CELEX: 62004CJ0027
Megsemmisítés iránti kereset
EK 104. cikk
1467/97/EK rendelet
Stabilitási és Növekedési Paktum
Túlzott költségvetési hiány
EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti tanácsi határozatok
El nem ért szükséges többség
El nem fogadott határozatok
A »bizottsági ajánlásokban szereplő alakszerű jogszabályok el nem fogadásáról rendelkező határozatok« elleni kereset
Elfogadhatatlanság
»Tanácsi következtetések« elleni kereset

A Bíróság Hivatalához 2004. január 27-én benyújtott keresetével az Európai Közösségek Bizottsága az EK 230. cikk alapján kérte
az alábbi, 2003. november 25-i tanácsi aktusok megsemmisítését:
–        a Francia Köztársaság és a Németországi Szövetségi Köztársaság vonatkozásában hozott azon határozatok, amelyek nem fogadták
el azokat az alakszerű jogszabályokat, amelyek az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti bizottsági ajánlásokban szerepelnek,
és
–        e két tagállam vonatkozásában, „[a Francia Köztársaság és a Németországi Szövetségi Köztársaság] által az Európai Közösséget
létrehozó szerződés 104. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásoknak eleget téve hozott intézkedések értékeléséről,
és a hiány csökkentését célzó, a túlzott hiányt orvosló, új intézkedések vizsgálatáról szóló tanácsi következtetések” (a továbbiakban:
tanácsi következtetések) című következtetések, amelyek a túlzott hiány esetén követendő eljárás felfüggesztéséről (a továbbiakban:
túlzott hiány esetén követendő eljárás), a Szerződésben nem említett határozat meghozataláról és az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerinti tanácsi ajánlások módosításáról rendelkeznek.

A jogi háttér
Az EK 104. cikk előírja:
„(1)      A tagállamok kerülik a túlzott költségvetési hiányt.
(2)      A Bizottság figyelemmel kíséri a tagállamok költségvetési helyzetének, államadósság-állományának alakulását a jelentős mértékű
eltérések feltárása érdekében. Különösen a költségvetési fegyelem betartását vizsgálja […].
[…]
(5)      Ha a Bizottság úgy ítéli meg, hogy egy tagállamban túlzott hiány áll fenn vagy következhet be, erről véleményt küld a Tanácsnak.
(6)      A Tanács, a Bizottság ajánlása alapján és az érintett tagállam esetleges észrevételeit figyelembe véve, egy általános értékelést
követően minősített többséggel határoz arról, hogy fennáll-e túlzott hiány.
(7)      Ha a (6) bekezdésnek megfelelően a Tanács túlzott hiányt állapít meg, ajánlásokat tesz az érintett tagállamnak azzal a céllal,
hogy ezt az állapotot meghatározott időn belül szüntesse meg. A (8) bekezdés rendelkezéseire is figyelemmel, ezek az ajánlások
nem hozhatók nyilvánosságra.
(8)      Ha a Tanács megállapítja, hogy ajánlásait a meghatározott időn belül nem követte eredményes intézkedés, azokat nyilvánosságra
hozhatja.
(9)      Ha a Tanács ajánlásainak egy tagállam továbbra sem tesz eleget, a Tanács úgy határozhat, hogy a tagállamot felszólítja arra,
hogy meghatározott időn belül hozzon intézkedéseket a hiány olyan mértékű csökkentésére, amelyet a Tanács a helyzet orvoslásához
szükségesnek ítél.
Ilyen esetben a Tanács kérheti az érintett tagállamtól, hogy egy meghatározott ütemezés szerint jelentéseket nyújtson be annak
érdekében, hogy a Tanács felülvizsgálhassa a tagállam kiigazításra irányuló erőfeszítéseit.
(10)      A 226. és a 227. cikkben biztosított eljárás-indítási jog e cikk (1)–(9) bekezdésének keretei között nem gyakorolható.
(11)      Mindaddig, amíg egy tagállam nem tesz eleget a (9) bekezdés szerinti határozatnak, a Tanács a következő intézkedések közül
egynek vagy többnek az alkalmazásáról vagy adott esetben megszigorításáról dönthet:
–        megköveteli, hogy az érintett tagállam a kötvények és értékpapírok kibocsátását megelőzően a Tanács által meghatározandó további
adatokat hozzon nyilvánosságra;
–        felkéri az Európai Beruházási Bankot, hogy vizsgálja felül hitelezési politikáját az érintett tagállam vonatkozásában;
–        megköveteli, hogy az érintett tagállam megfelelő mértékű, nem kamatozó letétet helyezzen el a Közösségnél mindaddig, amíg
a Tanács megítélése szerint nem történt meg a túlzott hiány kiigazítása;
–        megfelelő mértékű pénzbírságokat szab ki.
A Tanács elnöke a határozatokról tájékoztatja az Európai Parlamentet.
(12)      A Tanács hatályon kívül helyezi a (6)–(9) és a (11) bekezdésben említett határozatok valamelyikét vagy mindegyikét annyiban,
amennyiben a Tanács megítélése szerint az érintett tagállamban megtörtént a túlzott hiány kiigazítása. Amennyiben a Tanács
előzőleg ajánlásokat hozott nyilvánosságra, a (8) bekezdés szerinti határozat hatályon kívül helyezését követően nyilvános
közleményben állapítja meg, hogy az érintett tagállamban megszűnt a túlzott hiány.
(13)      A (7)–(9), a (11) és a (12) bekezdésben említett határozatok meghozatalánál a Tanács a Bizottság ajánlása alapján, tagjainak
a 205. cikk (2) bekezdésének megfelelően súlyozott szavazatai kétharmados többségével jár el, nem számítva az érintett tagállam
képviselőjének szavazatát.
(14)      Az ebben a cikkben leírt eljárás végrehajtására vonatkozó további rendelkezéseket az e szerződéshez csatolt, a túlzott hiány
esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv határozza meg.
A Tanács a Bizottság javaslata alapján, és az Európai Parlamenttel, valamint az EKB-val folytatott konzultációt követően egyhangúlag
fogadja el az említett jegyzőkönyv helyébe lépő megfelelő rendelkezéseket.
[…]”
Amikor az EK 122. cikk (3) és (5) bekezdésével összefüggésben az EK 104. cikk (9) és (13) bekezdéseinek megfelelően a Tanács
a (9) bekezdés szerinti határozatait hozza, a közös valutát el nem fogadott tagállamok szavazati joga felfüggesztésre kerül.
Az Európai Tanács 1997. június 17-én Amszterdamban elfogadott, a Stabilitási és Növekedési Paktumról szóló határozatában (HL C 236.,
1. o., a továbbiakban: az Európai Tanács 1997. június 17-i határozata), miután emlékeztetett arra, hogy a gazdasági és monetáris
unió (a továbbiakban: GMU) harmadik szakaszában alapvetően szükséges a költségvetési fegyelem betartása, a tagállamok, a Bizottság
és a Tanács részére szóló iránymutatást fogadott el.
A Tanács részére szóló iránymutatásokban a határozat kimondja, hogy ez utóbbi:
„(1)      szigorúan és gyorsan végrehajtja a Stabilitási és Növekedési Paktum valamennyi, hatáskörébe tartozó elemét; és a lehető leghamarabb
megteszi a Szerződés 103. és 104. cikkei szerinti szükséges intézkedéseket;
[…]
(3)      bírságot szab ki, ha egy résztvevő tagállam nem teszi meg a Tanács által ajánlott, a túlzott hiány megszüntetéséhez szükséges
intézkedéseket;
[…]
(6)      írásban ismerteti azokat az okokat, amelyek indokolják a hallgatást, ha a túlzott hiány esetén követendő eljárás vagy a költségvetési
felügyeleti eljárás bármely szakában a Tanács nem a Bizottság ajánlásának megfelelően határozott, és ebben az esetben valamennyi
tagállam szavazatát nyilvánosságra hozza.”
A túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július 7-i 1467/97
tanácsi rendelet (HL L 209., 6. o.; magyar nyelvű különkiadás 10. fejezet, 1. kötet, 89. o.) 2. és 3. szakasza értelmében:
„2. szakasz
A túlzott hiány esetén követendő eljárás felgyorsítása

