CELEX: 62004CJ0456
Jūras kabotāža
Regula (EEK) Nr. 3577/92
Likums, kas attiecas uz kuģu komandām, kuru tonnāža pārsniedz 650 bruto tonnas un kuras veic salu kabotāžu
Jēdziens "reiss, kas notiek pēc vai pirms kabotāžas reisa"

1       Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 3. panta 3. punktu Padomes 1992. gada 7. decembra Regulā (EEK)
Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža)
(OV L 364, 7. lpp., turpmāk tekstā – “Regula”).
2       Šis lūgums tika iesniegts prāvā starp
Agip Petroli SpA
(turpmāk tekstā – “
Agip Petroli
” un
Capitaneria di porto di Siracusa
,
Capitaneria di porto di Siracusa
–
Sezione staccata di Santa Panaria
(turpmāk tekstā – “ostas pārvalde”) un
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
[Infrastruktūras un transporta ministrija] attiecībā uz lēmumu, ar kuru ostas pārvalde atteica tankerim, kas peld ar Grieķijas
karogu, maršruta atļauju salu kabotāžai starp Magnizi [
Magnisi
] un Dželu [
Gela
].

Atbilstošās tiesību normas
3       Regulas preambulas trešais, ceturtais, septītais un astotais apsvērums ir formulēts šādi:
“tā kā ierobežojumu atcelšana jūras transporta pakalpojumu sniegšanā dalībvalstīs ir nepieciešama iekšējā tirgus izveidei;
tā kā iekšējais tirgus aptvers teritoriju, kurā nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite;
tā kā dalībvalstīs tādēļ būtu jāpiemēro pakalpojumu sniegšanas brīvība jūras transportā;
[..]
tā kā, lai izvairītos no konkurences traucējumiem, Kopienas kuģu īpašniekiem, kas izmanto kabotāžas pakalpojumu sniegšanas
brīvību, būtu jāievēro visi nosacījumi kabotāžas pakalpojumu veikšanai dalībvalstī, kurā reģistrēti viņu kuģi; tā kā Kopienas
kuģu īpašniekiem, kuru kuģi ir reģistrēti dalībvalstī un kam nav tiesību veikt kabotāžu šajā valstī, pārejas laikā tomēr būtu
jāgūst labums no šīs regulas;
tā kā šī brīvība būtu jāievieš pakāpeniski un nebūtu jāparedz visiem attiecīgajiem pakalpojumiem vienotā veidā, ņemot vērā
konkrētu pakalpojumu raksturu un to, cik lieli pūliņi būs jāpieliek atsevišķu valstu tautsaimniecībām ar atšķirīgu attīstības
līmeni [..]”.
4       Regulas 1. panta 1. punkts nosaka:
“No 1993. gada 1. janvāra uz Kopienas kuģu īpašniekiem, kuru kuģi ir reģistrēti dalībvalstī un peld ar dalībvalsts karogu,
attiecas jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvība dalībvalstī (jūras kabotāža), ja šie kuģi atbilst visiem kabotāžas
veikšanas nosacījumiem šajā dalībvalstī [..].”
5       Regulas 2. pants nosaka:
“Šajā regulā:
1)      “Jūras transporta pakalpojumi dalībvalstī (jūras kabotāža)” ir pakalpojumi, kurus parasti sniedz par atlīdzību un kuri jo
īpaši ietver:
[..]
c)      salu kabotāžu: pasažieru vai kravu pārvadāšanu pa jūru starp:
–       ostām, kas atrodas vienas un tās pašas dalībvalsts kontinentālajā daļā un uz vienas vai vairākām salām,
–       ostām, kas atrodas uz vienas un tās pašas dalībvalsts salām;
[..].”
6       Saskaņā ar Regulas 3. pantu:
“1. Attiecībā uz kuģiem, kas veic kontinentālo kabotāžu, un pasažieru laineriem atbildību par visiem jautājumiem saistībā
ar kuģa komandas komplektēšanu uzņemas dalībvalsts, kurā kuģis ir reģistrēts (karoga valsts), izņemot kuģus, kuru tonnāža
nepārsniedz 650 bruto tonnas, kuriem var piemērot pakalpojumu sniegšanas valsts nosacījumus.
2. Attiecībā uz kuģiem, kas veic salu kabotāžu, atbildību par visiem jautājumiem saistībā ar kuģa komandas komplektēšanu uzņemas
valsts, kurā kuģis veic jūras transporta pakalpojumu (pakalpojumu sniegšanas valsts).
3. Tomēr no 1999. gada 1. janvāra attiecībā uz kravas kuģiem, kuru tonnāža pārsniedz 650 bruto tonnas un kuri veic salu kabotāžu,
ja attiecīgais reiss notiek pēc vai pirms reisa uz citu valsti vai no citas valsts, atbildību par visiem jautājumiem saistībā
ar kuģa komandas komplektēšanu uzņemas valsts, kurā kuģis reģistrēts (karoga valsts).
