CELEX: 62004CJ0489
Nařízení (ES) č. 1019/2002
Článek 2 první pododstavec
Olivový olej a olivový olej z pokrutin
Obchodní normy
Maloobchod
Nabídka konečnému spotřebiteli
Metoda zvaná ,bag in the box"

1       Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 ze dne 13. června 2002 o obchodních
normách pro olivový olej (Úř. věst. L 155, s. 27; Zvl. vyd. 03/36, s. 44), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1176/2003 ze dne
1. července 2003 (Úř. věst. L 164, s. 12; Zvl. vyd. 03/36, s. 211, dále jen „nařízení č. 1019/2002“).
2       Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi A. Jehlem, Weinhaus Kiderlen (dále jen „žalobce v původním řízení“) a Land Baden‑Württemberg
(Spolková země Bádensko-Württembersko) ve věci týkající se práva žalobce v původním řízení prodávat olivový olej podle metody
zvané „bag in the box“.

Právní rámec
3       Nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky (Úř. věst. 1966, 172, s. 3025;
Zvl. vyd. 03/01, s. 77), ve znění nařízení Rady (ES) č. 1513/2001 ze dne 23. července 2001 (Úř. věst. L 201, s. 4; Zvl. vyd.
03/33, s. 197, dále jen „nařízení č. 136/66“) ve svém čl. 1 odst. 1 stanoví, že se zřizuje společná organizace trhu s olejnatými
semeny, olejnatými plody, oleji a tuky rostlinného původu a oleji a tuky z ryb a mořských savců. Odstavec 2 tohoto článku
obsahuje seznam produktů, na které se vztahuje nařízení č. 136/66, mezi které patří i olivový olej.
4       Článek 35 odst. 1 nařízení č. 136/66 stanoví pro obchodování s olivovými oleji a olivovými oleji z pokrutin používání označení
a definic uvedených v příloze tohoto nařízení. Odstavec 2 upřesňuje, že na maloobchodní úrovni je možno prodávat pouze oleje
uvedené v bodu 1 písm. a) a b) a v bodech 3 a 6 přílohy tohoto nařízení.
5       Článek 35a odst. 1 nařízení č. 136/66 zní následovně:
„Pro produkty uvedené v článku 1 mohou být stanoveny obchodní normy týkající se zejména třídění podle jakosti, balení a obchodní
úpravy.
Pokud budou takové normy stanoveny, lze produkty, kterých se normy týkají, uvádět na trh pouze v souladu s těmito normami.“
6       Příloha nařízení č. 136/66, nazvaná „Označení a definice olivových olejů a olivových olejů z pokrutin, na které odkazuje článek
35“, zní následovně:
„1. Panenský olivový olej
Olej získaný z plodů olivovníku, získaný výhradně mechanickými nebo jinými fyzikálními postupy, za podmínek, zejména teplotních,
které nevedou ke změně jakosti oleje, a jenž neprošel žádným jiným procesem kromě praní, dekantace, odstředění a filtrace,
bez oleje získaného pomocí rozpouštědel nebo použitím chemických nebo biochemických postupů nebo reesterifikací a bez jakéhokoli
smíchání s oleji jiných druhů.
Panenský olivový olej se třídí a označuje výhradně takto:
a) extra panenský olivový olej
panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 0,8 g na 100 g, a s ostatními
charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii.
b) panenský olivový olej
panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 2 g na 100 g, a s ostatními
charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii.
[…]
3. Olivový olej – směs rafinovaného olivového oleje a panenského olivového oleje
Olivový olej získaný smícháním rafinovaného olivového oleje a panenského olivového oleje, kromě lampantového panenského olivového
oleje, o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 1 g na 100 g, a s ostatními charakteristikami,
které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorií.
