CELEX: 62007CJ0403
Tariful vamal comun
Nomenclatura combinată
Clasificare tarifară
Pozițiile 8101 și 8102
Sfărâmarea și spargerea barelor din tungsten sau din molibden «simplu obținute prin sinterizare»
Tungsten și molibden sub formă brută, inclusiv barele «simplu obținute prin sinterizare»
Deșeuri și resturi

Cererea de pronunțare a unei hotărâri preliminare privește interpretarea pozițiilor 8101 și 8102 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (
JO L 256, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 4,
p. 3
).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Metherma GmbH & Co. KG (denumită în continuare „Metherma”), pe de o parte, și Hauptzollamt Düsseldorf (biroul vamal principal din Düsseldorf, denumit în continuare „HZA Düsseldorf”), pe de altă parte, în legătură cu refuzul acestuia din urmă de a admite cererea societății Metherma de obținere a unei autorizații de transformare sub control vamal pentru bare din tungsten sau din molibden obținute prin sinterizare, în scopul transformării acestor bare metalice în deșeuri și în resturi prin sfărâmare manuală.
Cadrul juridic
Regimul de transformare sub control vamal
Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (
JO L 302, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 5,
p. 58
), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2700/2000 al Parlamentului European și al Consiliului din (
JO L 311, p. 17
, Ediție specială, 02/vol. 13,
p. 12
, denumit în continuare „Codul vamal”), instituie un anumit număr de regimuri vamale economice, printre care, la articolele 130-136, cel de „transformare sub control vamal”.
În temeiul articolului 130 din Codul vamal:
„Regimul de transformare sub control vamal permite ca mărfurile necomunitare să fie utilizate pe teritoriul vamal al Comunității în operațiuni care le modifică natura sau starea, fără să fie supuse drepturilor de import sau măsurilor politicii comerciale și permite produselor care rezultă din astfel de operațiuni să fie puse în liberă circulație cu plata drepturilor de import datorate în mod normal pentru astfel de mărfuri. […]”
Articolul 132 din codul menționat prevede că „[a]utorizația pentru transformare sub control vamal se acordă la solicitarea persoanei care efectuează transformarea sau care se ocupă de efectuarea ei”.
Articolul 133 din Codul vamal prevede:
„Autorizația se acordă numai:
[…]
(e)
atunci când sunt îndeplinite condițiile necesare ca regimul să contribuie la crearea sau menținerea activității de transformare a mărfurilor în Comunitate, fără a aduce atingere intereselor producătorilor comunitari de mărfuri similare (condiții economice). […]”
Articolul 551 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului nr. 2913/92 (
JO L 253, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 7,
p. 3
), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din (
JO L 141, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 14,
p. 5
), prevede că „[r]egimul de transformare sub control vamal se aplică pentru mărfurile a căror transformare are drept rezultat produse care se supun unor drepturi de import mai mici decât cele valabile pentru mărfurile de import”.
În temeiul articolului 552 alineatul (1) primul paragraf din Regulamentul nr. 2454/93, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul nr. 993/2001, coroborat cu numărul de ordine 2 din partea A din anexa 76 la același regulament, cu modificările ulterioare, condițiile economice aplicabile regimului de transformare sub control vamal se consideră îndeplinite în cazul transformării mărfurilor de orice fel în deșeuri și în resturi.
Nomenclatura combinată (NC)
Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, încheiată la Bruxelles la 14 iunie 1983, și protocolul de modificare a acesteia din au fost aprobate în numele Comunității prin Decizia 87/369/CEE a Consiliului din (
JO L 198, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 3,
p. 199
).
Prin Regulamentul nr. 2658/87 s-a instituit o nomenclatură a mărfurilor, numită „Nomenclatura combinată” (denumită în continuare „NC”), care se bazează pe Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor (denumit în continuare „SA”), ale cărui poziții și subpoziții de șase cifre le preia, numai a șaptea și a opta cifră formând subdiviziuni proprii acesteia.
NC, precum și rata taxelor autonome și convenționale și unitățile statistice suplimentare figurează în anexa I la acest regulament.
