CELEX: 62006CJ0017
Védjegyek
A 89/104/EGK első irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja és 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja
A lajstromozott védjegy jogosultjának arra vonatkozó joga, hogy fellépjen a védjeggyel azonos megjelölés harmadik személy által történő használata ellen
A megjelölés cégnévként, kereskedelmi névként vagy cégjelzésként történő használata
Harmadik személy arra vonatkozó joga, hogy a saját nevét használja

1       Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december
21‑i 89/104/EGK első tanácsi irányelv (HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1, kötet, 92. o.; a továbbiakban:
az irányelv) 5. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2       A kérelmet a Céline SA és a Céline SARL közötti, a „Céline” megjelölésnek ez utóbbi cég által cégnévként és cégjelzésként
történő használata miatt indult peres eljárás keretében terjesztették elő.

Jogi háttér
3       Az irányelvnek „A védjegyoltalom tartalma” című 5. cikkének (1), (3) és (5) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1) A védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. A kizárólagos jogok alapján a jogosult bárkivel szemben
felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében használ:
a)      a védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében
szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;
b)      olyan megjelölést, amelyet a fogyasztók a védjeggyel összetéveszthetnek a megjelölés és a védjegy azonossága vagy hasonlósága,
valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja
azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez.
[…]
(3)      Az (1) és (2) bekezdésben szabályozott feltételek megvalósulása esetén tilos különösen:
a)      a megjelölés elhelyezése az árun vagy csomagolásán;
b)      a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron
tartása, illetve szolgáltatás felajánlása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt;
c)      a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele;
d)      a megjelölés használata az üzleti iratokon vagy a reklámozásban.
[…]
(5)      Az (1)–(4) bekezdésekben foglaltak nem érintik a tagállamok olyan jogszabályi rendelkezéseit, amelyek alapján a jogosult felléphet
a megkülönböztetéstől eltérő célokra szolgáló megjelölés használata ellen, feltéve, hogy az ilyen megjelölés alapos ok nélkül
történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jó hírnevét.”
4       Az irányelvnek „A védjegyoltalom korlátai” című 6. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el mást attól, hogy gazdasági tevékenysége körében – az üzleti tisztesség
követelményeivel összhangban – használja
a)      saját nevét vagy címét
[…]”.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
5       A Céline SA – amelyet e néven 1928. július 9‑én alapítottak – fő tevékenysége ruházati cikkek, valamint divatáru-kiegészítők
gyártása és forgalmazása.
6       A cég 1948. április 19‑én jelentette be a CÉLINE szóvédjegyet – amelynek oltalmát azóta több alkalommal, legutóbb 1998. március
6‑án megújították –, a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, 1957. június
15‑én kötött, felülvizsgált és módosított Nizzai Megállapodás szerinti 1–42. osztályba tartozó valamennyi áru, többek között
„ruházati cikkek és cipők” tekintetében.
7       Grynfogel úr 1950. szeptember 25‑én vetette fel a cégnyilvántartásba a nancyi cégbíróságon üzletét, amely „Céline” elnevezéssel
férfi és női konfekcióáruk forgalmazására szakosodott.
8       A Céline SARL úgy nyilatkozott, hogy ő rendelkezik Grynfogel úr „Céline” cégjelzése használatának jogával, az üzlet átruházása
során egymást követő üzemeltetők képviselője révén. A Céline SARL‑t 1992. január 31‑én jegyezték be a cégnyilvántartásba,
ruházati cikkeknek, fehérneműnek, konfekcióáruknak, szőrmének és különféle kiegészítőknek az említett kereskedelmi név alatt
történő kiskereskedelme tekintetében.
9       E tényről értesülvén a Céline SA keresetet indított a Céline SARL ellen, ez utóbbinak a „CÉLINE” védjegy bitorlásától, valamint
a „Céline” cégnév és a „Céline” cégjelzés bitorlása révén a tisztességtelen versenypiaci magatartástól való eltiltása, illetve
az ő kárainak megtérítése iránt.
10     2005. június 27‑i ítéletével a Tribunal de grande instance de Nancy helyt adott a Céline SA valamennyi kereseti kérelmének,
eltiltotta a Céline SARL‑t a CÉLINE megjelölés bármilyen jogcímen  –akár önmagában, akár kombináltan – történő mindennemű
használatától, arra kötelezve a céget, hogy módosítsa a cégnevét olyan név megválasztásával, amely nem téveszthető össze a
korábbi CÉLINE védjeggyel, illetve a CÉLINE megjelöléssel, és kötelezte őt, hogy kártérítés és késedelmi kamatok jogcímen
25 000 eurót fizessen a Céline SA részére.
