CELEX: 62002CJ0394
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
Direktyva 93/38/EEB
Viešieji pirkimai vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose
Sutartis dėl konvejerių sistemos gamybos Megalopolis šiluminei elektrinei
Pranešimo nepaskelbimas
Techninis sudėtingumas
Nenumatytas įvykis
Ypatinga skuba

1       Europos Bendrijų Komisija ieškiniu prašo Teisingumo Teismo pripažinti, jog valstybinei elektros energijos įmonei
Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy
(toliau – DEI) sudarius sutartį dėl konvejerių sistemos gamybos Megalopolis šiluminei elektrinei derybų procedūros būdu iš
anksto nepaskelbus pranešimo apie sutartį, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1993 m. birželio 14 d. Tarybos
direktyvą 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose,
viešojo pirkimo tvarkos suderinimo (OL L 199, p. 84), iš dalies pakeistą 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos
direktyva 98/4/EB (OL L 101, p. 1, toliau – Direktyva 93/38), ypač pagal šios direktyvos 20 bei kitus straipsnius.

Teisinis pagrindas
2       Pagal Direktyvos 93/38 15 straipsnį „<...> darbų pirkimo sutartys <...> sudaromos pagal III, IV ir V dalių nuostatas“.
3       Tos pačios direktyvos 20 straipsnio 1 dalis numato, kad „perkančiosios organizacijos gali pasirinkti bet kurią iš 1 straipsnio
7 dalyje aprašytų procedūrų (t. y. atvirą, ribotą arba derybų) su sąlyga, kad pagal šio straipsnio 2 dalį buvo paskelbtas
konkursas, numatytas 21 straipsnyje“.
4       Pagal 20 straipsnio 2 dalį:
„Perkančiosios organizacijos gali naudoti procedūrą be išankstinio konkurso paskelbimo <…>:
<…>
c)      kai dėl techninių <...> priežasčių <...> sutartį gali vykdyti tik tam tikras <...> rangovas <...>;
d)      tiek, kiek tai yra griežtai reikalinga tais atvejais, kai dėl ypatingos skubos, iškilusios dėl įvykių, kurių nenumatė perkančiosios
organizacijos, negalima taikyti atviram arba ribotam konkursui nustatytų terminų;
<…>“
5       Direktyvos 93/38 21 straipsnio 1 dalis nurodo, kaip galima skelbti konkursą, t. y. visų pirma paskelbiant
Europos Bendrijų Oficialiajame leidinyje
pranešimą, parengtą pagal šios direktyvos prieduose pateiktus pavyzdžius.

Faktinės aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
6       1997 m. spalio mėn. DEI kompetentingai nacionalinei aplinkosaugos institucijai, t. y. Aplinkos, planavimo ir viešųjų darbų
ministerijai, pateikė projektą dėl sieros iš Megalopolis šiluminės elektrinės kietųjų atliekų pašalinimo, stabilizavimo, transportavimo
ir saugojimo sistemos įdiegimo, kad būtų įvertintas poveikis aplinkai pagal 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvą 85/337/EEB
dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (OL L 175, p. 40).
7       1998 m. spalio 29 d. ir 1999 m. gruodžio 30 d. Sprendimais ši ministerija pritarė šiam projektui nurodydama, kad, pirma, DEI
per devynis mėnesius, t. y. iki 2000 m. rugsėjo mėnesio, turi pateikti prašymą dėl galutinio leidimo šalinti šios elektrinės
pagamintas atliekas ir, antra, per dvylika mėnesių, t. y. iki 2000 m. gruodžio mėnesio, turi įdiegti konvejerių sistemą pelenams
transportuoti iš šios elektrinės ir Thoknia kasyklos, kurioje pelenai yra apdorojami.
8       Atsižvelgdama į šiuos terminus, 1999 m. liepos 27 d. DEI nusprendė vykdyti sutarties sudarymo procedūrą derybų būdu nepaskelbdama
pranešimo ir pasiūlė įmonių grupei
Koch/Metka
bei įmonei
Dosco Overseas Engineering Ltd
(toliau – įmonė
Dosco
) pateikti savo pasiūlymus.
9       2000 m. sausio 18 d.
Dosco
paskelbė, kad ji nepageidauja dalyvauti tokioje procedūroje.
