CELEX: 62008TJ0237
Ochranná známka Spoločenstva
Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva CUVÉE PALOMAR
Absolútny dôvod zamietnutia
Ochranné známky vín obsahujúce zemepisné označenia
Dohoda TRIPS
Článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia (ES) č. 207/2009]

Právny rámec

Medzinárodné právo
Dohoda o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva (ďalej len „dohoda TRIPS“), ktorá predstavuje prílohu 1 C Dohody
o založení Svetovej obchodnej organizácie (WTO), bola podpísaná v Marakéši 15. apríla 1994 a schválená rozhodnutím Rady 94/800/ES
z 22. decembra 1994 týkajúcim sa uzavretia dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie,
ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (Ú. v. ES L 336, s. 1; Mim. vyd. 11/021,
s. 80).
Článok 23 uvedenej dohody s nadpisom „Dodatočná ochrana zemepisného označenia vín a liehovín“ stanovuje toto:
„1.      Každý člen zabezpečí zainteresovaným stranám právne prostriedky na zabránenie používania zemepisného označenia označujúceho
pôvod vína pre vína, ktoré nepochádzajú z miesta uvedeného v príslušnom zemepisnom označení, alebo označujúceho liehoviny
pre liehoviny, ktoré nepochádzajú z miesta uvedeného v príslušnom zemepisnom označení, aj v prípadoch, keď sa skutočný pôvod
výrobkov uvádza, alebo sa použije zemepisné označenie v preklade, alebo je sprevádzané výrazmi, ako sú ‚druh‘, ‚typ‘, ‚štýl‘,
‚kópia‘ alebo podobne.
2.      Registrácia ochrannej známky pre vína, ktorá pozostáva zo zemepisného označenia identifikujúceho vína, alebo pre liehoviny,
ktorá pozostáva zo zemepisného označenia identifikujúceho liehoviny, bude odmietnutá alebo ochranná známka vymazaná, a to
z úradnej moci, ak to právne predpisy člena pripúšťajú, alebo na požiadanie zainteresovanej strany vo vzťahu k takým vínam
alebo k liehovinám, ktoré nemajú tento pôvod.
3.      V prípade rovnako znejúcich zemepisných označení vín bude ochrana poskytnutá každému označeniu s výnimkou ustanovení článku
22 ods. 4. Každý člen ustanoví praktické podmienky, na ktorých základe budú príslušné rovnako znejúce označenia navzájom odlíšené
od iných, a zohľadní potrebu, aby bolo zabezpečené spravodlivé zaobchádzanie so zainteresovanými výrobcami a aby spotrebitelia
neboli uvedení do omylu.
4.      V záujme uľahčenia ochrany zemepisných označení vín Rada pre TRIPS uskutoční rokovania týkajúce sa vytvorenia mnohostranného
systému oznamovania a registrácie zemepisných označení vín spôsobilých chrániť tých členov, ktorí sa podieľajú na systéme.“
Článok 24 ods. 5 dohody TRIPS stanovuje toto:
„Ak bola ochranná známka prihlásená alebo zaregistrovaná v dobrej viere alebo ak boli práva na ochrannú známku získané prostredníctvom
užívania v dobrej viere:…
b)      predtým, ako je zemepisné označenie chránené vo svojej krajine pôvodu,
opatrenia prijaté na uplatňovanie tejto sekcie nebudú na úkor registračnej spôsobilosti alebo platnosti registrácie ochrannej
známky, alebo práva používať ochrannú známku na základe toho, že táto ochranná známka je zhodná so zemepisným označením alebo
mu je podobná.“

Právna úprava Spoločenstva
Článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11,
s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146), bol zavedený nariadením Rady (ES) č. 3288/94 z 22. decembra 1994, ktorým sa mení a dopĺňa
nariadenie (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva na vykonanie dohôd uzatvorených v rámci uruguajského kola (Ú. v. ES
L 349, s. 83; Mim. vyd. 17/001, s. 185). Tento článok, ktorý sa stal článkom 7 ods. 1 písm. j) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009
z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1) stanovuje:
„Do registra sa nezapíšu:… j) ochranné známky vín, ktoré obsahujú zemepisné označenie identifikujúce víno alebo z neho pozostávajú…,
ak toto víno… nem[á] tento pôvod.“
Štvrté odôvodnenie nariadenia č. 3288/94 spresňuje:
„… článok 23 ods. 2 dohody [TRIPS] umožňuje zamietnuť alebo prehlásiť za neplatné ochranné známky, ktoré obsahujú alebo pozostávajú
z nepravdivých zemepisných označení pre vína a liehoviny bez podmienky, že by boli takého charakteru, ktorý by zavádzal verejnosť,
do článku 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 40/94 sa dopĺňa nový pododsek písm. j).“
Článok 50 ods. 1 a 2 nariadenia Rady (ES) č. 1493/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s vínom (Ú. v. ES L 179,
s. 1; Mim. vyd. 03/026, s. 25), vo svojom znení uplatniteľnom na konanie uvádza toto:
„1.      Členské štáty vykonajú všetky nevyhnutné opatrenia, ktoré v súlade s podmienkami stanovenými v článkoch 23 a 24 Zmluvy [TRIPS]
umožnia zabrániť zainteresovaným stranám používať na území Spoločenstva zemepisné označenie identifikujúce výrobky uvedené
v článku 1, odsek 2, [písmeno b) nariadenia č. 1493/1999] v prípade výrobkov, ktoré nepochádzajú z miesta určeného príslušným
zemepisným označením, a to aj v prípadoch, ak je určený skutočný pôvod tovaru alebo, ak je použitý preklad zemepisného označenia,
alebo je toto označenie sprevádzané výrazmi ako ‚druh‘, ‚typ‘, ‚štýl‘, ‚imitácia‘ a podobne.
2.      Na účely tohto článku znamená ‚zemepisné označenie‘ označenie, ktoré určuje, že výrobok pochádza z územia tretej krajiny,
ktorá je členom [WTO] alebo z regiónu, alebo lokality v takomto regióne, a to v prípadoch, kedy s takýmto zemepisným miestom
pôvodu možno spájať istú kvalitu, dobrú povesť alebo iné dané vlastnosti výrobku.“
Článok 52 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 1493/1999 stanovuje:
„Ak členský štát použije názov špecifického regiónu na označenie akostného vína psr (ďalej len ‚psr‘), alebo, v prípade potreby,
vína určeného na spracovanie do takéhoto akostného vína psr, potom takýto názov nesmie byť použitý na označenie výrobkov vínneho
sektor[a] nevyrobených v tomto regióne a/alebo výrobkov, ktorým tento názov neprináleží na základe ustanovení príslušných
predpisov EÚ a členských štátov. Toto sa rovnako uplatňuje i v prípade, ak členský štát použil názov miestneho administratívneho
územia alebo jeho časti, alebo iba malej lokality na označenie akostného vína psr, alebo, ak je to potrebné, vína určeného
na spracovanie do takéhoto akostného vína psr.“
Článok 54 nariadenia č. 1493/1999 stanovuje:
„1.      Pod akostnými vínami vyrobenými vo vymedzených regiónoch sa rozumejú vína, ktoré zodpovedajú ustanoveniam tejto hlavy a ustanoveniam
Spoločenstva a členských štátov prijatých v tejto súvislosti.
…
4.      Členské štáty oznámia Komisii zoznam akostných vín psr ktoré uznali, pričom pre každé z týchto akostných vín psr budú uvedené
podrobnosti o vnútroštátnych ustanoveniach upravujúcich ich výrobu.
5.      Komisia tento zoznam zverejní v sérii ‚C‘
Úradného vestníka Európskych spoločenstiev
.“
Zoznam akostných vín vyrobených vo vymedzených regiónoch psr Komisia v súlade s článkom 54 ods. 4 nariadenia č. 1493/1999
uverejnila po prvýkrát v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
z 19. februára 1999 (C 46, s. 113). Tento zoznam – ktorý rušil a nahrádzal zoznam uverejnený skôr v úradnom vestníku z 15. novembra
1996 (C 344, s. 110) v súlade s článkom 1 ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 823/87 zo 16. marca 1987, zavádzajúceho osobitné
ustanovenia týkajúce sa akostných vín psr [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 84, s. 59) – uvádza, pokiaľ ide o Španielsko, registrované označenie pôvodu „Valencia“, ako aj odkaz na ministerské
vyhlášky z 13. júna 1987 uverejnené v
Boletín oficial del Estado
(španielsky úradný vestník) (BOE z 3. júla 1987), z 11. marca 1991 (BOE zo 14. marca 1991) a z 29. novembra 1995 (BOE z 8. decembra
1995).
