CELEX: 62005FJ0044
Virkamiehet
Henkilöstö
Palvelukseen ottaminen
Ilmoitus avoimesta virasta
Hakemuksen hylkäämine
Tutkittavaksi ottaminen

1.
Virkamiehet – Kanne – Oikeussuojan tarve
(Henkilöstösääntöjen 53, 78 ja 90 artikla; liitteessä VIII oleva 14 artikla)
2.
Virkamiehet – Oikeudet ja velvollisuudet – Riippumattomuutta ja lahjomattomuutta koskeva velvollisuus
(Henkilöstösääntöjen 11 a artikla)
3.
Virkamiehet – Avoin virka – Hakijoiden ansioiden vertailu
(Henkilöstösääntöjen 29 artikla)
4.
Virkamiehet – Yksittäistapausta koskeva päätös – Tiedoksi antaminen viiveellä – Vaikutukset
(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen alakohta)
1.
Kantajan on osoitettava, että hänelle on syntynyt todellinen intressi kanteen kohteena olevan toimen kumoamiseen, ja jos tämä
intressi koskee tulevaa oikeudellista tilannetta, hänen on osoitettava, että tähän tilanteeseen kohdistuvan loukkauksen tapahtuminen
on jo varmaa. Kun kysymyksessä on virkamies, joka ennen toisen virkamiehen nimittämistä kantajan hakemaan virkaan koskevan
kumoamiskanteen nostamista on siirtynyt pysyvän ja täydellisen työkyvyttömyyden johdosta eläkkeelle, henkilöstösääntöjen liitteessä
VIII olevan 14 artiklan mukainen mahdollisuus palata toimeen on ainoastaan mahdollinen tapahtuma, jonka toteutuminen tulevaisuudessa
on epävarmaa, ja saa aikaa pelkästään hypoteettisen intressin, joka ei siis riitä osoittamaan, että riidanalaisen päätöksen
kumoamatta jättäminen vaikuttaisi hänen oikeudelliseen tilanteeseensa. Näin ollen kantajan on osoitettava sellaisen erityisen
olosuhteen olemassaolo, joka oikeuttaa sen, että henkilökohtainen ja todellinen intressi vaatia riidanalaisen päätöksen kumoamista
säilyy.
Sen sijaan kantajan riidanalaiseen virkaan esittämän hakemuksen hylkäämispäätöstä koskeva kumoamisvaatimus on otettava tutkittavaksi,
koska kantajalla on edelleen intressi siihen, että hänen hakemuksensa hylkäävä päätös todetaan lainvastaiseksi, jotta hän
voi saada korvausta siitä mahdollisesti aiheutuneesta vahingosta.
(ks. 70, 72, 74, 76 ja 79 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 204/85, Stroghili v. tilintarkastustuomioistuin, 21.1.1987 (Kok. 1987, s. 389, 11 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑82/91, Latham v. komissio, 9.2.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑15 ja II‑61, 25 kohta);
asia T‑97/94, N v. komissio, 30.11.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑621 ja II‑1879, 26 ja 27 kohta) ja asia T‑175/04, Gordon v.
komissio, 7.2.2007 (33 ja 35 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
2.
Henkilöstösääntöjen 11 a artiklan tavoitteina on riippumattomuus, lahjomattomuus ja puolueettomuus, jotka ovat luonteeltaan
perustavanlaatuisia. Sen 2 kohdassa asetetaan asianomaiselle virkamiehelle velvollisuus ilmoittaa tilanteesta ennalta nimittävälle
viranomaiselle, jotta tämä voisi ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin asian perusteella, eikä luopua välittömästi kyseisen
asian käsittelemisestä tai ratkaisemisesta tai jättää huomiotta tässä käsittelyssä tai ratkaisussa seikat, jotka voivat liittyä
hänen henkilökohtaiseen etuunsa. Näin ollen  henkilöstösääntöjen 11 a artiklalla on laaja soveltamisala, ja se kattaa kaikki
olosuhteet, joissa virkamiehen on kohtuudella ymmärrettävä harjoittamansa tehtävän ja asian erityisten olosuhteiden perusteella,
että kyseessä oleva olosuhde voi kolmansien näkökulmasta mahdollisesti vaarantaa hänen riippumattomuutensa.