Conform articolului 12 alineatul (1) din regulamentul menționat, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 254/2000 al Consiliului din 31 ianuarie 2000 (
JO L 28, p. 16
, Ediție specială, 02/vol. 12,
p. 33
), Comisia Comunităților Europene adoptă în fiecare an un regulament care include versiunea completă a NC, împreună cu ratele taxelor vamale, astfel cum rezultă aceasta din măsurile adoptate de Consiliul Uniunii Europene sau de Comisie. Regulamentul respectiv se aplică de la 1 ianuarie anul următor.
Astfel, anexa I la Regulamentul nr. 2658/87 a fost înlocuită, începând cu 1 ianuarie 2001, cu anexa la Regulamentul (CE) nr. 2388/2000 al Comisiei din (
JO L 264, p. 1
).
Partea a II-a din NC, astfel cum rezultă din acest din urmă regulament, cuprinde o secțiune XV, intitulată „Metale comune și articole din metale comune”, care cuprinde mai multe capitole, printre care capitolul 81, intitulat „Alte metale comune; metaloceramice; articole din aceste materiale”.
Dispozițiile NC privind tungstenul
Poziția 8101 din NC, care figurează în capitolul 81 din aceasta, are următorul cuprins: „Tungsten (wolfram) și articole din tungsten, inclusiv deșeuri și resturi”. Aceasta este împărțită în două categorii, și anume „Pulberi” (subpoziția 81011000) și „Altele”.
În versiunea NC care rezultă din Regulamentul nr. 2388/2000, această din urmă categorie, „Altele”, cuprinde
inter alia
subpoziția 810191, intitulată: „Tungsten sub formă brută, inclusiv barele simplu obținute prin sinterizare; deșeuri și resturi”. Această subpoziție este la rândul său împărțită în subpozițiile 81019110 și 81019190, ale căror titluri sunt „Tungsten sub formă brută, inclusiv barele simplu obținute prin sinterizare” și, respectiv, „Deșeuri și resturi”.
Dispozițiile NC privind molibdenul
Poziția 8102 din NC, care figurează și în capitolul 81 din aceasta din urmă, este denumită „Molibden și articole din molibden, inclusiv deșeuri și resturi” și se împarte în două categorii, și anume „Pulberi” (subpoziția 81021000) și „Altele”.
În versiunea NC care rezultă din Regulamentul nr. 2388/2000, această din urmă categorie, „Altele”, cuprinde subpoziția 810291, intitulată astfel: „Molibden sub formă brută, inclusiv barele simplu obținute prin sinterizare; deșeuri și resturi”. Această subpoziție este la rândul său împărțită în subpozițiile 81029110 și 81029190, ale căror titluri sunt „Molibden sub formă brută, inclusiv barele simplu obținute prin sinterizare” și, respectiv, „Deșeuri și resturi”.
Interpretarea NC
Regulile generale pentru interpretarea NC, care figurează în partea I titlul I A din aceasta, prevăd în principal:
„Clasificarea mărfurilor în Nomenclatura combinată se efectuează în conformitate cu următoarele principii:
1.
Enunțul titlurilor secțiunilor, ale capitolelor sau ale subcapitolelor se consideră ca având numai o valoare orientativă, clasificarea considerându-se legal determinată în cazul în care este în conformitate cu textul pozițiilor și al notelor de secțiuni sau de capitole și, în cazul în care nu sunt contrare termenilor utilizați în respectivele poziții și note, în conformitate cu următoarele reguli.
[…]
6.
Clasificarea mărfurilor la subpozițiile unei aceleiași poziții se efectuează, în mod legal, cu respectarea termenilor acelor subpoziții și a notelor de subpoziții, precum și
, mutatis mutandis
, cu respectarea regulilor anterioare, înțelegând prin aceasta că nu pot fi comparate decât subpozițiile aflate pe același nivel. În sensul acestei reguli, se utilizează și notele de secțiuni și de capitole corespunzătoare, cu excepția cazului în care există dispoziții contrare.” [traducere neoficială]
Potrivit notei 8 litera (a), care figurează în secțiunea XV din NC, prin „deșeuri și resturi” se înțelege „deșeurile și resturile metalice provenind de la prelucrarea sau fabricarea metalelor și obiectele din metale definitiv inutilizabile datorită spargerii, decupării, uzurii sau în urma oricăror alte cauze”.