Nový zoznam akostných vín psr bol Komisiou uverejnený v úradnom vestníku zo 14. apríla 2004 (C 90, s. 1). Pokiaľ ide o Španielsko,
uvádza sa v ňom región Valencia, podregiónu Clariano, ako aj ministerská vyhláška z 19. októbra 2000 (BOE z 3. novembra 2000)
a ministerská vyhláška APA/1815/2002 (BOE zo 16. júla 2002).
Následne na to boli Komisiou v úradnom vestníku uverejnené nové zoznamy, v roku 2006 (C 41, s. 1) a v roku 2007 (C 106, s. 1).
Tieto zoznamy uvádzajú tie isté poznámky, pokiaľ ide o región „Valencia“ a podregión „Clariano“, ako aj tie isté odkazy na
ministerské vyhlášky, ktoré sú uvedené v úradnom vestníku C 90 zo 14. apríla 2004.

Vnútroštátna právna úprava
Článok 2 ods. 1 a 2 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade, schválený ministerskou
vyhláškou z 19. októbra 2000 a uverejnený v
Boletín Oficial del Estado
z 3. novembra 2000, stanovuje:
„1.      Ochrana udeľovaná týmto registrovaným označením pôvodu je ochranou uvádzanou v článku 81 zákona č. 25/1970 z 2. decembra 1970
a v ďalšej uplatniteľnej právnej úprave a vzťahuje sa na výraz ‚Valencia‘ a všetky označenia podregiónov, obvodov, obcí, lokalít
a oblastí, ktoré zahŕňajú miesta výroby a dozrievania uvedené v článku 4.
2.      Zakazuje sa používať pre iné vína názvy, ochranné známky, slová, výrazy a označenia, ktoré by svojou fonetickou alebo grafickou
podobou s názvami, ochrannými známkami, slovami, výrazmi a označeniami chránenými registrovaným označením pôvodu, vyvolávali
zámenu s predmetom tejto právnej úpravy, hoci by im predchádzali slová ‚typ‘, ‚štýl‘, ‚fľaškované v‘, ‚skladované v pivnici‘
a podobne.“
Článok 4 ods. 1 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade stanovuje toto:
„Miesto výroby chránené registrovaným označením pôvodu ‚Valencia‘ tvoria územia nachádzajúce sa v provincii Valencia, ktoré
správna rada uzná za vhodné na pestovanie viniča uvedeného v článku päť; skladá sa z podregiónov a obcí vymenovaných nižšie:…
podregión Clariano:… Palomar…“
Článok 4 ods. 1 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade bol zmenený ministerskou
vyhláškou APA/1815/2002 zo 4. júla 2002 (BOE 169 zo 16. júla 2002, s. 25958). Slová „el Palomar“ nahradilo slovo „Palomar“.

Okolnosti predchádzajúce sporu
Žalobca, Abadía Retuerta, SA, podal 27. novembra 2006 na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT)
prihlášku ochrannej známky Spoločenstva podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94.
Ochranná známka, ktorej zápis sa požadoval, je slovné označenie CUVÉE PALOMAR.
Výrobky uvedené v prihláške patria do triedy 33 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis
známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „vína“.
Keďže prieskumový pracovník zastával názor, že prihlasovaná ochranná známka naráža na absolútny dôvod zamietnutia uvedený
v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, rozhodnutím z 5. júna 2007 zamietol prihlášku.
Žalobca podal proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka odvolanie.
Prvý odvolací senát zamietol odvolanie a zaviazal žalobcu na náhradu trov konania rozhodnutím z 2. apríla 2008 (ďalej len
„napadnuté rozhodnutie“).
Odvolací senát pripomína, že podľa judikatúry (pozri rozsudok Súdneho dvora zo 16. novembra 2004, Anheuser-Busch, C‑245/02,
Zb. s. I‑10989, bod 42 a tam citovanú judikatúru), keďže Spoločenstvo je účastníkom dohody TRIPS, je povinné vykladať svoj
právny poriadok o ochranných známkach v medziach možností vo svetle znenia a účelu tejto dohody (bod 13 napadnutého rozhodnutia).
Odvolací senát spresňuje, že z porovnania ustanovení článku 22 ods. 3 a článku 23 ods. 2 TRIPS vyplýva, že posledné uvedené
ustanovenie, ktorého obsah bol zakomponovaný do článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, predstavuje
lex specialis
, ktorý stanovuje zákaz osobitného zápisu zemepisných označení určených na identifikáciu vín a liehovín. Uvádza, že ide o absolútny
a bezpodmienečný zákaz, pretože nie je podriadený podmienke, aby používanie zemepisného označenia v ochrannej známke pre uvedené
výrobky bolo spôsobilé uviesť verejnosť do omylu o skutočnom mieste pôvodu, čo je podmienka, ktorej je naopak výslovne podriadené
uplatnenie všeobecného zákazu zápisu zemepisných označení uvedeného v článku 22 ods. 3 TRIPS (body 16 a 17).
Odvolací senát v podstate konštatuje, že el Palomar je názov obce podregiónu Clariano a podľa uplatniteľnej právnej úpravy
Spoločenstva a vnútroštátnej právnej úpravy predstavuje miesto výroby chránené registrovaným označením pôvodu „Valencia“ (body
19 a 20 napadnutého rozhodnutia).
Odvolací senát v podstate zastáva názor, že existuje veľká podobnosť medzi názvom obce el Palomar, ktorý je chránený registrovaným
označením pôvodu „Valencia“, a slovom „Palomar“ zahrnutým do prihlasovanej ochrannej známky (bod 26 napadnutého rozhodnutia).
Odvolací senát zastáva názor, že jeho používanie je zakázané podľa článku 2 ods. 2 ministerskej vyhlášky z 19. októbra 2000,
pretože ochranná známka Spoločenstva nebola prihlásená pre označovanie vín z uvedenej oblasti pôvodu (bod 26 napadnutého rozhodnutia).
Odvolací senát okrem toho uvádza, že hoci je pravda, že úradný názov obce je el Palomar a prvok „Palomar“ je prvkom, ktorý
identifikuje túto určitú oblasť a predstavuje hlavný prvok, na ktorom je založené zemepisné označenie, uznanie tejto skutočnosti
nemôže závisieť od prítomnosti alebo neprítomnosti člena „el“. Navyše predmetná obec bola pod názvom Palomar bez člena identifikovaná
v ministerskej vyhláške z 19. októbra 2000 (bod 29 napadnutého rozhodnutia).
Vzhľadom na to, že ochrana registrovaného označenia pôvodu sa vzťahuje na názvy obcí, v danom prípade el Palomar, a na slová,
ktoré by mohli pre ich podobnosť vytvárať nebezpečenstvo zámeny, ako je to v prípade slova „Palomar“ zahrnutého do prihlasovanej
ochrannej známky, odvolací senát uvádza, že prítomnosť tohto slova v prihlasovanej ochrannej známke Spoločenstva treba podľa
uplatniteľnej právnej úpravy chápať ako zemepisné označenie určené na identifikáciu vína. Keďže predmetné výrobky nemajú tento
pôvod, odvolací senát zastáva názor, že nie je namieste pripustiť zápis prihlasovanej ochrannej známky Spoločenstva na označenie
vín podľa článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, pretože táto ochranná známka obsahuje klamlivé zemepisné označenie
(bod 30 napadnutého rozhodnutia).
