CELEX: 62007TJ0089
Teenuste riigihange
Ühenduse hankemenetlus
Euroopa Parlamendi liikmete transport juhiga auto ja minibussiga plenaaristungite ajal Strasbourgis
Pakkuja pakkumuse tagasilükkamine
Põhjendamiskohustus
Eduka pakkuja esitatud hinnapakkumise avalikustamisest keeldumine
Kahju hüvitamise hagi

Õiguslik raamistik
Euroopa Parlamendi poolt teenuste hankelepingute sõlmimist reguleerivad nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (
EÜT L 248, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/04, lk 74; edaspidi „finantsmäärus”), esimese osa V jaotise sätted ja komisjoni aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (
EÜT L 357, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/04, lk 145, edaspidi „rakendusmäärus”), esimese osa V jaotise sätted. Nende aktide väljatöötamisel on eeskujuks võetud ühenduse sellealased direktiivid, eelkõige teenuste hankelepingute puhul nõukogu aasta direktiiv 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (
EÜT L 209, lk 1
; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322), mida on muudetud eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu aasta direktiiviga 97/52/EÜ (
EÜT L 328, lk 1
; ELT eriväljaanne 06/03, lk 3), mis on nüüdseks tunnistatud kehtetuks ning asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu aasta direktiiviga 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (
ELT L 134, lk 114
; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132).
Finantsmääruse artikli 100 lõige 2 sätestab:
„Tellija teeb kõikidele taotlejatele ja pakkujatele, kelle taotlused või pakkumised on tagasi lükatud, teatavaks tehtud otsuse ja kõikidele pakkujatele, kelle pakkumised on vastuvõetavad ja kes esitavad kirjaliku taotluse, eduka pakkumise tunnused ja suhtelised eelised ja selle pakkuja nime, kellega leping sõlmitakse.
Teatavaid andmeid ei ole siiski vaja avalikustada, kui see takistaks õigusnormide kohaldamist, oleks vastuolus üldiste huvidega või kahjustaks riigi osalusega või eraettevõtjate õigustatud ärihuve või võiks moonutada nendevahelist ausat konkurentsi.”
Rakendusmääruse artikli 149 lõige 3 sätestab käesolevas asjas kohaldatavas redaktsioonis:
„Lepingute puhul, mida institutsioonid sõlmivad oma huvides vastavalt finantsmääruse artiklile 105 saadab tellija võimalikult kiiresti pärast valiku tegemist ja hiljemalt sellele järgneva nädala jooksul igale välja langenud pakkujale või taotlejale samaaegselt ja igaühele eraldi kirja ja faksi või e-posti teel, et nende pakkumine või taotlus ei osutunud väljavalituks, täpsustades iga kord pakkumise või taotluse tagasilükkamise põhjused;
Tellija saadab samaaegselt väljalangenud taotlejatele või pakkujatele tagasilükkamise teate saatmisega lepingu pakkumise vastuvõtmise otsust käsitleva teate võitjale, täpsustades seejuures, et teatatud otsusega ei võta asjaomane tellija endale kohustusi selle sõlmimiseks.
Väljalangenud pakkujad või taotlejad võivad kirjalikult taotledes kas kirja, faksi või e-posti teel saada lisateavet tagasilükkamise põhjuste kohta ning kõik pakkujad, kes esitasid vastuvõetava pakkumuse, omaduste ja eeliste kohta võrreldes võitja pakkumisega, samuti võitja nime, kellega leping sõlmitakse, ilma et see piiraks finantsmääruse artikli 100 lõike 2 teise lõigu kohaldamist. Tellija vastab maksimaalselt 15 kalendripäeva jooksul alates taotluse kättesaamisest […]”.
Vaidluse aluseks olevad asjaolud
Hageja VIP Car Solutions SARL on juhiga luksusautode rendiettevõtja.
Euroopa Liidu Teataja 16. septembri 2006. aasta lisas avaldatud hanketeatega (ELT S 177) kuulutas parlament välja hankemenetluse PE/2006/06/UTD/1 Euroopa Parlamendi liikmetele Strasbourgis toimuvate plenaaristungite ajal juhiga auto ja minibussiga transporditeenuste pakkumiseks (edaspidi „hankemenetlus”).
Hanketeate punkti IV.2.1 kohaselt sõlmitakse hankeleping pakkujaga, kes esitab majanduslikult soodsaima pakkumuse, mida hinnatakse järgmiste hindamiskriteeriumide alusel: hind (55%), kasutusse antav autopark (kvantiteet ja kvaliteet) (30%), keskkonnanõuete täitmiseks sõidukite suhtes tootja poolt ettekirjutatud või ettevõtja enda poolt võetavad meetmed (7%), personali suhtes kohaldatav sotsiaalpoliitika (6%) ja pakkumuse esitlus (2%).
Pakkumuste ja taotluste esitamise tähtpäev oli 27. oktoober 2006. Määratud tähtajaks esitati kolm pakkumust, sealhulgas hageja pakkumus. Pakkumuste avamiskomisjon tunnistas need kolm pakkumust hankemenetluse tingimustele vastavaks
Pakkumuste hindamise komisjon (edaspidi „hindamiskomisjon”) tegi 30. novembril 2006 ettepaneku sõlmida hankeleping mitte hageja, vaid ühe teise pakkujaga, kes sai kokku 566 punkti, mis jaguneb järgmiselt: 290 punkti hinna, 180 punkti autopargi, 42 punkti keskkonnameetmete, 36 punkti sotsiaalpoliitika ja 18 punkti pakkumuse esitluse eest.
Hageja jäi teisele kohale 504 kogupunktiga, mis jaguneb järgmiselt: 343,5 punkti hinna, 135 punkti autopargi, 0 punkti keskkonnameetmete, 18 punkti sotsiaalpoliitika ja 8 punkti pakkumuse esitluse eest.
Parlament sõlmis 3. jaanuaril 2007 hindamiskomisjoni välja pakutud pakkujaga (edaspidi „edukas pakkuja”) lepingu.
