CELEX: 62000CJ0268
Traktatbrud
kvaliteten af badevand
mangelfuld gennemførelse af direktiv 76/160/EØF

Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 3. juli 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fællesskabsretten, idet det ikke inden for de frister, der er fastsat i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand (EFT 1976 L 31, s. 1, herefter »direktivet«), har opfyldt de forpligtelser, der følger af direktivets artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1.
2 Direktivet har til formål at beskytte miljøet og den offentlige sundhed ved foranstaltninger til formindskelse af forureningen af badevand. Direktivet angår både ferskvand (indre vandområder) og havvand (kystområder).
3 I direktivets artikel 4, stk. 1, bestemmes det således, at medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år efter meddelelsen af direktivet bringes i overensstemmelse med de grænseværdier, der fastsættes i medfør af direktivets artikel 3 (herefter »grænseværdierne«). Eftersom direktivet blev meddelt den 10. december 1975, udløb denne frist den 10. december 1985.
4 For at kontrollere badevandskvaliteten er medlemsstaternes kompetente myndigheder i henhold til direktivets artikel 6, stk. 1, forpligtet til at udføre de prøveudtagninger, hvis mindstehyppighed er fastsat i bilaget til direktivet. Medlemsstaterne skulle træffe de foranstaltninger, der var nødvendige for at opfylde denne forpligtelse inden for en frist på to år efter direktivets meddelelse, dvs. senest den 10. december 1977. I bilaget til direktivet er mindstehyppigheden af prøveudtagningerne samt analyse- eller overvågningsmetoderne for hvert af de 19 parametre fastsat.
5 Kommissionen tilstillede den 5. september 1996 Kongeriget Nederlandene en åbningsskrivelse, hvori den anførte, at Kongeriget Nederlandene ikke havde truffet de foranstaltninger, der var nødvendige for at opfylde forpligtelserne i henhold til direktivet. Dels havde det i strid med direktivets artikel 6, stk. 1, undladt at udføre prøveudtagninger for alle parametre og for alle badevandsområder med den mindstehyppighed, der fremgår af bilaget til direktivet. Dels havde det i strid med direktivets artikel 4, stk. 1, undladt at træffe de foranstaltninger, der var nødvendige for at sikre, at kvaliteten af badevand var i overensstemmelse med grænseværdierne inden for en frist på ti år fra meddelelsen af direktivet.
6 Den nederlandske regering anerkendte i sin besvarelse af 13. februar 1997 disse overtrædelser af direktivet. Den gjorde imidlertid gældende, at rapporten om badevand for badesæsonen 1996 viste en nedgang i antallet af områder, hvor hyppigheden af prøveudtagninger havde været for lav, og at rapporten om badevand for badesæsonen 1997 viste en klar forbedring i kvaliteten af badevandet.
7 Kommissionen fremsatte den 15. oktober 1998 en begrundet udtalelse over for Kongeriget Nederlandene, hvori den gentog de to klagepunkter fra åbningsskrivelsen. Den opfordrede medlemsstaten til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder fra dens meddelelse.
8 Den nederlandske regering anerkendte i sin besvarelse af 19. april 1999 af den begrundede udtalelse, at de to klagepunkter var begrundede, således som det fremgik af tal for badesæsonen 1997. Den tilføjede, at øjeblikkelige foranstaltninger var blevet truffet med henblik på at opfylde de forpligtelser, der følger af direktivet, og at tallene for badesæsonen 1998 viste, at denne aktion allerede gav resultater, idet der var sket en mærkbar forbedring af situationen. Den nederlandske regering forklarede ligeledes, at en af grundene til, at direktivet endnu ikke blev overholdt, var, at det ikke var blevet fuldstændig korrekt gennemført i national ret, og at den nationale lovgivning derfor skulle tilpasses. Regeringen anførte endvidere, at en »plan i flere trin« var blevet vedtaget for at sikre overholdelsen af direktivet.
9 Ved skrivelse af 28. marts 2000 meddelte den nederlandske regering Kommissionen, at den nationale lovgivning var blevet tilpasset med henblik på at bringe den i overensstemmelse med direktivet, og at denne ændring var trådt i kraft.
10 Da Kommissionen navnlig på baggrund af de korrigerede tal for badesæsonen 1999 var af den opfattelse, at Kongeriget Nederlandene stadig ikke opfyldte sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, har den anlagt denne sag.
11 Kommissionen har i stævningen gjort gældende, at prøveudtagningen i 0,7% af de indre vandområder endnu er utilstrækkelig, og at 8% af de indre vandområder ikke overholder grænseværdierne. Kommissionen har i den forbindelse anført, at den procentdel af de indre vandområder, der ikke overholder grænseværdierne, er steget, idet den tidligere var 3,7%. Kongeriget Nederlandene kan ikke bestride tallene, idet det har godkendt dem inden offentliggørelsen.
12 Kommissionen har for så vidt angår den utilstrækkelige kvalitet af badevand gjort gældende, at direktivets artikel 4, stk. 1, efter Domstolens praksis (dom af 14.7.1993, sag C-56/90, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml. I, s. 4109, præmis 43, af 8.6.1999, sag C-198/97, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, 3257, præmis 35, og af 25.5.2000, sag C-307/98, Kommissionen mod Belgien, Sml. I, s. 3933, præmis 48 og 49) ikke kan fortolkes således, at medlemsstaterne blot skal bestræbe sig på at træffe alle de foranstaltninger, der med rimelighed kan anses for mulige. Bestemmelsen indeholder derimod en forpligtelse til at opnå et bestemt resultat ved at pålægge medlemsstaterne at drage omsorg for, at kvaliteten af badevand inden for deres område faktisk overholder grænseværdierne senest ti år efter meddelelsen af direktivet, og at denne frist er længere end den to års frist, der generelt er fastsat for at efterkomme direktivet, for således at gøre det muligt for medlemsstaterne at opfylde et sådant krav.
13 Den nederlandske regering har i svarskriftet anerkendt, at Kongeriget Nederlandene ikke har opfyldt de forpligtelser, der følger af direktivets artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, vedrørende kvaliteten af badevandet og hyppigheden af prøveudtagningerne. Den har anført, at den henholder sig til Domstolens skøn.
14 Da direktivet ikke er blevet gennemført inden for de deri fastsatte frister, må der gives Kommissionen medhold i dens påstand.
15 Det skal derfor fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, idet det ikke inden for de i direktivet fastsatte frister har opfyldt sine forpligtelser vedrørende kvaliteten af badevandet og hyppigheden af prøveudtagninger af badevandet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
16 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Kongeriget Nederlandene har tabt sagen, bør det pålægges det at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, idet det ikke inden for de i direktivet fastsatte frister har opfyldt sine forpligtelser vedrørende kvaliteten af badevand og hyppigheden af prøveudtagninger af badevandet.
2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.