Odvolací senát nakoniec spresňuje, že toto posúdenie je rovnako uplatniteľné vo vzťahu k opravenému označeniu výrobkov uvádzaných
v prihláške, a to „vína pochádzajúce z vinohradníckej oblasti známej pod názvom ‚Pago Palomar‘, nachádzajúcej sa pri obci
Sardón de Duero (Valladolid, Španielsko)“. Odvolací senát zastáva názor, že toto obmedzenie neumožňuje odpovedať na formulovanú
námietku, pretože iba zdôrazňuje skutočnosť, že prihlasovaná ochranná známka obsahuje zemepisné označenie, ktoré nezodpovedá
pôvodu označovaných výrobkov, čo odporuje ustanoveniam uvedeným v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 (bod 31 napadnutého
rozhodnutia).

Konanie a návrhy účastníkov konania
Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zrušil napadnuté rozhodnutie,
–        zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zamietol žalobu,
–        zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.

Právny stav

Tvrdenia účastníkov konania
Žalobca uvádza na podporu svojej žaloby jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
Po prvé žalobca v podstate uvádza, že článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 treba vykladať reštriktívne, pretože obsahuje
zákaz zápisu. V nadväznosti na to žalobca zastáva názor, že toto ustanovenie nie je v prejednávanej veci uplatniteľné, pretože
prihlasovaná ochranná známka CUVÉE PALOMAR neobsahuje názov registrovaného označenia pôvodu „el Palomar“.
Názov obce je v skutočnosti podľa znenia článku 4 ods. 1 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho
správnej rade, zmeneného a doplneného ministerskou vyhláškou APA/1815/2002, el Palomar, a nie Palomar.
Po druhé žalobca uvádza, že neexistencia námietky voči prihláške ochrannej známky zo strany subjektov príslušných na ochranu
registrovaného označenia pôvodu „Valencia“ preukazuje neexistenciu konfliktu medzi uvedenou ochrannou známkou a názvom obce.
Po tretie žalobca uvádza, že obec el Palomar má iba o niečo viac než 500 obyvateľov. Ide teda o veľmi malú obec, skutočne
neznámu priemernému španielskemu a európskemu spotrebiteľovi, ktorý nemá vedomosť o tom, že vína s registrovaným označením
pôvodu „Valencia“ sú vyrábané v obci el Palomar. Názov el Palomar je teda zemepisné označenie, ktoré je v dotknutých kruhoch
úplne neznáme.
Žalobca v podstate uvádza, že judikatúra týkajúca sa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 [teraz článku 7 ods. 1 písm. c)
nariadenia č. 207/2009], podľa ktorej nie je potrebné uplatňovať absolútny dôvod zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. c)
nariadenia č. 40/94 v prípade ochranných známok zložených z názvu označujúceho neznáme územné oblasti (rozsudok Súdneho dvora
zo 4. mája 1999, Windsurfing Chiemsee, C‑108/97 a C‑109/97, Zb. s. I‑2779, body 31 až 33), sa musí tiež
mutatis mutandis
uplatniť na absolútny dôvod zamietnutia uvedený v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
Po štvrté žalobca uvádza, že článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 sa má vykladať tak, že znamená, že na to, aby bol
absolútny zákaz zápisu uplatniteľný, prihlasovaná ochranná známka musí obsahovať nesprávne zemepisné označenie alebo z neho
musí byť zložená.
Prihláška ochrannej známky CUVÉE PALOMAR podľa žalobcu neobsahuje nesprávne zemepisné označenie a neskladá sa z neho. Naopak,
identifikuje zemepisný pôvod vín žalobcu. Výraz „Palomar“ totiž v ochrannej známke CUVÉE PALOMAR, identifikuje vinohrad Palomar,
existujúci od 19. storočia, ktorý sa nachádza v oblasti Retuerta, ktorý je vlastníctvom Abadía Retuerta, v španielskej obci
Sardón de Duero (Valladolid).
Podľa žalobcu je zrejmé, že vo svojom postavení vlastníka vinohradu Palomar má právo označovať vína vyrobené v tomto vinohrade
ochrannou známkou CUVÉE PALOMAR. To je dôvod, pre ktorý s cieľom reagovať na námietky vznesené zo strany ÚHVT a s cieľom vyhnúť
sa akémukoľvek omylu týkajúcemu sa zemepisného pôvodu svojich výrobkov súhlasil s tým, že od 16. februára 2007 sa obmedzí
prihláška ochrannej známky na „vína pochádzajúce z vinohradu známeho ako ‚vinohrad Palomar‘, nachádzajúceho sa na území obce
Sardón de Duero (Valladolid, Španielsko)“.
Žalobca zastáva v podstate názor, že v dôsledku toho prihláška ochrannej známky CUVÉE PALOMAR neobsahuje žiadne klamlivé zemepisné
označenie, keďže vinohrad Palomar existuje a patrí mu, a že prihlasovaná ochranná známka preto nemá byť predmetom absolútneho
zákazu zápisu uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
Po piate žalobca uvádza, že názov vinohradu Palomar, ktorý je jeho majetkom, zmienka o ktorom, ako bolo uvedené v bode 38
vyššie, je potvrdená od 19. storočia, výrazne predchádza uznaniu obce el Palomar za oblasť produkcie chránenú registrovaným
označením pôvodu „Valencia“ v roku 2000. Preto odmietnutie zápisu ochrannej známky CUVÉE PALOMAR predstavuje porušenie všeobecnej
právnej zásady obsiahnutej v latinskom výroku
prior tempore, potior iure
. Žalobca poznamenáva, že ministerská vyhláška z 19. októbra 2000, ktorá viedla k uznaniu obce el Palomar za miesto produkcie
chránené registrovaných označením pôvodu „Valencia“, je dokonca neskoršia, než španielska ochranná známka č. 2.085.129 CUVÉE
EL PALOMAR, ktorá sa datuje do roku 1997.
Po šieste žalobca v podstate uvádza, že slovo „palomar“ je viacvýznamovým slovom, ktoré podľa slovníka
Real Academia Española
znamená: „1. podst. meno. Miesto, kde sú chované holuby. 2. príd. meno. Vo vzťahu k druhu špagátu: tenší a zakrútenejší než
klasický špagát“.
Zastáva názor, že táto skutočnosť zmierňuje predpokladanú povahu zemepisného označenia obce el Palomar.
Žalobca sa domnieva, že pokiaľ označenie, ktoré zahŕňa ochrannú známku má okrem svojho zemepisného významu tiež iný význam
prevažujúci nad týmto zemepisným významom, treba udeliť pozornosť jeho hlavnému významu. Po vykonaní tohto posúdenia treba
uplatniť zodpovedajúci právny režim. Podľa žalobcu výraz „Palomar“ má hlavný význam, známy všetkým spotrebiteľom, ktorým je
„miesto, kde sú chované holuby“.
Žalobca uvádza tvrdenie, podľa ktorého keďže údajná zemepisná povaha slova „Palomar“ je rozptýlená inými význammi tohto názvu,
slovo „Palomar“ môže spĺňať funkcie vlastné ochrannej známke. Zastáva názor, že v dôsledku toho napadnuté rozhodnutie predstavuje
nesprávny výklad článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94. V skutočnosti podľa žalobcu ochrana predpokladaného kolektívneho
záujmu, ktorá odôvodňuje zamietnutie ochranných známok zhodných so zemepisným označením, nemôže zachádzať až do absurdnej
situácie spočívajúcej v zamietnutí ochranných známok, ktoré majú iné významy alebo ktoré označujú, ako v prejednávanej veci,
oblasť pôvodu predmetných výrobkov.
Po siedme žalobca v podstate uvádza, že je vlastníkom rôznych ochranných známok Spoločenstva – PAGO PALOMAR, ABADIA RETUERTA
CUVÉE PALOMAR – označujúcich vína zaradené do triedy 33, ako aj španielskej ochrannej známky CUVÉE EL PALOMAR – ktorá obsahuje
celý názov obce el Palomar.
Žalobca sa v tejto súvislosti odvoláva na znenie článku 24 ods. 5 dohody TRIPS (pozri bod 3 vyššie).
Podľa žalobcu španielska ochranná známka č. 2.085.129 CUVÉE EL PALOMAR sa datuje do roku 1997 a v dôsledku toho predchádza
ochrane názvu obce el Palomar v rámci registrovaného označenia pôvodu „Valencia“, ktoré bolo právne upravené v roku 2000.