Parlament saatis hagejale 9. jaanuaril 2007 järgmise e-kirja:
„Manuses on kiri Teie pakkumuse kohta. Selle kirja originaali saate tähtkirjaga. Palun kinnitage selle [e-kirja?] kättesaamist.”
E-kirja manuses olevas allkirjastamata ja kuupäevata kirjas teavitas parlament hagejat otsusest lükata tema pakkumus hankemenetluses tagasi (edaspidi „vaidlustatud otsus”).
Vaidlustatud otsuses märgitakse eelkõige järgmist:
„Teie pakkumus lükati tagasi järgmistel põhjustel: pakkumus ei ole hindamiskriteeriumidest lähtudes majanduslikult soodsaim.
Anname Teile teada, et Teil on võimalik saada lisateavet pakkumuse tagasilükkamise põhjuste kohta, ilma et see mõjutaks võimalust esitada otsuse peale kaebus.
Kirjaliku taotluse esitamisel tehakse teatavaks eduka pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised ning selle pakkuja nimi, kellega leping sõlmitakse.
Teatud andmeid siiski ei avalikustata, kui see takistaks õigusnormide kohaldamist, oleks vastuolus üldiste huvidega või kahjustaks riigi osalusega või eraettevõtjate õigustatud ärihuve või võiks moonutada nendevahelist ausat konkurentsi […]”
Hageja vastas sellele 10. jaanuaril 2007 järgmise e-kirjaga:
„Kinnitame [e-kirja] kättesaamist pakkumuse tagasilükkamise kohta. Nagu Te välja pakkusite, sooviksime teada saada eduka pakkumuse tunnuseid ja suhtelisi eelisi ning selle pakkuja nime, kellega leping sõlmitakse. Kuna meie pakkumus ei olnud majanduslikult soodsaim, sooviksime teada, millist tunnihinda pakkus edukas pakkuja.”
Hageja palus 15. jaanuari 2007. aasta kirjas uuesti, et parlament teataks talle eduka pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised ning selle pakkuja nime, kellega leping sõlmitakse, ja eduka pakkuja pakutud hinna. Ta rõhutas, et ta ei olnud selleks kuupäevaks saanud tähtkirja originaali pakkumuse tagasilükkamise kohta.
Parlament vastas 23. jaanuari 2007. aasta kirjas hageja aasta e-kirjale ja tuletas meelde hankemenetluses hinnatud hanketeates kindlaksmääratud lepingu sõlmise kriteeriume, viidates finantsmääruse artikli 100 lõikele 2 ning märkis järgmist:
„Edukas pakkumus on saanud eespool nimetatud kriteeriumide osas kokku kõrgeima hindamispunkti […] (566) ja on seetõttu paigutatud esimesele kohale.
Teatame, et vaatamata Teie pakkumuse veidi madalamale hinnale, sai Teie pakkumus 504 punkti ja paigutati seetõttu teisele kohale.”
Selles kirjas teatas parlament hagejale ka pakkuja nime, kellega leping sõlmitakse.
Parlament adresseeris 24. jaanuaril 2007 hagejale selle kirja originaali, milles teatati tema pakkumuse tagasilükkamisest.
Parlament saatis hagejale 31. jaanuaril 2007 e-kirja, milles ta küsis, kas hageja sai selle kirja kätte. Hageja vastas samal päeval e-kirjas eitavalt.
Hageja rõhutas 1. märtsi 2007. aasta kirjas oma advokaadi vahendusel, et ta oli hankemenetluses pakkunud erandlikku hinda ja palus, et talle edastataks koopia eduka pakkuja esitatud pakkumusest, et saada teada eduka pakkuja pakutud hind.
Parlament teatas selle taotluse rahuldamata jätmisest hageja esindajale 20. märtsil 2007 adresseeritud kirjas, viidates finantsmääruse artikli 100 lõike 2 teisele lõigule, ja lisas järgmist:
„[…] märgime, et 48 päeva jooksul hankelepingu allakirjutamist avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas teade hankelepingu sõlmimise kohta, milles märgitakse selle olulised asjaolud, näiteks tasutud hind.
Võtame teadmiseks, et Teie „kliendid teavad, et nad pakkusid erandlikku hinda”.
Siiski peame Teile meelde tuletama, et hind ei olnud ainus lepingu sõlmimise kriteerium. Sellise institutsiooni jaoks nagu meie on kvaliteedi ja funktsionaalsuse kriteeriumid eriti tähtsad ja need võivad õigustada kõrgemat hinda.
Väljendiga „vaatamata veidi madalamale hinnale” viitasime just sellele hankemenetluse aspektile; eelkõige märgime, et kuigi Teie klientide pakkumus sai hinna eest kõrgeima hindamispunkti, ei võimaldanud hanke võitmist hindamiskomisjoni määratud hinnete kogusumma, milles võeti arvesse kõiki hankedokumentides nimetatud kriteeriume. Nagu neid sellest juba informeeriti, oli nende hinnete kogusumma 504 punkti, samas kui edukas pakkuja sai 566 punkti.”
Hageja väitis 23. märtsi 2007. aasta kirjas, et kuna hinnakriteerium moodustas pakkumuste hindamisel 55%, ei olnud võimalik lepingut sõlmida mõne teise pakkujaga kui tema ja keeldumine avalikustada eduka pakkuja pakutud hind takistas kontrollida edukaks pakkujaks tunnistamise tingimusi enne Esimese Astme Kohtule esitatava hagi esitamise tähtaja lõppemist.
Lepingu sõlmimise teade avaldati 7. aprillil 2007 Euroopa Liidu Teataja lisas (ELT S 69). Selles märgitakse, et eduka pakkuja esitatud hind on 26 eurot plaaniväliselt ja 37,50 eurot plaanijärgselt.
Menetlus ja poolte nõuded
Hageja esitas hagiavalduse, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 23. märtsil 2007.
Kuna ühel koja liikmel esines takistus käesoleva asja arutamisel osalemiseks, määras Esimese Astme Kohtu president Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 32 lõike 3 alusel koja koosseisu täiendamiseks kotta teise kohtuniku.