[…]
6. Olivový olej z pokrutin
Olivový olej získaný smícháním rafinovaného olivového oleje z pokrutin a panenského olivového oleje, kromě lampantového panenského
olivového oleje, o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 1 g na 100 g, a s ostatními
charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii.“
7       Článek 1 nařízení č. 1019/2002 stanoví:
„1. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES, stanoví toto nařízení zvláštní normy pro uvádění na trh na úrovni maloobchodu s olivovým
olejem a olivovým olejem z pokrutin ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) a bodů 3 a 6 přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
2. Pro účely tohoto nařízení se ‚maloobchodem‘ rozumí prodej oleje uvedeného v odstavci 1 v nezměněném stavu nebo jako součást
potravin konečnému spotřebiteli oleje.“
8       Článek 2 nařízení č. 1019/2002 uvádí:
„Oleje uvedené v čl. 1 odst. 1 se konečnému spotřebiteli nabízejí v balení o maximálním obsahu 5 litrů. Takové balení je opatřeno
uzávěrem, který není možné znovu použít, a je označeno etiketou podle článků 3 až 6.
U olejů určených ke spotřebě v restauracích, nemocnicích, jídelnách a jiných podobných zařízeních společného stravování však
členské státy mohou pro balení podle typu daného hospodářského subjektu stanovit maximální obsah větší než 5 litrů.“
9       Články 3 až 7 nařízení č. 1019/2002 se týkají etiketování balení a články 8 až 10 upravují kontroly provádění tohoto nařízení,
jakož i opatření, která jsou nezbytná pro zajištění jeho dodržování.
10     Články 11 a 12 nařízení č. 1019/2002 upravují různá časová pravidla, která mají umožnit přizpůsobení se novým předpisům zavedeným
tímto nařízením v přechodném období a umožňují uplatnění opatření nezbytných pro jejich použití.
11     Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících
se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75), ve
znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/89/ES ze dne 10. listopadu 2003, kterou se mění směrnice 2000/13/ES, pokud
jde o uvádění složek přítomných v potravinách (Úř. věst. L 308, s. 15; Zvl. vyd. 15/07, s. 661, dále jen „směrnice 2000/13“),
má podle svého čtvrtého bodu odůvodnění za cíl stanovení obecných pravidel Společenství použitelných horizontálně pro všechny
potraviny uváděné na trh.
12     Tato směrnice stanoví zásady, které musí být dodrženy při označování, a způsob, jakým se toto provádí (článek 2), jakož i seznam
údajů, které musí být povinně uvedeny na označení všech potravin, jako například název, pod nímž je výrobek prodáván, seznam
složek a datum minimální trvanlivosti (článek 3). Podmínky a odchylky týkající se těchto údajů jsou obsaženy v článcích 4
až 17.
13     Článek 14 směrnice 2000/13 tak stanoví, že pokud potraviny nabízené k prodeji konečnému spotřebiteli a zařízením společného
stravování nejsou v hotovém balení nebo pokud jsou potraviny baleny v místě prodeje na požádání spotřebitele nebo baleny do
hotového balení pro přímý prodej, stanoví členské státy pravidla pro uvádění povinných údajů a mohou stanovit, že uvádění
těchto údajů nebo některých z nich není povinné, pokud je zajištěna dostatečná informovanost spotřebitele.

Spor v původním řízení a předběžné otázky
14     Žalobce v původním řízení prodává olivový olej na maloobchodní úrovni podle metody zvané „bag in the box“. Touto metodou se
olej stáčí z plničky do dvouvrstvého plastového sáčku („bag“) o obsahu pěti litrů, který je označen označením původu a kontrolním
razítkem. Sáček má speciální uzávěr na jedno použití, jehož membránu je nutno před vylitím oleje propíchnout. Tento plastový
sáček je vložen do nádoby z pálené hlíny („box“), ze které vychází jen hadička pro odebírání výrobku. Z této soupravy („bag
in the box“) obdrží zákazník požadované množství oleje do nádoby, kterou si sám přinese, nebo kterou si zakoupí přímo v obchodě.
S údaji o původu, kvalitě a ceně oleje se může zákazník seznámit na etiketě přilepené žalobcem v původním řízení na nádobě
z pálené hlíny.