3. cikk
[…]
(3)       A Tanács a túlzott hiány fennállásáról a 3605/93/EK rendelet 4. cikke (2) és (3) bekezdésében előírt jelentés napjától számított
három hónapon belül, a 104c. cikk (6) bekezdésével összhangban határoz. Ha a 104 […]. cikk (6) bekezdésével összhangban úgy
határoz, hogy a túlzott hiány fennáll, a Tanács a 104 […]. cikk (7) bekezdésével összhangban egyidejűleg ajánlásokat is tesz
az érintett tagállamoknak.
(4)      A Tanács 104. […]. cikk (7) bekezdésével összhangban tett ajánlása legfeljebb négy hónapos határidőt állapít meg az érintett
tagállam által meghozandó hatékony intézkedésre. A Tanács ajánlása a túlzott hiány kiigazítására is megállapít egy határidőt,
amelyet az annak megállapítását követő évben kell teljesíteni, kivéve, ha különleges körülmények állnak fenn.

4. cikk
(1)      Az e rendelet 3. cikke (4) bekezdésével összhangban meghatározott határidő elteltét követően azonnal végre kell hajtani a
Tanácsnak az ajánlásai nyilvánosságra hozatalára vonatkozó határozatait, ha megállapítást nyer, hogy a 104 […]. cikk (8) bekezdésével
összhangban nem történt eredményes intézkedés.
[…]

5. cikk
A Tanácsnak azokat a határozatait, amelyekkel a 104 […]. cikk (9) bekezdésével összhangban az érintett részt vevő tagállamot
felszólítja, hogy a költségvetési hiány csökkentésére intézkedéseket tegyen, a Tanácsnak attól a határozatától számított egy
hónapon belül kell meghozni, amely megállapította, hogy a 104 […]. cikk (8) bekezdésével összhangban eredményes intézkedést
nem hoztak.

6. cikk
Ha a 104 […]. cikk (11) bekezdése alkalmazásának feltételei teljesülnek, a Tanács a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban
szankciókat állapít meg. Az ilyen határozatokat legkésőbb két hónappal a Tanács azon határozata után kell meghozni, amelyben
az érintett részt vevő tagállamot a 104 […]. cikk (9) bekezdésével összhangban intézkedések meghozatalára felszólította.

7. cikk
Ha egy részt vevő tagállam nem a Tanács 104 […]. cikk (7) és (9) bekezdése szerint egymást követően hozott határozataival
összhangban jár el, a Tanácsnak a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban szankciót megállapító határozatát az e rendelet
3. cikke (3) bekezdésében említett, a 3605/93/EK rendelet szerinti jelentések napjától számított tíz hónapon belül meg kell
hoznia. Gyorsított eljárást kell alkalmazni az olyan szándékosan tervezett költségvetési hiány esetén, amelyről a Tanács úgy
dönt, hogy túlzott.
[…]
3. szakasz
Felfüggesztés és felügyelet

9. cikk
(1)       A túlzott hiány esetén követendő eljárást fel kell függeszteni:
–        ha az érintett tagállam a 104 […]. cikk (7) bekezdésével összhangban tett ajánlásoknak eleget téve jár el,
–        ha az érintett részt vevő tagállam a 104 […]. cikk (9) bekezdésével összhangban tett felszólításoknak eleget téve jár el.
(2)      Azon időszak, amely alatt az eljárást felfüggesztik, nem számít bele sem az e rendelet 7. cikkében említett tíz hónapos időszakba,
sem a 6. cikkében említett két hónapos időszakba.
[…]”

Tényállás

Az EK 104. cikk (6) és (7) bekezdése szerinti tanácsi határozatok
2002 novemberében túlzott hiány esetén követendő eljárás indult a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen. A németországi
túlzott hiányra vonatkozó, az Európai Közösséget létrehozó szerződés 104. cikke (6) bekezdésének alkalmazásáról szóló, 2003.
január 21-i 2003/89/EK határozatban (HL L 34., 16. o.) a Tanács – a Bizottság ajánlása alapján – úgy ítélte meg, hogy e tagállamban
túlzott hiány áll fenn. Az EK 104. cikk (7) bekezdésének és az 1467/97 rendelet 3. cikke (4) bekezdésének megfelelően a Tanács
ajánlást tett a német kormánynak arra, hogy különféle intézkedések megtételével, a lehető legrövidebb időn belül szüntesse
meg ezt a hiányt. A Tanács 2003. május 21-ére tűzte ki a határidőt az ajánlott intézkedések megtételére. Mivel úgy ítélték
meg, hogy a Németországi Szövetségi Köztársaság az előírt határidőre eredményes intézkedéseket hozott, a túlzott hiány esetén
követendő eljárást hallgatólagosan felfüggesztették.
2003. áprilisában túlzott hiány esetén követendő eljárás indult a Francia Köztársaság ellen. A franciaországi túlzott hiányra
vonatkozó, az Európai Közösséget létrehozó szerződés 104. cikke (6) bekezdésének alkalmazásáról szóló, 2003. június 3-i 2003/89/EK
határozatban (HL L 165., 29. o.) a Tanács – a Bizottság ajánlása alapján – úgy ítélte meg, hogy e tagállamban túlzott hiány
áll fenn. Az EK 104. cikk (7) bekezdésének és az 1467/97 rendelet 3. cikke (4) bekezdésének megfelelően a Tanács ajánlást
tett a francia kormánynak arra, hogy különféle intézkedések megtételével, a lehető legrövidebb időn belül, legkésőbb 2004-re
szüntesse meg ezt a hiányt. A Tanács 2003. október 3-ára tűzte ki a határidőt a szükséges intézkedések megtételére.