Ettekandja-kohtuniku ettekande alusel otsustas Esimese Astme Kohus (kuues koda) avada suulise menetluse ja tegi Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklis 64 sätestatud menetlust korraldavate meetmete raames pooltele ettepaneku esitada dokumendid. Pooled täitsid selle nõude ettenähtud tähtaja jooksul.
Poolte kohtukõned ja vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele kuulati ära 9. detsembri 2008. aasta kohtuistungil.
Hageja palub oma hagiavalduses Esimese Astme Kohtul:
—
tunnistada hagi vastuvõetavaks;
—
tühistada vaidlustatud otsus;
—
tühistada kõik vaidlustatud otsusest hilisemad toimingud;
—
mõista parlamendilt välja kahjuhüvitis 500000 eurot;
—
mõista parlamendilt välja kuni 5000 euro suurune hüvitis kulude eest, mille väljamõistmist kohtukuludena ei saa nõuda;
—
mõista kohtukulud välja parlamendilt.
Hageja palub oma repliigis Esimese Astme Kohtul:
—
teha parlamendile kohustuseks korraldada nõuetekohane hankemenetlus.
Parlament palub oma repliigis Esimese Astme Kohtul:
—
jätta tühistamishagi rahuldamata;
—
jätta kahju hüvitamise hagi rahuldamata;
—
jätta rahuldamata nõue mõista parlamendilt välja kuni 5000 euro suurune hüvitis kulude eest, mille väljamõistmist kohtukuludena ei saa nõuda;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Parlament palub oma vasturepliigis Esimese Astme Kohtul:
—
jätta rahuldamata nõue teha parlamendile kohustuseks korraldada nõuetekohane hankemenetlus.
Hageja võttis kohtuistungil Esimese Astme Kohtu küsimusele vastates tagasi nõude mõista parlamendilt välja kuni 5000 euro suurune hüvitis kulude eest, mille väljamõistmist kohtukuludena ei saa nõuda, ning see kanti kohtuistungi protokolli.
Õiguslik käsitlus
Vaidlustatud otsuse tühistamise nõue
Hageja tugineb põhiliselt kahele väitele: esiteks põhjendamiskohustuse rikkumine ja teiseks eduka pakkuja pakutud hinna avalikustamisest keeldumise õigusvastasus.
Esimene väide, mis käsitleb põhjendamiskohustuse rikkumist
– Poolte argumendid
Hageja väidab oma hagiavalduses, et hinnakriteerium moodustas hankemenetluses 55% ehk üle poole kõigist lepingu sõlmimise kriteeriumidest. Ta rõhutab, et ta pakkus madalaimat ehk 31,70 euro suurust tunnihinda. Siiski sai ta vaid 504 punkti, kuid edukas pakkuja sai 566 punkti. Hageja märgib, et ta ei mõista sellist punktide erinevust, sest ta esitas hinna poolest parima pakkumuse. Tema sõnul oli matemaatiliselt võimatu sõlmida leping mõne muu pakkujaga.
Hageja rõhutab oma repliigis, et parlament tunnistas, et ta oli teinud vea nende punktide kogusumma arvutamisel, mis tõendab hindamiskomisjoni hoolimatust.
Hageja märgib autopargi kriteeriumi kohta, et parlament andis meelevaldselt kaks kolmandikku hindamispunktidest kvantitatiivsele ja üksnes ühe kolmandiku kvalitatiivsele aspektile. Teda ei ole siiski kunagi teavitatud sellest jaotusest, mida ta peab õigustamatuks, sest sõidukite omamine ei ole olulisem nende kvaliteedist. Kuna kõik pakkujad said kvaliteedikriteeriumi eest sama hinde, oleks pidanud hageja ja eduka pakkuja vaheline punktierinevus olema väiksem.
Keskkonnameetmete kriteeriumi puhul on hageja sõnul võimatu, et ta sai hindeks nulli. Nagu eduka pakkuja suhtes, kehtib ka tema suhtes juhiga luksusautosid rentivaid äriühinguid reguleeriv Prantsuse õigus ja selles sätestatakse, et sõidukid peavad olema suurepärases mehaanilises seisukorras ja et neid tuleb igal aastal kontrollida. Seega on kõik sõidukid uued ja varustatud tahkete osakeste filtriga. 42-punktist erinevust ei ole õigusta ainuüksi see, et asjaomane pakkuja on allkirjastanud Pariisi linnavalitsuse saastevastase harta.
Mis puudutab sotsiaalpoliitika kriteeriumi, siis on eduka pakkuja kahest tähtajatust lepingust üks tegelikult tegevusmahu juurdekasvu tõttu sõlmitud tähtajaline leping või isegi ajutine leping. Kõnealuse lepingu pealkiri on „tähtajatu hooajalise töö leping”, kuigi need kaks terminit on vastandlikud. Lisaks on hageja ja eduka pakkuja töölepingud pärit juhiga luksusautosid rentivate ettevõtjate siseriiklikult ametiühingult. Seega ei ole kahe pakkuja punktierinevus objektiivselt õigustatud.
Viimaseks puudutab pakkumuse esitluse kriteerium pakkumuse vormi, kuid mitte selle sisu. Eduka pakkuja pakkumus ei saa seega olla „vaieldamatult parem” selle kriteeriumi suhtes. Lisaks oli hageja ainus, kes esitas pakkumuse DVD-l lisaks heale ja nõuetekohases vormis esitlusele. Siiski sai ta edukast pakkujast madalama hinde.
Parlament rõhutab oma vastuses, et muude lepingu sõlmimise kriteeriumide, mis ei puuduta hinda, osakaal oli 45% ja seega võivad need mõjutada erinevate pakkumuste hindamise tulemusi. Ta kinnitab, et tegutses pakkumuste hindamisel objektiivselt.
