CELEX: 61984CJ0071
Ansvar uden kontraktsforhold
monetære udligningsforhold for svinekød

1 Ved staevninger , indgivet til Domstolens justitskontor den 14 . marts 1984 , har R . Surcouf og J . Vidou , der er svineavlere i Frankrig , i medfoer af EOEF-traktatens artikler 178 og 215 , stk . 2 , anlagt sag med paastand om , at Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ved Raadet og Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab , som sagsoegerne haevder at have lidt paa grund af virkningen af de monetaere udligningsbeloeb , der anvendes for svinekoed .
2 Sagsoegerne har i staevningerne gjort gaeldende , at de sagsoegte institutioner ved at opretholde monetaere udligningsbeloeb for den paagaeldende sektor har tilsidesat flere hoejere retsregler til beskyttelse af private . Sagsoegerne har herved for det foerste henvist til EOEF-traktatens artikel 7 , der inden for traktatens anvendelsesomraade forbyder al forskelsbehandling , der udoeves paa grundlag af nationalitet . De har for det andet paaberaabt sig traktatens artikel 39 , stk . 1 , litra b ) og c ), hvorefter den faelles landbrugspolitik har til formaal at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard og stabilisere markederne .
3 Tilsidesaettelsen af de foernaevnte hoejere retsregler skyldes ifoelge sagsoegerne , at de for svinekoedssektoren gaeldende monetaere udligningsbeloeb i en raekke aar har fremkaldt uligevaegt for samhandelen inden for Faellesskabet , navnlig til skade for franske producenter , og saaledes har medfoert fordrejninger af konkurrenceforholdene og forskelsbehandling mellem producenterne i de forskellige medlemsstater , hvilket har vaeret til fordel for producenterne i Forbundsrepublikken Tyskland og Nederlandene , idet der for disse medlemsstater anvendes positive monetaere udligningsbeloeb .
4 Sagsoegerne har desuden gjort gaeldende , at det beregningsgrundlag for de monetaere udligningsbeloeb , der gaelder for den paagaeldende sektor , som blev vedtaget af Kommissionen i 1971 og stadfaestet af Raadet i 1983 , er fastsat ulovligt , idet det udgoer en andel af den basispris , som fastsaettes aarligt af Raadet .
5 Sagsoegerne haevder endvidere , at de som foelge af tilsidesaettelsen af de foernaevnte hoejere retsregler har lidt et tab som svineavlere , hvilket tab anfoeres at svare til det positive monetaere udligningsbeloeb , som de nederlandske producenter oppebaerer ved udfoersel for hver svinekrop à 80 kg ; dette beloeb skal multipliceres med det antal svin , som hver af sagsoegerne har produceret i de seneste fem aar forud for sagsanlaegget . Sagsoegerene goer endvidere gaeldende , at de har lidt indirekte tab som foelge af eksistensen af monetaere udligningsbeloeb , paa den maade , at de er blevet forhindret i at forbedre deres likviditet , produktionsanlaeg og produktivitet . Det indirekte tab opgoeres til 35% af det direkte tab .
6 Surcouf har nedlagt paastand om , at de sagsoegte institutioner tilpligtes at betale ham 70 541 FF i erstatning , mens Vidou har nedlagt paastand om betaling af 74 136 FF De to sagsoegere har desuden nedlagt paastand om , at de sagsoegte institutioner tilpligtes at afholde sagens omkostninger .
7 De sagsoegte institutioner har over for sagsoegernes erstatningskrav anfoert , at de ikke i det foreliggende tilfaelde kan beskyldes for at have tilsidesat nogen hoejere retsregel til beskyttelse af private , at det paaberaabte tab er fuldstaendig teoretisk , samt at sagsoegerne ikke har godtgjort nogen aarsagssammenhaeng mellem institutionernes paastaaede ulovlige adfaerd og det tab , som kraeves erstattet .
8 De sagsoegte har derfor nedlagt paastand om frifindelse , samt at sagsoegerne tilpligtes at afholde sagens omkostninger .
9 Inden gennemgangen af sagsoegernes paastande bemaerkes , at ifoelge Domstolens faste praksis ( jfr . isaer dom af 17.12.1981 , Ludwigshafener Walzmuehle mod Raadet og Kommissionen , 197-200 , 243 , 245 og 247/80 , Sml . s . 3211 ) forudsaetter Faellesskabets ansvar i medfoer af traktatens artikel 215 , stk . 2 , at en raekke betingelser er opfyldt , nemlig at den adfaerd , som bebrejdes institutionerne , er retsstridig , at der reelt foreligger et tab , og at der er aarsagsforbindelse mellem denne adfaerd og det tab , der haevdes lidt .
