CELEX: 62006TJ0310
Zemědělství
Společná organizace trhu s obilovinami
Přejímání obilovin intervenčními agenturami
Zpřísnění požadavků na jakost kukuřice
Zavedení nového požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici
Porušení legitimního očekávání
Zjevně nesprávné posouzení

Právní rámec
Společná organizace trhu s obilovinami se řídí nařízením Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 (
Úř. věst. L 270, s. 78
; Zvl. vyd. 03/40, s. 346, dále jen „nařízení SOT“).
Článek 5 nařízení SOT stanoví, že intervenční agentury určené členskými státy nakoupí mimo jiné kukuřici, jež byla sklizena ve Společenství a je jim nabízena, za předpokladu, že nabídky odpovídají stanoveným podmínkám, zejména pokud jde o jakost a množství. Nákupy se mohou uskutečnit pouze v intervenčním období, což je v projednávaném případě pro Maďarsko období od 1. listopadu 2006 do 31. března 2007.
Prováděcí pravidla nařízení SOT vyplývají z nařízení Komise (ES) č. 824/2000 ze dne 19. dubna 2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin (
Úř. věst. L 100, s. 31
; Zvl. vyd. 03/29, s. 27). Toto nařízení rovněž určuje minimální požadavky na jakost pro intervenční nákup.
Dne 18. října 2006 Komise přijala nařízení (ES) č. 1572/2006, kterým se mění nařízení č. 824/2000 (
Úř. věst. L 290, s. 29
, dále jen „Nařízení“) za účelem zohlednění nové situace v režimu intervence, která souvisí zejména s dlouhodobým skladováním některých obilovin a jeho vlivem na jakost produktů. Nařízení upravuje požadavky na jakost stanovené nařízením č. 824/2000 a zavádí nový požadavek měrné hmotnosti pro kukuřici. Takto zavedené změny jsou použitelné od 1. listopadu 2006.
Článek 3 nařízení č. 824/2000, ve znění Nařízení, upřesňuje metody, které mají být použity pro určování jakosti obilovin nabízených k intervenci. Tento článek v bodě 3.9 stanoví standardní metodu pro určení měrné hmotnosti, totiž metodu ISO 7971-2:1995, a pro kukuřici „používané tradiční metody“.
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení č. 824/2000 je cena, která se vyplatí nabízejícímu, intervenční cena uvedená v čl. 4 odst. 1 nařízení SOT, tedy 101,31 eur za tunu. Tato cena se upraví v souladu s přirážkami a srážkami uvedenými v článku 9 nařízení č. 824/2000.
Článek 9 nařízení č. 824/2000, ve znění Nařízení, upřesňuje částky přirážek a srážek, které mají být použity na intervenční cenu. Zejména uvádí:
„Přirážky a srážky, o něž se zvýší nebo sníží intervenční cena, která se vyplatí nabízejícímu, se vyjádří v EUR/t a použijí se společně, jak je stanoveno níže:
[…]
b)
pokud se měrná hmotnost obilovin nabízených k intervenci odchyluje od poměru hmotnost/objem […] 73 kg/hl u kukuřice […], použijí se srážky uvedené v tabulce III přílohy VII.
[…]“
Příloha I nařízení č. 824/2000, ve znění Nařízení, v bodě E stanoví, že minimální měrná hmotnost u kukuřice činí 71 kg/hl.
Tabulka III přílohy VII nařízení č. 824/2000, ve znění Nařízení, stanoví následná snížení ceny podle minimální měrné hmotnosti pro kukuřici: 0,5 eur za tunu pro měrnou hmotnost méně než 73 kg/hl až 72 kg/hl a 1 euro za tunu pro měrnou hmotnost méně než 72 kg/hl až 71 kg/hl.
Skutkový základ sporu
Dopisem ze dne 13. ledna 2006 zaslaným generálnímu řediteli generálního ředitelství Komise pro zemědělství a rozvoj venkova maďarské orgány oznámily, že při dlouhodobém skladování intervenčních zásob kukuřičného zrna pro konzervaci nastaly obtíže, že se zvýšil procentní podíl zlomkových zrn a že je nezbytné, aby náklady na dlouhodobé skladování převzal Evropský zemědělský záruční fond.
Po několika jednáních předložila Komise dne 27. července 2006 expertní skupině Řídícího výboru pro obiloviny (dále jen „expertní skupina pro obiloviny“) návrh nařízení o zpřísnění podmínek týkajících se maximálního obsahu vlhkosti, zlomkových zrn, jakož i zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě, a o zavedení nového požadavku pro kukuřici týkajícího se minimální měrné hmotnosti (73 kg/hl). Návrh stanovil, že tyto změny mají být přijaty před 1. listopadem 2006, dnem, kterým ve většině členských států začíná intervenční období.
Po předložení návrhu Komise došlo mezi zástupci maďarské vlády a zástupci Komise k četným jednáním a korespondenci. V průběhu těchto jednání maďarská vláda oznámila, že se domnívá, že návrhy Komise týkající se zlomkových zrn nebo měrné hmotnosti se Maďarska dotknou zvláště závažným a neoprávněným způsobem, jelikož za obvyklých meteorologických podmínek by 90 % maďarské roční produkce kukuřice bylo vyloučeno z intervence. Maďarská vláda doplnila, že by srážka z intervenční ceny pod 75 kg/hl postihla veškerou maďarskou produkci.
Dopisem ze dne 8. srpna 2006 maďarský státní tajemník pro zemědělství a rozvoj venkova potvrdil postoj vlády, podpořil jej údaji pocházejícími z ústavů pro analýzu jakosti a požádal Komisi o přehodnocení návrhu nařízení.
Dne 31. srpna 2006 byl návrh nařízení podruhé projednán expertní skupinou pro obiloviny. Během tohoto jednání vyjádřilo několik členských států svůj nesouhlas nebo výhrady, zejména k zavedení jakostního požadavku minimální měrné hmotnosti.
Dopisem zaslaným Komisi téhož dne maďarský státní tajemník zopakoval postoj maďarské vlády a znovu vyzval Komisi, aby přehodnotila své stanovisko.
Dne 6. září 2006 byl návrh nařízení zadán do elektronického informačního systému určeného vnitrostátním správním orgánům, aby o něm Řídící výbor pro obiloviny mohl do konce září 2006 hlasovat.
Dne 7. září 2006 expertní skupina pro obiloviny znovu projednala návrh nařízení.
Na zasedání Rady ministrů zemědělství konaném dne 18. září 2006 vyjádřily Maďarská republika, Slovenská republika a Rakouská republika nesouhlas s návrhem nařízení a komisařka pro zemědělství a rozvoj venkova M. Fischer Boel se zavázala do návrhu zahrnout některé úpravy, přičemž však upřesnila, že Komise musí dbát na finanční zájmy Společenství.
Dne 21. září 2006 tato komisařka za účelem zohlednění stanovisek Maďarské republiky, Slovenské republiky a Rakouské republiky a závazku Komise předložila Řídícímu výboru pro obiloviny upravený návrh nařízení, ve kterém byla podmínka měrné hmotnosti pro kukuřici nově stanovena na 71 kg/hl namísto 73 kg/hl a srážka z ceny byla stanovena pro hodnoty mezi 71 a 73 kg/hl.
Dne 28. září 2006 byl na zasedání Řídícího výboru pro obiloviny maximální obsah vlhkosti zrn upravený v návrhu nařízení stanoven na 13,5 % namísto 13 %.
Dne 18. října 2006 Komise přijala Nařízení, které vstoupilo v platnost dnem vyhlášení v
Úředním věstníku Evropské unie
, tedy 20. říjnem 2006, a které se použije ode dne 1. listopadu 2006.
Druhý a třetí bod odůvodnění Nařízení znějí následovně:
„(2)
Nabízené obiloviny, jejichž jakost neumožňuje přiměřené použití nebo skladování, by neměly být přijaty k intervenci. Za tímto účelem je třeba zohlednit novou situaci v oblasti intervence, která souvisí zejména s dlouhodobým skladováním některých obilovin a jeho vlivem na jakost produktů.
(3)
Ve snaze zajistit, aby intervenční produkty byly odolnější vůči znehodnocení a při pozdějším použití, je třeba zpřísnit požadavky na jakost kukuřice stanovené v příloze I nařízení […] č. 824/2000. Za tímto účelem je třeba snížit maximální obsah vlhkosti a maximální procentní podíl zlomkových zrn, jakož i zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě. V zájmu soudržnosti je vzhledem k agronomickým podobnostem čiroku a kukuřice vhodné stanovit analogická opatření pro čirok. Za účelem soudržnosti s ostatními obilovinami, na které se režim podpory vztahuje, je navíc třeba zavést nový požadavek na minimální měrnou hmotnost pro kukuřici.“
Řízení a návrhová žádání účastníků řízení
Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 17. listopadu 2006 podala žalobkyně projednávanou žalobu směřující ke zrušení některých ustanovení Nařízení (dále jen „napadená ustanovení“), a sice:
—
v článku 1 bodě 1 slova „a, v případě kukuřice, používané tradiční metody“;
—
v článku 1 bodě 3 písm. b) slova „73 kg/hl u kukuřice“;
—
na řádku „E. Minimální měrná hmotnost (kg/hl)“ tabulky v bodě 1 přílohy hodnota „71“ týkající se kukuřice;
—
v tabulce III bodu 2 přílohy hodnoty srážky z intervenční ceny týkající se kukuřice.
Žalobkyně navrhla, aby Soud předložil věc k projednání a rozhodnutí velkému senátu v souladu s čl. 14 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 jednacího řádu Soudu.
Rozhodnutím ze dne 11. prosince 2006 Soud, který návrh žalobkyně na předložení věci k projednání a rozhodnutí velkému senátu vyložil jako návrh podpůrně směřující k předložení věci senátu složenému z pěti soudců, předložil věc k projednání a rozhodnutí třetímu rozšířenému senátu v souladu s čl. 51 odst. 1 druhým pododstavcem jednacího řádu, podle kterého, požádá-li o to členský stát nebo orgán Evropských společenství, který je účastníkem řízení, rozhoduje ve věci senát složený alespoň z pěti soudců.
Samostatným podáním došlým téhož dne podala žalobkyně návrh, aby Soud o žalobě rozhodl v rámci zrychleného řízení v souladu s článkem 76a jednacího řádu.
Samostatným podáním došlým téhož dne podala žalobkyně návrh na předběžné opatření podle článku 242 ES směřující k odkladu použitelnosti napadených ustanovení.
Dopisem ze dne 4. prosince 2006 vyjádřila Komise svůj nesouhlas s návrhem na projednání žaloby ve zrychleném řízení.
Rozhodnutím ze dne 13. prosince 2006 Soud návrhu na projednání věci ve zrychleném řízení vyhověl.