Selle kohta selgitab parlament, et hindamiskomisjon andis iga kriteeriumi osas 0–10 hindamispunkti ja saadud hinne korrutati seejärel kriteeriumi suhtes määratud protsendimääraga. Kahe põhilise kriteeriumi ehk hinna ja autopargi suuruse osas otsustas hindamiskomisjon objektiivsuse nimel anda kehtivale lepingule hindamispunkti, mis oli neutraalne sõlmitava lepingu suhtes, ja korrutada see esimene objektiivne hindamispunkt varasema teenusepakkuja teenuse ja iga pakkuja pakutava teenuse vahelise suhtega.
Hinnale antava hindamispunkti osas kohta leidis hindamiskomisjon, et kehtiva lepingu hinda ehk 33 eurot tuleb pidada mõistlikuks, ja hindamiskomisjon andis sellele 6 hindamispunkti. Hageja ja eduka pakkuja esitatud tunnihinnad olid vastavalt 31,70 eurot ja 37,50 eurot, ning nende põhjal saadi järgmised tulemused:
—
hageja: 33: 31,70 x 6 x 55 = 343,5 punkti;
—
edukas pakkuja: 33: 37,5 x 6 x 55 = 290,4 punkti.
Autopargi kriteeriumi kohta leidis hindamiskomisjon, et selle suuruse aspekt on esmatähtis ja sidus sellega kaks kolmandikku hindamispunktidest ehk 20 punkti. Hinne 6 anti 60 sõidukiga autopargile, mida pakkus eelmine lepingupartner. Hageja puhul lähtus hindamiskomisjon 70 sõidukiga autopargist (60 autot ja 10 minibussi) ja eduka pakkuja puhul 60 sõidukiga autopargist. Et pakkumused oleksid võrreldavad, võttis ta arvesse ka sõidukite kohese kasutatavuse. Seetõttu kohaldati hageja autopargi suhtes koefitsienti 0,5, sest 67 sõidukit 70-st tuli rentida ühest teisest äriühingust. See hinnang viis järgmise tulemuseni:
—
hageja: 70: 60 x 6 x 0,5 x 20 = 70 punkti;
—
edukas pakkuja: 60: 60 x 6 x 1 x 20 = 120 punkti.
Autopargi kvaliteedi kriteeriumi kohta märgib parlament, et hageja ja edukas pakkuja said mõlemad hinde 10, millest tulenevad sellele kriteeriumile antud osakaalust lähtudes järgmised punktisummad:
—
hageja: 6 x 10 = 60 punkti;
—
edukas pakkuja: 6 x 10 = 60 punkti.
Parlament nõustub, et hindamiskomisjon tegi vea, kui ta arvestas hageja autopargi kriteeriumi eest 135 punkti. Tegelikult oleks pidanud see olema 130 punkti, mis tähendab, et hageja oleks pidanud saama kokku 499 punkti, kuid mitte 504 punkti.
Keskkonnameetmete kriteeriumi kohta esitas teavet üksnes edukas pakkuja ehk ta teatas, et ta järgib Pariisi linnavalituse saastevastast hartat ja tema sõidukid on uued ning varustatud tahkete osakeste filtritega; sellest tulenevalt jagunesid punktid järgmiselt:
—
hageja: 0 x 7 = 0 punkti;
—
edukas pakkuja: 6 x 7 = 42 punkti.
Sotsiaalpoliitika kriteeriumi kohta märgib parlament, et edukas pakkuja esitas kahte liiki tähtajatuid töölepinguid, millest üks puudutas hooajalist personali, samas kui hageja autojuhtidel olid vaid tähtajalised töölepingud. Parlament järeldas sellele kriteeriumile omistatavast osakaalust lähtudes, et nende kahe pakkumuse erinevus väljendub järgmistes punktides:
—
hageja: 3 x 6 = 18 punkti;
—
edukas pakkuja: 6 x 6 = 36 punkti;
Viimaseks leidis parlament pakkumuse esitamise kriteeriumi kohta, et eduka pakkuja pakkumus on vaieldamatult parem, mistõttu lähtudes sellele kriteeriumile antavast osakaalust, on punktid järgmised:
—
hageja: 4 x 2 = 8 punkti;
—
edukas pakkuja: 9 x 2 = 18 punkti.
Seega on mõlema pakkumuse hindamispunktide kogusumma järgmine:
—
hageja: 343 + 70 + 60 + 0 + 18 + 8 = 499 punkti;
—
edukas pakkuja: 290 + 120 + 60 + 42 + 36 + 18 = 566 punkti.
Parlament täpsustab, et eelarvevahendite käsutaja tuvastas pärast kontrollimist, et eduka pakkuja autopargis oli kokku 70 sõidukit, mille tulemusel sai edukas pakkuja kokku 586 punkti.
Parlament järeldas sellest, et eduka pakkuja pakkumus sisaldas selgeid kvalitatiivseid eeliseid võrreldes hageja pakkumusega ja et hageja pakkumus oli parem üksnes hinnakriteeriumi poolest. Selles osas tuletab parlament meelde, et leping tuleb sõlmida sellise pakkujaga, kes esitab majanduslikult soodsaima pakkumuse. Kuna tegemist ei olnud hankemenetlusega, kus pakkujaid liigitatakse üksnes hinnakriteeriumi alusel, ei saanud juba ette järeldada, et leping tuleb sõlmida rahaliselt madalaima pakkumuse põhjal.
Oma vasturepliigis lisab parlament, et hageja näib ajavat segi objektiivsuse puudumise ja hankija kaalutlusõiguse, mille suhtes Esimese Astme Kohtu kontroll peab piirduma ilmse hindamisvea puudumise kontrollimisega.
Autopargi kriteeriumi suhtes rõhutab parlament Euroopa Kohtu praktikale viidates, et hindamiskomisjon võib anda konkreetse kaalu eelnevalt koostatud lepingu sõlmimise kriteeriumi alakriteeriumidele, teostades viimaste vahel hankija poolt hankedokumentide või hanketeate koostamise ajal selle kriteeriumi raames ette nähtud punktide arvu liigendamise, tingimusel et selline otsus ei muuda esiteks hankedokumentides või hanketeates määratletud lepingu sõlmimise kriteeriume, teiseks, ei sisalda asjaolusid, mis oleksid ettevalmistamist võinud mõjutada, kui need oleksid olnud pakkumuste ettevalmistamise ajal teada ja kolmandaks ei ole vastu võetud pakkujate suhtes diskrimineerivat mõju avaldavaid asjaolusid arvesse võttes. Hageja ei ole tõendanud, et neid tingimusi ei ole käesolevas asjas täidetud.