10 Hvad angaar den foerste betingelse har Domstolen fastslaaet , bl.a . i dommen af 25 . maj 1978 ( HNL mod Raadet og Kommissionen , 83 og 94/76 , 4 , 15 og 40/77 , Sml . s . 1209 ), at Faellesskabet kun ifalder ansvar som foelge af en generel retsakt , der indebaerer beslutninger vedroerende oekonomisk politik , saafremt der foreligger en tilstraekkeligt kvalificeret kraenkelse af en hoejere retsregel til beskyttelse af private .
11 Det er ubestridt , at de retsakter fra de sagsoegte institutioner , som har fremkaldt de af sagsoegerne paaberaabte tab , er af generel og retsanordnende art og indebaerer beslutninger vedroerende oekonomisk politik . Det maa derfor foerst undersoeges , om der foreligger de betingelser , som ifoelge Domstolens praksis skal vaere opfyldt , for at Faellesskabet ifalder ansvar i saadanne tilfaelde .
12 Sagsoegernes argument om tilsidesaettelse af traktatens artikel 7 vil herved straks vaere at udelukke fra denne undersoegelse . Som de sagsoegte institutioner med foeje har fremfoert , indeholder ordningen med monetaere udligningsbeloeb ingen sondring med hensyn til anvendelsen mellem de beroerte erhvervsdrivende efter disses nationalitet . Artikel 7 , og det i denne artikel indeholdte princip om forbud mod forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet , er derfor uden relevans for den foreliggende tvist .
13 For saa vidt angaar anbringendet om tilsidesaettelse af traktatens artikel 39 , stk . 1 , litra b ) og c ), har sagsoegerne gjort gaeldende , at anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb i svinekoedssektoren er i strid med de i denne artikel opregnede formaal for den faelles landbrugspolitik , hvis gennemfoerelse skal sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard og en stabilisering af markederne .
14 Sagsoegerne har herom for det foerste gjort gaeldende , at opretholdelsen af monetaere udligningsbeloeb for svinekoedssektoren har fremkaldt uligevaegt paa markederne samt medfoert fordrejning af konkurrenceforholdene og forskelsbehandling mellem de forskellige medlemsstaters producenter . Sagsoegerne har understreget , at i den periode , hvor de monetaere udligningsbeloeb fortsat har vaeret gaeldende , har producenterne i Forbundsrepublikken Tyskland og Nederlandene _ for hvilke lande der anvendes positive monetaere udligningsbeloeb _ i betydeligt omfang kunnet foroege deres andel af det faelles marked , og de har saaledes paafoert de franske producenter et tab .
15 De sagsoegte institutioner har for det foerste anfoert , at artikel 39 ikke indeholder hoejere retsregler til beskyttelse af private , hvis tilsidesaettelse kan medfoere , at Faellesskabet ifalder ansvar uden for kontraktsforhold . Raadet har bl.a . anfoert , at institutionerne ifoelge Domstolens praksis har et vidt skoen ved gennemfoerelsen af de i artikel 39 anfoerte formaal , samt at det ifoelge denne praksis under bestemte forudsaetninger er tilladt at give et af disse formaal forrang for de oevrige .
16 Kommissionen har desuden bestridt , at opretholdelsen af monetaere udligningsbeloeb for svinekoed har medfoert de forstyrrende foelger , som sagsoegerne haevder . Ifoelge Kommissionen er svinekoedsproduktionen blevet staerkt foroeget saavel i medlemsstater med positive som i medlemsstater med negative monetaere udligningsbeloeb . Kommissionen har anerkendt , at der som haevdet af sagsoegerne er sket en foroegelse af markedsandelen for producenter fra medlemsstater med positive monetaere udligningsbeloeb , men Kommissionen antager , at dette faenomen er forbundet med andre momenter end anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb . Kommissionen har herved anfoert svineproduktionens svingninger , overgangen til andre svineracer , udviklingen af forarbejdningsindustrier og de nederlandske svineavleres anvendelse af foderstoffer , for hvilke der ikke gaelder monetaere udligningsbeloeb , saasom maniok .
17 For saa vidt angaar Frankrig , har Kommissionen anfoert , at selv om de franske svineavleres andel af det nationale marked i 1981 faldt brat , har denne situation for det foerste ikke medfoert en foroegelse af indfoerslerne fra lande med positive monetaere udligningsbeloeb , saasom Nederlandene , og repraesenterer for det andet en foelge af den omstaendighed , at foroegelsen af forbruget af dette produkt ikke i Frankrig er blevet efterfulgt af en tilsvarende produktionsforoegelse .