11     2005. július 4‑én a Céline SARL fellebbezést nyújtott be ezen ítélet ellen a Cour d’appel de Nancy előtt, arra való hivatkozással,
hogy a korábbi szóvédjeggyel azonos megjelölés cégnévként vagy cégjelzésként való használata nem tartozik a védjegybitorlás
fogalma alá, mivel sem a cégnévnek, sem a cégjelzésnek nem az a szerepe, hogy árukat és szolgáltatásokat különböztessen meg,
és hogy a vásárlóközönség képzetében semmiképpen sem keletkezhet összetévesztés az érintett áruk származását illetően, a Céline
SA‑nak a ruházati luxuscikkek és luxuskiegészítők piacán elfoglalt exkluzív helyére tekintettel.
12     A Cour d’appel de Nancy felfüggesztette az eljárást, és a következő előzetes döntéshozatal iránti kérdéssel fordult a Bírósághoz:
„A(z) [...] irányelv 5. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy valamely lajstromozott szóvédjegynek nem jogosított
harmadik személy általi, cégnévként, kereskedelmi névként vagy cégjelzésként azonos áruk forgalmazásának keretében történő
felvétele a védjegy gazdasági tevékenység körében történő olyan használatának minősül‑e, amelyet a jogosult kizárólagos joga
értelmében megtilthat?”

Az előzetes döntéshozatali kérdés
13     Kérdésével az előzetes kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a korábbi szóvédjeggyel azonos megjelölésnek
nem jogosított harmadik személy általi, a korábban lajstromozott védjegyével azonos áruk forgalmazásának keretében cégnévként,
kereskedelmi névként vagy cégjelzésként történő használata a védjegy gazdasági tevékenység körében történő olyan használatának
minősül‑e, amelyet a védjegyjogosult az irányelv 5. cikke (1) bekezdése értelmében megtilthat.

Az irányelv 5. cikke (1) bekezdése a) pontjának értelmezéséről
14     Az irányelv 5. cikke (1) bekezdésének első mondata szerint a védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogot biztosít.
Ugyanezen bekezdés a) pontja értelmében e kizárólagos jog alapján a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül
gazdasági tevékenység körében használ a védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban,
amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal. Az irányelv más rendelkezései, mint
például a 6. cikk, meghatározzák a védjegyoltalom egyes korlátait.
15     Annak elkerülése érdekében, hogy a védjegyjogosult számára biztosított oltalom országonként változzék, a Bíróság feladata
egységes értelmezést adni az irányelv 5. cikke (1) bekezdésének, különösen az ott szereplő „használat” fogalmát illetően (a
Bíróság C‑206/01. sz., Arsenal Football Club ügyben 2002. november 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑10273. o.] 45. pontja
és a C‑48/05. sz., Adam Opel ügyben 2007. január 25‑én hozott ítéletének [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 17. pontja).
16     Ahogyan az a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következik (az Arsenal Football Club ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet,
a C‑245/02. sz. Anheuser‑Busch-ügyben 2004. november 16‑án hozott ítélet [EBHT 2004., I‑10989. o.], valamint az Adam Opel
ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet), a lajstromozott védjegy jogosultja csak akkor tilthatja meg a védjegyével azonos
megjelölés harmadik személy általi használatát az irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján, ha a következő négy
feltétel teljesül:
–       a használat gazdasági tevékenység keretében történik;
–       a használathoz a védjegyjogosult nem járult hozzá;
–       a használat a lajstromozott védjegy áruival vagy szolgáltatásaival azonos árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban történik,
és
–       olyan jellegű, hogy sérti vagy sértheti a védjegy funkcióját, különösen azt az alapvető funkcióját, hogy a fogyasztók számára
garantálja az áruk vagy szolgáltatások származását.
17     Az alapeljárásbeli ügyben egyértelmű, hogy a szóban forgó védjeggyel azonos megjelölés használata gazdasági előnyre törekvő
kereskedelmi tevékenység keretében történt, és nem magáncélú használat során (lásd analógiaként az Arsenal Football Club ügyben
hozott, fent hivatkozott ítélet 40. pontját és az Adam Opel ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 18. pontját). Következésképpen
a megjelölés használata gazdasági tevékenység keretében történt.
18     Az is bizonyos, hogy az említett megjelölés használata az alapeljárás tárgyát képező védjegy jogosultjának hozzájárulása nélkül
történt.
19     A Céline SARL ezzel szemben vitatja, hogy a szóban forgó védjeggyel azonos megjelölés használatára – az irányelv 5. cikke
(1) bekezdésének a) pontja értelmében vett – „árukkal kapcsolatban” került sor.