Žalobca zastáva názor, že v dôsledku toho nemožno spochybniť platnosť ochranných známok CUVÉE EL PALOMAR (zapísanej v roku
1997) a CUVÉE PALOMAR (prihlasovanej žalobcom v dobrej viere) z jediného dôvodu, že tieto ochranné známky sú podobné neskôr
uznanému označeniu pôvodu.
Žalobca okrem iného zdôrazňuje, že ochranná známka CUVÉE EL PALOMAR je chránená tiež vo viacerých krajinách Európskej únie
medzinárodnou ochrannou známkou č. 699.977, zapísanou 23. septembra 1998.
Pokiaľ ide o posúdenie odvolacieho senátu, podľa ktorého skoršie zápisy nie sú relevantné, keďže judikatúrou je ustálené,
že vnútroštátne rozhodnutia nie sú pre ÚHVT záväzné a nezbavujú povinnosti uplatniť na konkrétny posudzovaný prípad právnu
úpravu Spoločenstva, žalobca namieta, že odvolací senát opomína, že dva skoršie zápisy (a to ochranné známky Spoločenstva
č. 4.827.978 PAGO PALOMAR a č. 5.501.978 ABADÍA RETUERTA CUVÉE PALOMAR) boli posudzované zo strany samotného ÚHVT a nie sú
teda vnútroštátnymi rozhodnutiami.
Žalobca zastáva názor, že skutočnosť, že úrady priemyselného vlastníctva Nemecka, Španielska, Francúzska, Talianska, Rakúska
alebo Spojeného kráľovstva uznali zápis ochrannej známky CUVÉE EL PALOMAR mala byť zo strany ÚHVT zohľadnená ako jasný príklad
toho, že ochranná známka CUVÉE PALOMAR nespadá pod žiadny z absolútnych dôvodov zamietnutia zápisu a o to viac, že samotný
ÚHVT pripustil zápis ochranných známok Spoločenstva PAGO PALOMAR a ABADÍA RETUERTA CUVÉE PALOMAR.
Po ôsme žalobca v podstate uvádza, že ÚHVT zapísal ochranné známky ako CUVÉE MEDITERRANEO, CUVÉE DU GOLFE DE SAINT‑TROPEZ
a CUVÉE OCCITANE.
Podľa žalobcu tieto ochranné známky majú priamu a zjavnú spojitosť so zemepisnou oblasťou známou vo vinohradníckych kruhoch,
keďže európska verejnosť je vo všeobecnosti schopná identifikovať zemepisne Stredomorie, záliv Saint-Tropez a Okcitániu.
Z toho podľa žalobcu vyplýva, že odmietnutie zápisu ochrannej známky CUVÉE PALOMAR predstavuje porušenie zásady rovnosti a svojvoľné
rozhodnutie zo strany ÚHVT.
Nakoniec na pojednávaní žalobca v podstate uviedol, že skutočnosť, že zoznam akostných vín psr uverejnený Komisiou v úradnom
vestníku v roku 2007 neobsahuje názov el Palomar, ale obmedzuje sa na uvedenie odkazu na vnútroštátne právne ustanovenia,
v ktorých figuruje táto zmienka. Podľa žalobcu uverejnenie zoznamu v úradnom vestníku predstavuje podmienku pre namietateľnosť
zemepisných označení chránených vnútroštátnymi právnymi úpravami. Keďže zemepisné označenie el Palomar nebolo uverejnené v úradnom
vestníku, nemožno ho preto voči žalobcovi namietať.
Okrem toho žalobca na pojednávaní uvádzal, že k uverejneniu zoznamu v úradnom vestníku došlo až v roku 2007, teda po prihláške
ochrannej známky, ktorá bola podaná 27. novembra 2006. Skutočnosťou od ktorej sa odvodzuje namietateľnosť zemepisných označení
chránených vnútroštátnymi právnymi poriadkami, je podľa žalobcu uverejnenie zoznamu Komisiou v úradnom vestníku. V dôsledku
toho, ak by Všeobecný súd konštatoval, že uverejnenie zoznamu v úradnom vestníku, kde sa uvádzali iba odkazy na vnútroštátne
právne predpisy, v ktorých sa uvádza el Palomar, postačuje na zabezpečenie známosti tohto označenia, treba prijať záver, že
k uverejneniu došlo po podaní prihlášky ochrannej známky a, preto toto registrované zemepisné označenie nemožno voči žalobcovi
namietať.
ÚHVT spochybňuje toto tvrdenie a v podstate zastáva názor, že odvolací senát vykonal v napadnutom rozhodnutí správne skutkové
a právne posúdenie.

Posúdenie Všeobecným súdom
Článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 stanovuje, že do registra sa nezapíšu ochranné známky vín, ktoré obsahujú zemepisné
označenie identifikujúce víno alebo z neho pozostávajú, ak toto víno nemá tento pôvod.
Na účely uplatňovania tohto ustanovenia je potrebné stanoviť rozsah pojmu „zemepisné označenie identifikujúce víno“.
Nariadenie č. 40/94 nedefinuje pojem zemepisné označenie identifikujúce víno.
Treba však poznamenať, že článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 bol zavedený nariadením č. 3288/94.
Štvrté odôvodnenie nariadenia č. 3288/94 spresňuje, že „…článok 23 ods. 2 dohody [TRIPS] umožňuje zamietnuť alebo prehlásiť
za neplatné ochranné známky, ktoré obsahujú alebo pozostávajú z nepravdivých zemepisných označení pre vína a liehoviny bez
podmienky, že by boli takého charakteru, ktorý by zavádzal verejnosť“ a že „do článku 7 ods. 1 nariadenia (ES) č. 40/94 sa
dopĺňa nový pododsek písm. j)“.
Treba pripomenúť, že keďže Spoločenstvo je účastníkom dohody TRIPS, je v dôsledku toho povinné vykladať svoj právny poriadok
o ochranných známkach v medziach možností vo svetle znenia a účelu tejto dohody (pozri rozsudok Anheuser-Busch, už citovaný
v bode 21 vyššie, bod 42 a tam citovanú judikatúru).
Podľa ustálenej judikatúry ustanovenie dohody, ktorú Spoločenstvo uzavrelo s tretími krajinami, treba považovať za priamo
uplatniteľné, ak vzhľadom na formuláciu, predmet a povahu dohody možno prijať záver, že ustanovenie obsahuje jasnú, presnú
a bezpodmienečnú povinnosť, ktorá vo svojom vykonaní alebo vo svojich účinkoch nie je podriadená zásahu žiadneho neskoršieho
aktu (rozsudok Súdneho dvora zo 14. decembra 2000, Dior a i., C‑300/98 a C‑392/98, Zb. s. I‑11307, bod 42).
Súdny dvor však rozhodol na jednej strane, že vzhľadom na ich povahu a ich štruktúru dohoda WTO a jej prílohy v zásade nepatria
medzi normy, vo vzťahu ku ktorým Súdny dvor preskúmava akty inštitúcií Spoločenstva v rámci žaloby o neplatnosť (rozsudok
Dior a i., už citovaný v bode 65 vyššie, bod 42) a, na druhej strane, že ustanovenia dohody TRIPS, ktorá sa uvádza v prílohe
dohody WTO, nevytvárajú pre jednotlivcov práva, ktoré by jednotlivci mohli priamo uplatňovať pred súdom v zmysle práva Spoločenstva
(rozsudok Dior a i., už citovaný v bode 65 vyššie, bod 43).
Z tejto judikatúry vyplýva, že hoci ustanovenia dohody TRIPS nemajú priamy účinok, skutočnosťou zostáva, že právnu úpravu
týkajúcu sa ochranných známok, teda v prejednávanej veci článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, treba v medziach možností
vykladať s prihliadnutím na znenie a účel tejto dohody.
Treba poznamenať, že pojem „zemepisné označenie určené na identifikáciu vína“, ktorý sa uvádza v článku 7 ods. 1 písm. j)
nariadenia č. 40/94, sa vo francúzskom znení odlišuje od pojmu uvádzaného v článku 23 dohody TRIPS, citovaného v bode 2 vyššie.