AZ EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti bizottsági ajánlások
2003. október 8-án a Bizottság ajánlást tett a Tanácsnak az EK 104. cikk (8) bekezdése szerinti határozat meghozatalára, és
arra, hogy abban állapítsa meg, hogy a Francia Köztársaság az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásokat követően
nem tett eredményes intézkedést.
2003. október 21-én a Bizottság ajánlást tett a Tanácsnak az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozat meghozatalára és
arra, hogy abban szólítsa fel a Francia Köztársaságot a hiány csökkentésére irányuló intézkedések meghozatalára. A Bizottság
azt ajánlotta, hogy a Tanács különösen arra szólítsa fel a tagállamot, hogy legkésőbb 2005-re szüntesse meg a túlzott hiányt
és 2004-re valósítsa meg a konjunkturális változásokat figyelembe vevő költségvetési hiányának ‑ bruttó hazai terméke (a továbbiakban:
GDP) 1 %-ának megfelelő ‑ éves szintű kiigazítását.
A Németországi Szövetségi Köztársaság esetében a Bizottság végül úgy vélte, hogy az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi
ajánlást követően hozott intézkedések nem megfelelőek. Következésképpen 2003. november 18-án a Bizottság ajánlást tett a Tanácsnak
az EK 104. cikk (8) bekezdése szerinti határozat meghozatalára, és arra, hogy abban állapítsa meg, hogy a Németországi Szövetségi
Köztársaság nem megfelelően járt el a túlzott hiány orvoslása tekintetében.
Ugyanezen a napon a Bizottság ajánlást tett a Tanácsnak az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozat meghozatalára, és
arra, hogy abban szólítsa fel a Németországi Szövetségi Köztársaságot a hiány csökkentésére irányuló intézkedések meghozatalára.
A Bizottság azt ajánlotta, hogy a Tanács különösen arra szólítsa fel a tagállamot, hogy legkésőbb 2005-re szüntesse meg a
túlzott hiányt és 2004-ben valósítsa meg a konjunkturális változásokat figyelembe vevő költségvetési egyenlegének ‑ GDP-je
0,8 %-ának megfelelő ‑ éves szintű kiigazítását.

A 2003. november 25-i tanácsi ülés (gazdasági és pénzügyek)
2003. november 25-i ülésén a Tanács szavazott a Francia Köztársaságra és a Németországi Szövetségi Köztársaságra vonatkozó
tanácsi határozatokra irányuló, az EK 104. cikk (8) bekezdése szerinti bizottsági ajánlásokról. Az EK 104. cikk (13) bekezdésének
megfelelően a két szavazásban – az érintett tagállam kivételével – valamennyi tagállam részt vett. Mivel a határozathozatalhoz
szükséges többség nem gyűlt össze, a határozatokat nem hozták meg.
A Tanács emellett szavazott az ugyanezen tagállamokra vonatkozó tanácsi határozatokra irányuló, az EK 104. cikk (9) bekezdése
szerinti bizottsági ajánlásokról. E két szavazáson az EK 104. cikk (13) bekezdésének és az EK 122. cikk (3) és (5) bekezdésének
megfelelően – az érintett tagállam kivételével – kizárólag a közös valutát elfogadó tagállamok vettek részt. Mivel a határozathozatalhoz
szükséges többség nem gyűlt össze, a határozatokat nem hozták meg.
Ugyanezen a napon a Tanács, az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozatokra előírt szavazási szabályokat alkalmazva,
mindkét érintett tagállam vonatkozásában lényegileg hasonló következtetéseket fogadott el.
A Tanács a következtetések 1. pontjában jelzi, hogy mely elemeket vette figyelembe az érintett tagállam költségvetési helyzetének
értékelésekor.
Ugyanezen következtetések második pontjában megjegyzi, hogy az érintett tagállam, az EK 104. cikk (7) bekezdése alapján hozzá
intézett ajánlásokat követően, több intézkedést is hozott.
A 3. pontban „üdvözli [az érintett tagállam által] tett nyilvános kötelezettségvállalást arra, hogy megteszi az ahhoz szükséges
intézkedéseket, hogy a hiány mértékét legkésőbb 2005-re a GDP 3 %-a alá csökkenti”.
A 4. pontban a Tanács az érintett tagállamnak ajánlásokat tesz „a Bizottság ajánlása és [az említett tagállam által] tett
kötelezettségvállalás fényében”. Az ajánlások nevezetesen a hiány 2004-re és 2005-re megvalósítandó, éves csökkentésére és
a 2005 utáni költségvetési kiigazító erőfeszítések folytatására vonatkoznak. A Tanács ajánlása azt is tartalmazza, hogy „a
lehető legrövidebb időn belül, legkésőbb 2005-re szüntesse meg a jelenlegi túlzott hiányt”
Az 5. és 6. pontok megfogalmazása a következő:
„5.      A fenti ajánlások és [az érintett tagállam által] tett kötelezettségvállalás fényében a Tanács úgy határozott, hogy az eljárás
ezen szakában nem hoz az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti, a Bizottság ajánlásán alapuló határozatot.
6.      A Tanács egyelőre felfüggeszti [az érintett tagállam ellen indult], a túlzott hiány esetén követendő eljárást. A Tanács kész
az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti, a Bizottság ajánlásán alapuló határozat meghozatalára, ha az alábbi 7. pont szerinti
értékelés azt állapítja meg, hogy [az érintett tagállam] a jelen következtetésekben említett kötelezettségvállalást nem teljesíti.”
A 7. pontban a Tanács arra kéri az érintett tagállamot, hogy meghatározott ütemezés nélküli jelentéseket nyújtson be, és javaslatot
tesz arra, hogy a tagállam által elért eredményeket a Tanács és a Bizottság értékelje.

A felek kérelmei
A Bizottság azt kéri, hogy a Bíróság:
–        semmisítse meg egyrészt azon tanácsi határozatokat, amelyek nem fogadták el az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti
bizottsági ajánlásokban szereplő alakszerű jogszabályokat, másrészt azokat a tanácsi következtetéseket, amelyek a túlzott
hiány esetén követendő eljárás felfüggesztéséről, a Szerződésben nem említett határozat meghozataláról és az EK 104. cikk
(7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlások módosításáról rendelkeznek;
–        kötelezze a Tanácsot a költségek viselésére.
A Tanács azt kéri, hogy a Bíróság:
–        nyilvánítsa a keresetet elfogadhatatlannak;
–        másodlagosan utasítsa azt el;
–        kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.