10     Po kelis mėnesius trukusių derybų 2000 m. rugpjūčio 29 d. DEI sudarė konvejerių sistemos pelenams transportuoti iš Megalopolis
šiluminės elektrinės į Thoknia kasyklą gamybos sutartį (toliau – ginčijama sutartis arba ginčijamas pirkimas) su įmonių grupe
Koch/Metka
.
11     Suteikusi galimybę Graikijos Respublikai pateikti savo pastabas, 2001 m. gruodžio 31 d. Komisija priėmė pagrįstą nuomonę konstatuodama,
kad pagal Direktyvą 93/38 apie ginčijamą sutartį turėjo būti paskelbta
Europos Bendrijų Oficialiajame leidinyje
. Todėl ji pasiūlė šiai valstybei narei per du mėnesius nuo pagrįstos nuomonės gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų
tinkamai atsižvelgta. Kadangi Graikijos valdžios institucijų 2002 m. balandžio 3 d. laišku pateiktas atsakymas Komisijos nepatenkino,
ji nusprendė pareikšti šį ieškinį.

Dėl ieškinio

Dėl priimtinumo
12     Graikijos vyriausybė nurodo keturis prieštaravimus dėl priimtinumo, susijusius atitinkamai su Komisijos suinteresuotumo pareikšti
ieškinį nebuvimu, ieškinio dalyko nebuvimu, pagrįstos nuomonės netikslumu ir procedūros pažeidimu.
Dėl Komisijos suinteresuotumo pareikšti ieškinį nebuvimo
13     Graikijos vyriausybės teigimu, Komisija neturėjo teisėto suinteresuotumo pradėti procedūrą dėl įsipareigojimo neįvykdymo,
nes tariamas Bendrijos teisės pažeidimas pagrįstoje nuomonėje nurodyto termino pabaigoje buvo visiškai arba bent didžiąja
dalimi įvykdytas.
14     Šiuo klausimu reikia priminti, kad atsižvelgiant į įgaliojimus, kuriuos Komisija turi pagal EB 226 straipsnį, ji neturi įrodyti
suinteresuotumo pareikšti ieškinį (žr. 1974 m. balandžio 4 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, 167/73, Rink. p. 359, 15 punktą ir 2003 m. balandžio 10 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C‑20/01 ir C‑28/01, Rink. p. I-3609, 29 punktą).
15     Iš tikrųjų Komisijos užduotis yra savo iniciatyva ir bendro intereso tikslais prižiūrėti, kaip valstybės narės taiko Bendrijos
teisę, ir siekti galimų įsipareigojimų pagal ją neįvykdymo konstatavimo, kad pažeidimai būtų nutraukti (žr. minėtų sprendimų
Komisija prieš Prancūziją
15 punktą ir
Komisija prieš Vokietiją
29 punktą bei cituotą teismo praktiką).
16     Taigi EB 226 straipsniu nesiekiama saugoti šios institucijos teisių. Tik ji vienintelė gali nuspręsti, ar verta pradėti procedūrą
dėl įsipareigojimų neįvykdymo pripažinimo ir atitinkamai dėl kokių veiksmų ar neveikimo ši procedūra turi būti pradedama (šiuo
klausimu žr. 1995 m. rugpjūčio 11 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C-431/92, Rink. p. I‑2189, 22 punktą; 2002 m. lapkričio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C‑476/98, Rink. p. I-9855, 38 punktą ir minėto 2003 m. balandžio 10 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
30 punktą).
Dėl ieškinio dalyko nebuvimo
17     Graikijos vyriausybė teigia, kad ieškinys neturi dalyko, nes tarp DEI ir įmonių grupės
Koch/Metka
sudaryta darbų sutartis vykdant ginčijamą pirkimą pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje buvo beveik pasibaigusi.
Tuo metu didžioji aptariamų darbų dalis (apie 85 %) buvo įvykdyta. Todėl faktiškai jau nebuvo įmanoma atsižvelgti į pagrįstą
nuomonę.