15     V únoru 2004 Landratsamt Ravensburg, Amt für Veterinärwesen und Verbraucherschutz (správní úřad na úseku veterinářství a ochrany
spotřebitele ve správním okrese Ravensburg, dále jen „Landratsamt Ravensburg“) nařídil žalobci v původním řízení zastavit
obchodování s olivovým olejem podle metody popsané výše. Landratsamt Ravensburg uvedl, že z čl. 2 odst. 1 nařízení č. 1019/2002
vyplývá, že olivový olej může být prodáván spotřebitelům jen hotově balený v baleních o maximálním obsahu pět litrů.
16     Žalobce v původním řízení nato podal u Verwaltungsgericht Sigmaringen určovací žalobu, kterou se domáhá, aby bylo určeno,
že nařízení č. 1019/2002 mu nezakazuje pokračovat v prodeji olivového oleje za použití metody zvané „bag in the box“. Dovolával
se zejména toho, že nařízení č. 1019/2002 neupravuje prodej nebaleného olivového oleje, nýbrž pouze prodej baleného olivového
oleje, a že v důsledku toho jeho článek 2 neobsahuje zákaz prodeje nebaleného olivového oleje, nýbrž pouze požadavky týkající
se obchodování s baleným olivovým olejem.
17     Jelikož nařízení č. 1019/2002 bylo přijato jako doplněk ke směrnici 2000/13, tato směrnice se nadále uplatňuje v oblastech,
které nejsou zvlášť upraveny tímto nařízením. Článek 14 směrnice 2000/13 přitom připouští možnost nabízet konečnému spotřebiteli
potraviny, které nejsou v hotovém balení a ukládá členským státům stanovit podmínky, za kterých musí být povinné údaje uváděny.
18     Krom toho žalobce v původním řízení tvrdil, že metodou zvanou „bag in the box“ je spotřebiteli zaručena ochrana srovnatelná
s tou, kterou nabízí omezení prodeje olivového oleje pouze na prodej oleje v hotovém balení. Tato metoda zaručuje zejména
to, že spotřebiteli nebude nabízen olej špatné jakosti z důvodu příměsí nebo přiložení nesprávného uvedení původu.
19     Předkládající soud má však v této souvislosti pochybnosti, když zejména uvádí, že je bez příliš velkého úsilí možné plastový
sáček znovu naplnit, nebo že spotřebitel nevidí etiketu nalepenou na uvedeném sáčku, nýbrž pouze kopii této etikety nalepenou
na nádobě, ve které se tento sáček nachází.
20     Výklad navrhovaný žalobcem v původním řízení je zpochybňován Landratsamt Ravensburg. Tento tvrdí, že čl. 2 první pododstavec
nařízení č. 1019/2002 obsahuje zákaz nabízet konečnému spotřebiteli nebalený olivový olej.
21     Za těchto podmínek se Verwaltungsgericht Sigmaringen rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné
otázky:
„1. Musí být články 1 až 12 nařízení (ES) č. 1019/2002 […] vykládány tak, že tato ustanovení stanoví také pravidla pro nabídku
nebalených olivových olejů a olivových olejů z pokrutin konečnému spotřebiteli?
2. Musí být čl. 2 první pododstavec nařízení č. 1019/2002 […] vykládán tak, že toto ustanovení obsahuje zákaz nabízet nebalené
olivové oleje a olivové oleje z pokrutin konečnému spotřebiteli?
3. Podpůrně, musí být čl. 2 první pododstavec nařízení č. 1019/2002 […] vykládán restriktivně tak, že toto ustanovení sice
obsahuje zákaz nabízet nebalené olivové oleje a olivové oleje z pokrutin konečnému spotřebiteli, ale tento zákaz se nevztahuje
na prodej nebalených olivových olejů a olivových olejů z pokrutin metodou ,bag in the box‘?“

K předběžným otázkám

K první a druhé otázce
22     Podstatou první a druhé otázky předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda má být nařízení č. 1019/2002
a zejména jeho čl. 2 první pododstavec vykládány v tom smyslu, že olivové oleje a olivové oleje z pokrutin mohou být podle
požadavků tohoto ustanovení nabízeny konečnému spotřebiteli pouze balené.