A kereset elfogadhatóságáról
A Tanács a Bizottság keresetének elfogadhatatlanságára hivatkozik, mivel az arra irányul, hogy a Bíróság semmisítse meg egyrészt
a Bizottságnak az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti ajánlásaiban szereplő alakszerű jogszabályok el nem fogadását,
másrészt a Németországi Szövetségi Köztársaságra és a Francia Köztársaságra vonatkozó következtetéseket.

Azon határozatok megsemmisítése iránti kérelemről, amelyek nem fogadták el azokat az alakszerű jogszabályokat, amelyek az
EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti bizottsági ajánlásokban szerepelnek
A felek érvei
A Tanács érvelése szerint azáltal, hogy nem fogadta el a Bizottság ajánlásait, még hallgatólagosan sem hozott megtámadható
határozatot. Emlékeztet arra, hogy a Szerződés értelmében az EK 232. cikkben szereplő, intézményi mulasztás megállapítása
iránti kereset szolgál arra, hogy eljárásra hívjon fel egy intézményt. Ezen rendelkezés értelmében a Bizottság a Bírósághoz
fordulhat annak megállapítása iránt, hogy a Tanács, mivel nem járt el, megsértette a Szerződést. Ezen eljárás feltételei azonban
jelen ügyben nem állnak fenn. Egyrészt a Bizottság előzetesen nem kérte fel a Tanácsot arra, hogy járjon el. Másrészt a Tanács
jogilag nem kötelezhető arra, hogy az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti határozatokat fogadjon el. Mindenesetre mulasztás
nem róható fel a terhére, mivel szavazott a Bizottság ajánlásairól.
A Tanács fenntartja, hogy a C‑76/01 P. sz., Eurocoton és társai kontra Tanács ügyben 2003. szeptember 30-án hozott ítélet
(az EBHT-ban még nem tették közzé) – amelyben a Bíróság úgy határozott, hogy az a tény, hogy egy a Bizottság által javasolt,
a Tanács által el nem fogadott, végleges dömpingellenes vámokat bevezető rendelettervezetet magánszemélyek tekintetében joghatással
rendelkezik és megtámadható határozatnak minősül – jelen ügyre nem alkalmazható. E tekintetben hivatkozik arra, hogy a dömpingellenes
eljárás a túlzott hiány esetén követendő eljárástól eltérően, egyes gazdasági szereplőket közvetlenül érint, akik részére
biztosítani kell a közösségi szabályozás szerinti eljárási biztosítékok hatékonyságát. Egyébként a dömpingellenes eljárás
keretében a Tanács az arra előírt határidő lejártát követően nem jogosult a Bizottság javaslatának elfogadására. Nem ez a
helyzet az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti bizottsági ajánlások esetében. Mivel semmilyen kötelező és jogvesztő
határidő nem járt le, a Tanács továbbra is jogosult az említett ajánlások elfogadására, a Bizottság pedig továbbra is jogosult
az említett ajánlások elfogadását kérni vagy újakat megfogalmazni.
A Bizottság úgy érvel, hogy az EK 104. cikk szerinti rendszerben, az ugyanezen cikk (8) bekezdése szerinti megállapításra
vagy a (9) bekezdés szerinti felszólításra irányuló bizottsági javaslatra vonatkozó szavazás – eredményétől függően – vagy
kedvező, vagy kedvezőtlen, de a fent hivatkozott Eurocoton és társai kontra Tanács ügyben hozott ítéletből következő ítélkezési
gyakorlat szerint megtámadható határozat meghozatalát eredményezi.
Mivel a Tanács megtagadta annak megállapítását, hogy a Francia Köztársaság és a Németországi Szövetségi Köztársaság semmiféle
hatékony intézkedést nem tett, bár csak hallgatólagosan, de a Bizottság álláspontjától eltérően úgy ítélte meg, hogy e két
ország valójában hatékony intézkedéseket tett.
A Bíróság álláspontja
Emlékeztetni kell arra, hogy az EK 104. cikk (13) bekezdése értelmében és az EK 122. cikk (3) és (5) bekezdései sérelme nélkül,
amikor a Tanács ugyanezen rendelkezés (7)–(9) bekezdései szerinti határozatokat hoz, akkor a Bizottság javaslatára, tagjainak
kétharmados többségével, az EK 205. cikk (2) bekezdése szerinti súlyozással, az érintett tagállam képviselőjének részvétele
nélkül dönt.
Ezért a Tanácsnak az EK 104. cikk (8) bekezdése szerinti, az ajánlásai nyilvánosságra hozataláról szóló határozata – amelyet
annak megállapítását követően hoz meg, hogy ajánlásait eredményes intézkedés nem követte – csak akkor érvényes, ha azt a jelen
ítélet előző pontjában hivatkozott többséggel fogadták el. Ugyanez vonatkozik az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozatára
is, amely arra szólítja fel a tagállamot, hogy meghatározott időn belül intézkedéseket hozzon a hiány olyan mértékű csökkentésére,
amelyet a Tanács a helyzet orvoslásához szükségesnek ítél.
Így amikor a Bizottság azt ajánlja a Tanácsnak, hogy hozza meg az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti határozatokat,
és a Tanácsban az előírt többség nincs meg, akkor az ezen rendelkezések szerint semmiféle határozat elfogadására nem kerül
sor.
Egyébként nincs olyan közösségi jogi rendelkezés, amely olyan határidőt tűzne ki, amelynek lejárta esetén egy az EK 104. cikk
(8) és (9) bekezdése szerinti, hallgatólagosan hozott határozat meghozottnak tekintendő, illetve amely meghatározná az e határozatban
foglaltakat.
Ha helytálló az – amint az az 1467/97 rendelet (16) preambulumbekezdéséből következik –, hogy a harmadik szakaszban a túlzott
hiány súlyossága minden érintett sürgős intézkedését megköveteli, és hogy a rendelet betartandó határidőket ír elő, akkor
ezen határidők lejárta nem zárja ki, hogy a Tanács a Bizottság által ajánlott aktusokat meghozza. Valójában – amint az az
1467/97 rendelet (12) preambulumbekezdéséből következik – a rendelet által előírt határidők célja a túlzott hiány esetén követendő
eljárás gyors és hatékony lefolytatása. Ellentétes lenne tehát ezen elvvel e határidők leteltéből a Tanács azon hatáskörének
megszűnésére következtetni, miszerint az említett eljárás keretében a Bizottság által ajánlott aktusokat fogadhat el. Ez ugyanis
azt eredményezné, hogy adott esetben újra kellene indítani az eljárást.
A fentiek fényében meg kell állapítani, hogy az a tény, hogy a Tanács nem fogadta el az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése
szerinti és a Bizottság által ajánlott határozatokat, nem jelenti azt, hogy az EK 230. cikk alapján megtámadható aktusok keletkeztek.
Fontos emlékeztetni arra, hogy ha a Tanács nem fogadja el azokat az alakszerű jogszabályokat, amelyeket a Bizottság az EK 104. cikk
(8) és (9) bekezdése szerint ajánl, akkor ez utóbbi számára az EK 232. cikk szerinti keresetindítási jog áll rendelkezésre,
az ott meghatározott feltételek mellett.
Fentiek figyelembevételével a kereset, mivel arra irányul, hogy megsemmisítsék a Bizottságnak az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése
szerinti ajánlásaiban szereplő alakszerű jogszabályok el nem fogadását, elfogadhatatlan.