Keskkonnameetmete kohta märgib parlament, et hageja pakkumuses ei mainitud, kuidas ta neid tingimusi täidab, mis põhjendab talle antud 0 hindamispunkti.
Lõpuks märgib parlament viimase lepingu sõlmimise kriteeriumi kohta, et pakkumuse esitlemisest DVD-l üksi ei piisa, et õigustada hageja pakkumuse esitluse paremaks pidamist võrreldes eduka pakkuja pakkumusega. Otsustav asjaolu on tema sõnul pakkumuse huvipakkuvus ja veenvus, kuid mitte selle kandja.
– Esimese Astme Kohtu hinnang
Kõigepealt tuleb meeles pidada, et parlamendil on sarnaselt teiste institutsioonidega ulatuslik kaalutlusõigus asjaolude osas, mida tuleb arvesse võtta edukaks pakkujaks tunnistamise otsuse tegemisel hankemenetluses. Selle kaalutlusõiguse teostamise suhtes kohaldatav kohtulik kontroll piirdub seega menetlusnormide ja põhjendamiskohustuse järgimise, faktiliste asjaolude paikapidavuse ning ilmse kaalutlusvea ja võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega (vt analoogia alusel Esimese Astme Kohtu 27. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas
T-211/02: Tideland Signal
vs
. komisjon, EKL 2002, lk II-3781
, punkt 33, ja Esimese Astme Kohtu aasta otsus T-465/04: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 45).
Hankedokumentides kehtestatud hankemenetlust puudutavate tingimuste artikli 1 kohaselt kohaldati kõnealusele hankemenetlusele finantsmääruse ning selle rakendusmääruse sätteid.
Vaidlustatud otsuse, millega lükati tagasi hageja pakkumus, põhjendamisel tuli parlamendil järelikult kohaldada käesolevas asjas finantsmääruse artikli 100 lõiget 2 ja rakendusmääruse artikli 149 lõiget 3.
Neist artiklitest ja Esimese Astme Kohtu praktikast nähtub, et parlament on täitnud oma põhjendamiskohustuse, kui ta kõigepealt viivitamatult teavitab kõiki pakkujaid, kelle pakkumused on tagasi lükatud, nende pakkumuse tagasilükkamise põhjustest ja kui ta seejärel 15 tööpäeva jooksul alates asjaomase taotluse registreerimisest edastab pakkujatele, kelle pakkumus on vastavaks tunnistatud ning kes on seda sõnaselgelt taotlenud, eduka pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised ning eduka pakkuja nime (vt selle kohta analoogia alusel eespool punktis 56 viidatud 10. septembri 2008. aasta kohtuotsus Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, punkt 47).
See toimimisviis on kooskõlas EÜ artiklis 253 sätestatud põhjendamiskohustuse eesmärgiga, mille kohaselt peab põhjendusest selgelt ja üheselt selguma akti vastuvõtja arutluskäik, nii et huvitatud isikutel oleks võimalik mõista võetud meetme põhjuseid, et oma õigusi kaitsta ja kohtul teostada kontrolli (eespool punktis 56 viidatud otsus kohtuasjas T-465/04: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, punkt 48).
Lisaks tuleb märkida, et kuna sellisel ühenduse institutsioonil, millega on tegemist käesolevas asjas, on lai kaalutlusõigus, on ühenduse õiguskorraga haldusmenetluses antud tagatiste järgimine veelgi suurema tähtsusega. Mainitud tagatiste hulka kuuluvad eelkõige pädeva institutsiooni kohustus põhjendada oma otsuseid piisavalt. Üksnes niiviisi saab ühenduse kohus kontrollida, kas faktilised ja õiguslikud asjaolud, millest kaalutlusõiguse teostamine sõltub, on täidetud (Euroopa Kohtu 21. novembri 1991. aasta otsus kohtuasjas
C-269/90: Technische Universität München, EKL 1991, lk I-5469
, punkt 14; Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas
T-241/00: Le Canne
vs
. komisjon, EKL 2002, lk II-1251
, punktid 53 ja 54, ning eespool punktis 56 viidatud aasta otsus kohtuasjas T-465/04: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, punkt 54).
Oluline on veel meeles pidada, et põhjendamise nõuet tuleb hinnata juhtumi asjaolusid arvestades, eelkõige akti sisu, põhjenduste laadi ja selgituste saamise huvi, mis võib olla akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab (Euroopa Kohtu 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas
C-367/95 P: komisjon
vs
. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I-1719
, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
Lõpuks on põhjendamiskohustus oluline menetlusnõue, mida tuleb eristada põhjenduse põhjendatusest, mis käsitleb vaidlusaluse akti sisulist õiguspärasust (Euroopa Kohtu 22. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas
C-17/99: Prantsusmaa
vs
. komisjon, EKL 2001, lk I-2481
, punkt 35, ja Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas T-406/06: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 47).
Selle kohta tuleb märkida, et oma hagis tugineb hageja põhimõtteliselt põhjendamiskohustuse rikkumisele, sest ta ei suuda mõista, miks temaga ei sõlmitud lepingut, kuigi ta pakkus madalaimat hinda ja selle kriteeriumi osakaal moodustas pakkumuste hindamisel 55%. Samuti tuleb märkida, et oma vastuses mõistis parlament hageja argumente nii, et hageja heitis parlamendile ette seda, et ta ei põhjendanud tema pakkumuse tagasilükkamise kohta tehtud otsust, mis vaidlustati.
