, 19. punkts).
Valsts tiesiskais regulējums, kas nelabvēlīgākā stāvoklī nostāda atsevišķus savus pilsoņus tikai tādēļ, ka viņi ir izmantojuši
savu brīvību pārvietoties un uzturēties citā dalībvalstī, izraisītu arī nevienlīdzīgu attieksmi, kas ir pretrunā principiem,
uz kuriem pamatojas Savienības pilsoņa statuss, proti, vienlīdzīgas tiesiskās attieksmes garantija, izmantojot pārvietošanās
brīvību (iepriekš minētais spriedums lietā
Pusa
, 20. punkts).
Tā kā Turpeinena ir izmantojusi tiesības uz brīvu pārvietošanos un uzturēšanos, ko viņai piešķir EKL 18. panta 1. punkts,
viņa uz šo noteikumu var atsaukties pret savas izcelsmes dalībvalsti.
Tas ir skaidrs, ka pamata lietā minētais Somijas tiesiskais regulējums noteiktos gadījumos starp Somijas pilsoņiem, kas turpina
dzīvot Somijā, un pilsoņiem, kas savu dzīvesvietu ir izveidojuši citā dalībvalstī, ievieš atšķirīgu attieksmi, kas pēdējos
nostāda nelabvēlīgākā stāvoklī tikai tādēļ, ka viņi ir izmantojuši savas tiesības brīvi pārvietoties.
Tiktāl, ciktāl pensionāriem rezidentiem Somijas valsts iestādes pārskaitītās vecuma pensijas bruto summas dēļ piemērotā progresīvā
nodokļa likme ir mazāka nekā nodoklis ar 35 % likmi, ko piemēro pensionāriem nerezidentiem, pensionāriem, kuri vairāk kā trīs
nepārtrauktus gadus dzīvo citā dalībvalstī un saņem identisku pensiju, ir lielāks nodokļa slogs.
Ir tiesa, ka tiešo nodokļu jomā Tiesa pieļāva, ka kopumā rezidentu un nerezidentu stāvoklis nav salīdzināms (1995. gada 14.
februāra spriedums lietā C‑279/93
Schumacker
,
Recueil
, I‑225. lpp., 31. punkts).
Attiecībā uz ienākuma nodokli Tiesa nosprieda, ka rezidenta stāvoklis atšķiras no nerezidenta stāvokļa, jo rezidenta ienākumu
būtiskākā daļa parasti koncentrējas dzīvesvietas valstī. Tādējādi šai valstij kopumā ir visa nepieciešamā informācija, lai
novērtētu nodokļa maksātāja kopējo maksājamo nodokļa apmēru, ievērojot viņa personīgo un ģimenes stāvokli (iepriekš minētais
spriedums lietā
Schumacker
, 33. punkts, un 2005. gada 5. jūlija spriedums lietā C‑376/03
D
., Krājums, I‑5821. lpp., 27. punkts).
Tomēr Tiesa atzina arī to, ka, ja nodokļu maksātājs nerezidents – algots darbinieks vai pašnodarbinātais – visus vai gandrīz
visus ienākumus gūst valstī, kurā veic savu profesionālo darbību, tad viņš attiecībā uz ienākuma nodokli objektīvi atrodas
tādā pašā situācijā kā šīs valsts rezidents, kurš tajā veic tādu pašu darbību. Abi ar nodokli tiek aplikti vienā un tajā pašā
valstī un ar nodokli apliekamais objekts ir vienāds (1995. gada 11. augusta spriedums lietā C‑80/94
Wielockx
,
Recueil
, I‑2493. lpp., 20. punkts).
Šāds pamatojums
mutatis mutandis
ir piemērojams arī tādai situācijai kā pamata lietā, kurā ar nodokli apliekamie ienākumi ir vecuma pensija.
Kā ģenerāladvokāts pamatoti ir norādījis savu secinājumu 74. punktā, Somijas nodokļu tiesiskais regulējums paredz, ka tāda
vecuma pensija, kāda tiek pārskaitīta Turpeinenai, nodokļu maksātāju rezidentu gadījumā ar nodokli tiek aplikta kā jebkurš
ienākums no saimnieciskas darbības, piemērojot progresīvu nodokļu tabulu un atvieglojumus, kuros ņemta vērā nodokļu maksātāja
maksātspēja, kā arī personīgais un ģimenes stāvoklis.
Tādēļ ir jāatzīst, ka tiktāl, ciktāl Somijā izmaksātā vecuma pensija veido visus vai gandrīz visus pensionāru nerezidentu
ienākumus, kā tas ir Turpeinenas gadījumā, šādas personas attiecībā uz ienākuma nodokļa maksāšanu objektīvi atrodas tādā pašā
situācijā kā pensionāri, Somijas rezidenti, kuri saņem identisku vecuma pensiju.