A Francia Köztársaságra és a Németországi Szövetségi Köztársaságra vonatkozó következtetések megsemmisítése iránti kérelem
A felek érvei
A Tanács érvelése szerint következtetései politikai jellegű dokumentumok, és nem joghatással rendelkező aktusok. E következtetések
nem sértik a Bizottság előjogait. Egyetlen céljuk és hatásuk a folyamatban lévő túlzott hiány esetén követendő eljárások állásának
megállapítása a Tanács vizsgálatát és azt követően, hogy a Tanács nem fogadta el a Bizottság ajánlásait.
A Németországi Szövetségi Köztársaság és a Francia Köztársaság elleni túlzott hiány esetén követendő eljárás felfüggesztését
semmiképpen sem maguk a következtetések eredményezik. A felfüggesztésre azért került sor automatikusan, mert a Tanács anélkül
nem fogadta el a Bizottság ajánlásait, hogy e tekintetben kifejezett és jogilag kötelező erejű határozatot kellett volna hoznia.
E tekintetben a Tanács emlékeztet arra, hogy kizárólag az 1467/97 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése írja elő a túlzott hiány
esetén követendő eljárás felfüggesztését. Ez a rendelkezés két konkrét esetben teszi lehetővé a felfüggesztést, anélkül, hogy
meghatározná mely egyéb körülmények között lehetséges, vagy nem lehetséges a felfüggesztés, illetve milyen módon kerülhet
sor az eljárás felfüggesztésére vagy annak megállapítására. A folyamatban lévő eljárás felfüggesztése hallgatólagos. E felfüggesztés
az EK 104. cikk (7) vagy (9) bekezdése alapján meghatározott határidő lejártából eredően következik be.
Mindenesetre az a tény, hogy a Tanács politikai következtetéseiben hallgatólagosan határozott a felfüggesztésről, nem változtat
azon a tényen, hogy ezek nem rendelkeznek joghatással. Következésképpen esetleges megsemmisítésük nem változtat a folyamatban
lévő, a túlzott hiány esetén követendő eljárások tényállásán vagy jogi helyzetén.
A Bizottság fenntartja, hogy ha a Francia Köztársaság és a Németországi Szövetségi Köztársaság ellen folyamatban lévő eljárások
felfüggesztése a Bizottság ajánlása szerinti határozatok el nem fogadásának automatikus következménye, a Tanácsnak kizárólag
a felfüggesztést kellett volna megállapítania, anélkül, hogy arról – új ajánlások meghozatala mellett – formálisan határoz.
Valójában a túlzott hiány esetén követendő eljárás felfüggesztése kizárólag az 1467/97 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése
szerinti két esetben lehetséges. Ezért ha a Tanács megtagadta annak megállapítását, hogy az érintett tagállamok nem hoztak
eredményes intézkedést, és ezáltal úgy határozott, hogy az EK 104. cikk (7) bekezdése szerint elfogadott ajánlásokat tiszteletben
tartották, akkor kizárólag ez utóbbi rendelkezés szerinti eljárási és szavazási szabályoknak megfelelően hozott határozatokkal
függeszthette volna fel a túlzott hiány esetén követendő eljárást. A Bizottság szerint tehát a tanácsi következtetéseket az
EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti eljárási és szavazási szabályoknak megfelelően hozták meg.
A Tanács következtetései sui generis aktusoknak minősülnek, és legfőbb joghatásuk, hogy kiveszik a Tanácsot és az érintett
tagállamokat az EK 104. cikk és az 1467/97 rendelet által bevezetett kényszerítő jogi keret hatálya alól, az EK 104. cikk
(9) bekezdése alkalmazási feltételeire vonatkozó új iránymutatásokkal helyettesítve azt, illetve az érintett tagállamok túlzott
hiánya tekintetében új felügyeleti rendszert alakítanak ki.
A Bíróság álláspontja
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a megsemmisítés iránti kereset benyújtásának lehetősége az intézmények által hozott
valamennyi joghatással rendelkező aktus ellen – annak formájától és természetétől függetlenül – rendelkezésre kell, hogy álljon
(lásd a 22/70. sz., Bizottság kontra Tanács – ún. AETR – ügyben 1971. március 31-én hozott ítélet [EBHT 1971., 263. o.] 42. pontját
és a C‑316/91. sz., Parlament kontra Tanács ügyben 1994. március 2-án hozott ítélet [EBHT 1994., I‑625. o.] 8. pontját).
Jelen ügyben meg kell vizsgálni, hogy a Tanács következtetései ilyen hatással járnak-e.
A következtetések 6. pontjában a Tanács kimondja, hogy – átmenetileg – felfüggeszti a túlzott hiány esetén követendő eljárásokat,
illetve kész az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozat meghozatalára abban az esetben, ha megállapítható, hogy az érintett
tagállam nem teljesíti a fenti következtetésekben említett, általa tett kötelezettségvállalásokat.
E tekintetben elsőként meg kell állapítani, hogy még ha a folyamatban lévő túlzott hiány esetén követendő eljárást felfüggesztő
határozatok feltétele is az, hogy az érintett tagállamok a vállalt kötelezettségeiket teljesítsék, a Tanács állításával ellentétben
azok nem korlátozódnak az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti bizottsági ajánlások el nem fogadásából következő felfüggesztés
megerősítésére.
Utalni kell továbbá arra, hogy az érintett tagállamok által a korábban az EK 104. cikk (7) bekezdése szerint elfogadott ajánlások
keretén kívül vállalt kérdéses kötelezettségek egyoldalú kötelezettségek. A Tanács így egy esetleges, az EK 104. cikk (9)
bekezdése szerinti felszólító határozat meghozatalát olyan értékelésnek rendeli alá, amely már nem az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerinti ajánlások tartalmán, hanem az érintett tagállam egyoldalú kötelezettségvállalásán alapul.
Végezetül meg kell állapítani, hogy így a Tanács az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti korábban elfogadott ajánlásokat is
módosítja, különösen azáltal, hogy ugyanezekben a következtetésekben meghosszabbítja a költségvetési hiánynak a GDP 3 %-ában
meghatározott határérték alá történő csökkentésére előírt határidőt, és ezáltal módosítja az előírt kiigazító intézkedések
jelentőségét.
A fentiekből következik, hogy a Tanács következtetései joghatások kiváltását célozzák, legalábbis annyiban, amennyiben felfüggesztik
a folyamatban lévő túlzott hiány esetén követendő eljárást, és gyakorlatilag módosítják a Tanács által korábban – az EK 104. cikk
(7) bekezdése alapján – elfogadott ajánlásokat.
Következésképpen a kereset következtetésekre vonatkozó része elfogadható.