18     Šiuo klausimu, kaip žinoma, Teisingumo Teismas viešųjų pirkimų sutarčių sudarymo srityje yra nusprendęs, kad ieškinys dėl
įsipareigojimų neįvykdymo yra nepriimtinas, jei pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje nagrinėjama sutartis buvo
pasibaigusi (šiuo klausimu žr. 1992 m. kovo 31 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑362/90, Rink. p. I-2353, 11 ir 13 punktus).
19     Tačiau šioje byloje tarp DEI ir įmonių grupės
Koch/Metka
sudaryta sutartis vykdant ginčijamą pirkimą pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje buvo vykdymo stadijoje, nes
buvo atlikta iki 85 % darbų. Todėl ši sutartis nebuvo visiškai pasibaigusi.
Dėl pagrįstos nuomonės netikslumo
20     Graikijos vyriausybė teigia, kad Komisijai nenurodžius, kokių priemonių reikia imtis, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta,
pagrįsta nuomonė buvo pernelyg netiksli.
21     Šiuo klausimu iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad nors pagrįstoje nuomonėje turi būti pateikiama aiški ir išsami
priežasčių, dėl kurių Komisija apkaltino valstybę narę neįvykdžius vieno iš įsipareigojimų pagal EB sutartį, santrauka, vis
dėlto šioje nuomonėje Komisija nėra įpareigota nurodyti priemones, kurios leistų pašalinti nurodytą įsipareigojimų neįvykdymą
(šiuo klausimu žr. 1991 m. liepos 11 d. Sprendimo
Komisija prieš Portugaliją
, C‑247/89, Rink. p. I-3659, 22 punktą ir 1999 m. spalio 28 d. Sprendimo
Komisija prieš Austriją
, C‑328/96, Rink. p. I-7479, 39 punktą).
22     Iš tikrųjų ikiteismine procedūra siekiama apibrėžti ieškinio dėl įsipareigojimų neįvykdymo dalyką, kad valstybei narei būtų
suteikta galimybė įvykdyti iš Bendrijos teisės kylančius įsipareigojimus arba tinkamai apsiginti nuo Komisijos pareikštų kaltinimų
(šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Komisija prieš Austriją
34 punktą ir minėto 2002 m. lapkričio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
46 ir 47 punktus).
23     Todėl tik tada, kai Komisija ketina dėl priemonių, leidžiančių pašalinti pažeidimą, kuriuo yra kaltinama valstybė, nesiėmimo
pareikšti ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, ji turi konkrečiai nurodyti šias priemones pagrįstoje nuomonėje (šiuo klausimu
žr. minėto sprendimo
Komisija prieš Austriją
39 punktą).
24     Tačiau šioje byloje ieškinio dalykas apsiriboja įsipareigojimų neįvykdymo pripažinimu sudarius ginčijamą sutartį be išankstinio
pranešimo paskelbimo. Taigi juo nesiekiama, kad būtų pripažinta, jog nesiėmimus priemonių, kurios leistų pašalinti pirmąjį
įsipareigojimo neįvykdymą, buvo neįvykdytas papildomas įsipareigojimas.
Dėl procedūros pažeidimo
25     Graikijos vyriausybė tvirtina, kad užuot pareiškusi ieškinį dėl įsipareigojimo neįvykdymo, Komisija turėjo įsikišti tiesiogiai
ir nurodyti sustabdyti ginčijamos sutarties sudarymą pagal 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų
ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis,
derinimo (OL L 395, p. 33) 3 straipsnį.
26     Šiuo klausimu reikia priminti, kad energetikos sektoriui taikoma ne Direktyva 89/665, o 1992 m. vasario 25 d. Tarybos direktyva
92/13/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių Bendrijos taisyklių taikymą viešųjų pirkimų tvarkai vandens,
energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, suderinimo (OL L 76, p. 14).