Podľa záverečného dokumentu uvádzajúceho výsledky Uruguajského kola mnohostranných obchodných rokovaní, podpísaného v Marakéši
15. apríla 1944 (Ú. v. ES L 336, s. 253; Mim. vyd. 11/021, s. 345), ktorého znenie bolo vyhotovené vo francúzskom, v anglickom
a španielskom jazyku, sú však rovnako záväzné dva ďalšie jazyky.
Treba poznamenať, že slová „geographical indication identifying wines“ sú použité tak v článku 23 dohody TRIPS, ako aj v článku
7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 v anglickom znení týchto ustanovení.
Okrem toho slová „indicación geográfica que identifique el vinos“ sú použité v španielskom znení článku 23 TRIPS a slová „indicación
geográfica que identifique el vino“ sú použité v španielskom znení článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
V dôsledku toho treba prijať záver, že článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 sa týka zemepisných označení identifikujúcich
víno a nie zemepisných označení „určených na identifikáciu vína“.
Určenie a ochrana zemepisných označení, pokiaľ ide o vína, sú stanovené nariadením č. 1493/1999 uplatniteľným na prejednávaný
prípad
ratione temporis
.
Okrem toho pojem zemepisné označenie identifikujúce víno v zmysle článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 treba vykladať
s ohľadom na relevantné ustanovenia práva Spoločenstva v oblasti určenia a ochrany zemepisných označení týkajúce sa vína.
V dôsledku toho treba odkázať na nariadenie č. 1493/1999, ktoré má, ako vyplýva z odôvodnení č, 56 a 80 tohto nariadenia,
tiež za úlohu zabezpečiť súlad právnej úpravy Spoločenstva s dohodou TRIPS.
Článok 50 ods. 1 nariadenia č. 1493/1999 sa týka ochrany zemepisných označení pre výrobky pochádzajúce z tretích krajín v rámci
uplatnenia článkov 23 a 24 dohody TRIPS.
Článok 50 ods. 2 uvedeného nariadenia však definuje pojem zemepisné označenie iba na účely odseku 1 tohto ustanovenia.
V dôsledku toho sa s cieľom určiť obsah pojmu zemepisné označenie v zmysle tohto nariadenia treba obrátiť na iné ustanovenia
nariadenia č. 1493/1999.
Článok 47 ods. 1 nariadenia č. 1493/1999 stanovuje:
„V tejto kapitole a v prílohách VII a VIII sú uvedené predpisy týkajúce sa opisu, označovania a prezentácie vybraných výrobkov
spadajúcich pod toto nariadenie a zároveň i ochrany určitých osobitostí a označení.“
Podľa znenia článku 47 ods. 2 písm. e) nariadenia č. 1493/1999 predpisy uvedené v odseku 1 tohto článku sa týkajú najmä ustanovení
upravujúcich používanie zemepisných označení.
Bod A prílohy VI nariadenia č. 1493/1999 stanovuje toto:
„1.      Pod ‚vymedzeným regiónom‘ sa rozumie vinohradnícka oblasť alebo kombinácia vinohradníckych oblastí, ktoré vyrábajú víno s typickými
akostnými vlastnosťami a ktorého názov sa používa na označovanie akostných vín psr.
2.      Hranice každého vymedzeného regiónu sa presne vymedzia (delimitujú), pokiaľ je to možné na úrovni jednotlivých vinohradov
alebo vinohradníckych pozemkov. Takéto vymedzenie hraníc vykoná každý príslušný členský štát, pričom do úvahy bude brať faktory,
ktoré prispievajú ku kvalite vín vyrábaných v daných regiónoch, ako napríklad vlastnosti pôdy a podložia, klíma a situácia
(topografická) jednotlivých vinohradov alebo vinohradníckych pozemkov.
3.      Vymedzené regióny sú označené svojimi zemepisnými názvami…
4.      Zemepisný názov označujúci vymedzený región musí byť dostatočne presný a dôverne spojený s príslušnou vinohradníckou oblasťou
tak, aby sa s prihliadnutím na existujúcu situáciu vyhlo zámene.“
Bod B ods. 1 písm. c) prvá zarážka prílohy VII nariadenia č. 1493/1999 stanovuje toto:
„Označenie na etiketách produktov vyrobených v Spoločenstve môže byť doplnené nasledujúcimi informáciami po splnení podmienok,
ktoré sa určia:… v prípade akostných vín vyprodukovaných vo vymedzených regiónoch:… označenie zemepisnej jednotky menšej ako
vymedzený región v súlade s predpismi stanovenými členským štátom v ktorom sa uskutočnila výroba.“
Článok 52 ods. 1 prvý pododsek nariadenia č. 1493/1999 spresňuje, že ak členský štát použije názov špecifického regiónu na
označenie akostného vína psr, potom takýto názov nesmie byť použitý na označenie výrobkov vínneho sektora nevyrobených v tomto
regióne a/alebo výrobkov, ktorým tento názov neprináleží na základe ustanovení príslušných predpisov Spoločenstva a členských
štátov. Toto sa rovnako uplatňuje i v prípade, ak členský štát použil názov obce alebo jej časti, alebo iba malej lokality
na označenie akostného vína psr.
Inými slovami, podľa nariadenia č. 1493/1999 členské štáty môžu priznať názvu obce, časti obce alebo lokality označenie akostné
víno psr. V takom prípade tento názov nebude môcť byť použitý na označenie výrobkov vínneho sektora nevyrobených v tejto obci,
časti obce alebo v tejto lokalite a/alebo výrobkov, ktorým tento názov neprináleží na základe uplatniteľných ustanovení predpisov
Spoločenstva a členských štátov.
Treba teda konštatovať, že v rámci uplatnenia nariadenia č. 1493/1999 členským štátom prislúcha na svojich príslušných územiach
určiť zemepisné označenia, ktoré zamýšľajú chrániť.
Článok 2 ods. 1 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade, schváleného španielskym
zákonodarcom stanovuje, že ochrana udeľovaná týmto registrovaným označením pôvodu sa vzťahuje na výraz „Valencia“ a všetky
označenia podregiónov, obvodov, obcí, lokalít a oblastí, ktoré zahŕňajú miesta výroby a dozrievania uvedené v článku 4.
Článok 4 ods. 1 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade, v znení ministerskej vyhlášky
APA/1815/2002 zo 4. júla 2002, stanovuje, že oblasť výroby chránenú registrovaným označením pôvodu „Valencia“ tvorí najmä
územie podregiónu Clariano, ktorý medzi inými zahŕňa obec s označením el Palomar.
Názov el Palomar teda predstavuje zemepisné označenie pre akostné víno psr v zmysle španielskej právnej úpravy a v dôsledku
toho podľa článku 52 nariadenia č. 1493/1999, čo žalobca, ktorý okrem iného na pojednávaní potvrdil, že nespochybňoval platnosť
tejto právnej úpravy pred španielskymi súdmi, nespochybňuje.
Keďže názov el Palomar je zemepisným označením pre akostné vína psr, predstavuje v dôsledku toho zemepisné označenie identifikujúce
víno v zmysle článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
Treba konštatovať, že žalobca tiež netvrdí, že zemepisné označenie el Palomar nie je použité na identifikovanie vína vyrobeného
v obci, ktorá nesie tento názov. Obmedzuje sa v podstate na tvrdenie, že má právo používať názov Palomar napriek existencii
zemepisného označenia el Palomar.
Žalobca naopak spochybňuje namietateľnosť zemepisného označenia el Palomar z dôvodu skutočnosti, že zoznam uverejnený Komisiou
v úradnom vestníku podľa článku 54 ods. 5 nariadenia č. 1493/1999 neuvádza el Palomar alebo Palomar.
V tejto súvislosti článok 54 ods. 4 a 5 nariadenia č. 1493/1999 stanovuje na jednej strane, že členské štáty oznámia Komisii
zoznam akostných vín psr, ktoré uznali, pričom pre každé z týchto akostných vín psr budú uvedené podrobnosti o vnútroštátnych
ustanoveniach upravujúcich ich výrobu a, na druhej strane, Komisia tento zoznam zverejní v úradnom vestníku (sérii C).