18 Denne redegoerelse bekraeftes af de af Kommissionen fremlagte statistiske oplysninger , som ikke er blevet bestridt af sagsoegerne , og hvoraf det fremgaar , at Frank rigs vigtigste leverandoerer af svinekoed er landene i Den belgisk-luxembourgske oekonomiske Union og ikke lande med positive monetaere udligningsbeloeb , saasom Nederlandene eller Forbundsrepublikken Tyskland . Det fremgaar i oevrigt af disse statistiske oplysninger , at selv om udfoerslerne af svin med nederlandsk oprindelse til Frankrig er steget kvantitativt , har de dog stedse i de seneste aar andraget ca . 14% af de samlede nederlandske udfoersler af dette produkt .
19 Det maa derfor fastslaas , at det ikke er blevet godtgjort , at opretholdelsen af monetaere udligningsbeloeb for svinekoedssektoren har fremkaldt en uligevaegt paa markederne inden for denne sektor .
20 For at godtgoere , at de sagsoegte institutioner har tilsidesat artikel 39 , stk . 1 , litra b ) og c ), har sagsoegerne for det andet gjort gaeldende , at den af de paagaeldende institutioner anvendte beregningsmetode for monetaere udligningsbeloeb er ulovlig .
21 Det bemaerkes , at ifoelge artikel 1 , stk . 2 , i Raadets forordning nr . 974/71 af 12 . maj 1971 ( EFT 1971 I , s . 231 ), finder de monetaere udligningsbeloeb anvendelse :
»a ) paa produkter for hvilke interventionsforanstaltninger er fastsat inden for rammerne af de faelles markedsordninger for landbrugsvarer ;
b ) paa produkter , hvis pris er afhaengig af prisen paa de varer , der er naevnt under litra a ), og som hoerer under de faelles markedsordninger eller er genstand for en saerlig ordning i medfoer af artikel 235 i traktaten« .
22 Ifoelge artikel 2 , stk . 1 og 2 , varierer beregningsgrundlaget for de monetaere udligningsbeloeb , alt efter om det drejer sig om produkter henhoerende under litra a ) ( herefter benaevnt basisprodukter ) eller produkter henhoerende under litra b ) ( herefter benaevnt foelgeprodukter ).
23 For saa vidt angaar svinekoed , havde Kommissionen allerede ved indfoerelsen af monetaere udligningsbeloeb antaget , at det drejede sig om et basisprodukt ved anvendelsen af de naevnte beloeb . Den faelles markedsordning for den paagaeldende sektor , omhandlet i Raadets forordning nr . 2759/75 af 29 . oktober 1975 ( EFT L 282 , s . 1 ), der finder anvendelse i den foreliggende sag , foreskriver , jfr . forordningens artikel 4 , stk . 2 , at der kan traeffes bestemmelser om interventionsforanstaltninger , naar prisen paa Faellesskabets marked paa slagtede svin »ligger paa et gennemsnit , som er under 103% af basisprisen , og der maa regnes med , at det fortsat holder sig paa dette niveau« .
24 Ifoelge forordningens artikel 3 kan interventionsforanstaltningerne bestaa i stoette til privat oplagring eller opkoeb gennem interventionsorganerne . For saa vidt angaar sidstnaevnte foranstaltning , bestemmer artikel 5 , stk . 1 , at koebsprisen ikke maa vaere hoejere end 92% og ikke lavere end 85% af basisprisen . Denne taerskel blev nedsat til 78% ved Raadets forordning nr . 1423/78 af 20 . juni 1978 ( EFT L 171 , s . 19 ).
25 Det er imidlertid ubestridt , at siden 1971 , hvor Kommissionen gennemfoerte et offentligt opkoeb ( jfr . Kommissionens forordning nr . 641/71 af 26.3.1971 , JO L 73 , s . 10 ), er der ikke blevet fastsat nogen opkoebspris af Kommissionen , som har begraenset sin indsats i den paagaeldende sektor til ydelse af stoette til privat oplagring .
26 Kommissionen har under disse omstaendigheder besluttet som beregningsgrundlag for de monetaere udligningsbeloeb for svinekoed at anvende den i artikel 5 , stk . 1 , i forordning nr . 2759/75 fastsatte mindsteopkoebspris , dvs . foerst 85% af basisprisen , og derefter 78% af basisprisen ( jfr . forordningerne nr . 2630/76 af 29.10.1976 , EFT L 301 , s . 28 , og nr . 1517/78 af 30.6.1978 , EFT L 178 , s . 65 ).