Az ügy érdeméről
A Bizottság az érintett tagállamokra vonatkozó tanácsi következtetések megsemmisítését kéri, amelyek a túlzott hiány esetén
követendő eljárás felfüggesztéséről, a Szerződésben nem említett határozat meghozataláról és az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerinti tanácsi ajánlások módosításáról rendelkeznek.

A felek érvei
A Bizottság fenntartja, hogy a Tanács az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdései szerinti határozatokra vonatkozó bizottsági ajánlásokat
követően a Szerződésben – és különösen az EK 104. cikkben – nem szabályozott „következtetéseket” hozott. Véleménye szerint
a Tanács kizárólag ez utóbbi rendelkezésben szereplő egyéb aktust, vagyis csak kötelező erejű határozatot hozhatott volna.
A Bizottság hozzáteszi, hogy ezt azért sem tehette volna meg, mert ezek a következtetések olyan határozati elemeket tartalmaznak,
mint az eljárások felfüggesztése, illetve az érintett tagállamokhoz intézett ajánlások.
A tanácsi következtetések azon részei, amelyek felfüggesztik a túlzott hiány esetén követendő eljárást, sértik az 1467/97
rendelet 9. cikke (1) bekezdésének első franciabekezdését, amelynek értelmében ezt az eljárást akkor kell felfüggeszteni,
ha az érintett tagállam az EK 104. cikk (7) bekezdésével összhangban tett ajánlásoknak eleget téve jár el. Valójában a felfüggesztő
határozatból nem derül ki, hogy az ez utóbbi rendelkezés szerinti feltétel teljesült. Ellenkezőleg, a tanácsi következtetésekből
az derül ki, hogy a Tanács egyetértett a Bizottság elemzésével, amelyből szükségszerűen azt a következtetést lehetett levonni,
hogy a feltétel nem teljesült. Egyébként a felfüggesztő határozatokat nem hozhatták meg az EK 104. cikk (13) bekezdése szerinti
szavazási szabályok tiszteletben tartásával, mivel abban az érintett tagállamon kívül kizárólag az euróövezet országai, és
nem valamennyi tagállam vett részt. Amennyiben egy esetleges felfüggesztésre jogszerűen csak az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerinti szakaszban kerülhetett volna sor, az aktusok alaki azonossága miatt az ezen szakaszra érvényes szavazási szabályokat
kellett volna alkalmazni.
A Bizottság nem vitatja az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásokat módosító tanácsi határozatok gazdasági szemponton
alapuló megalapozottságát, nevezetesen a túlzott hiány megszüntetésére előírt határidő meghosszabbítását. Ugyanakkor úgy véli,
hogy a Tanács – a Szerződés által előírt eljárások mellőzésével – nem fogadhatott el a korábbiakkal ellentétes ajánlásokat.
A Tanács az elfogadhatatlansági kifogása kapcsán emlékeztet következtetései politikai és nem jogi jellegével kapcsolatban
tett észrevételeire, különösen arra, amely szerint a folyamatban lévő eljárások felfüggesztése a bizottsági ajánlások el nem
fogadásának automatikus következménye.
A Tanács szerint következtetéseinek esetleges megsemmisítése nem változtat a folyamatban lévő túlzott hiány esetén követendő
eljárás tényállásán vagy jogi helyzetén. Ezt erősíti meg az a Bizottság által is elfogadott megállapítás, miszerint ezek az
eljárások nem zárultak le, és a Bizottság – kezdeményezési jogával élve – továbbra is bármikor tehet az EK 104. cikk (7),
(8) vagy (9) bekezdése szerinti, az akkori helyzet értékelésén alapuló ajánlást a Tanácsnak.
Egyébként a Tanács érvelése szerint az általa – az EK 104. cikk (7) bekezdése alapján – korábban elfogadott tanácsi ajánlások,
legalábbis részben, idejétmúlttá váltak. A gazdasági helyzet változása miatt azok elvesztették aktualitásukat. Különböző tényezők,
különösen a gazdasági helyzet – az ajánlás elfogadásakor rendelkezésre álló előrejelzésekhez képest – kedvezőtlen alakulása
okozhatták azt, hogy az érintett tagállamok az előírt határidőn belül nem tudták kiigazítani hiányukat.
Másik lehetőségként az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti új ajánlások Tanács általi elfogadása merülhetett volna fel. Ugyanakkor
ez a megoldás nem volt lehetséges, mivel a Bizottság úgy határozott, hogy nem tesz a Tanácsnak az ez utóbbi rendelkezésen
alapuló új ajánlásokat.
Ezért a Tanács úgy vélte, hogy hasznos lenne meghozni a megtámadott következtetéseket, amelyek amellett, hogy megállapítják
a gazdasági helyzet változását, illetve az érintett két tagállam által hozott intézkedéseket és vállalt kötelezettségeket,
jelzik ez utóbbiaknak, hogy a Tanács véleménye szerint mit kellene tenniük a túlzott hiány orvoslása érdekében.
Ez a megoldás több előnnyel is járt:
–        egyértelművé tette, hogy a túlzott hiány esetén követendő eljárás nem zárult le, hanem az a Bizottság ajánlása szerinti határozatok
el nem fogadását követően egyszerűen felfüggesztésre került;
–        utalt a Francia Köztársaság és a Németországi Szövetségi Köztársaság által meghozandó intézkedésekre és a kötelezettségvállalásuk
által elérni kívánt célokra;
–        újfent megerősítette a Tanács azon szándékát, hogy a jövőben az EK 104. cikk (9) bekezdése szerint fog eljárni abban az esetben,
ha az érintett tagállamok nem teljesítik kötelezettségvállalásaikat;
–        pontosította, hogy a Tanács tiszteletben tartja a Stabilitási és Növekedés Paktum elveit és szabályait.
Ezen megoldás lehetővé tette azt, hogy az EK 104. cikk (8) és (9) bekezdése szerinti bizottsági ajánlásokban szereplő határozatok
el nem fogadását követően a Tanács hallgatása ne kérdőjelezze meg a Stabilitási és Növekedés Paktum létjogosultságát, illetve
hogy a gazdasági szereplők és a devizapiac ne kerüljenek bizonytalan, szerencsétlen következményekkel járó helyzetbe.
A Tanács úgy véli, hogy a Szerződés nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely tiltaná ezt az eljárást.
Hozzáteszi, hogy az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti, 2003. január 21-én Németország és 2003. június 3-án a Francia Köztársaság
vonatkozásában elfogadott ajánlások hatályban maradnak.