Na jednej strane treba pripomenúť, že nové nariadenie o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade bolo
uverejnené v BOE 3. novembra 2000. Ministerská vyhláška APA/1815/2002 bola uverejnená v BOE 16. júla 2002.
Na druhej strane zoznam akostných vín psr bol v súlade s článkom 54 ods. 5 nariadenia č. 1493/1999 po prvýkrát uverejnený
v úradnom vestníku 19. februára 1999 (C 46, s. 113).
Ako bolo pripomenuté v bode 10 vyššie, nový zoznam akostných vín psr bol Komisiou uverejnený v úradnom vestníku 14. apríla
2004. Uvádza sa tam zmienka týkajúca sa Španielska, regiónu Valencia, podregiónu Clariano, ministerskej vyhlášky z 19. októbra
2000 a ministerskej vyhlášky APA/1815/2002, ako aj odkazy na uverejnenie týchto dvoch vyhlášok v BOE.
Ako bolo uvedené okrem iného v bode 11 vyššie, nové zoznamy boli Komisiou následne uverejnené v úradnom vestníku v roku 2006
a potom v roku 2007. Tieto zoznamy obsahujú zmienky, ktoré sú zhodné s citáciami uvádzanými v zozname uverejnenom Komisiou
v roku 2004, pokiaľ ide o región Valencia a podregión Clariano.
Žalobca teda nemôže tvrdiť, že zoznam akostných vín psr obsahujúci zmienku o zemepisnom označení „Clariano“ a odkaz na relevantné
ustanovenia španielskeho práva bol po prvýkrát uverejnený v úradnom vestníku až v roku 2007.
Okrem toho treba prijať záver, že ochrana zemepisných označení Spoločenstvom, ktorá bola zavedená nariadením č. 1493/1999,
je založená na zemepisných označeniach, tak ako boli určené právnou úpravou členských štátov, rešpektujúc relevantné ustanovenia
uvedeného nariadenia. Táto ochrana nevyplýva z autonómneho postupu Spoločenstva ani z mechanizmu, na konci ktorého by zemepisné
označenia uznané členskými štátmi boli zhrnuté do aktu Spoločenstva so záväznou povahou.
Jedinou povinnosťou, ktorá vyplýva pre členské štáty z článku 54 ods. 4 a 5 nariadenia č. 1493/1999, je oznámiť Komisii zoznam
akostných vín psr, ktoré uznali, pričom pre každé z nich uvedú odkaz na vnútroštátne ustanovenia upravujúce ich výrobu, a pre
Komisiu uverejniť tento zoznam v sérii C – a nie v sérii L – úradného vestníka.
Keďže ochrana zemepisných označení vychádza z právnej úpravy členských štátov, plynie z toho, že namietateľnosť vnútroštátnych
opatrení, ktorými členský štát udeľuje označenie akostné vína psr názvu regiónu alebo názvu obce, časti obce alebo lokality
podľa článku 52 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 1493/1999, vyplýva z uverejnenia týchto ustanovení v úradnom vestníku
členského štátu, ktorý ich prijal.
Je nesporné, že nové nariadenie o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade, ako aj ministerská vyhláška
APA/1815/2002, boli uverejnené v BOE v uvedenom poradí v roku 2000 a v roku 2002, k dátumu, ktorý predchádzal prihláške ochrannej
známky podanej 27. novembra 2006.
Zo skutočnosti, že ochrana zemepisných označení sa zakladá na právnej úprave členských štátov, tiež vyplýva, že uverejnenie
zoznamu akostných vín psr a odkazov na vnútroštátne ustanovenia v sérii C
Úradného vestníka Európskej únie
predstavuje iba opatrenie informovania verejnosti o ochrane zemepisných označení zavedených každým členským štátom v rámci
ich vnútroštátnej právnej úpravy.
Je pravda, že spôsob, aký zvolila Komisia pre uverejnenie informácií oznámených Španielskym kráľovstvom, sa vôbec nezdá efektívny
pre zabezpečenie úplnej a dokonalej informovanosti verejnosti, keďže názov obcí, ktorým bolo priznané označenie pôvodu, najmä
pokiaľ ide o región Valencia a podregión Clariano – vrátane názvu obce el Palomar –, sa v zozname uverejnenom Komisiou neobjavuje.
Treba však na jednej strane konštatovať, že tento spôsob uverejnenia vnútroštátnych informácií rešpektuje ustanovenia článku
54 ods. 5 nariadenia č. 1493/1999, a na druhej strane prijať záver, že nespochybňuje ochranu, ktorú nariadenie č. 14493/1999
poskytuje zemepisným označeniam chráneným podľa španielskej právnej úpravy, vrátane zemepisného označenia „el Palomar“.
Navyše treba poznamenať, že podľa znenia článku 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Juhoafrickou republikou o obchodovaní
s vínom (Ú. v ES L 28, 2002, s. 4; Mim. vyd. 11/040, s. 203), pokiaľ ide o vína s pôvodom v Spoločenstve, sú chránené zemepisné
označenia uvedené v prílohe II.
Príloha II („Zoznam zemepisných označení“) dohody A („Zemepisné označenie vín s pôvodom z Európskeho spoločenstva“), časť
III („Vína s pôvodom zo Španielskeho kráľovstva“), bod 1 ([„akostné vína stanovených pestovateľských oblastí“]), podbod 1.2.48
(„Stanovená pestovateľská oblasť Valencia“), písm. d) („podoblasť Clariano“) uvádza názov „Palomar“.
Názov Palomar sa tiež uvádza v prílohách dohody medzi Európskym spoločenstvom a Švajčiarskou konfederáciou o obchode s poľnohospodárskymi
výrobkami (Ú. v. ES L 114, 2002, s. 132; Mim. vyd. 11/041, s. 159).
Treba poznamenať, že tieto dohody predchádzali zmene článku 4 ods. 1 nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“
a jeho správnej rade ministerskou vyhláškou APA/1815/2002 zo 4. júla 2002, ktorá zaviedla názov el Palomar namiesto názvu
Palomar.
Názov Palomar sa tiež objavuje v prílohách Dohody medzi Európskym spoločenstvom a Austráliou o obchode s vínom uzavretej v roku
1994 (Ú. v. ES L 86, 1994, s. 3; Mim. vyd. 11/020, s. 3), čo navádza k záveru, že ochrana udeľovaná zemepisnému označeniu
el Palomar zo strany Španielskeho kráľovstva predchádza ustanoveniam nového nariadenia o registrovanom označení pôvodu „Valencia“
a jeho správnej rade v znení zmien a doplnení ministerskej vyhlášky APA/1815/2002 zo 4. júla 2002.
Na záver tohto preskúmania treba pripomenúť, že podľa článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 do registra sa nezapíšu
ochranné známky vín, ktoré obsahujú zemepisné označenie identifikujúce víno alebo z neho pozostávajú, ak toto víno nemá tento
pôvod.
Je nesporné, že víno, pre ktoré žalobca podal prihlášku ako ochrannej známky Spoločenstva, so slovným označením CUVÉE PALOMAR
nemá pôvod v obci el Palomar uvedenej v novom nariadení o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade, uverejnenom
v BOE pred prihláškou o zápis.
Prihlasovaná ochranná známka v dôsledku toho pozostáva zo zemepisného označenia, ktoré identifikuje akostné víno psr, hoci
víno, pre ktoré je ochranná známka prihlasovaná, tento pôvod nemá.
Preto treba konštatovať, že odvolací senát správne prijal záver, že prihlasovaná ochranná známka naráža na absolútny dôvod
zamietnutia zápisu uvedený v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
Tento záver nemôžu spochybniť tvrdenia žalobcu, ktoré uvádza na podporu svojho jediného žalobného dôvodu.
Po prvé žalobca v podstate tvrdí, že keďže časť jeho vinohradu nesie názov Palomar, tento názov v prihlasovanej ochrannej
známke nepredstavuje klamlivé alebo nesprávne označenie.
Nezáleží však na tom, či je táto zmienka nesprávna, keďže jedinou podmienkou, ktorú si vyžaduje uplatnenie absolútneho dôvodu
zamietnutia uvedeného článkom 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, je, aby víno uvádzalo alebo obsahovalo zemepisný názov
identifikujúci víno, hoci nemá tento pôvod.
