CELEX: 62008CJ0302
Mărci
Înregistrare internațională
Protocolul privind Aranjamentul de la Madrid
Regulamentul (CE) nr. 40/94
Articolul 146
Identitate de efecte în cadrul Comunității între o înregistrare internațională și o marcă comunitară
Regulamentul (CE) nr. 1383/2003
Articolul 5 alineatul (4)
Mărfuri suspectate de a aduce atingere unei mărci
Intervenția autorităților vamale
Titularul unei mărci comunitare
Dreptul de a solicita o intervenție și în alte state membre decât acela în care este depusă cererea de intervenție
Extindere în privința titularului unei înregistrări internaționale

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea articolului 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală (
JO L 196, p. 7
, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 18) și a articolului 146 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din privind marca comunitară (
JO 1994, L 11, p. 1
, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2003 al Consiliului din (
JO L 296, p. 1
, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 9, denumit în continuare „Regulamentul nr. 40/94”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Zino Davidoff SA (denumită în continuare „Davidoff”) și Bundesfinanzdirektion Südost privind o cerere formulată de Davidoff prin care se solicită reținerea în vamă a mărfurilor suspectate de a aduce atingere unor mărci care fac obiectul unor înregistrări internaționale și al căror titular este.
Cadrul juridic
Articolul 1 din Regulamentul nr. 1383/2003 prevede:
„(1)   Prezentul regulament stabilește condițiile de intervenție a autorităților vamale atunci când există suspiciuni că mărfurile ar putea fi mărfuri care aduc atingere drepturilor de proprietate intelectuală în următoarele situații:
a)
când sunt declarate pentru punere în liberă circulație, exportare sau reexportare […];
b)
când sunt descoperite cu ocazia unui control asupra mărfurilor care sunt introduse pe teritoriul vamal al Comunității sau părăsesc acest teritoriu […], sunt plasate sub un regim suspensiv […], sunt în curs de a fi reexportate cu notificare […] sau sunt plasate într-o zonă liberă sau într-un antrepozit liber […].
(2)   Prezentul regulament stabilește, de asemenea, măsurile care trebuie luate de către autoritățile vamale atunci când se stabilește că mărfurile menționate la alineatul (1) aduc atingere drepturilor de proprietate intelectuală.”
Articolul 2 din același regulament prevede:
„(1)   În sensul prezentului regulament, prin «mărfuri care aduc atingere unui drept de proprietate intelectuală» se înțelege:
(a)
«mărfurile contrafăcute», și anume:
(i)
mărfurile, inclusiv ambalajul acestora, pe care a fost aplicată, fără autorizație, o marcă comercială care este identică cu marca comercială valabil înregistrată pentru același tip de mărfuri sau care nu poate fi deosebită prin aspectele sale esențiale de marca comercială respectivă și care, din acest motiv, aduce atingere drepturilor titularului mărcii în cauză, în conformitate cu dreptul comunitar, în special Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (4), sau în temeiul dreptului național al statului membru în care a fost depusă cererea de intervenție a autorităților vamale;
[…]
[…]
(2)   În sensul prezentului regulament, prin «titular» se înțelege:
(a)
titularul unei mărci comerciale […]
[…]”
Articolul 5 este formulat astfel:
„(1)   În fiecare stat membru, titularul poate depune la serviciul vamal competent o cerere scrisă prin care solicită intervenția serviciului respectiv atunci când există mărfuri care se află într-una dintre situațiile menționate la articolul 1 alineatul (1) (cerere de intervenție).
[…]
(4)   Atunci când solicitantul este titularul unei mărci comunitare […], cererea de intervenție poate solicita, pe lângă intervenția autorităților vamale ale statului membru în care este depusă, intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor alte state membre.
[…]”
Comunitatea a aderat, cu efect de la 1 octombrie 2004, la Protocolul privind Aranjamentul de la Madrid referitor la înregistrarea internațională a mărcilor, adoptat la Madrid la (denumit în continuare „protocolul”), în temeiul Deciziei 2003/793/CE a Consiliului din (
JO L 296, p. 20
, Ediție specială, 17/vol. 2, p. 14).
Articolul 4 din protocol prevede:
„Efectele înregistrării internaționale
a)
De la data înregistrării sau a înscrierii […], protecția mărcii în fiecare dintre părțile contractante interesate este aceeași ca și în cazul în care aceeași marcă ar fi fost depusă direct la oficiul acelei părți contractante. În cazul în care niciun refuz nu s-a notificat Oficiului Internațional […] sau dacă un refuz notificat […] a fost retras ulterior, protecția mărcii în partea contractantă interesată este, de la data menționată, aceeași ca și în cazul în care acea marcă ar fi fost înregistrată de oficiul respectivei părți contractante.
[…]”
Articolul 146 din Regulamentul nr. 40/94, intitulat „Efectele înregistrării internaționale care desemnează Comunitatea Europeană”, prevede:
„(1)   Orice înregistrare internațională care desemnează Comunitatea Europeană produce […] aceleași efecte ca și o cerere de marcă comunitară.