Usnesením ze dne 16. února 2007, Maďarsko v. Komise (
T-310/06 R, Sb. rozh. s. II-15
), předseda Soudu zamítl návrh na odklad vykonatelnosti a rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Na základě zprávy soudce zpravodaje rozhodl Soud (třetí rozšířený senát) o zahájení ústní části řízení.
Řeči účastníků řízení a odpovědi na otázky Soudu byly vyslechnuty na jednání konaném dne 22. května 2007.
Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
—
zrušil napadená rozhodnutí;
—
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
Komise navrhuje, aby Soud:
—
zamítl žalobu;
—
rozhodl o náhradě nákladů řízení podle práva.
K přípustnosti
Argumenty účastníků řízení
Komise uvádí, že žaloba směřuje pouze ke zrušení ustanovení Nařízení, která se týkají podmínky minimální měrné hmotnosti u kukuřice, a klade si otázku její přípustnosti, jelikož podle ní ve smyslu judikatury Soudního dvora nelze napadená ustanovení oddělit od zbytku Nařízení. Podle Komise je měrná hmotnost základním požadavkem zvoleným zákonodárcem ke zvýšení jakosti intervenčně nakupovaného zrna, a v důsledku toho k zajištění prodeje jakostního zrna po dlouhodobém skladování.
Komise tvrdí, že se požadavek měrné hmotnosti nezbytně pojí s dalšími parametry jakosti zpřísněnými Nařízením, a že Nařízení tak představuje nedělitelný celek. Snížení obsahu vlhkosti totiž s sebou nevyhnutelně nese zvýšení měrné hmotnosti. Bez tohoto nového požadavku měrné hmotnosti by skutečná možnost dalšího prodeje zrna nebyla zajištěna a existující požadavky, byť zpřísněné, by byly nefunkční. Tato spojitost mezi různými parametry jakosti byla ostatně žalobkyní uznána v bodě 95 žaloby.
Žalobkyně tvrdí, že návrh na částečné zrušení Nařízení je přípustný. Podmínka měrné hmotnosti stanovená pro kukuřici totiž představuje oddělitelné hledisko odlišné od dalších parametrů intervence a jeho zrušení by objektivně nezměnilo samotnou podstatu Nařízení (rozsudky Soudního dvora ze dne 10. prosince 2002, Komise v. Rada,
C-29/99, Recueil, s. I-11221
, body 45 a 46, a ze dne 30. září 2003, Německo v. Komise,
C-239/01, Recueil, s. I-10333
, body 34 a 37). Podle žalobkyně by zrušení této podmínky v ničem nezměnilo hlavní obsah Nařízení, protože by se situace navrátila ke stavu existujícímu před jeho přijetím.
Závěry Soudu
Komise popírá přípustnost žaloby z důvodu, že napadená ustanovení nelze oddělit od zbývající části Nařízení.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak vyplývá z ustálené judikatury, částečné zrušení aktu Společenství je možné, pouze pokud části, jejichž zrušení je požadováno, jsou oddělitelné od zbývající části aktu (rozsudky Soudního dvora Komise v. Rada, bod 37 výše, body 45 a 46; ze dne 21. ledna 2003, Komise v. Parlament a Rada,
C-378/00, Recueil, s. I-937
, bod 30, a Německo v. Komise, bod 37 výše, bod 33). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že tento požadavek oddělitelnosti není splněn, jestliže částečné zrušení aktu způsobí změnu jeho podstaty (rozsudky Soudního dvora ze dne 30. března 2006, Španělsko v. Rada,
C-36/04, Sb. rozh. s. I-2981
, body 13 a 14, a ze dne 27. června 2006, Parlament v. Rada,
C-540/03, Sb. rozh. s. I-5769
, bod 28).
V projednávané věci z Nařízení vyplývá, že jeho podstata spočívá ve zvýšení jakosti kukuřice přijaté k intervenci. Za tímto účelem Nařízení stanoví dva typy rozdílných opatření, totiž jednak podle první věty třetího bodu odůvodnění Nařízení zpřísnění požadavků na jakost kukuřice stanovených v příloze I nařízení č. 824/2000, jehož zrušení žalobkyně nepožaduje, a jednak podle poslední věty třetího bodu odůvodnění Nařízení zavedení nového požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici, a to za účelem soudržnosti s režimy použitelnými na ostatní obiloviny vhodné pro intervenci.
Z toho vyplývá, že tyto dva typy opatření nejsou neoddělitelně spojeny a že případné částečné zrušení Nařízení v rozsahu, v němž zavádí nový požadavek měrné hmotnosti pro kukuřici, by nezměnilo samotnou podstatu ustanovení, kterých se případné zrušení netýká. V tomto ohledu stačí konstatovat, že na rozdíl od nového požadavku na minimální měrnou hmotnost pro kukuřici jsou požadavky na jakost kukuřice, jejichž zpřísnění Nařízení upravuje, totiž maximální obsah vlhkosti kukuřice, maximální procentní podíl zlomkových zrn a procentní podíl zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě, jsou požadavky, které existovaly již za platnosti předcházející úpravy, kdy neexistoval požadavek měrné hmotnosti.
Argument Komise, podle kterého je měrná hmotnost základním požadavkem zvoleným zákonodárcem ke zvýšení jakosti intervenčně nakupovaného zrna, musí být odmítnut. Jednak na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, z Nařízení nijak nevyplývá, že by měrná hmotnost byla základním požadavkem ke zvýšení jakosti kukuřice přijaté k intervenci. Rovněž je třeba konstatovat, že i kdyby tomu tak bylo, nebyla by Komise schopna vysvětlit, jak by zrušení pouze ustanovení upravujících zavedení tohoto nového požadavku měnilo podstatu Nařízení.
Co se týče argumentu, podle kterého se požadavek měrné hmotnosti nezbytně pojí s dalšími parametry jakosti zpřísněnými Nařízením, protože snížení obsahu vlhkosti má za následek zvýšení měrné hmotnosti, stačí konstatovat, že Nařízení nevytváří žádnou spojitost mezi těmito dvěma požadavky a že požadavek obsahu vlhkosti platil již dříve, když neexistoval požadavek měrné hmotnosti.
Mimoto Komise ve svých písemnostech výslovně uvedla, že zpřísnění již existujících požadavků na jakost, zejména požadavku týkajícího se maximálního obsahu vlhkosti kukuřice, má za cíl umožnit lepší konzervaci kukuřice přijaté k intervenci, zatímco zavedení požadavku na minimální měrnou hmotnost pro kukuřici má za cíl zavést standard jakosti nakupovaného zrna, tak aby bylo zajištěno, že i po dlouhodobém skladování, se kterým je nezbytně spojeno určité znehodnocení, bude produkt stále mít dostačující jakost, aby mohl být prodán na trhu.
Z výše uvedeného vyplývá, že napadená ustanovení lze oddělit od zbývající části Nařízení, takže návrh na částečné zrušení je přípustný.
K věci samé
Na podporu své žaloby na neplatnost žalobkyně vznáší šest žalobních důvodů. První žalobní důvod vychází z porušení legitimního očekávání a zásad právní jistoty a proporcionality. Druhý žalobní důvod vychází z nedostatku příslušnosti autora Nařízení. Třetí žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci. Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení. Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Konečně šestý žalobní důvod vychází z porušení jednacího řádu Řídícího výboru pro obiloviny.
K prvnímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu z porušení legitimního očekávání a zásad právní jistoty a proporcionality
K první části žalobního důvodu, vycházející z porušení legitimního očekávání
— Argumenty účastníků řízení
Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila legitimní očekávání maďarských producentů v rozsahu, v němž zavedením nového požadavku na jakost týkajícího se měrné hmotnosti kukuřice dvanáct dní před tím, než se Nařízení stalo použitelným, zásadně a nepředvídatelně i pro seriozní a dobře informované producenty změnila podmínky intervence pro kukuřici.
Žalobkyně uznává, že v oblasti společné organizace trhů, jejíž předmět zahrnuje stálé přizpůsobování podle změn hospodářské situace, nemají hospodářské subjekty důvod legitimně očekávat, že bude zachován existující stav, který může být změněn v rámci posuzovací pravomoci orgánů Společenství (rozsudek Soudního dvora ze dne 14. února 1990, Delacre a další v. Komise,
C-350/88, Recueil, s. I-395
, bod 33). Nicméně má za to, že v projednávané věci existence konkrétních okolností umožňuje uplatnění zásady ochrany legitimního očekávání.
Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že kritéria stanovená Soudním dvorem v oblasti ochrany legitimního očekávání v jeho rozsudku ze dne 11. července 1991, Crispoltoni (
C-368/89, Recueil, s. I-3695
, dále jen „rozsudek Crispoltoni I“), byla v projednávané věci splněna. Zaprvé změny týkající se jakosti intervenčně nakupovaného produktu údajně nastaly poté, co maďarští producenti již učinili rozhodnutí znamenající značné investice (nákup osiva, materiál pro setbu a orbu atd.). Nový požadavek minimální měrné hmotnosti údajně závisí hlavně na odrůdě použitého osiva a byl zaveden v době, kdy zemědělci již nemohli změnit obdělávané plochy, a tedy své investice.
Zadruhé je zavedení požadavku na jakost týkajícího se minimální měrné hmotnosti pro kukuřici podle žalobkyně zcela nové a bezprecedentní jak v právu Společenství, tak v evropských zvyklostech. V tomto ohledu žalobkyně zdůrazňuje, že změna parametrů jakosti intervenčně nabízené kukuřice byla poprvé oznámena dne 27. července 2006 na schůzi expertní skupiny pro obiloviny. Maďarští producenti, jakkoli opatrní a obezřetní, tudíž bez předchozích informací nemohli oprávněně očekávat, že jim odrůda zaseté kukuřice a použitá technologie umožní vyprodukovat kukuřici splňující požadavky na jakost pro intervenční nákup. Ačkoli zemědělci vyrábějí pro volný trh, podmínky pro intervenční nákup přesto ovlivňují jejich hospodářská rozhodnutí.
Zatřetí okamžik vstupu napadených ustanovení v platnost překvapil producenty, kteří právem očekávali, že budou mít dostatek času k tomu, aby se přizpůsobili zavedení takové nové povinnosti.
Konečně žalobkyně tvrdí, že zavedení nového požadavku měrné hmotnosti, který je v souladu se snahou o harmonizaci s dalšími obilovinami vhodnými pro intervenci, nebylo předvídatelné a nemohlo být očekáváno na základě změn nastalých na trhu. I když žalobkyně uznává, že seriozní a dobře informovaní producenti musejí počítat s přiměřenými riziky vyplývajícími z hospodářských změn a být připraveni na případné změny přijaté Komisí za účelem nápravy tržní nerovnováhy, má nicméně za to, že zavedení podmínky měrné hmotnosti nemohli producenti při posuzování rizik spojených s produktem předvídat. Proto na nich podle žalobkyně nelze žádat, aby nesli finanční zátěž spojenou se zavedením tohoto nového požadavku, která přesahuje hospodářská rizika vlastní jejich zemědělskému hospodaření.