Žalobca uznáva, že časť jeho vinohradu, ktorá sa nazýva Palomar, sa nenachádza v obci el Palomar uvedenej v novom nariadení
o registrovanom označení pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rade.
Toto tvrdenie uvádzané žalobcom v dôsledku toho musí byť zamietnuté.
Po druhé žalobca v podstate uvádza, že na to, aby sa uplatnil dôvod zamietnutia uvedený v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia
č. 40/94, treba, aby prihlasovaná ochranná známka obsahovala zemepisné označenie identifikujúce víno, ktoré má iný pôvod než
ten, ktorý spotrebitelia s týmto zemepisným označením spájajú, alebo z neho pozostávala.
Štvrté odôvodnenie nariadenia č. 3288/94 spresňuje, že článok 23 ods. 2 dohody TRIPS umožňuje zamietnuť alebo vyhlásiť za
neplatné ochranné známky, ktoré obsahujú nepravdivé zemepisné označenia pre vína a liehoviny alebo z nich pozostávajú, bez
podmienky, že by boli takého charakteru, ktorý by zavádzal verejnosť.
Preto absolútny dôvod zamietnutia uvedený v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 sa uplatňuje bez toho, aby bolo potrebné
brať ohľad na otázku, či ochranné známky, ktorých zápis sa požaduje, môžu alebo nemôžu zavádzať verejnosť, alebo či pre verejnosť
prinášajú pravdepodobnosť zámeny, pokiaľ ide o pôvod výrobku.
Tvrdenia žalobcu o tomto bode preto treba odmietnuť.
Po tretie žalobca v podstate uvádza, že prihlasovaná ochranná známka neobsahuje názov el Palomar, ktorá požíva ochranu priznanú
španielskym právom, ale iba slovo „Palomar“. Podľa žalobcu na to, aby sa uplatnil absolútny dôvod zamietnutia stanovený článkom
7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, musí byť podobnosť slov úplná. V dôsledku toho za absencie člena „el“ v prihlasovanej
ochrannej známke, zápis tejto ochrannej známky nemohol byť zo strany ÚHVT zamietnutý.
Pre ilustráciu treba poznamenať, že ak by sa tvrdeniu žalobcu vyhovelo, viedlo by to k tomu, že by bol povolený zápis ochrannej
známky ako Baux de Provence alebo Clos Vougeot, hoci existujú zemepisné označenia pre akostné vína psr Les Baux de Provence
a Clos de Vougeot.
Takýto výklad článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 zjavne naráža na cieľ ochrany zemepisných označení pre akostné
vína psr, ktorý sleduje vnútroštátna právna úprava a právna úprava Spoločenstva.
Treba prijať záver, že na to, aby sa uplatnil dôvod zamietnutia uvedený v článku 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, postačuje,
aby uvedené ochranné známky obsahovali prvky alebo pozostávali z prvkov, ktoré umožňujú s istotou identifikovať predmetné
zemepisné označenie bez toho, aby bolo potrebné zohľadniť určité alebo neurčité členy, ktoré prípadne môžu byť jeho súčasťou.
Nebolo by to inak ani v prípade, ak by zemepisné označenie pozostávalo z názvu miesta obsahujúceho člen, ktorý je neoddeliteľný
od tohto názvu a ktorý mu dáva vlastný a autonómny význam.
V prejednávanej veci treba konštatovať, že názov el Palomar nemá vlastný a autonómny význam, ktorý by sa odlišoval od názvu
Palomar.
Treba preto prijať záver, že ochranná známka, ktorej zápis sa požaduje, teda CUVÉE PALOMAR, obsahuje prvky alebo pozostáva
z prvkov, ktoré umožňujú s istotou identifikovať zemepisné označenie el Palomar, čiže slovo „Palomar“.
Preto tvrdenie žalobcu, podľa ktorého člen „el“ má v prejednávanej veci rozhodujúci vplyv na uplatnenie dôvodu zamietnutia
uvedeného článkom 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94, musí byť odmietnuté.
Po štvrté žalobca v podstate uvádza, že bolo potrebné zohľadniť skutočnosť, že názov el Palomar, ktorý je registrovaným označením
pôvodu chráneným španielskym právom, je širokej verejnosti alebo zainteresovaným kruhom neznámy a že má viacej významov, čo
oslabuje jeho povahu zemepisného označenia.
Keďže však zápis prihlasovanej ochrannej známky musí byť zamietnutý z jediného dôvodu, že táto ochranná známka obsahuje zemepisné
označenie identifikujúce víno alebo z neho pozostáva, ak víno nemá tento pôvod, vyplýva z toho, že skutočnosť, že názov, ktorý
je registrovaným označením pôvodu, je širokej verejnosti alebo zainteresovaných kruhom neznámy alebo má viac významov, čo
oslabuje jeho povahu zemepisného označenia, je pre uplatnenie absolútneho dôvodu zamietnutia uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. j)
nariadenia č. 40/94 irelevantná.
Z toho tiež vyplýva, že nemožno vyhovieť tvrdeniu žalobcu, podľa ktorého treba analogicky uplatniť judikatúru týkajúcu sa
článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, podľa znenia ktorej Súdny dvor rozhodol, že netreba uplatňovať absolútny dôvod
zamietnutia tohto ustanovenia v prípade ochranných známok zložených z názvu označujúceho neznáme územné oblasti.
Táto judikatúra skutočne nie je uplatniteľná, pokiaľ ide o absolútny dôvod zamietnutia uvedený článkom 7 ods. 1 písm. j) nariadenia
č. 40/94, pretože toto ustanovenie si nevyžaduje žiadnu analýzu prípadnej pravdepodobnosti zámeny.
V skutočnosti na to, aby bol zápis zamietnutý, postačuje, aby ochranná známka určená na identifikáciu vína obsahovala zemepisné
označenie identifikujúce víno alebo z neho pozostáva, hoci víno, pre ktoré sa zápis ochrannej známky požaduje, nemá tento
pôvod.
Po piate, pokiaľ ide o tvrdenie žalobcu založené na absencii námietky orgánov príslušných na ochranu označenia „Valencia“,
treba prijať záver, že keďže prihláška ochrannej známky nebola uverejnená, pretože jej zápis bol zamietnutý, tretie osoby,
medzi nimi správna rada registrovaného označenia pôvodu a centrálne a autonómne správne orgány, neboli vyzvané na predloženie
svojich pripomienok k prihlasovanej ochrannej známke.
V každom prípade, dokonca za predpokladu, že by tieto orgány mali možnosť namietať voči prihlasovanej ochrannej známke a nevyužili
by ju, z tejto absencie námietok nemožno vyvodzovať, že ochranná známka môže byť platne zapísaná napriek ustanoveniam článku
7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94.
Po šieste, pokiaľ ide o tvrdenie žalobcu, podľa ktorého zápis prihlasovanej ochrannej známky je iba premietnutím vnútroštátnych
a medzinárodných zápisov, ktorými disponuje, v rámci Spoločenstva, treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry spôsobilosť
označenia na zápis ako ochrannej známky Spoločenstva sa musí posudzovať len na základe príslušnej právnej úpravy Spoločenstva.
ÚHVT a prípadne súd Spoločenstva preto nie sú viazaní rozhodnutím vydaným v členskom štáte, alebo dokonca v treťom štáte,
ktorým bola uznaná spôsobilosť toho istého označenia na zápis ako ochrannej známky [rozsudky Súdu prvého stupňa z 27. februára
2002, Streamserve/ÚHVT (STREAMSERVE), T‑106/00, Zb. s. II‑723, bod 47, a z 22. júna 2005, Metso Paper Automation/ÚHVT (PAPERLAB),
T‑19/04, Zb. s. II‑2383, bod 37].