(ks. 132 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑21/01, Zavvos v. komissio, 9.7.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑101 ja II‑483, 39
kohta); asia T‑89/01, Willeme v. komissio, 11.9.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑153 ja II‑803, 47 kohta) ja asia T‑157/04, De Bry
v. komissio, 12.7.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑199 ja II‑901, 33 kohta).
3.
Hallinnolla nimitys- ja ylennysasioissa olevan harkintavallan käyttö edellyttää, että se tutkii huolella ja puolueettomasti
kunkin hakemuksen kaikki merkitykselliset seikat ja että se noudattaa huolellisesti avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa
esitettyjä vaatimuksia, minkä vuoksi sen on hylättävä kaikki hakijat, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia. Avointa virkaa
koskeva ilmoitus muodostaa oikeudellisen puitteen, jonka nimittävä viranomainen on vahvistanut itselleen ja jota sen on tarkasti
noudatettava.
Virkamiehen valinnassa tehdyn mahdollisen virheen on oltava ilmeinen ja ylitettävä laaja harkintavalta, joka nimittävällä
viranomaisella on avointa virkaa koskevan ilmoituksen puitteissa sen vertaillessa hakijoiden ansioita ja arvioidessa yksikön
etua. Virkamiestuomioistuimen valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen, onko nimittävä viranomainen pysynyt kohtuullisissa
rajoissa ja onko se käyttänyt toimivaltaansa ilmeisen virheellisesti tai johonkin muuhun tarkoitukseen kuin mitä varten se
on sille annettu, kun otetaan huomioon seikat, joihin nimittävä viranomainen on perustanut arviointinsa.
Virkamiestuomioistuin ei voi näin ollen korvata omalla arvioinnillaan nimittävän viranomaisen hakijoiden ansioista ja pätevyydestä
tekemää arviointia, kun yhdenkään asiakirja-aineistoon sisältyvän seikan perusteella ei voida katsoa, että nimittävä viranomainen
olisi ansioita ja pätevyyttä arvioidessaan tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
(ks. 155 ja 156 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 188/73, Grassi v. neuvosto, 30.10.1974 (Kok. 1974, s. 1099, 26, 38 ja 41 kohta); asia 111/83,
Picciolo v. parlamentti, 30.5.1984 (Kok. 1984, s 2323, 16 kohta) ja asia 324/85, Bouteiller v. komissio, 4.2.1987 (Kok. 1987,
s. 529, 6 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑20/89, Moritz v. komissio, 13.12.1990 (Kok. 1990, s. II‑769, 29 kohta); asia
T‑73/01, Pappas v. alueiden komitea, 18.9.2003 (Kok. H. 2003, s. I‑A‑207 ja II‑1011, 54 kohta); asia T‑116/03, Montalto v.
neuvosto, 9.11.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑339 ja II‑1541, 65 kohta) ja asia T‑30/04, Sena v. AESA, 4.5.2005 (Kok. H. 2005,
s. I‑A‑113 ja II‑519, 80 ja 81 kohta).
4.
Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisen kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetään, että tiettyä virkamiestä koskeva päätös
on annettava viipymättä kirjallisesti tiedoksi asianomaiselle henkilölle. Se, että tämän tiedoksi antamisen todetaan tapahtuneen
viiveellä, ei kuitenkaan yksinään merkitse kyseisen säännöksen rikkomista tavalla, joka johtaisi riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.
(ks. 195 ja 198 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: yhdistetyt asiat T‑178/95 ja T‑179/95, Picciolo ja Caló v. alueiden komitea, 18.3.1997
(Kok. 1997, s. I‑A‑51 ja II‑155, 28 ja 29 kohta); asia T‑131/07, Gómez de Enterría y Sanchez v. parlamentti, 17.11.1998 (Kok.
H. 1998, s. I‑A‑613 ja II‑1855, 69 kohta) ja yhdistetyt asiat T‑118/04 ja T‑134/04, 7.2.2007, Caló v. komissio (79 kohta,
ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).