Komise nejprve tvrdí, že cílem sledovaným přijetím Nařízení není zavedení standardizačního opatření, nýbrž vyřešení nového problému, který se objevil v oblasti intervence od hospodářského roku 2004/2005, spojeného s dlouhodobým skladováním kukuřice a jeho dopady na jakost produktu. Jelikož je totiž kukuřice obilovinou, která má na základě svých biologických znaků tendenci se velmi snadno znehodnocovat, vyžadovala podle Komise řádná správa zásob zvýšení požadavků na jakost. Komise uvádí jednak to, že zpřísnění existujících požadavků, tedy obsahu vlhkosti, jakož i procentního podílu zlomkových zrn a zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě, má umožnit, aby se zabránilo příliš rychlému zhoršování zrn, a zaručit tak delší konzervaci, a jednak to, že zavedení nového požadavku minimální měrné hmotnosti má umožnit zajistit určitou jakost nakupovaného zrna, tak aby po dlouhodobém uskladnění mělo „prodejnou“ jakost.
Komise zdůrazňuje, že pro zaručení určité tržní ceny producentům kukuřice není nezbytné, aby Společenství formou intervenčního režimu kupovalo veškerou produkci členských států a konkrétně obiloviny nižší jakosti. I za předpokladu, že značná část maďarské úrody nesplňuje požadavky intervence, plní intervenční agentura přesto svou úlohu ochrany trhu, protože umožňuje udržet určitou cenovou hladinu, přičemž jedinou změnou je, že intervenčně nakupované zrno má lepší jakost.
Dále Komise sice uznává, že odrůda zrna může ovlivnit konečnou měrnou hmotnost úrody, zpochybňuje však tvrzení žalobkyně, podle kterého měrná hmotnost závisí hlavně na odrůdě zasetého zrna.
Komise v tomto ohledu uvádí, že měrná hmotnost umožňuje změřit hustotu zrna tím, že se srovná hmotnost známého obsahu zrna se stejným obsahem vody. Požadavek minimální měrné hmotnosti představuje faktor pro klasifikaci zrna, podle kterého vyšší jakost zrna odpovídá vyšší měrné hmotnosti. Komise uvádí, že obecně měrná hmotnost závisí na obsahu vody a nečistot, takže se měrná hmotnost zvyšuje, pokud se obsah vlhkosti obiloviny sníží, nebo naopak. V důsledku toho má měrná hmotnost tendenci se snižovat, když je výnosnost úrody vyšší z důvodu ideálních klimatických podmínek daných množstvím slunečního záření a vláhy, a naopak tendenci růst v suchém období. Z toho podle Komise vyplývá, že měrná hmotnost sklizené kukuřice je otevřeným parametrem, závisejícím na množství faktorů, z nichž hlavním je klima dotyčného roku. Další faktory, které je nutno zohlednit, jsou odrůda osiva, jakost půdy a metoda pěstování.
Komise tvrdí, že odrůda „koňský zub“, která je v Maďarsku pěstována především, rodí kukuřičné zrno, které může v závislosti na klimatických podmínkách dosahovat velmi rozdílných měrných hmotností, a že minimální měrná hmotnost stanovená pro intervenční nákup (71 kg/hl) je v závislosti na hospodářském roce z velké části dosažena. Žalobkyně ostatně podle Komise sama uvádí, že tato odrůda rodí kukuřičné zrno o měrné hmotnosti kolísající mezi 68 a 74 kg/hl. To, že katalogy kukuřičného osiva neobsahují informace o měrné hmotnosti veškerého osiva uváděného na trh, představuje nepřímý důkaz toho, že tento požadavek nesouvisí hlavně se zvolenou odrůdou, a toho, že se pro všechny odrůdy mění v podobných proporcích. Rozdíly zjištěné mezi sklizněmi kukuřice sklizené v Maďarsku mezi lety 2001 a 2006, jak vyplývají z tabulky uvedené v příloze A 12 žaloby, ukazují, že průměrná měrná hmotnost úrody závisí hlavně na klimatických poměrech.
Jelikož měrná hmotnost nezávisí hlavně na odrůdě zasetého zrna kukuřice, má Komise za to, že přijetí napadených ustanovení není opatřením majícím dopady na investice producentů.
Mimoto Komise zpochybňuje analýzu maďarských orgánů spočívající v tom, že za výchozí bod je pro určení průměrné měrné hmotnosti úrody 2006/2007 vzat obvyklý charakter hospodářského roku 2005/2006. Komise v tomto ohledu uvádí, že hospodářský rok 2006/2007 přinesl obvyklou, dokonce dobrou úrodu vzhledem k množství srážek a slunečního záření, kterou nelze srovnat s předchozí sklizní, která byla mimořádná a která přinesla úrodu o střední měrné hmotnosti lehce pod minimální měrnou hmotností 71 kg/hl. Komise dodává, že vzhledem k příznivým klimatickým podmínkám až do listopadu 2006 mohli maďarští producenti, informovaní o nových požadavcích na jakost úrody, sklizeň provést později, což by umožnilo snížit její obsah vlhkosti. Komise se tudíž domnívá, že žalobkyně nepředložila dostatečné poznatky na podporu svého tvrzení, podle něhož polovina maďarské úrody nesplňuje požadavky intervenčního nákupu.
Konečně Komise zdůrazňuje, že zpřísnění požadavků na jakost kukuřice za účelem zajištění možnosti dalšího prodeje zásob, aby byly chráněny finanční zájmy Společenství, neznemožnilo, aby většina maďarské produkce mohla být nabídnuta k intervenci, protože v důsledku jednání v rámci expertní skupiny pro obiloviny a v zájmu zohlednění obav maďarských orgánů, změnila parametr minimální měrné hmotnosti jejím snížením ze 73 kg/hl na 71 kg/hl.
Komise v tomto ohledu dodává, že se současná konjunktura na vnitřním i mezinárodním trhu s obilovinami zásadně odlišuje od předchozí situace. Tržní cena je v současnosti velmi vysoká a obecně vyšší než cena intervenční. Nabídky uskutečněné v listopadu 2006 v rámci nabídkového řízení týkajícího se kukuřice ve skladech maďarské intervenční agentury pro další prodej na vnitrostátním trhu se pohybovaly mezi 123 a 103 eury za tunu pro intervenční nákup kukuřice a prodeje byly uskutečněny na základě minimální ceny činící v závislosti na jednotlivých týdnech 112 nebo 113 eur za tunu, za cenu dosahující 112 až 123 eur za tunu. Komise mimoto uvádí, že z důvodu podmínek volného trhu, jež byly pro producenty výhodnější než nabídka k intervenci, a to v celém Společenství, činí doposud přijaté nabídky kukuřice k intervenci 8355 tun (všechny v Maďarsku) a představují nepatrné množství oproti množství nabízenému ve stejné době v roce 2005 (1755825 tun, z toho 1273106 tun v Maďarsku). Mimoto Komise uvádí, že na světovém trhu došlo ke značnému snížení zásob zemí, které jsou „čistými vývozci“ kukuřice, a že je světová produkce nižší než spotřeba.
— Závěry Soudu
Žalobkyně tvrdí, že zavedením nového požadavku týkajícího se měrné hmotnosti kukuřice dvanáct dní před tím, než se Nařízení stalo použitelným, Komise porušila legitimní očekávání maďarských producentů.
Podle ustálené judikatury hospodářské subjekty nemají důvod legitimně očekávat, že bude zachován existující stav, který může být změněn v rámci posuzovací pravomoci orgánů Společenství (rozsudky Soudního dvora ze dne 15. července 1982, Edeka,
245/81, Recueil, s. 2745
, bod 27, a Delacre a další v. Komise, bod 48 výše, bod 33). Je tomu tak zvláště v takové oblasti, jako je oblast společných organizací trhu, jejíž předmět zahrnuje stálé přizpůsobování v závislosti na změnách hospodářské situace (rozsudky Soudního dvora ze dne 5. října 1994, Crispoltoni a další,
C-133/93, C-300/93 a C-362/93, Recueil, s. I-4863
, dále jen „rozsudek Crispoltoni II“, bod 57, a ze dne 14. října 1999, Atlanta v. Evropské společenství,
C-104/97 P, Recueil, s. I-6983
, bod 52).
Mimoto, jak Soudní dvůr rozhodl v rozsudku Crispoltoni I, bod 48 výše (bod 17), „je třeba poukázat na to, že podle ustálené judikatury (viz mezi jinými rozsudky ze dne 25. ledna 1979, Racke,
98/78, Recueil, s. 69
, bod 20, a Decker,
99/78, Recueil, s. 101
, bod 8) sice zásada právní jistoty obecně brání tomu, aby časová působnost právního aktu Společenství byla stanovena k datu předcházejícímu jeho vyhlášení, může tomu však být výjimečně jinak, pokud to vyžaduje sledovaný cíl a pokud je náležitě respektováno legitimní očekávání dotčených osob“, a „[t]ato judikatura je rovněž použitelná v případě, kdy zpětná účinnost není stanovena výslovně samotným aktem, ale vyplývá z jeho obsahu“.
V tomto rozsudku Soudní dvůr rozhodl, že zavedením systému maximálního zaručeného množství tabáku a stanovením poměrné srážky z ceny a z intervenčního příspěvku pro případ přebytku v průběhu roku poté, co byla přijata rozhodnutí znamenající investice (plochy pro pěstování, výsadby atd.), způsobila dotčená nařízení zásah do legitimního očekávání dotyčných hospodářských subjektů. Podle Soudního dvora totiž „sice hospodářské subjekty musely opatření mající za cíl omezit veškeré zvyšování produkce [tabáku] ve Společenství a odradit od produkce odrůd, u kterých je obtížné najít odbytiště, považovat za předvídatelná, mohly přesto očekávat, že jim případná opatření mající dopady na jejich investice budou oznámena včas“ (rozsudek Crispoltoni I, bod 49 výše, bod 21).
Situace v projednávané věci je zcela srovnatelná se situací ve věci, ve které byl vydán rozsudek Crispoltoni I, bod 49 výše.
Nařízení totiž bylo přijato dne 18. října 2006, vyhlášeno dne 20. října 2006 a použije se od 1. listopadu 2006, tedy od prvního dne dotyčného intervenčního období, takže nové požadavky na jakost, které stanovuje, se použijí na kukuřici zasazenou na jaře 2006 a sklizenou na podzim 2006.