[..]”

Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
7       No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka
Agip Petroli
bija nofraktējusi tankeri “
Theodoros IV
” (turpmāk tekstā – “
Theodoros IV
”), kas peld ar Grieķijas karogu, jēlnaftas pārvadāšanai starp Magnizi un Dželu, divām vietām, kas atrodas Sicīlijā. Lai pamatotu
atkāpi no pakalpojumu sniegšanas valsts, proti, Itālijas Republikas, tiesību aktiem un tā rezultātā piemērotu karoga valsts,
proti, Grieķijas Republikas, tiesību aktus,
Agip Petroli
atsaucās uz Regulas 3. panta 3. punktu. Savā lūgumā atļaut veikt šo salu kabotāžas maršrutu šī sabiedrība norādīja, ka kuģim
pēc tam bija jāveic tiešs reiss uz ārzemēm bez kravas (“reiss tukšā”).
8       Ar 2001. gada 6. decembra lēmumu ostas pārvalde atteica
Theodoros IV
minēto atļauju, pamatojoties uz to, ka šī kuģa komandā, pārkāpjot Itālijas jūrniecības kodeksa 318. pantu, ir iekļauti filipīniešu
tautības jūrnieki.
9       Savā lēmumā ostas pārvalde pamatoja Itālijas tiesību piemērošanu, ņemot vērā Transporta un Navigācijas ministrijas 2000. gada
31. janvāra cirkulāru Nr. TMA3/CA/0230, atbilstoši kuram Regulas 3. panta 3. punkts, kas nosaka atkāpi no karoga valsts tiesībām,
ekskluzīvi paredz gadījumu, kurā “reiss, kas notiek pēc vai pirms kabotāžas, ir funkcionālā un komerciālā ziņā autonoms, proti,
kad kuģis pārvadā kravu, kuras galamērķis vai sākotnējais mērķis ir ārvalsts osta.” Tā rezultātā uz šo noteikumu nevar atsaukties
gadījumā, kad “kuģis pirms salu kabotāžas ir pabeidzis vai pēc salu kabotāžas pabeigs reisu bez kravas vai ar preču kravu,
kas to daudzuma vai kvalitātes dēļ nevar piešķirt reisam autonomu raksturu”.
10
Agip Petroli
par šo lēmumu cēla prasību iesniedzējtiesā, kas uzskatīja, ka šīs regulas 3. panta 3. punktu ir iespējams interpretēt divējādi.
Šī tiesa uzskata – lai novērstu [šī panta] apiešanu, izmantojot fiktīvus secīgus kabotāžas maršrutus, Regulas 3. panta 2. punkts
ir jāinterpretē šauri. Tomēr šo normu tekstā nav nevienas norādes, kas ierobežotu to apjomu attiecībā uz reisiem, kas veikti
ar kravu.
11     Šajos apstākļos
Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia
[Sicīlijas Reģionālā administratīvā tiesa] nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālo jautājumu:
“Vai Regulas [..] 3. panta 3. punktā formulētais jēdziens “reiss, kas notiek pēc vai pirms” kabotāžas reisa, attiecas tikai
uz reisu, kas ir funkcionālā un komerciālā ziņā autonoms, proti, kad kuģis pārvadā kravu, kuras galamērķis vai sākotnējais
mērķis ir ārvalsts osta, kā tas izriet no pamata prāvā apstrīdētajiem pasākumiem, vai [..] šis jēdziens attiecas arī uz gadījumu,
kad reiss notiek bez kravas (“reiss tukšā”)[?]”

Par prejudiciālo jautājumu
12     Ar šo jautājumu iesniedzējtiesa pēc būtības jautā, vai preču pārvadāšanas jomā ar jūras transportu dalībvalstīs Regulas 3. panta
3. punktā formulētais jēdziens “reiss, kas notiek pēc vai pirms” kabotāžas reisa (turpmāk tekstā – “starptautiskais reiss”),
aptver tikai reisu ar kravu vai tas var aptvert arī gadījumu, kad reiss ir bez kravas.
