CELEX: 62001TJ0307
Tisztviselők
A fegyelmi eljárás rendje
Fizetési fokozatban visszavetés
A Bizottság épületeinek őrzésére és vagyonvédelmére vonatkozó szerződés
Ésszerű határidő
Büntetőeljárás
Kártérítési kereset

Egyrészről a felperest alacsonyabb fizetési fokozatba soroló fegyelmi intézkedést elrendelő 2001. április 5‑i bizottsági határozat
megsemmisítésére irányuló kérelem, másrészről a felperes szerint általa elszenvedett vagyoni és nem vagyoni kár jóvátételére
irányuló kérelem.
Határozat:
Az Elsőfokú Bíróság a felperest alacsonyabb fizetési fokozatba soroló fegyelmi intézkedést elrendelő 2001. április 5‑i bizottsági
határozatot megsemmisíti. A Bizottság köteles a felperes által elszenvedett nem vagyoni kár jóvátétele címén részére 8 000
euró összegű kártérítést megfizetni. Az Elsőfokú Bíróság a Bizottságot a teljes költség viselésére kötelezi.
Összefoglaló
1.
Tisztviselők ─ A fegyelmi eljárás rendje ─ Fegyelmi eljárás ─ A IX. melléklet 7. cikkében megállapított határidők ─ Az adminisztráció
ésszerű határidőn belül való eljárásának kötelezettsége ─ Figyelmen kívül hagyás ─ Következmények
(Személyzeti szabályzat, IX. melléklet, 7. cikk)
2.
Tisztviselők ─ A fegyelmi eljárás rendje ─ Fegyelmi eljárás megindítása ─ Elévülési idő ─ Hiány ─ Az adminisztráció ésszerű
határidőn belül való eljárásának kötelezettsége ─ Figyelmen kívül hagyás ─ Következmények
(Személyzeti szabályzat, IX. melléklet, 86
?
89. cikk)
3.
Tisztviselők ─ A fegyelmi eljárás rendje ─ Fegyelmi eljárás ─ Fegyelmi és büntetőeljárás párhuzamos lefolytatása ugyanazon
tényállás alapján ─ Az adminisztráció azon kötelezettsége, hogy a tisztviselő sorsáról csak a büntetőbíróság jogerős határozatát
követően döntsön végleges jelleggel
(Személyzeti szabályzat, 88. cikk, (5) bekezdés; IX. melléklet, 7. cikk, (2) bekezdés)
4.
Tisztviselők ─ A fegyelmi eljárás rendje ─ Fegyelmi eljárás ─ Fegyelmi és büntetőeljárás párhuzamos lefolytatása ugyanazon
tényállás alapján ─ A fegyelmi eljárás felfüggesztésének célja ─ A büntetőbíróság által megállapított tényállás alapulvételének
kötelezettsége ─ A tényeknek a fegyelmi vétség fogalmára tekintettel történő minősítésének lehetősége
(Személyzeti szabályzat, 88. cikk, (5) bekezdés)
5.
Tisztviselők ─ Jogok és kötelezettségek ─ Őrzési és vagyonvédelmi szerződés visszaélésszerű alkalmazása ügyviteli feladatokra
beosztott munkatárs felvételénél ─ Általános, önmagában véve nem csalárd gyakorlat ─ Jelzés vagy elhatárolódás hiánya ─ A
személyzeti szabályzat alapján fennálló kötelezettségek megszegése ─ Hiány, B besorolási osztályú tisztviselő esetében
(Személyzeti szabályzat, 11. cikk)
6.
Tisztviselők ─ Kereset ─ Kártérítési kereset ─ A megtámadott aktus megsemmisítése, amely nem biztosítja a nem vagyoni kár
megfelelő jóvátételét ─ Szabálytalan fegyelmi eljárás által okozott nem vagyoni kár
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
1.     Jóllehet a személyzeti szabályzat IX. mellékletének 7. cikkében a fegyelmi eljárás lefolytatására előírt szigorú határidők
nem elévülési jellegűek, ugyanakkor a gondos ügyintézés olyan szabályát tartalmazzák, amelyek célja – mind az adminisztráció,
mind a tisztviselők érdekében – az indokolatlan késedelem elkerülése a fegyelmi eljárást befejező határozat elfogadásakor.