Zavedením nového požadavku týkajícího se měrné hmotnosti kukuřice dvanáct dní před tím, než se Nařízení stalo použitelným, tedy v době, kdy producenti již zaseli a již nemohli ovlivnit měrnou hmotnost sklizně, tak napadená ustanovení měla dopady na investice dotyčných producentů v rozsahu, v němž zásadně změnila podmínky intervence pro kukuřici.
Mimoto je třeba konstatovat, že dotčená opatření nebyla dotyčným zemědělcům oznámena včas. Ve své argumentaci rozvedené ohledně porušení legitimního očekávání ostatně Komise neuvedla žádný poznatek, který by vyvracel tvrzení žalobkyně, podle kterého ani seriozní a dobře informovaní producenti nemohli očekávat přijetí Nařízení. Komise navíc v úvodní části své žalobní odpovědi pouze odkázala na dopis maďarských orgánů ze dne 13. ledna 2006 zaslaný Komisi, informující o obtížích, které nastaly při dlouhodobém intervenčním skladování pro konzervaci zrna, na jednání konané dne 9. března 2006 v rámci expertní skupiny Řídícího výboru pro obiloviny o otázce dlouhodobého skladování kukuřice, na dopis Komise zaslaný maďarským orgánům a nová jednání konaná v červnu 2006. Zdá se však, že žádné z těchto jednání nebo těchto dopisů nenastolilo otázku byť jen případného zavedení nového požadavku měrné hmotnosti.
Ze spisu naopak vyplývá, že teprve 27. července 2006, tedy až poté, co dotyční zemědělci přijali investiční rozhodnutí, Komise Řídícímu výboru pro obiloviny předložila návrh nařízení, jehož cílem bylo zavést sporný nový požadavek měrné hmotnosti.
Mimoto je třeba zdůraznit jednak to, že sporná opatření nejen zpřísnila již existující požadavky, nýbrž zavedla i nový požadavek, a jednak to, že podmínka měrné hmotnosti je v obchodu s kukuřicí v rámci Společenství naprosto nová. Jak je upřesněno v rozsudku Soudního dvora ze dne 26. března 1998, Petridi (
C-324/96, Recueil, s. I-1333
, body 43 až 45), Soudní dvůr v rozsudku Crispoltoni I, bod 49 výše, měl za to, že dotčená nařízení způsobila zásah do legitimního očekávání dotyčných hospodářských subjektů tím, že zavedla systém maximálních zaručených množství, který nebyl dotyčným hospodářským subjektům znám, jak co se týče povahy nových opatření organizace trhu s tabákem ve Společenství, tak i pokud jde o okamžik jejich vstupu v platnost.
Z výše uvedeného vyplývá, že napadená ustanovení tím, že bez včasného informování dotyčných producentů zavedla nový požadavek na minimální měrnou hmotnost, pod kterou kukuřici nelze předložit intervenční agentuře nebo na ni uplatnit srážku z ceny, porušila legitimní očekávání dotyčných producentů. První část prvního žalobního důvodu je proto odůvodněná.
Žádný z argumentů vznesených Komisí nemůže tento závěr vyvrátit.
Zaprvé argument, podle kterého řádná správa zásob vyžadovala zvýšení požadavků na jakost a měrná hmotnost je faktorem kvality, je irelevantní v rámci přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z porušení legitimního očekávání. Otázkou totiž není, zda jsou napadená opatření vhodná (otázka, která je předmětem žalobních důvodů vycházejících ze zneužití pravomoci a zjevně nesprávného posouzení), nýbrž zda, za předpokladu, že vhodná jsou, jejich zavedením se zpětnou účinností nedošlo k porušení legitimního očekávání dotyčných producentů.
Zadruhé argument, podle kterého sporná opatření nepředstavují opatření mající dopady na investice z důvodu, že měrná hmotnost nezávisí hlavně na odrůdě zasetého zrna, musí být rovněž odmítnut.
Investiční rozhodnutí totiž nemohou být omezena pouze na volbu odrůdy osiva, nýbrž zahrnují všechny etapy od samotného rozhodnutí zasadit kukuřici a určení rozsahu výsadby až do sklizně. Za účelem dokázání, že napadená opatření způsobila zásah do investic dotyčných producentů, žalobkyně ostatně uvedla, že Komise změnila intervenční podmínky pro kukuřici v době, kdy producenti již zaseli. Žalobkyně sice tvrdila, že druh zvoleného osiva z velké části určuje měrnou hmotnost sklizeného produktu, definovala však investice šíře a v tomto ohledu uvedla další použité materiály a prostředky, přípravu půdy, stroje použité k setbě, speciální adaptér pro kombajn a obecněji použitou technologii.
Mimoto argument Komise, podle kterého měrná hmotnost nezávisí na odrůdě, kromě toho, že je irelevantní, není přesvědčivý. Nejprve je třeba poznamenat, že se Komise omezuje na pouhé nepodepřené tvrzení a že tento argument zjevně nemůže vyvrátit skutečnosti a závěry uplatněné žalobkyní. Tvrzení Komise, podle kterého tabulka předložená žalobkyní (příloha A.12 žaloby) uvádějící průměr měrné hmotnosti kukuřice sklizené v Maďarsku mezi lety 2001 a 2006 ukazuje, že měrná hmotnost sklizně závisí hlavně na klimatických poměrech, protože se rok od roku liší, aniž by došlo k velké změně odrůdy zaseté kukuřice, není opodstatněné. Podle této tabulky se totiž průměrná měrná hmotnost pohybovala od 70,90 kg/hl do 73,22 kg/hl a z dokumentace předložené žalobkyní (příloha A.6 žaloby) vyplývá, že odrůda zvaná „koňský zub“, která je v Maďarsku hlavně pěstována, rodí kukuřici s měrnou hmotnost mezi 68 a 74 kg/hl, zatímco jiné odrůdy dosahují vyšší měrnou hmotnost (74 až 82 kg pro odrůdu Keményszemű a 72 až 79 kg pro odrůdu Puhaszemű). Dále Komise jak ve svých písemnostech, tak na jednání připustila, že odrůda může do určité míry ovlivnit konečnou měrnou hmotnost úrody. Konečně Komise tvrdí, že měrná hmotnost kukuřice je otevřeným parametrem, závisejícím na množství faktorů, z nichž hlavním je klima dotyčného roku, přičemž dalšími faktory jsou jakost půdy a zejména metoda pěstování (doba zasetí, kvalita pěstování, péče věnovaná zavlažování, doba sklizně atd.). Přitom kromě klimatu mohly být všechny další uvedené faktory dotyčnými producenty pro produkci kukuřice s vyšší měrnou hmotností vzaty v úvahu, kdyby byli včas informováni o zamýšlených opatřeních.
Co se zatřetí týče argumentu vycházejícího ze skutečnosti, že žalobkyně právně dostačujícím způsobem neprokázala, že více než polovina maďarské úrody nesplňuje požadavek měrné hmotnosti, stačí poznamenat, že Soudní dvůr ve svém rozsudku Crispoltoni I, bod 49 výše, nestanovil žádnou podmínku, co se týče výše dopadů na investice pro konstatování porušení legitimního očekávání. Mimoto Komise neuvádí, na jakém základě by taková podmínka spočívala ani jaký procentní podíl postižení úrody by byl nezbytný pro uznání existence porušení legitimního očekávání.
Mimoto z tabulky (příloha A.12 žaloby) předložené žalobkyní a nezpochybněné Komisí vyplývá, že i v letech, ve kterých byla průměrná měrná hmotnost úrody nejvyšší, by 10 % z ní nesplňovalo požadavek stanovený napadenými ustanoveními pro přijetí k intervenci a téměř 40 % produkce by bylo postiženo srážkou z ceny.
Krom toho, i když zemědělci přednostně produkují pro volný trh, nemění to nic na tom, že podmínky intervence ovlivňují jejich hospodářská rozhodnutí a že mohou při svých investicích (setí, pěstování atd.) rozumně očekávat, že doposud použité odrůdy a technologie budou nadále splňovat podmínky Společenství požadované k tomu, aby kukuřice, kterou pěstují, mohla být předložena k intervenci. Ostatně v rozsudku Crispoltoni I, bod 49 výše, Soudní dvůr prohlásil za neplatné sporné nařízení, které stanovilo pouze srážku o 1 % z intervenční ceny, jakož i z intervenčních příspěvků týkajících se různých odrůd tabáku za každý případ překročení maximálního zaručeného množství tabáku o 1 % a předkládající soud uvedl pouze jediný případ postiženého producenta.
Z výše uvedeného vyplývá, že napadená ustanovení musejí být zrušena.
Mimoto v rámci žalobního důvodu vycházejícího z porušení povinnosti uvést odůvodnění žalobkyně rovněž poukázala na to, že Komise neuvedla konkrétní důvody, proč bylo nutno nové náročnější požadavky použít od období otevírání nabídek na intervenci, od 1. listopadu 2006, tedy dvanáct dní po vyhlášení Nařízení.
Podle ustálené judikatury je účelem odůvodnění vyžadovaného článkem 253 ES umožnit zúčastněným osobám, aby se za účelem obrany svých práv seznámily s důvody, které vedly k přijetí opatření, a soud Společenství mohl vykonávat svůj přezkum. Z odůvodnění tudíž musí jasně a jednoznačně vyplývat úvahy orgánu Společenství, jenž příslušný akt vydal. V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 1. dubna 1993, Diversinte a Iberlacta (
C-260/91 a C-261/91, Recueil, s. I-1885
, bod 10), prohlásil za neplatné nařízení napadené ve věci, ve které byl vydán uvedený rozsudek, když měl za to, že jeho odůvodnění Soudnímu dvoru neumožňuje přezkoumat, jak byla zpětná účinnost odůvodněna cílem nařízení a zda bylo respektováno legitimní očekávání dotyčných hospodářských subjektů.
Přitom je třeba konstatovat, že Nařízení neuvádí důvody, proč je nutné použít příslušná nová opatření okamžitě na probíhající sklizeň, jelikož devátý bod odůvodnění pouze uvádí, že „[z]měny stanovené […] se použijí na obiloviny nabízené k intervenci ode dne 1. listopadu 2006“, a doplňuje, že „[j]e proto třeba stanovit, že toto nařízení vstoupí v platnost dnem vyhlášení v
Úředním věstníku Evropské unie
“.
Ve své žalobní odpovědi se Komise spokojuje s údajem, že stanovení použitelnosti ke dni 1. listopadu 2006 je odůvodněno, jak je již od počátku uváděno službami Komise, zahájením intervenčního období k tomuto datu ve většině členských států. Mimoto byla nutnost jednat rychle podle Komise odůvodněna tím, že s účinností k 1. lednu 2007 přistoupily k Evropské unii Rumunsko a Bulharská republika, které celkově produkují 12 a 13 milionů tun kukuřice.