27 Raadet har efterfoelgende ved forordning nr . 2025/83 af 18 . juli 1983 ( EFT L 199 , s . 11 ) besluttet at supplere artikel 2 i forordning nr . 974/71 med et nyt stk . 3a , der er affattet saaledes :
»Det monetaere udligningsbeloeb for produkter i svinekoedssektoren beregnes paa grundlag af 90% af den nedre graense for opkoebsprisen for slagtede svin« .
28 Som foelge af denne aendring blev de monetaere udligningsbeloeb for svinekoed beregnet paa grundlag af ca . 70% af den basispris , der var fastsat for dette produkt .
29 Det bemaerkes endvidere , at fra den 1 . januar 1985 _ i medfoer af en senere aendring af artikel 2 i forordning nr . 974/71 , indfoert ved Raadets forordning nr . 855/84 af 31 . marts 1984 ( EFT L 90 , s . 1 ), som ikke finder anvendelse paa omstaendighederne i denne sag _ anses svinekoed ved anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb fremover som et af korn afledt produkt . Foelgelig er de monetaere udligningsbeloeb for dette produkt lig med den incidens paa dets pris , som foelger af anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb paa kornpriserne .
30 Sagsoegerne goer gaeldende , at da der ikke siden 1971 er blevet fastsat nogen opkoebspris for svinekoed , har de sagsoegte institutioner ikke paa dette produkt kunnet anvende monetaere udligningsbeloeb , beregnet ud fra en andel af basisprisen , dvs . en fiktiv opkoebspris . Ifoelge sagsoegerne kan monetaere udligningsbeloeb kun anvendes i forbindelse med en prisordning , der er garanteret ved interventionsforanstaltninger .
31 Sagsoegerne har endvidere anfoert , at da der ikke var fastsat nogen opkoebspris , som kunne udgoere beregningsgrundlaget for de monetaere udligningsbeloeb , skulle disse have vaeret fastsat i medfoer af artikel 2 , stk . 2 , i forordning nr . 974/71 , og har saaledes skullet svare til incidensen paa priserne for svinekoed , som fulgte af anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb paa prisen for det basisprodukt , som svinekoed er afhaengig af , dvs . korn . Sagsoegerne har herom anfoert , at importafgiften paa svinekoed fra tredjelande til dels beregnes paa grundlag af priserne for den foderkornmaengde , som inden for Faellesskabet er noedvendigt til produktion af et kilogram svinekoed ( artikel 9 , stk . 1 , litra a ), i foernaevnte forordning nr . 2759/75 ). Denne metode er blevet anvendt ved artikel 75 , stk . 1 , i tiltraedelsesakten af 1972 , for saa vidt angaar tiltraedelsesudligningsbeloeb .
32 Gyldigheden af denne metode , for saa vidt angaar beregning af monetaere udligningsbeloeb , bekraeftes ifoelge sagsoegerne endelig af udstedelsen af foernaevnte forordning nr . 855/84 , hvorefter svinekoed fremover behandles som et af korn afledt produkt med henblik paa anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb .
33 Det bemaerkes , som det fremgaar af forordning nr . 2759/75 om den paagaeldende faelles markedsordning , at svinekoed er et produkt , for hvilket der er fastsat interventionsforanstaltninger . Svinekoed henhoerer saaledes uden nogen mulighed for tvivl under artikel 1 , stk . 2 , litra a ), i forordning nr . 974/71 ogkunne saaledes som basisprodukt omfattes af monetaere udligningsbeloeb , for saa vidt som de oevrige betingelser for indfoerelsen af disse beloeb var opfyldt .
34 Den omstaendighed , at interventionsforanstaltningerne for svinekoed i den af tvisten omfattede periode kun har bestaaet i stoette til privat oplagring , beroerer ikke denne slutnings rigtighed . Det kraeves intetsteds i forordning nr . 974/71 , at et produkt , for at kunne anses som basisprodukt med henblik paa anvendelsen af monetaere udligningsbeloeb , faktisk skal vaere omfattet af foranstaltninger med offentlige opkoeb , og at den gentagne udloesning af stoetteforanstaltninger til privat oplagring ikke er tilstraekkelig .
35 Det maa derfor anerkendes , at svinekoed , selv i mangel af enhver form for offentlig opkoeb , var og er omfattet af interventionsordningen . Som Kommissionen med foeje har fremfoert , er denne ordning orienteret efter basisprisen , da der kun kan traeffes interventionsforanstaltninger i medfoer af artikel 4 , stk . 2 , i forordning nr . 2759/75 , enten i form af offentlige opkoeb eller stoette til privat oplagring , naar prisen paa Faellesskabets marked ligger paa et gennemsnit , som er under 103% af basisprisen , og der maa regnes med , at det fortsat holder sig paa dette niveau .