Ezért a fegyelmi jogkör gyakorlójának a fegyelmi eljárást szorgalmasan kell lefolytatnia, és úgy kell eljárnia, hogy minden
további jogi aktus az előzőhöz képest ésszerű határidőn belül megszülessen. Ezen határidő figyelmen kívül hagyása – amely
kizárólag az ügy sajátos körülményeinek figyelembevételével ítélhető meg – a határidőn túl elfogadott aktus megsemmisítését
vonhatja maga után.
(lásd a 47. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 13/69. sz., Van Eick kontra Bizottság ügyben 1970. február 4-én hozott ítélete (EBHT 1970., 3. o.);
a Bíróság 228/83. sz., F. kontra Bizottság ügyben 1985. január 29-én hozott ítélete (EBHT 1985., 275. o.); a Bíróság 175/86.
és 209/86. sz., M. kontra Tanács ügyekben 1988. április 19-én hozott ítélete (EBHT 1988., 1891. o.); az Elsőfokú Bíróság T-26/89. sz.,
de Compte kontra Parlament ügyben 1991. október 17-én hozott ítéletének (EBHT 1991., II‑781. o.) 88. pontja; az Elsőfokú Bíróság
T-549/93. sz., D. kontra Bizottság ügyben 1995. január 26-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1995., I‑A‑13. és II‑43. o.] 25. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T-197/00. sz., Onidi kontra Bizottság ügyben 2002. május 30-án hozott ítéletének (EBHT-KSZ 2002., I‑A‑69.
és II‑325. o.) 91. pontja.
2.     A fegyelmi jogkör gyakorlójának még a személyzeti szabályzat 86?89. cikkében és IX. mellékletében előírt elévülési határidő
hiánya esetében is – nevezetesen akkortól, amikor a tényekről és a tisztviselő személyzeti szabályzat alapján fennálló kötelezettsége
megszegésének minősíthető magatartásokról az adminisztráció tudomást szerez – úgy kell eljárnia, hogy a fegyelmi intézkedés
kiszabásával záruló eljárás ésszerű határidőn belül meginduljon. E határidő figyelmen kívül hagyása – amely az ügy sajátos
körülményeitől függ – az adminisztráció által kirívó késedelemmel megindított fegyelmi eljárás jogellenességét és következésképpen
az említett eljárás nyomán kiszabott fegyelmi intézkedés megsemmisítését vonhatja maga után.
Sértené a jogbiztonság elvét, ha az adminisztráció a fegyelmi eljárás megindításával kirívóan késlekedne. Ugyanis mind a tények
és a tisztviselő – személyzeti szabályzat alapján fennálló kötelezettsége megszegésének minősíthető – magatartásainak adminisztráció
általi értékelése, mind a tisztviselő védekezéshez való jogának gyakorlása különösen nehéznek bizonyulhat, amennyiben a tényállás,
illetve a magatartás megvalósulása és a fegyelmi vizsgálat megindítása között huzamosabb idő telik el.
(lásd a 48. és 49. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C-270/99 P. sz., Z. kontra Parlament ügyben 2001. november 27-én hozott ítéletének (EBHT 2001., I-9197. o.)
43. és 44. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-78/02. sz., Voigt kontra EKB ügyben 2003. június 19-én hozott ítéletének (az EBHT-ban
még nem tették közzé) 64. pontja; a fent hivatkozott de Compte kontra Parlament ügy 88. pontja; a fent hivatkozott D. kontra
Bizottság ügy 25. pontja.
3.     A személyzeti szabályzat 88. cikkének ötödik bekezdése megtiltja, hogy a büntetőbíróság határozatának jogerőre emelkedéséig,
a párhuzamosan büntetőeljárás alapjául is szolgáló tényállás tekintetében a kinevezésre jogosult hatóság az érintett tisztviselő
helyzetét – fegyelmi úton – végleges jelleggel rendezze. E cikk ennélfogva nem biztosít mérlegelési jogkört az említett hatóságnak,
szemben a személyzeti szabályzat IX. melléklete 7. cikkének második bekezdésével, amelynek értelmében ha büntetőeljárás van
folyamatban, a fegyelmi tanács úgy határozhat, hogy a bíróság határozatáig véleményadását felfüggeszti.
(lásd az 59. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-74/96. sz., Tzoanos kontra Bizottság ügyben 1998. március 19-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1998.,
I‑A‑129. és II‑343. o.) 32. és 33. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-166/02. sz., Pessoa és Costa kontra Bizottság ügyben 2003.
március 13-án hozott ítéletének (az EBHT-ban még nem tették közzé) 45. pontja.