Kromě toho, že úplná neexistence odůvodnění v Nařízení pro okamžik jeho vstupu v platnost nemůže být zhojena údaji poskytnutými v průběhu jeho přípravy, představuje skutečnost, že zahájení intervenčního období připadá na 1. listopad 2006, pouze obecné konstatování, které nemůže být považováno za zvláštní odůvodnění, z něhož se dá rozpoznat žádaný účinek, a které soudu umožňuje přezkoumat, zda bylo respektováno legitimní očekávání dotyčných hospodářských subjektů.
Co se týče okolnosti vycházející ze značného množství produkce kukuřice v Rumunsku a Bulharsku, pro něž byla účinnost přistoupení stanovena na 1. leden 2007, je třeba konstatovat, že nejenže Komise netvrdí, že byla uvedena v jakékoli fázi legislativního procesu, ale také to, že nemůže být důvodně tvrzeno, že taková okolnost byla nepředvídatelná a nemohla být Komisí vzata v úvahu včas, tak aby nedošlo k zásahu do legitimního očekávaní dotčených osob. Takové odůvodnění by ostatně spíše potvrzovalo tezi žalobkyně, podle níž cílem zavedení požadavku měrné hmotnosti není ani zlepšení podmínek skladování, ani harmonizace režimů intervence, nýbrž omezení množství kukuřice vhodné k intervenci.
Napadená ustanovení tak rovněž musí být zrušena, jelikož Nařízení je stiženo vadou spočívající v porušení povinnosti uvést odůvodnění.
Na jednání Soud položil účastníkům řízení otázku ohledně časových účinků případného zrušení vyplývajícího z porušení legitimního očekávání, jelikož spisy účastníků řízení se touto otázkou nezabývaly.
Jak správně tvrdila Komise, jelikož v rámci této části žalobního důvodu bylo porušení práva Společenství konstatováno pouze v rozsahu, v němž napadená ustanovení stanoví nový požadavek na minimální měrnou hmotnost použitelný okamžitě na sklizeň z podzimu 2006, aniž by o tom dotyční producenti byli informováni včas, může se zrušení z tohoto důvodu týkat pouze kukuřice zasazené a pěstované před přijetím napadených ustanovení.
Z výše uvedených úvah vyplývá, že na základě této části musí být napadená ustanovení zrušena alespoň v rozsahu, v němž se použijí na úrodu kukuřice v roce 2006.
Je proto třeba zkoumat další žalobní důvody a argumenty žalobkyně.
K druhé části žalobního důvodu, vycházející z porušení zásad právní jistoty a proporcionality
— Argumenty účastníků řízení
Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásady právní jistoty a proporcionality tím, že vyhlášením Nařízení dvanáct dnů před zahájením intervenčního období v Maďarsku byla nová úprava Společenství pro producenty zcela nepředvídatelná. Tato úprava byla nepředvídatelná tím spíše, že cílem, který sleduje, není rychlé přizpůsobení se novým hospodářským okolnostem na trhu, nýbrž standardizace požadavků na jakost obilovin vhodných k intervenci, což je
a priori
dlouhodobý cíl technické povahy.
Žalobkyně má za to, že Komise měla vzít v úvahu zvláštní situaci maďarských producentů a přizpůsobit použití nových požadavků pro intervenční nákup v souladu se zásadami stanovenými Soudním dvorem v rozsudcích ze dne 29. dubna 2004, Gemeente Leusden a Holin Groep (
C-487/01 a C-7/02, Recueil, s. I-5337
), a ze dne 7. června 2005, Vereniging voor Energie a další (
C-17/03, Sb. rozh. s. I-4983
). Situace zemědělců je podle žalobkyně charakterizována přizpůsobením zemědělského hospodaření biologickým cyklům pro produkci kukuřice, které začínají přijetím rozhodnutí, pokračují prováděcími opatřeními (nákupem zrna, setbou atd.) a končí sklizní po uplynutí několika měsíců.
Žalobkyně tvrdí, že zavedením napadených ustanovení bez přechodného období a bez jejich postupného uplatnění Komise porušila zásadu proporcionality, jakož i zásadu stanovenou v čl. 33 odst. 2 písm. b) ES, která vyžaduje, aby bylo přihlíženo k nutnosti provádět v oblasti zemědělství vhodné úpravy postupně. Žalobkyně zdůrazňuje množství maďarské produkce ve Společenství (17 až 18 %) a závažnost účinků nového náročného požadavku na jakost, vedoucího k tomu, že polovina maďarské produkce není vhodná k intervenci. Žalobkyně uvádí, že vzhledem k výborné jakosti maďarské kukuřice bude mít nový požadavek za následek rovněž to, že k intervenci bude nevhodná značná část evropské produkce. Mimoto cíl standardizace sledovaný novou úpravou o to méně odůvodňuje okamžité použití nového požadavku minimální měrné hmotnosti.
Konečně má žalobkyně za to, že tento nový parametr, který není používán v obchodní praxi pro kukuřici v Evropě, nemůže být uplatňován jako takový. Zemědělci totiž nemohou určit odrůdu, která rodí zrno splňující tento nový požadavek na jakost zejména vzhledem ke katalogům osiva, které neuvádějí měrnou hmotnost, a vzhledem k měrné hmotnosti kukuřičné odrůdy „koňský zub“ pěstované v Maďarsku, která kolísá mezi 68 a 74 kg/hl. Žalobkyně se v důsledku toho domnívá, že přibližně polovina odrůd osiva, bez ohledu na vůli zemědělců, neurodí kukuřičné zrno vhodné k intervenci. Mimoto zavedení nových odrůd osiva, které by mohly urodit zrno splňující požadavek minimální měrné hmotnosti, by vyžadovalo hodně času, a sice přibližně deset let, takže pro maďarské producenty bylo prakticky nemožné se připravit na dodržování Nařízení.
Komise nejprve připomíná, že cíl sledovaný zpřísněním požadavků na jakost kukuřice vhodné k intervenci nemůže být omezen na otázku standardizace. Skutečným cílem je podle ní zamezit znehodnocení zásob a umožnit jejich budoucí použití.
Komise dále popírá, že porušila zásadu právní jistoty. Jelikož bylo Nařízení vyhlášeno dvanáct dní před zahájením intervenčního období pro Maďarsko, tedy dne 1. listopadu 2006, bylo jeho použití podle Komise předvídatelné. Stejně tak má Komise za to, že s ohledem na obsah Nařízení se zde nejedná o zpětnou účinnost (rozsudek Crispoltoni I, bod 49 výše). Jelikož požadavek měrné hmotnosti nezávisí hlavně na odrůdě kukuřičného osiva, nýbrž na klimatických podmínkách v průběhu hospodářského roku, není podle Komise prokázáno, že by dodržování tohoto požadavku mělo dopad na investice uskutečněné producenty před sklizní. V důsledku toho se situace v projednávané věci, co se týče finančních následků pro zemědělce, odlišuje od případů, kterých se týká judikatura v daňové nebo zemědělské oblasti, jíž se žalobkyně dovolává.
Komise zdůrazňuje, že zásada právní jistoty nevyžaduje, aby nedošlo k legislativním změnám. Rozhodnutí Komise zpřísnit požadavky na jakost pro intervenční nákup přitom odpovídá konkrétní potřebě, vyžadované správou zásob s péčí řádného hospodáře, a je odůvodněno technickými úvahami, majícími za cíl zajištění určité jakosti nakupovaného zrna, tak aby ho bylo možno ještě prodat po dlouhodobém skladování.
Komise poukazuje na to, že problematika jakosti uskladněné kukuřice a její vliv na nový problém dlouhodobého skladování byla pro dotčené osoby předvídatelná, protože se tato otázka objevila již v březnu 2006 a poté byla diskutována v rámci expertní skupiny pro obiloviny dne 1. a 29. června 2006, tedy měsíc až půldruhého měsíce po výsevu obdělávaných ploch. Proto byl podle Komise návrh týkající se zpřísnění požadavků na jakost opakovaně formálně projednáván na schůzích expertní skupiny pro obiloviny.
Ostatně podle Komise pozdní zavedení napadených ustanovení v podstatě vyplývá z toho, že kvůli výjimkám, které byly maďarským orgánům poskytnuty pro intervenční nákup, nevyšlo okamžitě najevo, že byl hospodářský rok 2005/2006 mimořádný a vedl k dodatečnému zvýšení zásob, které odůvodnilo nutnost jednat rychle. Jednání údajně začala teprve poté, co byla Komise členskými státy upozorněna na rychlé znehodnocování jejich zásob.
Komise mimoto tvrdí, že vzala v úvahu zvláštní situaci producentů kukuřice ve střední Evropě, protože požadovanou minimální měrnou hmotnost snížila ze 73 kg/hl na 71 kg/hl. Má za to, že tento požadavek je rozhodný vzhledem ke sledovanému legitimnímu cíli a nepoškozuje maďarské zemědělce. Zavedení pouhého požadavku minimální měrné hmotnosti podle ní totiž nemá dopad na sklizně popsaný žalobkyní, protože snížení maximálního obsahu vlhkosti zrn stanovené Nařízením (13,5 % namísto 14,5 %) a nezpochybněné v rámci žaloby s sebou nese zvýšení měrné hmotnosti kukuřice předložené k intervenci o 0,5 kg/hl až 1 kg/hl. Zavedení tohoto nového požadavku na jakost tudíž podle Komise nemůže být považováno za nepřiměřené z hlediska sledovaného cíle.
Konečně, co se týče údajných obtíží pro zemědělce při posuzování měrné hmotnosti sklizně kukuřice, Komise uvádí, že v celém Společenství existují tradiční metody a že rozhodnutí Maďarska použít metodu ISO, která je používána pro žito, dnes nepředstavuje žádnou obtíž pro změření měrné hmotnosti. V každém případě nebylo možné zjistit měrnou hmotnost kukuřice před sklizní.
— Závěry Soudu
Žalobkyně sice připouští, že se producenti musejí do jisté míry vyrovnat s nepříznivými hospodářskými dopady vyplývajícími z případných legislativních změn nastalých v průběhu hospodářského roku, avšak tvrdí, že v projednávané věci Komise tím, že nový požadavek měrné hmotnosti učinila účinným okamžitě, a tím, že pro většinu maďarské kukuřice znemožnila intervenční nákup, porušila zásady právní jistoty a proporcionality.
V rozsahu, v němž tato argumentace zpochybňuje legalitu napadených ustanovení co do jejich platnosti pro probíhající sklizeň, ji již není třeba zkoumat, jelikož již bylo konstatováno, že v tomto bodě musí být Nařízení zrušeno.