23     Je namístě konstatovat, že názor zastávaný žalobcem v původním řízení, podle kterého je prodej nebaleného olivového oleje
a olivového oleje z pokrutin konečnému spotřebiteli přípustný, protože cílem nařízení č. 1019/2002 je jen stanovit obchodní
normy pro hotově balený olivový olej a olivový olej z pokrutin, přičemž do rozsahu jeho působnosti nepatří obchodování s těmito
nebalenými oleji, nemůže být přijat.
24     Právní základ nařízení č. 1019/2002 totiž tvoří článek 35a nařízení č. 136/66, jehož odst. 1 první pododstavec uvádí, že pro
produkty uvedené v článku 1 tohoto nařízení mohou být stanoveny obchodní normy týkající se zejména třídění podle jakosti,
balení a obchodní úpravy. Výrobky uvedené v posledně jmenovaném ustanovení, ke kterým patří olivový olej a olivový olej z pokrutin,
jsou označeny prostřednictvím popisu zboží a sazebních čísel kombinované nomenklatury. Tyto výrobky nejsou ani definovány,
ani rozlišovány podle úvah spojených s jejich balením.
25     Výrobky, na které se konkrétněji vztahuje nařízení č. 1019/2002, jsou uvedeny v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení. Jsou to olivové
oleje a olivové oleje z pokrutin uvedené v bodu 1 písm. a) a písm. b) a v bodech 3 a 6 přílohy nařízení č. 136/66, v níž jsou
tříděny na základě rozlišovacích znaků a nezávisle na způsobu obchodování s nimi, to znamená, zda jsou balené či nebalené.
26     Zejména proto, aby se zajistila pravost olivových olejů, stanovilo nařízení č. 1019/2002 obchodní normy týkající se balení
těchto olejů. Článek 2 první pododstavec tohoto nařízení stanoví, že oleje se konečnému spotřebiteli nabízejí v balení o maximálním
obsahu pět litrů a že toto balení musí být opatřeno uzávěrem, který není možné znovu použít. Krom toho musí být tato balení
označena etiketou podle článků 3 až 6 nařízení č. 1019/2002.
27     Tyto normy se vztahují na všechny oleje uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1019/2002 a stanoví jen jednu výjimku výslovně
uvedenou v čl. 2 druhém pododstavci tohoto nařízení. Tato výjimka, která se krom toho netýká povinnosti nabízet oleje v balení,
nýbrž pouze obsahu těchto balení, opravňuje členské státy u olejů určených ke spotřebě v zařízeních společného stravování
podle typu daného hospodářského subjektu stanovit maximální obsah balení větší než pět litrů.
28     Ze všech předcházejících úvah vyplývá, že kromě výjimky uvedené v předchozím bodě, mohou být olivové oleje a olivové oleje
z pokrutin nabízeny konečným spotřebitelům jen tehdy, jestliže jsou v souladu s normami stanovenými v čl. 2 prvním pododstavci
nařízení č. 1019/2002 a zejména s požadavkem na balení, který je uveden v tomto ustanovení. Podle čl. 35a odst. 1 druhého
pododstavce nařízení č. 136/66 totiž poté, co byly obchodní normy stanoveny, lze produkty, kterých se normy týkají, uvádět
na trh pouze v souladu s těmito normami.
29     Tento výklad není vyvrácen výhradou uvedenou v čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1019/2002, podle které jsou obchodní normy pro olivové
oleje a olivové oleje z pokrutin stanoveny, „aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES“.