27     Tačiau, net jei Graikijos Respublika būtų rėmusis Direktyvos 92/13 8 straipsniu, kuris numato procedūrą, iš esmės identišką
numatytai Direktyvos 89/665 3 straipsnyje, iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad net jei būtų priimtiniau, kad Komisija
taikytų šiose direktyvose nustatytą tiesioginio įsikišimo procedūrą, tokia procedūra yra prevencinė priemonė, kuri negali
nei pažeisti, nei pakeisti Komisijos kompetencijos pagal EB 226 straipsnį (šiuo klausimu dėl Direktyvos 89/665 žr. 1995 m.
sausio 24 d. Sprendimo
Komisija prieš Nyderlandus
, C-359/93, Rink. p. I-157, 13 punktą; 1995 m. gegužės 4 d. Sprendimo
Komisija prieš Graikiją
, C‑79/94, Rink. p. I-1071, 11 punktą; 1998 m. gruodžio 17 d. Sprendimo
Komisija prieš Airiją
, C‑353/96, Rink. p. I‑8565, 22 punktą ir minėto sprendimo
Komisija prieš Austriją
57 punktą). Tai, ar Komisija taikė minėtą procedūrą, neturi reikšmės vertinant ieškinio dėl įsipareigojimo neįvykdymo priimtinumą.
28     Iš tikrųjų tik Komisija sprendžia, ar reikia pradėti procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 226 straipsnį (šiuo
klausimu žr. minėto 1995 m. rugpjūčio 11 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
22 punktą ir minėto 2002 m. lapkričio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
38 punktą). Be to, vienos iš dviejų procedūrų pasirinkimas priklauso jos diskrecijai.
29     Iš to, kas pasakyta, matyti, kad prieštaravimai dėl priimtinumo yra atmestini.

Dėl esmės
30     Grįsdama ieškinį Komisija nurodo vienintelį kaltinimą, susijusį iš esmės su Direktyvos 93/38 15 straipsnio, skaitomo kartu
su tos pačios direktyvos 20 straipsnio 1 dalimi ir 20 straipsniu, pažeidimu dėl to, kad DEI ginčijamą sutartį sudarė iš anksto
nepaskelbusi pranešimo
Europos Bendrijų Oficialiajame leidinyje
.
31     Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad Graikijos vyriausybė neginčija, jog ginčijama sutartis patenka į Direktyvos 93/38 15 straipsnio
taikymo sritį ir todėl iš esmės turėjo būti sudaryta pagal šios direktyvos III–V dalis, kurios, be kita ko, numato, kad konkursas
skelbiamas paskelbus pranešimą minėtame Oficialiajame leidinyje.
32     Vis dėlto ši vyriausybė tvirtina, kad pagal Direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies c ir d punktus ginčijama sutartis galėjo
būti išimties tvarka sudaryta nepaskelbus pranešimo. Jos manymu, tik įmonių grupė
Koch/Metka
galėjo atlikti aptariamus darbus atsižvelgiant į transportuotino produkto ypatumus ir vietovės gruntą bei būtinybę prijungti
konvejerius prie jau egzistuojančios sistemos. Antra vertus, šiuos darbus reikėjo atlikti labai skubiai dėl Aplinkos, planavimo
ir viešųjų darbų ministerijos nustatytų terminų.
33     Šiuo klausimu reikia visų pirma priminti, kad, kaip leidžiančios nukrypti nuo viešojo pirkimo sutarčių sudarymo taisyklių
nuostatos, Direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies c ir d punktai turi būti aiškinami siaurai. Be to, įrodinėjimo pareiga
tenka tai šaliai, kuri pageidauja tuo įrodymu remtis (šiuo klausimu dėl Direktyvos 71/305 ir Direktyvos 93/37 žr. 1987 m.
kovo 10 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, 199/85, Rink. p. 1039, 14 punktą; 1995 m. gegužės 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑57/94, Rink. p. I-1249, 23 punktą ir 2004 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑385/02, Rink. p. I-8121, 19 punktą).
34     Visų pirma dėl Direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies c punkto iš teismo praktikos matyti, kad šios nuostatos taikymas priklauso
nuo dviejų kumuliacinių sąlygų, t. y., pirma, kad turi egzistuoti techninis darbų, dėl kurių sudaroma sutartis, sudėtingumas
ir, antra, kad dėl šio sudėtingumo neišvengiamai būtina sudaryti šią sutartį su konkrečiu rangovu (šiuo klausimu dėl Direktyvos
71/305 ir Direktyvos 93/37 žr. minėto 1995 m. gegužės 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
24 punktą ir minėto 2004 m. rugsėjo 14 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
18, 20 ir 21 punktus).