36 Den eksisterende forbindelse mellem basisprisen og udloesningen af interventionsforanstaltninger viser i oevrigt , at denne pris , som ikke er af kunstig karakter , modsvarer en vigtig forudsaetning for forvaltningen af den faellesmarkedsordning inden for den paagaeldende sektor , saaledes at Kommissionen , og efterfoelgende Raadet , med foeje foreskrev , at de monetaere udligningsbeloeb for svinekoed skulle beregnes ud fra en andel af basisprisen , svarende til den mindsteopkoebspris , der var fastsat ved forordning nr . 2759/75 , eller , efter udstedelsen af forordning nr . 2025/83 , til 90% af denne pris .
37 Det skal tilfoejes , at den omstaendighed , at man for beregningen af monetaere udligningsbeloeb har valgt at henvise til mindsteopkoebsprisen , og efterfoelgende til 90% af denne pris , har givet sig udtryk i en gradvis nedsaettelse af beregningsgrundlaget for de monetaere udligningsbeloeb , der anvendes paa svinekoed , idet dette grundlag er aendret fra ca . 92% til 70% af basisprisen . Dette resultat er i overensstemmelse med de hensigter , som de sagsoegte institutioner laenge har udtrykt , hvorefter der gradvis skal ske afskaffelse af monetaere udligningsbeloeb .
38 Vedtagelsen i overensstemmelse med dette formaal af en ny beregningsmaade for de monetaere udligningsbeloeb for svinekoed , som foreskrevet i forordning nr . 855/84 , og den senere nedsaettelse af de paagaeldende beloeb , som beregningsmaaden har medfoert , kan under ingen omstaendigheder paaberaabes for at anfaegte de tidligere beslutninger , der blev truffet under overholdelse af de paa det dagaeldende tidspunkt gaeldende bestemmelser .
39 Det er heller ikke relevant inden for rammerne af denne sag _ som sagsoegerne har gjort det _ at henvise til den beregningsmetode , der gaelder for importafgifter og de tiltraedelsesudligningsbeloeb , der er omhandlet i artikel 75 , stk . 1 , i tiltraedelsesakten af 1972 .
40 Som Domstolen har fastslaaet i dommen af 21 . februar 1979 ( Schouten , 113/78 , Sml . s . 695 ), er formaalet med landbrugsimportafgiften at udligne forskellen mellem prisen paa verdensmarkedet og den hoejere pris i Faellesskabet for at beskytte og stabilisere Faellesskabets marked samt forhindre , at prisudsving paa verdensmarkedet indvirker paa Faellesskabets interne marked .
41 Hvad angaar tiltraedelsesudligningsbeloebene , var deres funktion , som Domstolen fastslog i dommen af 11 . juli 1978 ( Union française de Céréales , 6/78 , Sml . s . 1675 ), at udligne de prisforskelle , der i overgangsperioden kunne bestaa mellem de for de nye medlemsstater fastsatte priser og de faelles priser , for saaledes at lette de nye medlemsstater overgangen fra deres tidligere status som tredjelande til den nye status som medlemsstater .
42 De formaal , der forfoelges dels med importafgiften , dels med tiltraedelsesudligningsbeloebene , er ikke sammenfaldende med de monetaere udligningsbeloebs funktion , som er at afhjaelpe de vanskeligheder , som den monetaere ustabilitet , og , i den aktuelle situation , forskellene mellem de repraesentative kurser , der anvendes i forbindelse med den faelles landbrugspolitik , og de omregningskurser , der benyttes paa markedet , kan skabe for de faelles markedsordningers gnidningsloese funktion .
43 Det kan derfor ikke tillaegges nogen betydning , at de monetaere udligningsbeloeb for svinekoed i laengere tid blev beregnet efter metoder , der adskiller sig fra den beregningsmetode , der anvendes for landbrugsimportafgifter og de tiltraedelsesudligningsbeloeb , der gjaldt for samme produkt .
44 Det maa derfor fastslaas , at de af sagsoegeren fremfoerte argumenter intet har frembragt , der kan godtgoere en tilsidesaettelse af traktatens artikel 39 , stk . 1 , litra b ) og c ).
45 Herefter er det ikke noedvendigt at undersoege , om de oevrige betingelser foreligger , som ifoelge Domstolens skal vaere opfyldt , for at Faellesskabet ifalder ansvar uden for kontraktsforhold i henhold til traktatens artikel 215 , stk . 2 .
46 Sagsoegte boer derfor frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
47 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegerne har tabt sagen og boer derfor afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Sagsoegerne betaler sagens omkostninger .