30     Podle prvního bodu odůvodnění nařízení č. 1019/2002 zvláštní pravidla pro označování zavedená tímto nařízením doplňují pravidla
stanovená ve směrnici 2000/13, která jsou ustanoveními obecné povahy, použitelnými horizontálně pro všechny potraviny uváděné
na trh. V důsledku toho není možno chápat odkaz na směrnici 2000/13, který je obsažen v čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1019/2002,
v tom smyslu, že by jeho cílem bylo stanovit výjimku nebo osvobození od zvláštních pravidel tohoto nařízení týkajících se
označování olivových olejů a olivových olejů z pokrutin, nýbrž v tom smyslu, že má za cíl zajistit kromě respektování těchto
zvláštních pravidel i dodržování obecnějších pravidel stanovených směrnicí 2000/13.
31     V oblasti označování olivových olejů a olivových olejů z pokrutin se tak ustanovení směrnice 2000/13, která stanoví například
povinnost uvádět čisté množství nebo dobu trvanlivosti, uplatní současně se zvláštními pravidly stanovenými v nařízení č. 1019/2002,
zejména v jeho článcích 3 až 6.
32     Naopak článek 14 směrnice 2000/13, na který se odvolává žalobce v původním řízení a který opravňuje členské státy stanovit
podmínky, za kterých není vyžadováno uvádět u nabízených hotově balených potravin údaje stanovené v článku 3 a čl. 4 odst. 2
této směrnice, není relevantní, neboť jednak čl. 2 první pododstavec nařízení č. 1019/2002 zakazuje takovouto nabídku olivových
olejů a olivových olejů z pokrutin a jednak členské státy zůstávají příslušné jen co se týče maximálního obsahu balení určených
pro společné stravování.
33     Na první a druhou otázku je tedy třeba odpovědět tak, že nařízení č. 1019/2002 a zejména jeho čl. 2 první pododstavec musí
být vykládány v tom smyslu, že olivové oleje a olivové oleje z pokrutin mohou být nabízeny konečnému spotřebiteli jen balené
podle požadavků tohoto ustanovení.

Ke třetí otázce
34     Podstatou třetí podpůrně položené otázky předkládajícího soudu je, zda může být čl. 2 první pododstavec nařízení č. 1019/2002
vykládán v tom smyslu, že takový způsob obchodování, jakým je způsob, který používá žalobce v původním řízení (metoda zvaná
„bag in the box“), není tímto ustanovením zakázán.
35     Žalobce v původním řízení tvrdil, že metodou zvanou „bag in the box“ je spotřebiteli zaručena ochrana srovnatelná s tou, kterou
nabízí omezení prodeje olivového oleje pouze na prodej oleje v hotovém balení. Předkládající soud se tedy ptá, zda zvláštnosti
tohoto způsobu obchodování mohou bránit jejímu zákazu.
36     V tomto ohledu je třeba připomenout, že v rámci řízení na základě článku 234 ES, založeného na jasném oddělení funkcí mezi
vnitrostátními soudy a Soudním dvorem, spadá veškeré posouzení skutkového stavu do pravomoci vnitrostátního soudu. Soudní
dvůr tedy není příslušný pro rozhodování o skutkovém stavu v původním řízení nebo pro použití pravidel práva Společenství,
ke kterým poskytl výklad, na vnitrostátní opatření nebo situace, neboť tyto otázky náleží do výlučné pravomoci vnitrostátního
soudu (rozsudek ze dne 9. června 2005, HLH Warenvertrieb a Orthica, C‑211/03, C‑299/03 a C‑316/03 až C‑318/03, Sb. rozh. s. I‑5141,
bod 96).
37     Soudní dvůr nicméně může vnitrostátním soudům poskytnout prvky výkladu práva Společenství, které by pro ně mohly být užitečné
při použití pravidla práva Společenství (rozsudek ze dne 23. října 1975, Matisa Maschinen, 35/75, Recueil, s. 1205, bod 3).
38     Jak již bylo uvedeno v bodě 28 tohoto rozsudku, čl. 35a odst. 1 druhý pododstavec nařízení č. 136/66 stanoví, že poté, co
byly obchodní normy stanoveny, lze produkty, kterých se normy týkají, uvádět na trh pouze v souladu s těmito normami.