Igal juhul peab kaevatav otsus olema põhjendatud nii, et see võimaldaks ühenduse kohtul teostada selle õiguspärasuse kontrolli ja huvitatud isik saaks vajalikku teavet selle kohta, kas otsus on põhjendatud. Seetõttu on põhjenduse puudumine või ebapiisavus, mis takistavad kohtulikku kontrolli, avalikul huvil rajanevad väited, mida ühenduse kohus võib ja isegi peab tõstatama omal algatusel (Euroopa Kohtu 20. veebruari 1997. aasta otsus kohtuasjas
C-166/95 P: komisjon
vs
. Daffix, EKL 1997, lk I-983
, punktid 23 ja 24, ning Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas T-272/06: Evropaïki Dynamiki
vs
. Euroopa Ühenduste Kohus, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 27 ja 28 ning seal viidatud kohtupraktika).
Kuna käesolevas asjas esitas hageja vastavaks tunnistatud pakkumuse rakendusmääruse artikli 149 lõike 3 tähenduses, ei tule analüüsida üksnes vaidlustatud otsust, vaid ka 23. jaanuari 2007. aasta kirja, mis saadeti vastuseks hageja sõnaselgele taotlusele saada lisateavet kõnealuse hankelepingu sõlmimise otsuse kohta, et teha kindlaks, kas parlament täitis finantsmääruses ja selle rakendusmääruses sätestatud kohustusi.
Kõigepealt tuleb märkida, et vaidlustatud otsuses parlament üksnes teatas hageja pakkumuse tagasilükkamise põhjused vastavalt finantsmääruse artikli 100 lõike 2 esimesele lõigule. Ta nimelt märkis, et hageja „pakkumus ei ole lepingu sõlmimise kriteeriumidest lähtudes majanduslikult soodsaim”.
Seejärel märkis parlament 23. jaanuari 2007. aasta kirjas üksnes järgmist:
„Edukas pakkumus on saanud eespool nimetatud kriteeriumide osas kokku kõrgeima hindamispunkti […] (566) ja on seetõttu paigutatud esimesele kohale.
Teatame, et vaatamata Teie pakkumuse veidi madalamale hinnale, sai Teie pakkumus 504 punkti ja paigutati seetõttu teisele kohale.”
Kuigi parlament andis järelikult vastuse rakendusmääruse artikli 149 lõikes 3 sätestatud tähtaja jooksul, ei andnud ta hagejale mingit muud teavet eduka pakkumuse tunnuste ja suhteliste eeliste kohta kui see, et hageja pakutud hind oli veidi madalam, samas kui finantsmääruse ja rakendusmääruse sätete kohaselt oleks ta pidanud seda tegema.
Sellisest vastusest ei selgu selgelt ja üheselt parlamendi arutluskäik, mis võimaldaks hagejal mõista võetud meetme põhjuseid, et oma õigusi kaitsta, ja kohtul teostada kontrolli.
Lisaks oli käesolevas asjas esinevate asjaolude puhul see teave seda enam vajalik, et hageja pakutud hind oli madalam eduka pakkuja hinnast ja pakkumuste terviklikul hindamisel moodustas hinnakriteeriumi osakaal 55%. Hagejal ei olnud seega mingit teavet, mis oleks võimaldanud tal mõista, miks tema pakkumust ei tunnistatud hankemenetluses edukaks.
Tuleb lisada, et parlament saatis vastuseks hageja 1. märtsi 2007. aasta kirjale hagejale uue kirja.
Kohtupraktikast nähtub, et kui asjaomane institutsioon saadab kirja tulenevalt hageja taotlusest saada otsuse kohta täiendavaid selgitusi enne hagi esitamist, kuid pärast rakendusmääruse artikli 149 lõikes 3 sätestatud kuupäeva, võidakse seda kirja arvestada käesolevas asjas toimunud põhjendamise piisavuse kontrollimiseks. Tegelikult tuleb põhjendamiskohustust hinnata vastavalt teabele, mida hageja hagi esitamise hetkel valdas, seda siiski tingimusel, et antud institutsioonil ei ole lubatud asendada esialgseid põhjendusi täiesti uute põhjendustega (vt selle kohta ja analoogia alusel eespool punktis 56 viidatud Esimese Astme Kohtu 10. septembri 2008. aasta otsus kohtuasjas T-465/04: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, punkt 59).
Siiski tuleb märkida, et 20. märtsi 2007. aasta kiri ei sisalda teavet eduka pakkumuse tunnuste ja suhteliste eeliste kohta. Parlament tegelikult üksnes kordab seda, mida ta oli juba teatanud hagejale oma aasta kirjas.
Lisaks tuleb märkida, et parlament esitas vaidlustatud otsuse põhjendamist puudutava teabe kohtumenetluses. Oma vastuses kirjeldab parlament hageja ja eduka pakkuja saadud punkte üksikasjalikult iga lepingu sõlmimise kriteeriumi suhtes ning esitab põhjused, mis tema sõnul sellist hindamist õigustasid.
Kuigi parlament esitas selle otsuse põhjused kohtumenetluses, ei kompenseeri see vaidlustatud otsuse esialgse põhjendamise ebapiisavust. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa otsuse põhjendusi esitada esimest korda alles hiljem ühenduse kohtule, välja arvatud erandlikel asjaoludel, mida antud asjas ei esine, kuna olukord ei olnud kiireloomuline (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 2. juuli 1992. aasta otsus kohtuasjas
T-61/89: Dansk Pelsdyravlerforening
vs
. komisjon, EKL 1992, lk II-1931
, punkt 131, ja Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas T-264/06: DC-Hadler Networks
vs
. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 34).
Kõigest eespool esitatust järeldub, et otsus, millega parlament lükkas tagasi hageja pakkumuse, on puudulikult põhjendatud silmas pidades finantsmääruse artikli 100 lõiget 2 ja rakendusmääruse artikli 149 lõiget 3.
Järelikult tuleb esimese väitega nõustuda.
Teine väide, et eduka pakkuja pakutud hinna avalikustamisest keeldumine on õigusvastane
– Poolte argumendid
Hageja väidab, et keeldumine talle avaldada eduka pakkuja pakutud hinda on õigusvastane. Esiteks leiab ta, et nimetatud pakkuja pakutud hind ei kuulu finantsmääruse artikli 100 lõike 2 teise lõigu kohaldamisalasse. Selle avaldamine ei tekita kahju edukale pakkujale. Läbipaistvuse kontekstis on normaalne tutvuda sellises olulises hankes esitatud pakkumuse tagasilükkamise täpsete põhjustega.