Nota de subpoziții care figurează în capitolul 81 din NC prevede că nota 1 din capitolul 74 din aceasta, care definește „barele, tijele, profilele, sârma, tablele, benzile și foliile”, se aplică
mutatis mutandis
capitolului 81 menționat. Potrivit punctului (d) din această notă 1, prin „bare și tije” se înțelege:
„produsele laminate, extrudate, trase sau forjate, nerulate, a căror secțiune transversală, plină și constantă pe întreaga lungime a acestora, este în formă de cerc, de oval, de pătrat, de dreptunghi, de triunghi echilateral sau de poligon convex regulat […]. Produsele cu secțiune transversală pătrată, dreptunghiulară, triunghiulară sau poligonală pot avea muchii rotunjite pe întreaga lor lungime. Grosimea produselor cu secțiune transversală dreptunghiulară […] depășește a zecea parte din lățime. Se consideră de asemenea ca fiind bare și tije produsele de aceleași forme și dimensiuni, obținute prin mulare, turnare sau sinterizare, în cazul în care au fost supuse, ulterior obținerii, unei prelucrări superioare unei debavurări grosiere, cu condiția ca această prelucrare să nu confere acestor produse caracterul de articole sau de produse clasificate în altă parte.
Cu toate acestea, sunt considerate cupru sub formă brută de la poziția 7403 barele și tijele pentru sârmă și țaglele care au fost ascuțite sau altfel prelucrate la extremități, pur și simplu pentru a se facilita introducerea acestora în mașinile care le transformă, de exemplu, în sârmă sau în țevi [«profile» și «sârmă», precum și «table, benzi și folii» și «tuburi și țevi»]”. [traducere neoficială]
Notele explicative ale SA
Consiliul de Cooperare Vamală, în prezent Organizația Mondială a Vămilor, instituit prin Convenția internațională încheiată la Bruxelles la 15 decembrie 1950, aprobă, în condițiile stabilite la articolul 8 din Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, notele explicative și avizele de clasificare adoptate de Comitetul SA. La data faptelor din acțiunea principală, versiunea aplicabilă a acestor note era cea care rezulta din actualizarea nr. 11, efectuată în cursul lunii februarie 2001 (denumită în continuare „notele explicative ale SA”).
Din nota explicativă a SA privind poziția 8101 din acesta reiese că tungstenul este obținut sub formă de metal în pulbere, comprimat în lingouri sau în bare prismatice care, la rândul lor, sunt sinterizate într-un cuptor electric cu atmosferă de hidrogen. În cursul acestei ultime operații, căldura intensă dezvoltată determină coeziunea particulelor de pulbere într-o masă solidă și rezistentă, fără să aibă loc dezagregarea barelor. Barele sunt apoi ciocănite mecanic, după aceea transformate, prin laminare, prin tragere sau prin trefilare, în folii, în bare cu secțiune mai redusă sau în sârmă. Tungstenul este utilizat mai ales la fabricarea filamentelor pentru lămpile cu incandescență, dar „cea mai importantă utilizare este totuși cea sub formă de ferotungsten de la capitolul 72 [din SA], la prepararea oțelurilor speciale”.
Ultima parte a notei explicative a SA privind poziția 8101 menționată indică printre altele că „[la] această poziție este clasificat tungstenul (wolframul):
A)
sub formă de pulbere;
B)
sub formă brută, în mase, lingouri, tije sau bare obținute prin sinterizare, precum și în stare de deșeuri sau de resturi (pentru acestea din urmă, a se vedea nota explicativă de la poziția 7204);
C)
sub formă de semifabricate, adică sub formă de bare obținute altfel decât prin sinterizare, de tije, de profile, de table, de benzi, de folii sau de sârmă;
D)
sub formă de articole […]”. [traducere neoficială]
În ceea ce privește molibdenul, din nota explicativă a SA privind poziția 8102 din acesta reiese printre altele că, după metoda de obținere utilizată, acest metal se prezintă fie în stare compactă, fie în stare de pulbere, care este prelucrată prin aceeași metodă ca tungstenul. Molibdenul este utilizat, sub formă de feromolibden, care intră sub incidența capitolului 72 din SA, la prepararea oțelurilor. Această notă explicativă indică de asemenea că, întrucât metalurgia tungstenului și cea a molibdenului au numeroase puncte comune, iar utilizările lor sunt, deseori, asemănătoare, dispozițiile ultimei părți a notei explicative a SA privind poziția 8101 din SA sunt de asemenea aplicabile molibdenului.