39     Z toho vyplývá, že způsob obchodování s olivovými oleji a olivovými oleji z pokrutin musí být posuzován na základě podmínek
stanovených v čl. 2 prvním pododstavci nařízení č. 1019/2002 a musí být považován za neslučitelný s tímto nařízením, nejsou‑li
tyto podmínky splněny.
40     V projednávaném případě je třeba konstatovat, že podle takového způsobu obchodování, jaký používá žalobce v původním řízení,
koupě olivového oleje a olivového oleje z pokrutin konečným spotřebitelem předpokládá, že se oleje na místě prodeje přelijí
z otevřené nádoby, nebo z nádoby, kterou je nutno otevřít, do nádoby, kterou si spotřebitel koupil nebo přinesl.
41     Vzhledem k nezbytnosti takového přelévání nedovoluje tento způsob obchodování vyhovět požadavku stanovenému v čl. 2 prvním
pododstavci nařízení č. 1019/2002, podle kterého musí být olivový olej nabízen konečnému spotřebiteli, to znamená prodáván,
v balení opatřeném uzávěrem, který není možné znovu použít.
42     Za těchto podmínek není možné se odvolávat, jako žalobce v původním řízení, na případnou slučitelnost balení, ze kterého se
přelévá olivový olej a olivový olej z pokrutin, s podmínkami týkajícími se maximálního obsahu, uzávěru a označování uvedenými
v čl. 2 prvním pododstavci nařízení č. 1019/2002. Podmínka odpovídajícího uzávěru, která má podle druhého bodu odůvodnění
nařízení č. 1019/2002 za cíl zajistit pravost olivového oleje, totiž znamená, že otevření balení může být provedeno jen konečným
spotřebitelem.
43     Není rovněž možné tvrdit, tak jak to činí Komise Evropských společenství, že takový způsob obchodování, jako je ten, o který
se jedná v původním řízení, je nutno považovat za dovolený, pokud nádoby, do kterých se olej přelévá, splňují podmínky týkající
se maximálního obsahu, uzávěru a označování stanovené v čl. 2 prvním pododstavci nařízení č. 1019/2002. Připojení odpovídajícího
uzávěru k nádobě až při předání oleje konečnému spotřebiteli nemůže splňovat cíl sledovaný uložením takového systému, neboť
pravost olivového oleje a olivového oleje z pokrutin je vystavena rizikům ve stadiu, které předchází tomuto předání.
44     Krom toho, posuzování dovolenosti způsobu obchodování na základě přezkumu nádob případně přinesených spotřebiteli, do kterých
se olivový olej a olivový olej z pokrutin přelévá, v místě prodeje by vedlo k tomu, že by tento způsob obchodování byl v některých
případech dovolený a v jiných zakázaný, aniž by se podstatně lišil. Takovéto řešení by ztížilo jakoukoliv kontrolu dodržování
nařízení č. 1019/2002.
45     S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba odpovědět na třetí otázku tak, že čl. 2 první pododstavec nařízení č. 1019/2002
musí být vykládán v tom smyslu, že zakazuje takový způsob obchodování, jako je ten, který používá žalobce v původním řízení,
který nesplňuje podmínky stanovené tímto ustanovením.

K nákladům řízení
46     Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
1)
Nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 ze dne 13. června 2002 o obchodních normách pro olivový olej, ve znění nařízení Komise (ES)
č. 1176/2003 ze dne 1. července 2003, a zejména jeho čl. 2 první pododstavec musí být vykládány v tom smyslu, že olivové oleje
a olivové oleje z pokrutin mohou být nabízeny konečnému spotřebiteli pouze balené podle požadavků tohoto ustanovení.
2)
Článek 2 první pododstavec nařízení č. 1019/2002, ve znění nařízení (ES) č. 1176/2003, musí být vykládán v tom smyslu, že
zakazuje takový způsob obchodování, jako je ten, který používá žalobce v původním řízení, který nesplňuje podmínky stanovené
tímto ustanovením.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: němčina.