35     Tačiau šioje byloje, kaip pastebėjo generalinis advokatas savo išvados 40–45 punktuose, nors aptariami darbai yra techniškai
sudėtingi Direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies c punkto prasme, reikia konstatuoti, kad Graikijos vyriausybė įtikinamai
neįrodė, jog tik įmonių grupė
Koch/Metka
galėjo juos atlikti ir dėl to sutartį būtinai reikėjo sudaryti su ja.
36     Iš tikrųjų transportuotino produkto ypatingos savybės, nestabilus gruntas ar būtinybė prijungti konvejerių sistemą prie jau
egzistuojančios sistemos neįrodo, kad ši įmonių grupė buvo vienintelė rangovė Bendrijoje, turėjusi techninių žinių, reikalingų
aptariamiems darbams atlikti.
37     Vis dėlto, pateikdama pasiūlymą ir įmonei
Dosco
, pati DEI manė, kad iš esmės ne tik įmonių grupės
Koch/Metka
įmonė galėjo atlikti šiuos darbus.
38     Be to, iš bylos medžiagos matyti, kad dėl panašių darbų, atliktinų toje pačioje vietovėje, DEI praeityje jau buvo vykdžiusi
sutarčių sudarymo procedūras paskelbdama pranešimą.
39     Todėl negalima teigti, kad dėl techninio sudėtingumo ginčijamos sutarties vykdymas galėjo būti patikėtas tik įmonių grupei
Koch/Metka
.
40     Antra, Direktyvos 93/38 20 straipsnio 2 dalies d punkte numatytą leidžiančią nukrypti nuostatą teismo praktika sieja su trimis
kumuliacinėmis sąlygomis: nenumatyto įvykio buvimu, ypatinga skuba, nesuderinama su nustatytais terminais skelbiant konkursą,
ir priežastiniu ryšiu tarp nenumatyto įvykio ir dėl jo atsirandančios ypatingos skubos (šiuo klausimu dėl Direktyvos 71/305
žr. 1993 m. rugpjūčio 2 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑107/92, Rink. p. I-4655, 12 punktą ir 1996 m. kovo 28 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C‑318/94, Rink. p. I-1949, 14 punktą).
41     Tačiau Graikijos vyriausybė neįrodė, kad šios sąlygos šioje byloje buvo tenkinamos.
42     Iš tikrųjų būtinybės atlikti aptariamus darbus per kompetentingos vertinti projekto poveikį aplinkai institucijos nustatytus
terminus negalima pripažinti ypatinga skuba, atsiradusia dėl nenumatyto įvykio.
43     Tai, kad institucija, kuri turi tvirtinti atitinkamą projektą, gali nustatyti terminus, yra numatomas šio projekto tvirtinimo
procedūros elementas (šiuo klausimu dėl Direktyvos 71/305 žr. minėto 1996 m. kovo 28 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
18 punktą).
44     Be to, DEI galėjo pradėti ginčijamos sutarties sudarymo procedūrą paskelbdama pranešimą poveikio aplinkai vertinimo procedūros
pradžioje, t. y. maždaug prieš trejus metus iki nustatytų terminų pabaigos.
45     Todėl negalima teigti, kad ypatinga skuba, atsiradusi dėl DEI nenumatytų įvykių, neleido laikytis nustatytų terminų konkursui
paskelbti.
46     Atsižvelgiant į tai, kas buvo pasakyta, reikia konstatuoti, kad DEI sudarius sutartį dėl konvejerių sistemos gamybos Megalopolis
šiluminei elektrinei derybų procedūros būdu iš anksto nepaskelbus pranešimo, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų
pagal Direktyvą 93/38, ypač 20 straipsnio 1 dalį ir 21 straipsnį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
47     Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to
prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas ir pastaroji bylą pralaimėjo, ji turi
padengti šias išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Valstybinei elektros įmonei
Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy
sudarius sutartį dėl konvejerių sistemos gamybos
Megalopolis
šiluminei elektrinei derybų procedūros būdu iš anksto nepaskelbus pranešimo, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų
pagal 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvą 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto
ir telekomunikacijų sektoriuose, viešojo pirkimo tvarkos suderinimo, iš dalies pakeistą 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento
ir Tarybos direktyva 98/4/EB , ypač 20 straipsnio 1 dalį ir 21 straipsnį.
2.
Graikijos Respublika padengia bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: graikų.