(2)   În cazul în care nu se notifică niciun refuz […] sau dacă, în caz de refuz, acesta este retras, înregistrarea internațională a unei mărci care desemnează Comunitatea Europeană produce […] aceleași efecte ca și înregistrarea unei mărci ca marcă comunitară.
[…]”
Acțiunea principală și întrebarea preliminară
La 10 mai 2007, în temeiul articolului 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003, Davidoff a prezentat la Oberfinanzdirektion Nürnberg, devenită ulterior Bundesfinanzdirektion Südost, o cerere de reținere în vamă a unor mărfuri suspectate de a aduce atingere unui număr de 12 mărci care fac obiectul unei înregistrări internaționale și al căror titular este.
Această cerere a fost respinsă la 22 august 2007 pentru motivul că articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003 nu se referă decât la „titularul unei mărci comunitare” și că acest regulament nu a fost modificat de legiuitorul comunitar în pofida aderării Comunității la protocol.
Davidoff a atacat decizia de respingere la Finanzgericht München.
Această instanță apreciază că dispozițiile comunitare în cauză ridică probleme de interpretare.
În ceea ce o privește, instanța consideră că, dincolo de simplul mod de redactare, articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003 se aplică și titularului unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaționale, din moment ce o asemenea marcă este asimilată unei mărci comunitare în ceea ce privește efectele sale în cadrul Comunității.
În aceste condiții, Finanzgericht München a decis să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul [nr. 1383/2003] trebuie interpretat, în lumina aderării Comunității Europene la [protocol], în sensul că, în pofida utilizării termenilor «marcă comunitară», se aplică și înregistrărilor internaționale de mărci în sensul articolului 146 și al următoarelor din Regulamentul [nr. 40/94]?”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003, interpretat în lumina articolului 146 din Regulamentul nr. 40/94, permite titularului unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaționale să solicite, în mod analog titularului unei mărci comunitare, intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor state membre, altele decât acela în care depune cererea.
În această privință, trebuie constatat că Regulamentul nr. 1383/2003 a fost adoptat anterior aderării Comunității la protocol în temeiul Deciziei nr. 2003/793.
Conform articolului 4 alineatul (1) din protocol, protecția mărcii care face obiectul unei înregistrări internaționale în fiecare dintre părțile contractante interesate este aceeași ca și în cazul în care aceeași marcă ar fi fost depusă direct la oficiul acelei părți contractante.
Potrivit considerentului (8) al Regulamentului nr. 1992/2003, acesta prevede măsurile necesare pentru ca aderarea Comunității Europene la Protocolul de la Madrid să producă efecte.
Considerentul (6) al aceluiași regulament subliniază, între altele, că trebuie să li se permită titularilor de înregistrări internaționale în temeiul protocolului să solicite ca mărcile lor să beneficieze de protecția conferită de sistemul mărcii comunitare.
Considerentul (1) amintește că, în sistemul mărcii comunitare, mărcile comunitare beneficiază de o protecție uniformă și produc efecte pe întregul teritoriu al Comunității.
În lumina acestor considerente, articolul 146 alineatul (2) din Regulamentul nr. 40/94, introdus prin Regulamentul nr. 1992/2003, prevede că înregistrarea internațională a unei mărci care desemnează Comunitatea produce aceleași efecte ca și înregistrarea unei mărci ca marcă comunitară.
După cum apreciază instanța de trimitere, reclamanta din acțiunea principală, toate statele membre care au prezentat observații, precum și Comisia Comunităților Europene, rezultă că legiuitorul comunitar a intenționat astfel să asimileze, din punctul de vedere al efectelor, mărcile care fac obiectul unei înregistrări internaționale mărcilor comunitare.
Articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003 se raportează tocmai la o procedură care are drept scop aplicarea, în Comunitate, a protecției unei mărci comunitare, din punctul de vedere al efectelor acesteia.
Potrivit modului de redactare al acestei dispoziții, în cadrul unei cereri de intervenție, este permis numai „titularului unei mărci comunitare” să solicite, pe lângă intervenția autorităților vamale ale statului membru în care această cerere este depusă, și intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor alte state membre.
Cu toate acestea, ca urmare a asimilării mărcilor care fac obiectul unei înregistrări internaționale mărcilor comunitare, este imperativ să se admită că, potrivit intenției legiuitorului comunitar care a stat la baza adoptării Regulamentului nr. 1992/2003, aplicarea articolului 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003 poate fi solicitată și de către titularul unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaționale.
Așadar, trebuie să se răspundă la întrebarea preliminară că articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1383/2003 trebuie interpretat, în lumina articolului 146 din Regulamentul nr. 40/94, în sensul că permite titularului unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaționale să solicite, în mod analog titularului unei mărci comunitare, intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor state membre, altele decât cel în care depune cererea.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șasea) declară:

Articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din 22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală trebuie interpretat, în lumina articolului 146 din Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului din privind marca comunitară, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1992/2003 al Consiliului din , în sensul că permite titularului unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaționale să solicite, în mod analog titularului unei mărci comunitare, intervenția autorităților vamale ale unuia sau mai multor state membre, altele decât cel în care depune cererea.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.