A Bíróság mérlegelése
Meg kell állapítani, hogy Bizottság – a keresetlevelében használt kifejezések ellenére – lényegében a tanácsi következtetések
azon részének megsemmisítését kéri, amely a túlzott hiány esetén követendő eljárást felfüggesztő határozatot és az érintett
tagállamhoz korábban intézett ajánlásokat módosító határozatot tartalmazza.
Az említett következtetések megsemmisítése iránti alakszerű kérelemnek a Szerződésben nem említett határozat meghozatalára
vonatkozó része valójában nem önálló kérelemnek, hanem a jelen ítélet előző pontjában hivatkozott megsemmisítés iránti kérelmet
alátámasztó érvnek tekinthető.
Ez utóbbi kérelmet a túlzott hiány esetén követendő eljárás belső logikájának előzetes meghatározását követően kell megvizsgálni.
A túlzott hiány esetén követendő eljárás belső logikája
Az EK 4. cikk (1) és (2) bekezdése értelmében a tagállamok és a Közösség tevékenysége magában foglalja egy olyan gazdaságpolitika
bevezetését, amely a tagállamok gazdaságpolitikájának szoros összehangolásán alapul, valamint ezzel párhuzamosan a GMU bevezetését.
Ugyenezen cikk (3) bekezdésének megfelelően ezen tevékenység a következő irányadó elvek betartását feltételezi: stabil árak,
rendezett államháztartás és monetáris feltételek, valamint fenntartható fizetési mérleg.
Az EK 104. cikk (1) bekezdése előírja, hogy a tagállamok kerülik a túlzott költségvetési hiányt.
Az EK 104. cikk (2)–(13) bekezdése szerinti túlzott hiány esetén követendő eljárás célja az esetlegesen megállapított hiány
csökkentésére ösztönözni és – szükség esetén – kötelezni az érintett tagállamot.
Az EK 104. cikk szerinti szabályokat pontosítja és megerősíti az 1997. június 17-i európai tanácsi határozattal elfogadott
Stabilitási és Növekedési Paktum és az 1467/97 rendelet.
Az 1997. június 17-i európai tanácsi határozat hangsúlyozza, hogy a GMU harmadik szakaszában rendkívül fontos a költségvetési
fegyelem betartása. E megállapítás fényében ünnepélyesen felkéri a Tanácsot, hogy biztosítsa a Stabilitási és Növekedési Paktum
hatáskörébe tartozó elemek szigorú és gyors végrehajtását, és a túlzott hiány esetén követendő eljárás lefolytatására rendelkezésre
álló határidőt tekintse meg nem hosszabbítható határidőnek.
Az 1467/97 rendelet (8) preambulumbekezdése megállapítja, hogy a GMU harmadik szakaszában az árstabilitás megőrzéséhez költségvetési
fegyelemre van szükség. A (16) preambulumbekezdés pedig kimondja, hogy a harmadik szakaszban a túlzott hiány súlyossága minden
érintett sürgős intézkedését megköveteli.
Ilyen körülmények között, tekintettel a Szerződés létrehozói által a költségvetési fegyelem tiszteletben tartásának tulajdonított
nagy jelentőségre és a fegyelem betartása érdekében hozott rendelkezések céljára, e szabályokat úgy kell értelmezni, hogy
hatékony érvényesülésük biztosítva legyen.
Emlékeztetni kell arra, hogy az EK 104. cikk (10) bekezdése értelmében a Bizottság és a tagállamok az EK 226. és 227. cikkben
biztosított a tagállami kötelezettségszegés megállapítása iránti eljárás megindítására vonatkozó joga az EK 104. cikk (1)–(9)
bekezdésének keretei között nem gyakorolható.
Amint azt a Bizottság hangsúlyozta, elsősorban a Tanács feladata, hogy a költségvetési fegyelmet a tagállamokkal tiszteletben
tartassa.
A túlzott hiány esetén követendő eljárás több szakaszból áll, amelynek során a Tanács az EK 104. cikk (11) bekezdése szerinti
intézkedések alkalmazásáról dönthet.
Az EK 104. cikk pontosítja az egyes szakaszok lefolytatásának módjait, valamint az egyes intézmények feladatát és hatáskörét.
Az EK 104. cikk (14) bekezdésének második albekezdése alapján egyhangúlag elfogadott 1467/97 rendelet betartandó határidőket
ír elő, amelyek célja – a (12) preambulumbekezdés szerint – a túlzott hiány esetén követendő eljárás gyors és hatékony lefolytatásának
biztosítása. A rendelet 9. cikke előírja a túlzott hiány esetén követendő eljárás felfüggesztését, ha az érintett tagállam
az EK 104. cikk (7) és (9) bekezdésével összhangban, az ajánlásoknak vagy felszólításoknak eleget téve jár el. A rendelet
10. cikke előírja továbbá az érintett tagállam által tett intézkedések végrehajtásának felügyeletét.
Az eljárás minden olyan szakaszában, ahol a Bizottság a Tanácshoz fordul, ez utóbbi egy a Bizottság által ajánlott jogi aktust
fogad el. Minden szakasz feltétele, hogy a Tanács megvizsgálja, a tagállam tiszteletben tartotta-e az EK 104. cikk – és különösen
a Tanács által korábban elfogadott ajánlások és határozatok – alapján fennálló kötelezettségeit.
Amint azt a Bizottság is elismeri, a Tanács mérlegelési jogkörrel rendelkezik. A Bizottság ajánlásait– és nem az EK 250. cikk
szerinti javaslatát – követően a vonatkozó gazdasági adatok eltérő értékelése alapján, valamint a meghozandó intézkedések
és a tagállam által betartandó határidők tekintetében – az ahhoz szükséges többség elérése esetén – módosíthatja a Bizottság
által ajánlott jogi aktust.
Ugyanakkor a Szerződés által bevezetett rendszer megfogalmazásából és belső logikájából következik, hogy a Tanács nem hagyhatja
figyelmen kívül az EK 104. cikk és az általa elfogadott 1467/97 rendelet előírásait. Így tehát nem folytathat le más eljárást,
például ezen eljárás egy adott szakaszában előírt határozattól eltérő aktus meghozatala vagy annak a vonatkozó rendelkezésektől
eltérő feltételekkel történő elfogadása érdekében.
E megállapítás fényében kell megvizsgálni, hogy a tanácsi következtetések azon részét, amely a túlzott hiány esetén követendő
eljárást felfüggesztő határozatot és a korábbi, az EK 104. cikk (7) bekezdése szerint elfogadott tanácsi ajánlásokat módosító
határozatot tartalmazza, meg kell-e semmisíteni.
A túlzott hiány esetén követendő eljárás felfüggesztése
Az 1467/97 rendelet (17) preambulumbekezdése értelmében, a tagállamok megfelelő lépésekre ösztönzése érdekében, a túlzott