20     Az irányelv 5. cikkének logikájából az következik, hogy valamely megjelölés árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban történő
használata az ezen cikk (1) és (2) bekezdése értelmében az említett áruk és szolgáltatások megkülönböztetése szempontjából
vett használatnak minősül, míg ugyanezen cikk (5) bekezdése „a megkülönböztetéstől eltérő célokra szolgáló megjelölés használatára”
vonatkozik (a C‑63/97. sz. BMW-ügyben 1999. február 23‑án hozott ítélet [EBHT 1999., I‑905. o.] 38. pontja).
21     Márpedig a cégnévnek, kereskedelmi névnek vagy cégjelzésnek nem az a célja, hogy árukat vagy szolgáltatásokat különböztessen
meg (lásd ebben az értelemben a Bíróság C‑23/01. sz. Robelco-ügyben 2002. november 21‑én hozott ítéletének [EBHT 2002., I‑10913. o.]
34. pontját és az Anheuser-Busch ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 64. pontját). A cégnévnek ugyanis az a célja, hogy
a társaságot azonosítsa, míg a kereskedelmi név vagy a cégjelzés szerepe az, hogy az üzletet jelölje. Ennélfogva amikor a
cégnév, a kereskedelmi név vagy a cégjelzés használata a társaság azonosítására vagy az üzlet jelölésére szolgál, nem tekinthető
úgy, hogy a használat – az irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében vett –„árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban”
történik.
22     Ezzel szemben az irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében a használat „árukkal kapcsolatban” történik olyankor, ha a
harmadik személy a cégnevét képező megjelölést, a kereskedelmi nevét vagy a cégjelzését feltünteti az általa forgalmazott
termékeken (lásd ebben az értelemben az Arsenal Football Club ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 41. pontját és az Adam
Opel ügyben hozott ítélet 20. pontját).
23     Ezenkívül még feltüntetés hiányában is „árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban” történik a használat az említett rendelkezés
értelmében olyankor, ha a harmadik személy a megjelölést úgy használja, hogy az kapcsolatot teremt a megjelölést képező cégnév,
kereskedelmi név vagy cégjelzés és a harmadik személy által forgalmazott áruk vagy a harmadik személy által nyújtott szolgáltatások
között.
24     Az alapeljárásbeli ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a „Céline” megjelölésnek a Céline
SARL általi használata az irányelv 5. cikkének (1) bekezdése értelmében az említett árukkal kapcsolatban történő használatnak
minősül‑e.
25     Végül a Céline SARL azt állítja, hogy az említett használat a vásárlóközönség képzetében nem teremt összetéveszthetőséget
az érintett termékek származását illetően.
26     Amint arra a jelen ítélet 16. pontjában emlékeztettünk, a lajstromozott védjegy jogosultja nem tilthatja meg a védjegyével
azonos megjelölés harmadik személy általi használatát az irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján, csak akkor,
ha a használat sérti vagy sértheti a védjegy funkcióját, különösen azt az alapvető funkcióját, hogy a fogyasztók számára szavatolja
az áruk vagy szolgáltatások származását.
27     Ez akkor is így van, ha a megjelölést a harmadik személy oly módon használja az áruival vagy szolgáltatásaival kapcsolatban,
hogy a fogyasztók a megjelölést úgy foghatják fel, mint a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások származásának jelölését. Hasonló
esetben ugyanis az említett megjelölés használata veszélyeztetheti a védjegy alapvető funkcióját, mivel ahhoz, hogy a védjegy
betölthesse alapvető szerepét a torzulásmentes verseny azon rendszerében, amelyet az EK‑Szerződés létrehozni és fenntartani
szándékozott, a védjegynek garantálnia kell, hogy a vele jelölt valamennyi árut és szolgáltatást azon egyetlen vállalkozás
ellenőrzése mellett állították elő, illetve nyújtották, amely ezek minőségéért felel (lásd ebben az értelemben az Arsenal
Football Club ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 48. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, valamint az
ítélet 56–59. pontját).
28     Az alapeljárásbeli ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak vizsgálata, hogy a „Céline” megjelölésnek a Céline
SARL általi használata sérti vagy sértheti‑e a CÉLINE védjegy funkcióit, különösen annak alapvető funkcióját.

Az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontjáról
29     Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Bíróságnak kell biztosítania a nemzeti bíróság számára a közösségi jog értelmezésének
minden olyan elemét, amely szükséges a nemzeti bíróság előtt lévő ügy megítéléséhez, akár hivatkozott ez utóbbi ezekre a kérdése
megfogalmazásában, akár nem (lásd az Adam Opel ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 31. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlatot).