Vnútroštátne zápisy existujúce v členským štátoch predstavujú len skutočnosť, ktorú je možné vziať do úvahy v súvislosti so
zápisom ochrannej známky Spoločenstva, a prihlasovanú ochrannú známku treba posúdiť výlučne na základe príslušnej právnej
úpravy Spoločenstva. Z toho vyplýva, že ÚHVT nie je povinný stotožniť sa s požiadavkami a posúdením príslušného orgánu v oblasti
ochranných známok v krajine pôvodu ani zapísať prihlasovanú ochrannú známku na základe existencie rozhodnutia španielskeho
úradu pre ochranné známky o zápise (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora z 25. októbra 2007, Develey/ÚHVT, C‑238/06 P,
Zb. s. I‑9375, body 66 až 73).
V dôsledku toho disponovanie vnútroštátnymi a medzinárodnými zápismi nebráni zamietnutiu zápisu ochrannej známky podľa právnej
úpravy Spoločenstva.
Z toho vyplýva, že tvrdenia žalobcu k tomuto bodu musia byť odmietnuté.
Po siedme, pokiaľ ide o výhradu žalobcu, podľa ktorej v podstate nemôže existovať prekážka zápisu ochrannej známky CUVÉE PALOMAR,
keďže ÚHVT pripustil zápis jeho ochranných známok PAGO PALOMAR a ABADÍA RETUERTA CUVÉE PALOMAR, treba pripomenúť, že podľa
ustálenej judikatúry rozhodnutia, ktoré majú odvolacie senáty prijímať v zmysle nariadenia č. 40/94 týkajúceho sa zápisu označenia
ako ochrannej známky Spoločenstva, patria k výkonu vymedzenej právomoci a nie právomoci správnej úvahy. Preto sa zákonnosť
rozhodnutí odvolacích senátov musí posudzovať výlučne na základe tohto nariadenia, tak ako je vykladané súdom Spoločenstva,
a nie na základe skoršej rozhodovacej praxe, ktorá im predchádzala (pozri rozsudok Súdneho dvora z 26. apríla 2007, Alcon/ÚHVT,
C‑412/05 P, Zb. s. I‑3569, bod 65 a tam citovanú judikatúru).
Z toho vyplýva, že výhradu žalobcu možno iba zamietnuť.
Po ôsme žalobca v podstate uvádza, že článok 7 ods. 1 písm. j) nariadenia č. 40/94 treba vykladať vzhľadom na relevantné ustanovenia
dohody TRIPS a najmä jej článok 24 ods. 5. Keďže žalobca je vlastníkom španielskej ochrannej známky CUVÉE EL PALOMAR od roku
1997, treba zobrať do úvahy prednosť tejto ochrannej známky v porovnaní s ochranou názvu obce el Palomar v rámci registrovaného
označenia pôvodu „Valencia“, ktoré bolo upravené predpismi v roku 2000.
Žalobca v podstate zastáva názor, že keďže za uplatnenia ustanovení článku 24 ods. 5 dohody TRIPS uznanie registrovaného označenia
pôvodu v roku 2000 nerobí neplatnou vnútroštátnu ochrannú známku CUVÉE EL PALOMAR zapísanú skôr a existencia tejto skoršej
vnútroštátnej ochrannej známky umožňuje zápis v dobrej viere prihlasovanej ochrannej známky CUVÉE PALOMAR, tento zápis nemožno
odmietnuť z jediného dôvodu, že táto ochranná známka obsahuje zemepisné označenie uznané následne po zápise vnútroštátnej
ochrannej známky.
Podľa znenia judikatúry pripomenutej v bodoch 64 až 67 vyššie hoci ustanovenia dohody TRIPS nevytvárajú pre jednotlivcov práva,
ktoré by jednotlivci mohli priamo uplatňovať pred súdom v zmysle práva Spoločenstva, skutočnosťou zostáva, že nariadenie č. 40/94
treba v medziach možností vykladať vo svetle znenia a účelu tejto dohody.
Podľa článku 24 ods. 5 dohody TRIPS ak bola ochranná známka prihlásená alebo zaregistrovaná v dobrej viere alebo ak boli práva
na ochrannú známku získané prostredníctvom užívania v dobrej viere predtým, ako bolo zemepisné označenie chránené vo svojej
krajine pôvodu, opatrenia prijaté na uplatňovanie sekcie 1 dohody TRIPS – v ktorej sa uvádza článok 24 – nebudú na úkor registračnej
spôsobilosti alebo platnosti zápisu ochrannej známky, alebo práva používať ochrannú známku na základe toho, že táto ochranná
známka je zhodná so zemepisným označením alebo je mu podobná.
Toto ustanovenie teda predpokladá, že ochranná známka bola prihlásená alebo zapísaná v dobrej viere predtým, ako bolo zemepisné
označenie chránené vo svojej krajine pôvodu, alebo že ochranná známka, ktorej zápis sa požaduje, sa používala v dobrej viere
predtým, ako bolo zemepisné označenie chránené vo svojej krajine pôvodu.
V prejednávanej veci treba poznamenať, že prihláška ochrannej známky CUVÉE PALOMAR bola podaná v roku 2006, teda po tom, čo
bolo zemepisné označenie el Palomar chránené vo svojej krajine pôvodu novým nariadením o registrovanom označení pôvodu „Valencia“
a jeho správnej rade, zmeneným a doplneným ministerskou vyhláškou APA/1815/2002 zo 4. júla 2002.
Okrem toho žalobca nepreukázal, že v dobrej viere používal názov CUVÉE PALOMAR predtým, ako bolo zemepisné označenie el Palomar
chránené v krajine pôvodu.
Nakoniec za predpokladu, že by žalobca mohol uplatniť výhodu prednosti, pokiaľ ide o jeho ochrannú známku CUVÉE EL PALOMAR
zapísanú v roku 1997 v Španielsku, túto výhodu by mohol uplatniť iba pre túto existujúcu ochrannú známku a nie pre zápis nových
ochranných známok, ktoré v momente, keď bolo rozhodnuté o ochrane zemepisného označenia, neexistovali a ktoré tiež pozostávajú
z tohto zemepisného označenia.
Preto žalobca nemôže uplatňovať výhodu článku 24 ods. 5 dohody TRIPS s cieľom dosiahnuť, aby prihlasovaná ochranná známka
bola zapísaná.
Navyše Všeobecný súd poznamenáva, že Komisia uverejnila zoznam akostných vín psr v úradnom vestníku 19. februára 1999 podľa
ustanovení článku 1 ods. 3 nariadenia č. 823/87. Tento zoznam uvádza ministerskú vyhlášku týkajúcu sa registrovaného označenia
pôvodu „Valencia“ a jeho správnej rady z 13. júna 1987, zmenenú a doplnenú vyhláškou z 29. novembra 1995, uverejnenou v BOE
8. decembra 1995. Táto vyhláška v znení zmien a doplnení uvádza obec Palomar ako súčasť podregiónu Clariano, ktorý samotný
je časťou územia, na ktoré sa vzťahuje registrované označenie pôvodu „Valencia“. Z toho vyplýva, že v roku 1995, teda pred
zápisom vnútroštátnej ochrannej známky CUVÉE EL PALOMAR, obec Palomar predstavovala zemepisné označenie chránené vnútroštátnym
právom a právom Spoločenstva.
Po deviate, pokiaľ ide o tvrdenie žalobcu, podľa ktorého v podstate ÚHVT zapísal ochranné známky ako CUVÉE MEDITERRANEO, CUVÉE
DU GOLFE DE SAINT‑TROPEZ a CUVÉE OCCITANE a v dôsledku toho nič nebráni tomu, aby bola zapísaná ochranná známka CUVÉE PALOMAR,
treba poznamenať, že žalobca nepreukázal, a dokonca ani netvrdil, že by výrazy Mediterraneo, Golfe de Saint-Tropez a Occitane
boli registrovanými zemepisnými označeniami určenými na identifikovanie vína.
Preto je tvrdenie žalobcu opätovne aj tu irelevantné a musí byť zamietnuté.
Vzhľadom na vyššie uvedené musí byť žaloba zamietnutá v celom jej rozsahu.

O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť
trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže žalobca nemal vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania, ktoré vznikli ÚHVT, v súlade s návrhom
ÚHVT.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (tretia komora)
rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Abadía Retuerta, SA, je povinný nahradiť trovy konania.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 11. mája 2010.
Podpisy
*
Jazyk konania: španielčina.