Nota explicativă a SA privind poziția 7204 din SA, intitulată „Deșeuri și resturi de fontă, de fier sau de oțel (fier vechi), deșeuri lingotate din fier sau din oțel”, are următorul cuprins:
„[…]
Poziția cuprinde deșeurile și resturile de fontă, de fier sau de oțel, așa cum sunt definite în nota 8 (a) din secțiunea XV [din SA].
Aceste produse, în mod obișnuit denumite fier vechi, sunt de diferite feluri și se prezintă de obicei sub următoarele forme:
1)
Deșeuri și resturi obținute în cursul fabricării sau al prelucrării fontei, a fierului sau a oțelului, de exemplu deșeurile de la strung, piliturile, resturile de lingouri, de țagle, de bare, de profile.
[…]
Această poziție nu cuprinde produsele susceptibile de a fi utilizate fie în scopul inițial, ca atare sau după reparație, fie pentru alte scopuri și nici produsele care pot fi transformate în alte articole fără să se treacă prin etapa de recuperare a metalului […]
Sunt de asemenea excluse:
[…]
c)
Bucățile provenind de la spargerea lingourilor, a blocurilor și a altor forme primare din fonte brute sau din fonte-oglindă […]
[…]” [traducere neoficială]
Acțiunea principală și întrebarea preliminară
În cursul lunii octombrie 2001, Metherma a depus o cerere de autorizare a transformării sub control vamal pentru bare din tungsten sau din molibden obținute prin sinterizare, în scopul transformării acestor bare din metale în deșeuri și în resturi prin sfărâmare manuală. Se constată că această cerere se baza în special pe faptul că, potrivit NC, „deșeurile și resturile” erau scutite de taxe vamale, pe când ratele taxei convenționale aplicabile tungstenului și molibdenului sub formă brută, „inclusiv barele și tijele simplu obținute prin sinterizare”, erau de 5 % și, respectiv, de 3 %.
După ce a analizat mai multe eșantioane, organismul de control și de formare vamală al Oberfinanzdirektion Köln (Direcția Regională a Finanțelor din Köln) a concluzionat că barele din molibden obținute prin sinterizare constituie molibden sub formă brută și că este imposibilă transformarea acestor bare în deșeuri sau în resturi prin spargere sau prin tăiere, din moment ce puteau fi încă utilizate în special în vederea topirii lor.
HZA Düsseldorf a fost de aceeași părere și a respins cererea de autorizare a transformării sub control vamal prezentată pentru forme brute de tungsten sau de molibden, precum lingouri, bare sau granule obținute prin sinterizare.
În schimb, sesizat cu o acțiune îndreptată împotriva acestui refuz, Finanzgericht a ordonat HZA Düsseldorf să elibereze autorizația solicitată. Finanzgericht a considerat că sunt îndeplinite condițiile economice cărora le este supusă autorizația de transformare sub control vamal, din moment ce barele obținute prin sinterizare urmau să fie transformate, prin operațiunea de sfărâmare manuală preconizată, în deșeuri și în resturi. Astfel, în opinia Finanzgericht, sfărâmarea barelor obținute prin sinterizare, care exclude orice transformare ulterioară a acestora în table, bare sau sârmă, le face definitiv inutilizabile.
În cadrul recursului („Revision”) formulat în fața instanței de trimitere, HZA Düsseldorf arată, pe de o parte, că barele din metal obținute prin sinterizare nu constituie „obiecte din metale” în sensul notei 8 litera (a) care figurează în secțiunea XV din NC, ci produse brute. Pe de altă parte, chiar după spargere, barele din metal obținute prin sinterizare ar constitui încă metal sub formă brută.
Potrivit instanței de trimitere, autorizația de transformare sub control vamal solicitată de Metherma ar trebui eliberată dacă produsele importate, și anume barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare”, vor reprezenta, după spargere, „deșeuri și resturi”. Nu s-ar contesta în fața acestei instanțe îndeplinirea celorlalte condiții de eliberare a unei astfel de autorizații.
Instanța respectivă arată că pornește de la principiul că metalele în cauză, în formă brută, nu pot fi transformate în resturi prin spargere sau prin sfărâmare. Prin spargerea unui lingou constituit în întregime din tungsten sau din molibden s-ar obține din nou fragmente din acest metal sub formă brută, și nu resturi.