13     Vispirms ir jāatgādina, ka liberalizācijas mērķis, ko cenšas sasniegt Regula, kā tas it īpaši izriet no tās preambulas trešā
un ceturtā apsvēruma, un kas ir vērsts uz to, lai novērstu šķēršļus jūras transporta pakalpojumu sniegšanai dalībvalstīs,
vēl nav pilnībā sasniegts. Viens no Regulā paredzētajiem ierobežojumiem attiecas uz salu kabotāžu. Kaut arī minētās Regulas
1. pants un 3. panta 1. punkts precizē, ka principā prevalē karoga valsts tiesību nosacījumi, Regulas 3. panta 2. punkts nosaka
izņēmumu salu kabotāžas jomā, nosakot, ka attiecībā uz kuģiem, kas praktizē šāda veida transportu, visus jautājumus, kas attiecas
uz kuģa komandu, regulē pakalpojumu sniegšanas valsts tiesības. Karoga valsts tiesību piemērošanas princips attiecībā uz komandas
sastāvu tomēr ir noteikts Regulas 3. panta 3. punktā – gadījumā, kad salu kabotāža notiek pirms vai pēc starptautiskā reisa,
ja šo salu kabotāžu veic kuģis, kura tonnāža pārsniedz 650 tonnas.
14     Attiecībā uz jēdzienu “starptautiskais reiss” sākotnēji ir jāatzīmē, ka Regulas 3. panta 3. punkts tikai pieprasa, lai salu
kabotāža notiktu pirms vai pēc starptautiskā reisa, nesniedzot nekādas norādes par to, ko nozīmē “reiss” vai attiecībā uz
kravas esamību vai neesamību uz kuģiem, kuru tonnāža pārsniedz 650 tonnas.
15     Šajos apstākļos un tā kā Regula neietver nekādu “reisa” definīciju un neko tādu, kas norādītu, ka Kopienas likumdevējs būtu
vēlējies, lai tiktu ņemti vērā citi faktori, tādi kā prasība, lai uz kuģa būtu krava vai arī, lai starptautiskais reiss būtu
funkcionāli un komerciāli autonoms, ir jāuzskata, ka šis jēdziens principā aptver visus reisus, neatkarīgi no tā, vai uz kuģa
ir krava vai tās nav.
16     Šī interpretācija atbilst Regulas mērķim, kurš ir vērsts uz to, lai tiktu ieviesta pakalpojumu sniegšanas brīvība attiecībā
uz salu kabotāžu atbilstoši nosacījumiem un izņēmumiem, ko nosaka Regula (skat. it īpaši 2001. gada 20. februāra spriedumu
lietā C‑205/99
Analir
u.c.,
Recueil
, I‑1271. lpp., 19. punkts). Faktiski tas pilnībā atļauj piemērot Regulas 3. panta 3. punktu, kas savukārt, paredzot karoga
valsts noteikumu piemērošanu, pilnībā saskan ar šo mērķi.
17     Turklāt šo interpretāciju apstiprina arī fakts, ka jūras transporta jomā dažkārt reisi notiek bez kravas.
18     Tomēr, neskatoties uz šo konstatējumu, nevar tikt akceptēti reisi bez kravas, kas tiek veikti ļaunprātīgā nolūkā, lai apietu
Regulas 3. pantu un pašas Regulas mērķi, kā tas norādīts šī sprieduma 13. punktā.
19     Šajā sakarā ir jānorāda, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru uz Kopienu tiesību normām nevar atsaukties krāpnieciskā vai ļaunprātīgā
nolūkā (skat. it īpaši 1998. gada 12. maija spriedumu lietā C‑367/96
Kefalas
u.c.,
Recueil
, I‑2843. lpp., 20. punkts; 2000. gada 23. marta spriedumu lietā C‑373/97
Diamantis
,
Recueil
, I‑1705. lpp., 33. punkts, un 2006. gada 21. februāra spriedumu lietā C‑255/02
Halifax
u.c., Krājums, I‑1609. lpp., 68. punkts).
20     Kopienu tiesiskā regulējuma apjoms nekādā gadījumā nedrīkst tikt paplašināts tā, lai tiktu aptverta tirgus dalībnieka ļaunprātīga
rīcība, proti, darbības, kas netiek veiktas parastu komercdarījumu ietvaros, bet gan tikai ar mērķi apiet Kopienu tiesības
(šajā sakarā it īpaši skat. 1977. gada 11. oktobra spriedumu lietā 125/76
Cremer
,
Recueil
, 1593. lpp., 21. punkts; 1993. gada 3. marta spriedumu lietā C‑8/92,
Recueil
, I‑779. lpp., 21. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā
Halifax
u.c., 69. punkts).
21     Tādēļ valstu tiesas var, pamatojoties uz objektīviem pierādījumiem, ņemt vērā attiecīgo personu ļaunprātīgo rīcību, lai liegtu
tām attiecīgajā gadījumā gūt labumu no Kopienu tiesību normas, uz kuru tās atsaucas. Šajā ziņā valstu tiesām tomēr ir jāņem
vērā attiecīgā noteikuma mērķis (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Diamantis
, 34. punkts un minētā judikatūra).