Lisaks rõhutab hageja, et eduka pakkuja pakutav hind tuli avaldada Euroopa Liidu Teataja Lisas 48 päeva jooksul lepingu allakirjutamisest. Asjaomase hinna avaldamine ei saanud seega kahjustada eduka pakkuja õigustatud ärihuve või ausat konkurentsi või moonutada ausat konkurentsi.
Parlamendi vastuseis hageja taotletud teabe andmisele lühendab ka tähtaega, mille jooksul saab esitada hagi Esimese Astme Kohtule.
Parlament vastab, et finantsmääruse artikli 100 lõige 2 ei sätesta absoluutset kohustust avalikustada eduka pakkuja pakutud hind. „Valitud pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised” seisnevad pigem pakkumuste võrdlevas kirjelduses. Seetõttu säilib hankijal kaalutlusruum nende asjaolude suhtes, mida tuleb tal tagasilükatud pakkujale avalikustada.
Lisaks on õiguspärane järeldada, et hind on osa asjaoludest, mille avalikustamine võib kahjustada ettevõtjate ärihuve finantsmääruse artikli 100 lõike 2 teise lõigu tähenduses. Nimetatud teave tuleks seega avalikustada viimases järjekorras. Parlament nõustub siiski, et eduka pakkuja pakutud hind sisaldus Euroopa Liidu Teataja lisas avaldatud hankelepingu sõlmimise teates.
Lisaks ei takistanud eduka pakkuja pakutud hinna avalikustamisest keeldumine esitada hagejal hagi Esimese Astme Kohtule ettenähtud tähtaja jooksul.
Esimese Astme Kohtu istungil esitatud küsimusele vastamisel selgitas parlament, et kuni lepingu sõlmimise teate avaldamiseni oleks saanud hankemenetluse veel kehtetuks tunnistada selle allakirjutamisele eelnevate vaidluste tõttu. Sellisel juhul võimaldab hinna avalikustamata jätmine vältida seda, et teised pakkujad saavad teada eduka pakkuja pakkumuse sellest koostisosast, et esitada oma pakkumus uuesti samadel tingimustel.
– Esimese Astme Kohtu hinnang
Kõigepealt tuleb meenutada, et hageja 10. jaanuaril 2007 esitatud taotlusele saada lisateavet vastas parlament üksnes seda, et eduka pakkuja pakutud hind oli veidi kõrgem hageja hinnast. See hind ehk 26 eurot plaaniväliselt ja 37,50 eurot plaanijärgselt avaldati hankelepingu sõlmimise teates.
Finantsmääruse artikli 100 lõike 2 esimese lõigu kohaselt on parlament siiski kohustatud avalikustama tagasilükatud pakkujale, kui ta seda kirjalikult taotleb, valitud pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised.
Parlament on seega hageja kirjaliku taotluse alusel kohustatud avalikustama talle eduka pakkuja pakutud hinna, mis on üks eduka pakkumuse tunnustest ja suhtelistest eelistest, seda enam, et käesolevas asjas moodustas pakkumuste hindamisel selle kriteeriumi osakaal 55%.
Ükski parlamendi esitatud argument ei sea eespool nimetatud tõdemust kahtluse alla.
Esiteks argument, et hankijal säilib kaalutlusruum, ei õigusta keeldumist avalikustada tagasilükatud pakkujale, kes taotleb seda kirjalikult, eduka pakkuja pakutud hinda. Selles suhtes ei või parlament piirduda kinnitusega, et hind ei kuulu eduka pakkumuse tunnuste ja suhteliste eeliste hulka, kuigi nagu eespool on märgitud, moodustas selle kriteeriumi osakaal käesolevas asjas pakkumuste hindamisel 55%.
Teiseks, finantsmääruse artikli 100 lõike 2 teise lõigu kohaselt ei ole teatavaid andmeid siiski vaja avalikustada, kui see takistaks õigusnormide kohaldamist, oleks vastuolus üldiste huvidega või kahjustaks riigi osalusega või eraettevõtjate õigustatud ärihuve või võiks moonutada nendevahelist ausat konkurentsi. Oma vastuses ei selgita parlament, kuidas käesolevas asjas eduka pakkuja pakutud hinna avalikustamine kahjustaks selle pakkuja ärihuve, ja rõhutab veel, et seda hinda on mainitud hankelepingu sõlmimise teates.
Kolmandaks, argument et hankija võib vastavalt finantsmääruse artiklile 101 otsustada enne lepingu allkirjastamist hankest loobuda või tunnistada hankemenetluse kehtetuks, ei vabasta parlamenti käesoleva asja asjaoludel eduka pakkuja pakutud hinna hagejale avaldamisest. Sellise argumendiga nõustumine muudaks finantsmääruse artikli 100 lõike 2 esimeses lõigus ja rakendusmääruse artikli 149 lõikes 3 sätestatud põhjendamiskohustuse sisutuks.
Neil tingimustel tuleb teise väitega nõustuda.
Kõigest eespool esitatust järeldub, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada.
Nõue tühistada kõik vaidlustatud otsusest hilisemad toimingud
Kolmandas nõudes palub hageja Esimese Astme Kohtul tühistada kõik vaidlustatud otsusest hilisemad toimingud.
Selles osas tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 esimesele lõigule, mida kohaldatakse Esimese Astme Kohtu menetluses nimetatud põhikirja artikli 53 esimese lõigu ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punkti c alusel, tuleb hagiavalduses märkida hagi ese ja ülevaade fakti- ja õigusväidetest. See teave peab olema piisavalt selge ja täpne, et kostja saaks valmistuda enda kaitsmiseks ja Esimese Astme Kohus teostada oma kohtulikku kontrolli. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad hagi aluseks olevad põhilised õiguslikud ja faktilised asjaolud kasvõi kokkuvõtlikult, ent seostatult ja arusaadavalt tulenema hagiavalduse tekstist (Esimese Astme Kohtu 28. aprilli 1993. aasta määrus kohtuasjas
T-85/92: De Hoe
vs
. komisjon, EKL 1993, lk II-523
, punkt 20, ja Esimese Astme Kohtu aasta määrus kohtuasjas
T-294/04: Internationaler Hilsfonds
vs
. komisjon, EKL 2005, lk II-2719
, punkt 23).