V rozsahu, v němž je úmyslem žalobkyně, byť v rámci tohoto žalobního důvodu v podstatě uvádí argumenty týkající se sklizně roku 2006, zpochybnit legalitu napadených ustanovení pro intervenční období následujících let, je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je zásada právní jistoty základní zásadou práva Společenství, která vyžaduje zejména, aby právní úprava byla jasná a přesná, tak aby procesní subjekty mohly jednoznačně rozpoznat svá práva a povinnosti a postupovat podle toho (rozsudky Soudního dvora ze dne 13. února 1996, Van Es Douane Agenten,
C-143/93, Recueil, s. I-431
, bod 27, a ze dne 14. dubna 2005, Belgie v. Komise,
C-110/03, Sb. rozh. s. I-2801
, bod 30), a že hospodářské subjekty nemají důvod legitimně očekávat, že bude zachován existující stav, který může být změněn v rámci posuzovací pravomoci orgánů Společenství, a to zvláště v takové oblasti, jako je oblast společných organizací trhu, jejíž předmět zahrnuje stálé přizpůsobování v závislosti na změnách hospodářské situace (rozsudek Crispoltoni II, bod 63 výše, bod 57).
Přitom je třeba konstatovat, že žalobkyně jednak neuvádí, v čem nebyla napadená ustanovení dostatečně jasná k tomu, aby dotyčným producentům umožnila jednoznačně rozpoznat podmínky požadované pro předložení jejich kukuřice k intervenci, a jednak nevysvětluje důvody, proč tito producenti nemohli přijmout opatření nezbytná k tomu, aby kukuřice, kterou produkují, vyhovovala požadavku měrné hmotnosti požadovanému od příštího roku sklizně. Krom toho, že se argumentace rozvinutá žalobkyní zřejmě týká pouze probíhajícího roku sklizně, je třeba poznamenat, že žalobkyně mimoto tvrdí, že měrná hmotnost v zásadě závisí na odrůdě použitého osiva a že podle studie v příloze A.6 žaloby dvě odrůdy osiva rodí kukuřici s měrnou hmotností značně převyšující minimum požadované napadenými ustanoveními.
Mimoto, co se týče argumentu, podle kterého je Nařízení v rozporu se zásadou proporcionality v rozsahu, v němž způsobuje vyloučení větší části maďarské produkce z intervence, stačí konstatovat, že toto tvrzení je formálně Komisí zpochybňováno a žalobkyně pro ně nepředložila žádný důkaz. Mimoto z údajů poskytnutých žalobkyní vyplývá, že i pro dřívější roky značná část maďarské produkce již dosahovala minimální měrnou hmotnost požadovanou novými ustanoveními. Konečně, jak je uvedeno výše, podle studie předložené žalobkyní existují odrůdy osiva umožňující produkovat kukuřici s měrnou hmotností převyšující požadované minimum.
Z výše uvedených úvah vyplývá, že druhá část prvního žalobního důvodu musí být zamítnuta.
K druhému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z nedostatku příslušnosti autora Nařízení
Argumenty účastníků řízení
Žalobkyně tvrdí, že Komise není vzhledem k článku 5 nařízení SOT příslušná stanovit nový požadavek na jakost týkající se minimální měrné hmotnosti pro kukuřici, poněvadž tento nepředstavuje přiměřený požadavek na jakost.
Žalobkyně totiž zaprvé zdůrazňuje, že při přípravě Nařízení opakovaně poukázala na to, že požadavek minimální měrné hmotnosti není rozhodný pro jím sledovaný cíl dlouhodobé konzervace zásob.
Zadruhé žalobkyně popírá, že měrná hmotnost je otázkou jakosti. Z jednoho z dokumentů předložených Komisí na podporu jejího návrhu na úpravy nového požadavku (příloha A.3c žaloby, s. 5) vyplývá, že měrná hmotnost kukuřice nemá žádný vliv na nutriční hodnotu této obiloviny, ať již je určena jako krmivo pro zvířata, nebo k lidské spotřebě. Tato analýza je podle žalobkyně potvrzena publikací obsaženou v příloze A.10 žaloby, podle které měrná hmotnost a obsah vlhkosti neovlivňují jakost kukuřice pro zvířecí krmivo vzhledem k jakosti sušiny obsažené v obilovině.
Zatřetí žalobkyně tvrdí, že požadavek měrné hmotnosti není používán v obchodní praxi pro kukuřici v Evropě a není obsažen v žádné právní úpravě. Tento faktor proto podle žalobkyně nehraje při určení ceny obiloviny žádnou roli a nelze jej považovat za rozhodnou podmínku jakosti ve smyslu článku 5 nařízení SOT.
Začtvrté je tento parametr podle žalobkyně používán ve Spojených státech a Kanadě, ale jen z toho důvodu, že je tam kukuřice určena především pro lidskou spotřebu. V Evropě je však kukuřice určena především jako krmivo pro dobytek, jak uvádí druhý bod odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 1068/2005 ze dne 6. července 2005, kterým se mění nařízení č. 824/2000 (
Úř. věst. L 174, s. 65
).
Komise poukazuje na to, že stanovení požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici s cílem zajistit určitou kvalitu této obiloviny spadá stejně jako v případě dalších obilovin plně do pravomoci, která na ni byla přenesena Radou na základě nařízení SOT.
Zaprvé se Komise domnívá, že nový faktor minimální měrné hmotnosti je rozhodný s ohledem na cíl zlepšení jakosti kukuřice za účelem její dlouhodobé konzervace a pozdějšího použití. Má totiž za to, že jelikož má obsah vlhkosti zrna vliv na jeho měrnou hmotnost, jakož i konzervaci, požadavek měrné hmotnosti umožní zlepšení jakosti kukuřice.
Zadruhé Komise tvrdí, že měrná hmotnost je požadavek obecně užívaný pro třídění druhů zrna kukuřice podle jejich jakosti. Na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, slouží test měrné hmotnosti ve Spojených státech k rozlišení pěti amerických stupňů jakosti zrna. Mimoto Komise uvádí, že požadavek minimální měrné hmotnosti stanovený v nařízení na 71 kg/hl je lehce pod měrnou hmotností zrna první jakosti ve Spojených státech (71,4 kg/hl), které je na rozdíl od situace ve Společenství skladováno po velmi krátkou dobu. Naproti tomu nový požadavek měrné hmotnosti je údajně stanoven pod standardem, který ve Francii doporučuje Institut technique des céréales et des fourrages, který pro kukuřici dobré jakosti uvádí nejméně 75 kg/hl.
Komise zdůrazňuje, že nezjistila nic, co by potvrzovalo tvrzení žalobkyně, podle kterého je americká kukuřice první jakosti určena výlučně pro lidskou spotřebu. Nicméně, i kdyby toto tvrzení bylo správné, má Komise za to, že skutečnost, že uplatněný požadavek měrné hmotnosti odpovídá referenčnímu požadavku pro lidskou spotřebu ve Spojených státech, je zárukou jakosti kukuřičného zrna.
Zatřetí má Komise za to, že nutriční jakost kukuřičného zrna závisí na měrné hmotnosti. Analýza rozličných kukuřičných vzorků s různou měrnou hmotností totiž odhaluje rozdíly jak v chemickém složení, tak v nutriční hodnotě (energie a aminokyseliny) jednotlivých druhů zrn. Komise v tomto ohledu upřesňuje, že se analýza, které se žalobkyně dovolává a která je obsažena v příloze A.10 žaloby, týká nutriční hodnoty „vztahující se k sušině“, a má tak pouze relativní význam, jelikož ke krmení dobytka je používáno celé zrno, složené ze sušiny a vody.
Konečně skutečnost, že požadavek měrné hmotnosti není používán v obchodní praxi v Evropské unii, je podle Komise irelevantní, protože jeho cílem je určení podmínek intervence k zajištění dlouhodobého skladování zrna dobré jakosti, a nikoli úprava obchodu s kukuřicí ve Společenství. Komise dodává, že to, jak budou obiloviny později použity, není v okamžiku nákupu intervenční agenturou známo, takže je legitimní zajistit, aby bylo k dispozici zrno dobré kvality, ať již je určeno pro lidskou spotřebu, nebo jako krmivo pro zvířata.
Závěry Soudu
Žalobkyně tvrdí, že Komise nebyla vzhledem k článku 5 nařízení SOT příslušná stanovit nový požadavek na jakost týkající se minimální měrné hmotnosti pro kukuřici, poněvadž ten nepředstavuje přiměřený požadavek na jakost.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že v rámci společné zemědělské politiky může Rada považovat za potřebné přenést na Komisi široké prováděcí pravomoci, protože jen Komise může nepřetržitě a pozorně sledovat vývoj zemědělských trhů a jednat s rychlostí, kterou situace vyžaduje (rozsudek Soudního dvora ze dne 30. října 1975, Rey Soda,
23/75, Recueil, s. 1279
, bod 11). Ve věci, ve které byl vydán rozsudek ze dne 29. února 1996, Francie a Irsko v. Komise (
C-296/93 a C-307/93, Recueil, s. I-795
), Soudní dvůr rozhodl, že omezení hmotnosti jatečně upravených těl vhodných k intervenci patří k prováděcím opatřením, která Komise může přijmout, ačkoli takové opatření může způsobit přeorientování produkce hovězího masa a žalobkyně poukázaly na to, že ustanovení, na jehož základě bylo toto opatření přijato, opravňuje Komisi pouze k tomu, aby pro maso určila kategorie, které by uváděly pohlaví a věk zvířete, a jakost masa, tedy strukturu jatečně upraveného těla a jeho tučnost, zatímco Komise změnila seznam produktů vhodných k intervenci.
Podle čl. 6 písm. b) nařízení SOT má Komise pravomoc stanovit podle postupu řídícího výboru „minimální podmínky, zejména pokud jde o minimální jakost a množství požadované pro jednotlivé obiloviny při intervenci“.
Žalobkyně nezpochybňuje, že podle druhého a třetího bodu odůvodnění Nařízení byl požadavek měrné hmotnosti zaveden za účelem zvýšení jakosti kukuřice nebo alespoň z důvodů soudržnosti s požadavky na jakost stanovenými pro jiné obiloviny, nýbrž se pouze omezuje na tvrzení, že Komise nebyla příslušná, poněvadž měrná hmotnost nepředstavuje přiměřený požadavek na jakost a ve skutečnosti má za cíl omezení množství vhodných k intervenci. Tato okolnost by přitom v případě, že by byla považována za prokázanou, vedla ke konstatování, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení nebo zneužití pravomoci, ale nemohla by vést ke zrušení z důvodu nedostatku příslušnosti. Již pojmově „zneužití pravomoci“ předpokládá, že dotčený orgán měl pravomoc přijmout právní akt, svou pravomoc však použil k dosažení jiných cílů, než jsou uváděné cíle. Argumenty uplatněné žalobkyní tak spadají do žalobních důvodů vycházejících ze zneužití pravomoci a ze zjevně nesprávného posouzení a budou zkoumány v tomto rámci.