Atšķirīgā attieksme, kas izriet no tāda tiesiskā regulējuma kā pamata lietā, var tikt attaisnota tikai tad, ja tā ir pamatota
ar objektīviem apsvērumiem, kas ir samērīgi ar mērķi, ko valsts tiesības leģitīmi tiecas sasniegt (šajā sakarā skat. iepriekš
minēto spriedumu lietā
Pusa
, 20. punkts).
Neviens no Tiesā izvirzītajiem Somijas valdības argumentiem attiecībā uz atšķirīgas attieksmes attaisnošanu pamata lietā nav
atbalstāms.
Kā ģenerāladvokāts ir norādījis savu secinājumu 78. punktā, mērķi vienkāršot un padarīt skaidrāku Somijas nodokļu režīmu nodokļu
maksātājiem nerezidentiem var sasniegt ar pasākumiem, kas Savienības pilsoņu brīvu pārvietošanos ierobežo mazāk nekā tāda
nodokļa uzlikšana, kas noteiktos gadījumos var izrādīties lielāks nekā tiek uzlikts nodokļu maksātājiem rezidentiem, kuri
gūst identiskus ienākumus.
Runājot par apgalvotajām grūtībām iekasēt no nodokļu maksātājiem nerezidentiem galīgo nodokļu summu, ir jāatzīst, ka nodokļu
režīms pamata lietā pārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai nodrošinātu nodokļu efektīvu iekasēšanu.
Šajā sakarā ir jāatgādina, ka Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīva 77/799/EEK par dalībvalstu kompetentu iestāžu savstarpēju
palīdzību tiešo un netiešo nodokļu jomā (OV L 336, 15. lpp.) dalībvalstij ļauj iegūt no citas dalībvalsts kompetentajām iestādēm
visu vajadzīgo informāciju, lai tā varētu pareizi noteikt ienākuma nodokļus, vai visu informāciju, ko tā uzskata par vajadzīgu,
lai noteiktu precīzu ienākuma nodokļa apmēru, kas nodokļu maksātājam ir jāmaksā saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem (2003. gada
26. jūnija spriedums lietā C‑422/01
Skandia
un
Ramstedt
,
Recueil
, I‑6817. lpp., 42. punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt saskaņā ar Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvu 76/308/EEK savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā attiecībā uz
zināmiem nodokļiem un citiem pasākumiem (OV L 73, 18. lpp.) Padomes 2001. gada 15. jūnija Direktīvas 2001/44/EK (OV L 175,
17. lpp.) redakcijā dalībvalsts var lūgt citas dalībvalsts palīdzību saistībā ar ienākuma nodokļa piedziņu, kas ir jāmaksā
nodokļu maksātājam, kurš ir šīs otrās valsts rezidents.
Starp citu, Somijas valdība tiesas sēdē ir apstiprinājusi, ka kopš 2006. gada 1. janvāra attiecīgais nodokļu režīms ir grozīts
tādējādi, ka turpmāk ar nodokli daļēji apliekamas personas vecuma pensija tiks aplikta ar nodokli tādā pašā veidā kā Somijā
ar nodokli pilnībā apliekamas personas pensija, proti, saskaņā ar progresīvā nodokļa tabulu, ar tādiem pašiem nodokļu atvieglojumiem
un saskaņā ar tādu pašu nodokļu deklarācijas procedūru. Šāds risinājums ir pamatots, Somijas valdība apgalvo, ar praktiskiem
apsvērumiem, kā arī ar politisku izvēli samazināt nodokļu slogu tām personām, kurām ir neliela pensija.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka EKL 18. pants ir jāinterpretē tādējādi,
ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ienākuma nodoklis no vecuma pensijas, ko attiecīgās dalībvalsts
iestāde pārskaita personai, kas dzīvo citā dalībvalstī, dažos gadījumos pārsniedz nodokli, kāds būtu jāmaksā, ja šī persona
dzīvotu pirmajā no minētajām dalībvalstīm, ja šī pensija veido minētās personas visus vai gandrīz visus ienākumus.
Šādos apstākļos nav vajadzīgs lemt par Direktīvas 90/365 interpretāciju.

Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, izņemot minēto lietas dalībnieku izdevumus,
nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
EKL 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru ienākuma nodoklis
no vecuma pensijas, ko attiecīgās dalībvalsts iestāde pārskaita personai, kas dzīvo citā dalībvalstī, dažos gadījumos pārsniedz
nodokli, kāds būtu jāmaksā, ja šī persona dzīvotu pirmajā no minētajām dalībvalstīm, ja šī pensija veido minētās personas
visus vai gandrīz visus ienākumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – somu.