22     Līdz ar to nevar atļaut, lai kuģu īpašnieki mākslīgi radītu noteikumus starptautiskiem reisiem bez kravas, lai tiktu piemērots
Regulas 3. panta 3. punkts un tādējādi karoga valsts tiesību akti, nevis Regulas 3. panta 2. punkts un pakalpojuma sniegšanas
valsts tiesību akti.
23     Konstatējot šādu ļaunprātīgu praksi, pirmkārt, neskatoties uz formālu Regulas 3. panta 3. punkta nosacījumu piemērošanu, kuģa
īpašniekam, izmantojot starptautisku reisu bez kravas, jāgūst labums attiecībā uz visiem jautājumiem par komandas komplektēšanu
no karoga valsts tiesību aktu piemērošanas, neievērojot Regulas 3. panta 2. punkta mērķi, saskaņā ar kuru attiecībā uz visiem
kuģa komandas komplektēšanas jautājumiem salu kabotāžas gadījumā tiek piemēroti pakalpojumu sniegšanas valsts tiesību akti.
Otrkārt, ir jābūt objektīviem pierādījumiem par to, ka starptautiskā reisa bez kravas mērķis ir izvairīties no Regulas 3. panta
2. punkta piemērošanas par labu šī paša panta 3. punktam (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Halifax
u.c., 86. punkts).
24     Valsts tiesai tomēr ir jāpārbauda, vai atbilstoši valsts tiesību noteikumiem par pierādījumiem – ciktāl tas nekaitē Kopienu
tiesību iedarbīgumam – pamata lietā ir īstenojušies faktiskie šādas ļaunprātīgas darbības priekšnosacījumi (skat. 2005. gada
21. jūlija spriedumu lietā C‑515/03
Eichsfelder Schlachtbetrieb
, Krājums, I‑7355. lpp., 40. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā
Halifax
, 76. punkts).
25     Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas 3. panta 3. punktā minētais jēdziens “starptautiskais
reiss” principā aptver jebkuru reisu no valsts vai uz valsti, neatkarīgi no tā, vai uz kuģa ir krava vai tās nav. Tomēr nevar
tikt atļauti reisi bez kravas, kas tiek organizēti ļaunprātīgos nolūkos, lai apietu Regulas noteikumus. Konstatējot šādu ļaunprātīgu
praksi, pirmkārt, neskatoties uz formālu Regulas 3. panta 3. punkta nosacījumu piemērošanu, kuģa īpašniekam, izmantojot starptautisku
reisu bez kravas, jāgūst labums attiecībā uz visiem jautājumiem par komandas komplektēšanu no karoga valsts tiesību aktu piemērošanas,
neievērojot Regulas 3. panta 2. punkta mērķi, saskaņā ar kuru attiecībā uz visiem kuģa komandas komplektēšanas jautājumiem
salu kabotāžas gadījumā tiek piemēroti pakalpojumu sniegšanas valsts tiesību akti. Otrkārt, ir jābūt objektīviem pierādījumiem
par to, ka starptautiskā reisa bez kravas mērķis ir izvairīties no Regulas (EK) Nr. 3577/92 3. panta 2. punkta piemērošanas
par labu šī paša panta 3. punktam.

Par tiesāšanās izdevumiem
26     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata prāvā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies saistībā ar apsvērumu iesniegšanu Tiesai, izņemot tos, kuri radušies
minētajiem lietas dalībniekiem, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
Jēdziens “reiss, kas notiek pēc vai pirms” kabotāžas reisa, kas ir noteikts Regulas (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu,
kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža), 3. panta 3. punktā, principā aptver
jebkuru reisu no valsts vai uz valsti, neatkarīgi no tā, vai uz kuģa ir krava vai tās nav. Tomēr nevar tikt atļauti reisi
bez kravas, kas tiek organizēti ļaunprātīgos nolūkos, lai apietu Regulas (EEK) Nr. 3577/92 noteikumus. Konstatējot šādu ļaunprātīgu
praksi, pirmkārt, neskatoties uz formālu Regulas 3. panta 3. punkta nosacījumu piemērošanu, kuģa īpašniekam, izmantojot starptautisku
reisu bez kravas, jāgūst labums attiecībā uz visiem jautājumiem par komandas komplektēšanu no karoga valsts tiesību aktu piemērošanas,
neievērojot Regulas 3. panta 2. punkta mērķi, saskaņā ar kuru attiecībā uz visiem kuģa komandas komplektēšanas jautājumiem
salu kabotāžas gadījumā tiek piemēroti pakalpojumu sniegšanas valsts tiesību akti. Otrkārt, ir jābūt objektīviem pierādījumiem
par to, ka starptautiskā reisa bez kravas mērķis ir izvairīties no Regulas (EEK) Nr. 3577/92 3. panta 2. punkta piemērošanas
par labu šī paša panta 3. punktam.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – itāļu.