30     E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a védjegyoltalom alapján
a jogosult nem tilthat el mást attól, hogy gazdasági tevékenysége körében – az üzleti tisztesség követelményeivel összhangban –
használja saját nevét vagy címét.
31     A Bíróság megállapította, hogy e rendelkezés nem korlátozódik a természetes személyek nevére (lásd az Anheuser‑Busch-ügyben
hozott, fent hivatkozott ítélet 77–80. pontját).
32     Ennélfogva abban az esetben, ha a kérdést előterjesztő bíróság arra a következtetésre jut, hogy a Céline SA az irányelv 5. cikke
(1) bekezdésének a) pontja alapján jogosult megtiltani a „Céline” megjelölésnek a Céline SARL általi használatát, valamint
annak érdekében, hogy az említett bíróság az előtte lévő ügyben dönteni tudjon, meg kell vizsgálni, hogy az olyan esetekben,
mint az alapeljárásbeli, az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja akadályozza‑e azt, hogy valamely védjegy jogosultja
eltiltsa a harmadik felet a védjegyével azonos megjelölés cégnévként vagy kereskedelmi névként történő használatától.
33     A Bíróság megállapította, hogy a használat azon feltételének, miszerint – az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének megfogalmazásában –
annak „összhangban kell lennie a gazdasági tevékenység körében megkövetelt üzleti tisztességgel”, lényegében a védjegyjogosult
jogos érdekeinek figyelembevételével történő jóhiszemű eljárás kötelezettségét fejezi ki (az Anheuser‑Busch-ügyben hozott,
fent hivatkozott ítélet 82. pontja).
34     E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az üzleti tisztességre vonatkozó feltétel fennállásának mérlegelésekor figyelembe kell
venni egyrészt, hogy a harmadik személy nevének használatából a célközönség – vagy legalábbis annak jelentős része – milyen
mértékben következtethet a harmadik személy árui és a védjegyjogosult vagy a védjegy használatára jogosult közötti kapcsolat
fennállására, másrészt hogy a harmadik személy milyen mértékben lehetett ennek tudatában. E mérlegelés során továbbá figyelembe
kell venni, hogy abban a tagállamban, ahol a védjegyet bejegyezték, és ahol az oltalmat igényelték, a védjegy rendelkezik‑e
valamilyen hírnévvel, amelyet a harmadik személy árui forgalmazásakor kihasználhat (az Anheuser-Busch-ügyben hozott, fent
hivatkozott ítélet 83. pontja).
35     A nemzeti bíróság feladata az alapeljárásbeli ügy összes releváns körülményének átfogó mérlegelése annak megítélése érdekében,
hogy a konkrét esetben a Céline SARL tisztességtelen versenyt folytat‑e a Céline SA‑val szemben (lásd ebben az értelemben
az Anheuser‑Busch-ügyben hozott, fent hivatkozott ítélet 84. pontját).
36     Az előbbiekben kifejtettek érvek egészére tekintettel a feltett kérdést úgy kell megválaszolni, hogy a korábbi védjeggyel
azonos cégnévnek, kereskedelmi névnek vagy cégjelzésnek nem jogosított harmadik személy általi, a korábban lajstromozott védjeggyel
azonos áruk forgalmazásának keretében történő használata olyan használatnak minősül, amelyet az említett védjegy jogosultja
az irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében megtilthat, amennyiben az árukkal kapcsolatos használat sérti vagy
sértheti a védjegy funkcióit.
Ilyen esetben az irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja csak akkor akadályozhatja a használat megtiltását, ha a harmadik
személy gazdasági tevékenysége körében, az üzleti tisztesség követelményeivel összhangban használja a cégnevét vagy kereskedelmi
nevét.

A költségekről
37     Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:
A korábbi védjeggyel azonos cégnévnek, kereskedelmi névnek vagy cégjelzésnek a használatra nem jogosított harmadik személy
általi, a korábban lajstromozott védjeggyel azonos áruk forgalmazásának keretében történő használata olyan használatnak minősül,
amelyet az említett védjegy jogosultja a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december
21‑i 89/104/EGK első tanácsi irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében megtilthat, amennyiben az árukkal kapcsolatos
használat sérti vagy sértheti a védjegy funkcióit.
Ilyen esetben a 89/104 irányelv 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja csak akkor akadályozhatja a használat megtiltását, ha
a harmadik személy gazdasági tevékenysége körében, az üzleti tisztesség követelményeivel összhangban használja a cégnevét
vagy kereskedelmi nevét.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: francia.