hiány esetén követendő eljárás felfüggesztésének akkor van helye, ha az érintett tagállam – az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerinti ajánlásnak vagy az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti felszólításnak eleget téve – megfelelő lépéseket tesz.
Az 1467/97 rendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében a túlzott hiány esetén követendő eljárást fel kell függeszteni, ha
az érintett tagállam a tanácsi ajánlásoknak vagy felszólításoknak eleget téve jár el.
Egyéb feltételek esetén sem az EK 104. cikk, sem az 1467/97 rendelet nem teszi lehetővé a felfüggesztés elrendelését.
A Tanács álláspontja szerint az eljárás felfüggesztését eredményezheti az a körülmény, hogy a Bizottság ajánlását követő tanácsi
határozat meghozatalára a szükséges többség elérése hiányában nem kerül sor.
Ugyanakkor jelen ügyben a megtámadott következtetések kifejezetten azt tartalmazzák, hogy a Tanács „felfüggeszti az [érintett
tagállam] ellen indult túlzott hiány esetén követendő eljárást […]” és „a Bizottság ajánlása alapján kész az EK 104. cikk
(9) bekezdése szerinti határozat meghozatalára, ha [az említett tagállam] nem a jelen következtetésekben említett kötelezettségei
szerint jár el […]”.
Ezen állítással a Tanács nem szorítkozik a Bizottság ajánlása szerinti határozat meghozatalának – egyébként bármikor orvosolható
– lehetetlensége miatt a túlzott hiány esetén követendő eljárás tényleges felfüggesztésének megállapítására. Mivel a következtetések
a felfüggesztést a tagállami kötelezettségvállalások betartásától teszik függővé, mindaddig korlátozzák a Tanács azon hatáskörét,
hogy a korábbi bizottsági ajánlások alapján az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti felszólítással éljen, ameddig a kötelezettségvállalásokat
a tagállam tiszteletben tartja. Így azt is előírják, hogy a Tanácsnak a felszólító határozat meghozatalára – vagyis a túlzott
hiány esetén követendő eljárás folytatására – vonatkozó mérlegelése már nem a Tanács által korábban – az EK 104. cikk (7)
bekezdése alapján – az érintett tagállamhoz intézett ajánlások tartalmán, hanem a tagállam egyoldalú kötelezettségvállalásán
alapuljon.
Az ilyen felfüggesztő határozat sérti az EK 104. cikket és az 1467/97 rendelet 9. cikkét.
Hozzá kell tenni, hogy elfogadva, hogy az a körülmény, hogy a Bizottság ajánlását követő tanácsi határozat meghozatalára a
szükséges többség elérése hiányában nem kerül sor, az eljárás felfüggesztését eredményezheti, a Bíróság nem határoz abban
a – jelen eljárásban fel nem merült – kérdésben, hogy az EK 104. cikk (9) bekezdése alapján a Tanács köteles-e határozatot
hozni abban az esetben, ha a tagállam továbbra sem tesz eleget az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásoknak.
Az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlások módosítása
Az EK 104. cikk (13) bekezdésének megfelelően az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásokat kizárólag a Bizottság ajánlása
alapján lehet elfogadni. Amint az már említésre került, a Tanács jogosult a Bizottság által ajánlottól eltérő határozat meghozatalára.
Ugyanakkor, miután az EK 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásokat elfogadta, azokat új bizottsági ajánlás hiányában nem
módosíthatja, mivel a túlzott hiány esetén követendő eljárásban a Bizottság rendelkezik – a Tanács által is elismert – kezdeményezési
jogkörrel.
Jelen ügyben a Tanács 2003. január 21-én Németországhoz, 2003. június 3-án a Francia Köztársasághoz intézett ilyen ajánlásokat
fogadott el.
A tanácsi következtetéseket nem előzte meg a Tanács által korábban elfogadott ajánlásoktól eltérő, az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerinti ajánlások elfogadására irányuló bizottsági ajánlás.
Emellett a tanácsi következtetésekben szereplő ajánlásokat nem az EK 104. cikk (7) bekezdés szerinti tanácsi ajánlásokra irányadó,
hanem az EK 104. cikk (9) bekezdése szerinti határozatokra vonatkozó szavazási szabályok alapján fogadták el, a szavazásban
tehát kizárólag az euróövezet tagállamai vettek részt.
Az e tanácsi ajánlásokat elfogadó – az EK 104. cikk (7) és (13) bekezdéseivel ellentétes – határozat tehát jogellenes.
A Francia Köztársaságra és a Németországi Szövetségi Köztársaságra vonatkozóan elfogadott tanácsi következtetések azon részét,
amely a túlzott hiány esetén követendő eljárást felfüggesztő határozatot és a korábbi, az EK 104. cikk (7) bekezdése szerint
elfogadott tanácsi ajánlásokat módosító határozatot tartalmazza, meg kell semmisíteni.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 3. §‑a alapján részleges pernyertesség, illetve kivételes körülmények fennállása esetén
a Bíróság elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását, vagy határozhat úgy, hogy mindegyik fél maga viselje saját
költségeit. A felek – részleges pernyertességük miatt – maguk viselik saját költségeiket.
A fenti indokok alapján
A BÍRÓSÁG (teljes ülés)
a következőképpen határozott:
1)
Az Európai Közösségek Bizottságának keresete, mivel arra irányul, hogy a Bíróság megsemmisítse a Bizottságnak az EK 104. cikk
(8) és (9) bekezdése szerinti ajánlásaiban szereplő alakszerű jogszabályoknak az Európai Unió Tanácsa általi el nem fogadását,
elfogadhatatlan.
2)
A 2003. november 25-én a Francia Köztársaságra és a Németországi Szövetségi Köztársaságra vonatkozóan elfogadott tanácsi következtetések
azon részét, amely a túlzott hiány esetén követendő eljárást felfüggesztő határozatot és a korábbi, az EK 104. cikk (7) bekezdése
szerint elfogadott tanácsi ajánlásokat módosító határozatot tartalmazza, meg kell semmisíteni.
3)
A felek maguk viselik saját költségeiket.
Skouris
Jann
Timmermans
Rosas
Gulmann
Puissochet
Cunha Rodrigues
Schintgen
Macken
Kihirdetve Luxembourgban, a 2004. július 13-i nyilvános ülésen.
R. Grass

V. Skouris
hivatalvezető                                                                         elnök
*
Az eljárás nyelve: francia.