Z toho vyplývá, že žalobní důvod založený na zneužití pravomoci musí být zamítnut.
Co se týče třetího žalobního důvodu, vycházejícího ze zneužití pravomoci, a čtvrtého žalobního důvodu, vycházejícího ze zjevně nesprávného posouzení, má Soud za to, že je třeba zkoumat je společně, poněvadž spolu úzce souvisejí.
Ke třetímu žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zneužití pravomoci, a čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházejícímu ze zjevně nesprávného posouzení
Argumenty účastníků řízení
Žalobkyně tvrdí, že Komise zneužila svou prováděcí pravomoc svěřenou Radou podle nařízení SOT tím, že pod záminkou zpřísnění požadavků na jakost pro intervenční nákup změnila samotnou podstatu intervenčního režimu této obiloviny.
Žalobkyně zpochybňuje, že přijetím požadavku minimální měrné hmotnosti byl sledován cíl standardizace. Přijetí tohoto nového parametru jakosti pro kukuřici je podle ní zjevně nevhodné pro uskutečnění cíle standardizace, jelikož tento parametr stále nepředstavuje požadavek pro připuštění k intervenci pro čirok.
Kdyby zavedení podmínky měrné hmotnosti bylo nezbytné za účelem harmonizace a v rozsahu, v němž tento cíl ponechává široký prostor pro uvážení, měla situace Maďarska i dalších členských států Komisi vést ke stanovení podmínky měrné hmotnosti na nižší úrovni a použití vyšší srážky než nakonec stanovené dva body.
Žalobkyně tvrdí, že cílem napadených ustanovení není dosažení standardizace, nýbrž vyloučení značné části maďarské a středoevropské produkce kukuřice z intervence z důvodu problémů se správou zásob. To je podle žalobkyně potvrzeno skutečností, že přibližně polovina odrůd zvaných „koňský zub“ pěstovaných maďarskými producenty nesplňuje požadavek měrné hmotnosti stanovený Komisí.
Žalobkyně v tomto ohledu odkazuje na projev komisařky M. Fischer Boel přednesený dne 11. května 2006 v Budapešti, ve kterém zdůraznila, že odvětví obilovin čelí vážnému problému zvyšování zásob, který je jen zčásti způsoben bohatými úrodami posledních dvou let, neboť ve skutečnosti vyplývá ze selhání vnitřního trhu, totiž z potíže vyvézt přebytek zásob z regionů, ve kterých je cena nižší než intervenční cena, do regionů s vyššími cenami. Při této konferenci Komise vyjádřila své přání nalézt dlouhodobé řešení tohoto nového problému.
Mimoto žalobkyně tvrdí, že jestliže sledovaným cílem byla skutečně transformace intervenčního režimu, Komise zpřísněním požadavků na jakost stanovených v nařízení č. 824/2000 překročila své prováděcí pravomoci a porušila pravomoc Rady, které příslušelo změnit nařízení SOT.
Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že měrnou hmotnost kukuřice stanovila na takto vysokou úroveň, aniž by vzala v úvahu, že kukuřice je používána zejména jako krmivo pro dobytek, a aniž by, jak upřesňuje první bod odůvodnění nařízení č. 824/2000, zohlednila průměrnou jakost obilovin sklizených ve Společenství.
Žalobkyně se domnívá, že použití kukuřice pro lidskou spotřebu nebo jako zvířecí krmivo má značný vliv na to, jaké požadavky jsou určující pro průměrnou kvalitu obiloviny, takže pokud je kukuřice určena pro lidskou spotřebu, jsou odůvodněné přísnější požadavky.
Žalobkyně poukazuje na to, že ve Společenství je kukuřice určena hlavně k výživě dobytka a že až do vstupu Nařízení v platnost nebyl požadavek měrné hmotnosti pro tuto obilovinu používán. Standardní hodnoty stanovené ve Spojených státech a Kanadě jsou odůvodněné, protože na rozdíl od kukuřice pěstované v Evropě je severoamerická kukuřice určena pro lidskou spotřebu. Požadavek měrné hmotnosti 71 kg/hl uplatněný Komisí podle těchto standardů odpovídá kukuřici vyšší jakosti určené pro lidskou spotřebu, zatímco v těchto zemích kukuřice používaná jako krmivo pro dobytek odpovídá kvalitě nižší než té, která je určena pro lidskou spotřebu, a má měrnou hmotnost 64,8 kg/hl v Kanadě a 67,2 kg/hl ve Spojených státech.
Žalobkyně se tudíž domnívá, že úroveň měrné hmotnosti, tak jak je stanovena Komisí na 71 kg/hl, je pro kukuřici určenou hlavně jako zvířecí krmivo neodůvodněná a měla by být přizpůsobena průměrné jakosti kukuřice používané k tomuto účelu a činit zhruba 64,8 až 67,2 kg/hl nebo dokonce méně.
Konečně žalobkyně uvádí, že měrné hmotnosti uplatňované Komisí pro další druhy obilovin zhruba odpovídají americkým hodnotám.
Komise popírá, že chtěla pod záminkou zpřísnění požadavků na jakost kukuřice zásadně změnit intervenční režim. Má za to, že žalobkyně neuvádí žádné další indicie na podporu tohoto tvrzení, ale opírá se pouze o projev přednesený komisařkou M. Fischer Boel v květnu 2006. Komise tvrdí, že komisařka sice při tomto projevu skutečně hovořila o nezbytnosti zavést dlouhodobá řešení pro zvládnutí nového problému v oblasti intervenčního režimu, avšak měla přitom na mysli návrh nařízení měnící společnou organizaci trhů s obilovinami stanovenou nařízením SOT za účelem vynětí kukuřice z intervenčního režimu. Komise v tomto ohledu uvádí, že dne 15. prosince 2006 přijala návrh nařízení v tomto smyslu.
Komise sice uznává, že zavedení napadených ustanovení souvisí s růstem intervenčních zásob vyplývajícím zejména z mimořádných hospodářských roků 2004/2005 a 2005/2006, avšak poukazuje na to, že z odůvodnění Nařízení vyplývá, že sledovaným cílem je zajistit to, aby intervenční zásoby sestávaly z obilovin dobré kvality umožňující jejich uchování a pozdější použití. Komise popírá, že Nařízení je pouze vyjádřením snahy o standardizaci, z důvodu, že nebyl stanoven žádný požadavek měrné hmotnosti pro čirok, jelikož intervenční agentury u této obiloviny nečelí problému dlouhodobého skladování.
Komise rovněž popírá, že se zpřísněním požadavků na jakost kukuřice dopustila zjevně nesprávného posouzení.
Komise poukazuje na to, že při neexistenci požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici bylo dosud odůvodněné znění prvního bodu odůvodnění nařízení č. 824/2000, který odkazuje na požadavky na jakost, „které co nejvíce odpovídají průměrné jakosti obilovin sklízených ve Společenství“. Stejně jako v případě dalších obilovin vhodných k intervenci však Komise považovala za nezbytné zvýšit jakost kukuřice předložené k intervenci, aby zamezila příliš rychlému znehodnocení zásob a zajistila i na pozdější dobu její „prodejnou“ jakost. Komise má tudíž za to, že současné změny jsou vyvolány cílem sledovaným Nařízením a že není vázána prvním bodem odůvodnění nařízení č. 824/2000.
Komise tvrdí, že stanovení minimální měrné hmotnosti na 71 kg/hl odpovídá americkému standardu a umožňuje, aby většina evropské produkce s ohledem na klimatické podmínky během hospodářského roku 2006/2007 tento požadavek splňovala.
Komise zdůrazňuje, že žalobkyně neprokázala, že americká kukuřice vyšší kvality je určena výlučně pro lidskou spotřebu. Uvádí, že kukuřice určená pro lidskou spotřebu sestává z velmi zvláštních odrůd, na která se napadená ustanovení nevztahují (kukuřice „flint“, sladká kukuřice). Komise mimoto tvrdí, že situace v Americe a v Evropě nelze vzájemně srovnávat, jelikož ve Spojených státech je kukuřice skladována krátkodobě a je zpravidla ihned uváděna na trh.
Závěry Soudu
Žalobkyně v zásadě uvádí, že měrná hmotnost není faktorem jakosti, alespoň pokud je, jak je tomu ve Společenství, kukuřice určena hlavně jako krmivo pro zvířata. Podpůrně poukazuje na to, že napadená ustanovení každopádně minimální měrnou hmotnost stanovila na příliš vysoké úrovni.
Podle prvního vysvětlení podaného v této souvislosti Komisí představuje měrná hmotnost relevantní požadavek pro kukuřici z důvodu, že existuje spojitost mezi obsahem vody a její měrnou hmotností.
Tato argumentace musí být bez dalšího odmítnuta. Toto odůvodnění totiž nejenže nemá oporu v textu Nařízení, ale nadto Komise výslovně tvrdila, že zpřísnění požadavků týkajících se obsahu vlhkosti, jakož i procentního podílu zlomkových zrn a zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě, má za cíl umožnit zabránit příliš rychlému zhoršování zrna kukuřice, zatímco požadavek měrné hmotnosti se týkal jakosti samotné kukuřice. Zároveň Komise nemůže opodstatněnost požadavku měrné hmotnosti odůvodňovat tím, že měrná hmotnost může mít případně vliv na obsah vlhkosti, neboť Nařízení již obsahuje požadavek stanovící přímo a výslovně maximální obsah vlhkosti pro určení vhodnosti kukuřice k intervenci.
Konkrétněji Komise tvrdí, že měrná hmotnost má vliv na jakost zrna a že uplatněná hodnota je přiměřená. Komise upřesňuje, že zatímco tři již existující faktory, a sice vlhkost, procentní podíl zlomkových zrn a procentní podíl zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě, umožňují zabránit příliš rychlému zhoršování zrn, požadavek měrné hmotnosti umožňuje zajistit jakost samotné kukuřice.