4.     A személyzeti szabályzat 88. cikke ötödik bekezdésének szerepe kettős. Egyrészről ennek a cikknek a célja, hogy ne érintse
a szóban forgó tisztviselő helyzetét abban a büntetőeljárásban, amely az intézményen belül egyébként fegyelmi eljárás alapjául
szolgáló tényállás alapján esetleg indult ellene. Másrészről a fegyelmi eljárás felfüggesztése a büntetőeljárás befejezéséig
lehetővé teszi, hogy a fegyelmi eljárásban a büntetőbíróság által megállapított tényállást – az ítélet jogerőre emelkedését
követően – figyelembe vegyék. A személyzeti szabályzat 88. cikkének ötödik bekezdése ugyanis kimondja azt az elvet, hogy a
„fegyelmi eljárás a büntetőeljáráshoz kötve van”, amelyet különösen az indokol, hogy a büntetőügyekben eljáró tagállami igazságszolgáltatási
szervek szélesebb nyomozati jogkörrel bírnak, mint a kinevezésre jogosult hatóság. Következésképpen, amennyiben ugyanaz a
tényállás bűncselekménynek, illetve tisztviselő személyzeti szabályzat alapján fennálló kötelessége megszegésének is minősülhet,
az adminisztráció a büntetőbíróság által a büntetőeljárás során megállapított tényálláshoz kötve van. Miután ez utóbbi az
adott ügyben a tényállást megállapította, az adminisztráció a fegyelmi kötelességszegés fogalmára tekintettel elvégezheti
annak jogi minősítését, különösen azt vizsgálva, hogy az a személyzeti szabályzat értelmében kötelességszegésnek minősül-e.
(lásd a 75. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-23/00. sz., A. kontra Bizottság ügyben 2000. november 21-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ 1998.,
I-A-263. és II-1211. o.) 35. és 37. pontja
5.     Indokolatlan a B besorolási osztályba tartozó, a személyzeti szabályzat 5. cikkének (1) bekezdése értelmében végrehajtási,
nem pedig az A besorolási osztályú tisztviselők besorolásának megfelelő irányítási feladatokat ellátó tisztviselő terhére
róni azt, hogy megszegte a személyzeti szabályzat alapján fennálló kötelezettségeit, mivel nem jelezte, hogy a kizárólag adminisztratív
feladatokat ellátó munkatársa fizetést kap az őrzési és vagyonvédelmi szerződést a közbeszerzés keretében elnyert társaságtól,
illetve hogy nem határolta el magát megfelelő módon a Bizottság különböző szervezeti egységei által kialakított, általánosan
elterjedt és az intézményi vezetés által támogatott, szabálytalan, ám önmagában csalárdnak nem minősülő gyakorlattól.
(lásd a 92. és 93. pontot)
6.      A tisztviselő által megtámadott határozat megsemmisítése – a sajátos körülmények kivételével – önmagában a tisztviselő által
elszenvedett károk megfelelő jóvátételének minősül.
Ezzel szemben, amikor a fegyelmi eljárás során előterjesztett különböző határozatok és adminisztratív vélemények olyan vádakat
tartalmaztak a felperessel szemben, amelyek később valótlannak bizonyultak, a Bizottság a fegyelmi eljárást az ésszerű határidő
elvének megsértésével indította meg, ezen túlmenően, a fegyelmi eljárást a fegyelmi intézkedés kiszabásáig majdnem három évvel
meghosszabbították, és nem függesztették fel a felperes ellen indult büntetőeljárás befejezésig; e körülmények összessége
úgy tekintendő, hogy az sértette a felperes jó hírnevét, megzavarta magánéletét, hosszabb ideig bizonytalanná tette helyzetét
és olyan nem vagyoni kárt okozott, amely esetében a megtámadott határozat megsemmisítése nem minősülhet a kár megfelelő jóvátételének,
mivel ezt a megsemmisítés nem tudja utólag meg nem történtté tenni.
(lásd a 110. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T-165/89. sz., A. kontra Bizottság ügyben 1992. február 27-én hozott ítéletének (EBHT 1992.,
II-367. o.) 118. pontja; az Elsőfokú Bíróság T-140/97. sz., Hautem kontra EBB ügyben 1999. szeptember 28-án hozott ítéletének
(EBHT-KSZ 1999., I‑A‑171. és  II‑897. o.) 82. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑89/01. sz., Willeme kontra Bizottság ügyben 2002.
szeptember 11-én hozott ítéletének (EBHT-KSZ 2002., I‑A‑153. és II‑803. o.) 97. pontja.