Käesolevas asjas ei täpsusta hageja, milliseid toimingid ta oma kolmandas nõudes silmas peab ega esita ühtegi argumenti oma nõude põhjendamiseks.
Järelikult tuleb kolmas nõue lükata vastuvõetamatuse tõttu tagasi.
Kahju hüvitamise nõue
Poolte argumendid
Hageja palub oma hagis mõista parlamendilt välja kahjuhüvitis 500000 eurot.
Oma repliigis väidab hageja, et ta täitis kõiki lepingu sõlmimisele esitatud tingimusi. Järelikult rikkus parlament kõiki hankelepingu sõlmimist reguleerivaid sätteid ja seega on kahju hüvitamise nõue vastuvõetav.
Tekkinud kahju kohta väidab hageja, et ta kandis majanduslikku kahju, sest temaga ei sõlmitud hankelepingut. Ta ei saanud kasutada eeliseid, mida ta võis õiguspäraselt oodata.
Parlament väidab, et hageja kahju hüvitamise nõue on vastuvõetamatu.
Esimese Astme Kohtu hinnang
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale peavad ühenduse institutsiooni poolt tekitatud kahju hüvitamise nõuet sisaldavas hagiavalduses olema esitatud andmed, mis võimaldaksid määratleda hageja poolt institutsioonile etteheidetavat käitumist, põhjused, miks hageja leiab, et selle käitumise ja väidetavalt tekkinud kahju vahel on põhjuslik seos, ning selle kahju iseloom ja ulatus (Esimese Astme Kohtu 10. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas
T-38/96: Guérin automobiles
vs
. komisjon, EKL 1997, lk II-1223
, punkt 42, ja Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas
T-19/01: Chiquita Brands jt
vs
. komisjon, EKL 2005, lk II-315
, punkt 65).
Käesolevas asjas tuleb sedastada, et hagiavalduses esitatud kahju hüvitamise nõudel, mis on ainult üks nõuete punkt, puudub igasugune täpsus.
Isegi kui oletada, et hagi sisaldab asjaolusid, mis võimaldavad tuvastada parlamendile etteheidetud käitumise, ei mainita selles ei väidetava kahju laadi, selle iseloomu ega põhjuseid, miks hageja leiab, et selle käitumise ja selle kahju vahel on põhjuslik seos.
Isegi kui oletada, et nõue on vastuvõetav, ei ole hageja tegelikult üritanud parandada neid puudusi oma repliigis.
Sellest järeldub, et hagiavaldus ei vasta kodukorra artikli 44 lõike 1 punktis c kehtestatud kahju hüvitamise nõudele seatud tingimustele.
Seetõttu tuleb kahju hüvitamise nõue tunnistada vastuvõetamatuks.
Nõue kohustada parlamenti korraldama nõuetekohane hankemenetlus
Repliigi staadiumis nõudis hageja, et Esimese Astme Kohus kohustaks parlamenti korraldama nõuetekohane hankemenetlus.
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punkti c kohaselt peab hageja hagiavalduses määratlema hagi eseme ning esitama ülevaate oma nõuetest. Kuigi kodukorra artikli 48 lõige 2 lubab teatud tingimustel esitada menetluse käigus uusi väiteid, ei tohi seda sätet mitte mingil juhul tõlgendada nii, et hageja võib Esimese Astme Kohtule esitada uusi nõudeid ning muuta hagi eset (Esimese Astme Kohtu 18. septembri 1992. aasta otsus kohtuasjas
T-28/90: Asia Motor France jt
vs
. komisjon, EKL 1992, lk II-2285
, punkt 43; Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas T-2/99: T. Port
vs
. nõukogu, EKL 2001, lk II-2093, punkt 34, ja vt veel analoogia alusel Euroopa Kohtu aasta otsus kohtuasjas
232/78: komisjon
vs
. Prantsusmaa, EKL 1979, lk 2729
, punkt 3).
Sellest järeldub, et nõuet, et Esimese Astme Kohus teeks parlamendile kohustuseks korraldada hankemenetlus, tuleb kindlasti pidada vastuvõetamatuks.
Tuleb meenutada, et EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi korral piirdub ühenduse kohtu pädevus vaidlustatud akti õiguspärasuse kontrollimisega, ning et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa Esimese Astme Kohus oma pädevuse teostamisel teha ühenduse institutsioonidele korraldust (Euroopa Kohtu 8. juuli 1999. aasta otsus kohtuasjas
C-5/93 P: DSM
vs
. komisjon, EKL 1999, lk I-4695
, punkt 36 ja Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas
T-145/98: ADT Projekt
vs
. komisjon, EKL 2000, lk II-387
, punkt 83). Vaidlustatud akti tühistamise korral peab asjassepuutuv institutsioon võtma EÜ artikli 233 alusel tühistava kohtuotsuse täitmiseks vajalikud meetmed (Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas
T-67/94: Ladbroke
vs
. komisjon, EKL 1998, lk II-1
, punkt 200, ja eespool punktis 56 viidatud aasta otsus kohtuasjas T-465/04: Evropaïki Dynamiki
vs
. komisjon, punkt 35).
Kohtukulud
Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud parlamendi kahjuks, mõistetakse kohtukulud vastavalt hageja nõudele välja parlamendilt.

Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (kuues koda)
otsustab:

1.
Tühistada otsus, millega Euroopa Parlament keeldus hankemenetluses PE/2006/06/UTD/1 tunnistamast VIP Car Solutions SARL edukaks pakkujaks.

2.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

3.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.

Meij
Vadapalas
Moavero Milanesi
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 20. mail 2009 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.