Je třeba podotknout, že druhý bod odůvodnění Nařízení uvádí, že nabízené obiloviny, jejichž jakost neumožňuje přiměřené použití nebo skladování, by neměly být přijaty k intervenci, a že za tímto účelem je třeba zohlednit novou situaci, která souvisí zejména s dlouhodobým skladováním a jeho vlivem na jakost produktů. Třetí bod odůvodnění dále uvádí:
„Ve snaze zajistit, aby intervenční produkty byly odolnější vůči znehodnocení a při pozdějším použití, je třeba zpřísnit požadavky na jakost kukuřice stanovené v příloze I nařízení […] č. 824/2000. Za tímto účelem je třeba snížit maximální obsah vlhkosti a maximální procentní podíl zlomkových zrn, jakož i zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě […] Za účelem soudržnosti s ostatními obilovinami, na které se režim podpory vztahuje, je navíc třeba zavést nový požadavek na minimální měrnou hmotnost pro kukuřici.“
Proto je sice třeba konstatovat, že formálně zavedení nového požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici figuruje v rámci téhož bodu odůvodnění mezi opatřeními zavedenými za účelem splnění obecného cíle skladování obilovin uvedeného ve druhém bodě odůvodnění, nemění to však nic na tom, že z formulace třetího bodu odůvodnění vyplývá, že zavedení tohoto požadavku není výslovně odůvodněno nutností zajistit, aby intervenční produkty byly odolnější vůči znehodnocení a při pozdějším použití – což platí pouze pro zpřísnění požadavků na jakost kukuřice, jimiž jsou maximální obsah vlhkosti a maximální procentní podíl zlomkových zrn, jakož i zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě –, nýbrž že je pro něj uveden zvláštní důvod, totiž nutnost zajistit soudržnost s režimy použitelnými na ostatní obiloviny, na které se režim podpory vztahuje.
Je proto třeba konstatovat, že Nařízení jasně a výslovně neuvádí, že účelem zavedení požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici je, kromě nutnosti zajistit soudržnost s režimy použitelnými na ostatní obiloviny, zpřísnit požadavky na jakost kukuřice.
Nařízení tedy neříká, že měrná hmotnost představuje požadavek na jakost kukuřice a,
a fortiori
, neuvádí, v čem může být tento faktor považován za rozhodný pro určování jakosti kukuřice.
Z toho vyplývá, že vysvětlení podaná Komisí v průběhu řízení, podle kterých měrná hmotnost představuje rozhodný požadavek na jakost, neodpovídají důvodu pro zavedení tohoto požadavku, tak jak ho striktně uvádí znění Nařízení. Nicméně, pokud by na uvedená vysvětlení, byť značně odlišná od důvodů uvedených v Nařízení, mohlo být nahlíženo tak, že uvedené důvody doplňují, a nikoli jim odporují, Soud přezkoumá, zda Komise dospěla k závěru, že měrná hmotnost skutečně představuje rozhodný požadavek na jakost pro kukuřici, aniž by se dopustila zjevně nesprávného posouzení, což žalobkyně popírá.
V tomto ohledu žalobkyně na podporu svého žalobního důvodu předložila dvě studie (přílohy A.3c a A.10 žaloby), podle kterých měrná hmotnost kukuřice nemá žádný vliv na nutriční hodnotu produktu pro lidskou spotřebu i jako krmivo pro zvířata.
V odpovědi na tyto argumenty se Komise omezila na opakované tvrzení, že měrná hmotnost má vliv na jakost kukuřičného zrna. S výjimkou jediné pasáže ve své žalobní odpovědi neuvedla, v čem je tento požadavek rozhodný pro určení jakosti kukuřice, ani na podporu tohoto tvrzení nepředložila žádnou studii nebo dokument. Ani přes opakované otázky Soudu nedokázala Komise na jednání podat v tomto ohledu konkrétní vysvětlení.
Pokud jde o jediný údaj, uvedený v žalobní odpovědi (bod 90), snažící se o vysvětlení toho, v čem je údajně měrná hmotnost rozhodná pro určení jakosti kukuřice, je třeba uvést, že podle něj má měrná hmotnost vliv na nutriční hodnotu kukuřice.
Jak však uvádí žalobkyně, je třeba konstatovat, že toto tvrzení je v naprostém rozporu s jedinou studií, kterou v tomto ohledu předložila sama Komise. Podle jednoznačného znění dokumentu uvedeného v příloze B.20 žalobní odpovědi, nazvaného „Guide pratique – Stockage et conservation des grains à la ferme – Principes généraux“ (Praktický průvodce – Skladování a konzervace zrna na farmě – Obecné zásady), totiž „[n]eexistuje žádná souvislost mezi nutriční hodnotou pro účely krmení zvířat nebo pro lidskou spotřebu a měrnou hmotností zrna“. Mimoto tento dokument vysvětluje, že dříve byla znalost měrné hmotnosti dodávky kukuřice nezbytná, jelikož až do poloviny 20. století byly obiloviny často prodávány podle objemu, a proto musela být zjištěna jejich měrná hmotnost, aby bylo možno dodávky přesně určit. Dnes již měrná hmotnost není používána, protože jsou všude k dispozici vážící mosty.
Když byla Komise na tento zjevný rozpor mezi svými tvrzeními a písemnými materiály určenými na jejich podporu dotazována na jednání Soudem, pouze poznamenala, že tento dokument uvádí, že měrná hmotnost vyjadřuje určitou fyzikální jakost. Avšak kromě toho, že se takový údaj netýká otázky spojitosti mezi měrnou hmotností a nutriční hodnotou kukuřice, pozorné čtení tohoto dokumentu ukazuje, že měrná hmotnost je sice stále používána, avšak pouze „v obchodních vztazích týkajících se slámových obilovin“, a pokud „vyjadřuje určitou fyzikální jakost zrna“.
Komise tedy zjištěný rozpor nedokázala rozptýlit, takže její tvrzení, podle kterého měrná hmotnost odráží nutriční hodnotu kukuřice, nejenže není podepřeno žádným důkazem, ale navíc představuje zjevně nesprávné posouzení již vzhledem k poznatkům, které má Soud k dispozici v rámci projednávané žaloby.
Za těchto podmínek a s ohledem na to, že Soudu nepřísluší, aby zajišťoval důkazy namísto účastníků řízení, může Soud pouze konstatovat, že Nařízení je stiženo vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení.
Argumenty Komise uplatněné na jednání vycházející ze tří výňatků z publikací v přílohách A.3b, A.3d a A.11 žaloby nemohou tento závěr zpochybnit.
Co se týče dokumentu Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství nazvaného „L’après-récolte des grains – organisation et techniques“ (Po sklizni obilí – organizace a techniky) (uvedeného v příloze A.3b žaloby), stačí uvést, že se vůbec nezabývá otázkou měrné hmotnosti kukuřice.
Ve studii univerzity Minnesota nazvané „Drying, Handling, and Storing Wet, Immature, and Frost-Damaged Corn“ („Sušení, zpracování a skladování vlhké, nezralé a mrazem poškozené kukuřice“) (příloha A.3d žaloby) je sice, jak zdůraznila Komise, uvedeno, že zrno nižší jakosti má nižší trvanlivost nežli zrno jakosti vyšší, nedokazuje však žádnou spojitost mezi jakostí zrna a jeho měrnou hmotností, která ostatně ve studii ani není zmíněna.
Co se týče dokumentu kanadské Komise pro obilí v příloze A.11 žaloby, je třeba uvést, že se jedná papírový výtisk internetové stránky s názvem „Table de conversion du poids spécifique“ (Převodní tabulka měrné hmotnosti), na němž jsou shrnuty odkazy na internetové stránky, nabízející přepočet anglosaských a evropských měrných jednotek měrné hmotnosti různých obilovin, a že tento dokument je tudíž v projednávané věci zcela irelevantní.
Konečně Komise ve své odpovědi na otázky Soudu odkázala na jednu studii, která, jak uznala, není obsažena ve spise, ale která je údajně přiložena k druhému vyjádření předloženému v rámci řízení o předběžném opatření. Protože však tento dokument není obsažen ve spise v rámci projednávané žaloby, nemůže Soud posoudit jeho relevanci. Mimoto je třeba konstatovat, že Komise výslovně nenavrhla, aby byl tento dokument založen do spisu tohoto řízení. I kdyby měla být odpověď Komise vyložena jako takový návrh, je třeba připomenout, že podle článku 46 jednacího řádu musejí být skutkové a právní argumenty, jakož i označení navrhovaných důkazů v zásadě obsaženy v žalobní odpovědi. Podle čl. 48 odst. 1 uvedeného řádu účastníci řízení mohou v replice a duplice navrhnout další důkazy za podmínky, že toto prodlení odůvodní, jinak budou tyto důkazy zamítnuty (rozsudky Soudu ze dne 28. září 1993, Nielsen a Møller v. CES,
T-84/92, Recueil, s. II-949
, bod 39; ze dne 14. července 1994, Herlitz v. Komise,
T-66/92, Recueil, s. II-531
, bod 41, a ze dne 6. března 2001, Campoli v. Komise,
T-100/00, Recueil FP, s. I-A-71 a II-347
, bod 19). Mimoto je třeba zdůraznit, že relevance měrné hmotnosti jakožto požadavku na jakost kukuřice představuje hlavní otázku, která byla žalobkyní vznesena od podání žaloby a která byla žalobkyní a dalšími státy vznesena již při přípravě návrhu nařízení. Proto by v každém případě navržení těchto důkazů muselo být z důvodu nedostatku jakéhokoli odůvodnění prodlení zamítnuto.
Z výše uvedeného vyplývá, že ustanovení Nařízení týkající se požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici musí být zrušena v souladu s návrhovými žádáními žalobkyně.
Ostatně je třeba poznamenat, že návrh nařízení ze dne 15. prosince 2006, podle kterého má být kukuřice od hospodářského roku 2007/2008 vyňata z intervenčního režimu, uvádí jako požadavky jakosti zpřísněné Nařízením pouze obsah vlhkosti, jakož i podíl zlomkových zrn a zrn, jež byla při sušení vystavena nadměrné teplotě, aniž by se zmiňoval o požadavku měrné hmotnosti.
Za těchto okolností není nezbytné zkoumat, zda nepřímé důkazy uplatněné žalobkyní mohou prokázat zneužití pravomoci ze strany Komise, ani další žalobní důvody vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a porušení jednacího řádu Řídícího výboru pro obiloviny.
K nákladům řízení
Podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že žalobkyně požadovala náhradu nákladů řízení a Komise neměla ve věci úspěch, je důvodné jí uložit náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

Z těchto důvodů
SOUD (třetí rozšířený senát)
rozhodl takto:

1)
Ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1572/2006 ze dne 18. října 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 824/2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin, týkající se požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici, se zrušují, a sice:
—
v článku 1 bodě 1 slova „a, v případě kukuřice, používané tradiční metody“;
—
v článku 1 bodě 3 písm. b) slova „73 kg/hl u kukuřice“;
—
na řádku „E. Minimální měrná hmotnost (kg/hl)“ tabulky v bodě 1 přílohy hodnota „71“ týkající se kukuřice;
—
v tabulce III bodu 2 přílohy hodnoty srážky z intervenční ceny týkající se kukuřice.

2)
Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

Jaeger
Tiili
Azizi
Cremona
Czúcz
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 15. listopadu 2007.
Vedoucí soudní kanceláře
E. Coulon
Předseda
M. Jaeger
(
*1
) – Jednací jazyk: maďarština.