Această instanță precizează totuși că subpozițiile din NC care implică rate ale taxei convenționale de 5 % pentru tungsten și de 3 % pentru molibden cuprind nu numai aceste metale sub formă brută, ci și barele din metalele respective „simplu obținute prin sinterizare”.
Prin urmare, s-ar pune problema dacă din modul de redactare a subpozițiilor din NC în cauză trebuie să se deducă faptul că bare din metal „simplu obținute prin sinterizare”, deși obținute dintr-o primă transformare a metalului, sunt asimilabile formei brute a acestui metal, ceea ce ar însemna că nici spargerea sau sfărâmarea nu le-ar putea transforma în resturi aflate sub incidența subpozițiilor din NC care implică o scutire de taxe vamale, sau dacă, dimpotrivă, din modul de redactare respectiv reiese că barele din metal „simplu obținute prin sinterizare”, deși sunt menționate la aceeași subpoziție din NC ca și metalul sub formă brută, reprezintă deja „obiecte din metale” care pot deveni inutilizabile prin spargere sau prin sfărâmare.
În cazul în care ar trebui reținută această din urmă interpretare, instanța de trimitere consideră că, în această situație, s-ar pune problema dacă barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” pot fi transformate în resturi prin spargere sau prin sfărâmare, ținând seama de faptul că această operațiune exclude transformarea lor ulterioară în table, în bare sau în sârmă, sau dacă singura posibilitate de utilizare care rămâne după spargere, și anume topirea, în cadrul producerii oțelului, a fragmentelor obținute prin sinterizare, exclude posibilitatea de a se considera că fostele bare sunt în prezent definitiv „inutilizabile [ca atare]” în sensul notei 8 litera (a), care figurează în secțiunea XV din NC.
În aceste condiții, Bundesfinanzhof a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Barele din tungsten (wolfram) sau din molibden «simplu obținute prin sinterizare», clasificate la subpoziția 81019400 și, respectiv, la subpoziția 81029400 din [NC], pot fi transformate, prin spargere sau prin sfărâmare, în resturi clasificate la subpoziția 81019700 și, respectiv, la subpoziția 81029700 din [NC]?”
Cu privire la întrebarea preliminară
De la bun început, trebuie arătat că decizia națională prin care s-a consacrat clasificarea tarifară contestată în acțiunea principală a fost adoptată sub imperiul Regulamentului nr. 2388/2000. Într-adevăr, din dosarul transmis Curții reiese că Metherma a depus cererea de autorizare la 5 octombrie 2001 și că HZA Düsseldorf a respins-o la .
În această privință, trebuie amintit că un regulament care precizează condițiile de clasificare la o poziție sau la o subpoziție tarifară prezintă un caracter constitutiv și nu poate produce efecte retroactive (Hotărârea din 28 martie 1979, Biegi,
158/78, Rec., p. 1103
, punctul 11, și Hotărârea din , CBA Computer,
C-479/99, Rec., p. I-4391
, punctul 31). Pe de altă parte, Curtea poate fi determinată să ia în considerare norme de drept comunitar la care instanța națională nu a făcut trimitere în cuprinsul întrebării preliminare (a se vedea în acest sens Hotărârea din , Tissier,
35/85, Rec., p. 1207
, punctul 9, Hotărârea din , Bagli Pennacchiotti,
C-315/88, Rec., p. I-1323
, punctul 10, Hotărârea din , Teckal,
C-107/98, Rec., p. I-8121
, punctul 39, și Hotărârea din , Wiedermann și Funk,
C-329/06 și C-343/06, Rep., p. I-4635
, punctul 45).
În aceste condiții, astfel cum în mod întemeiat a sugerat Comisia, întrebarea preliminară nu trebuie examinată în raport cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1810/2004 al Comisiei din 7 septembrie 2004 de modificare a anexei I la Regulamentul nr. 2658/87 (
JO L 327, p. 1
), astfel cum lasă să se înțeleagă modul de redactare a deciziei de trimitere, ci cu cele ale Regulamentului nr. 2388/2000.
Deși se constată că Metherma, în observațiile sale scrise, s-a întemeiat pe versiunea NC care rezultă din Regulamentul nr. 1810/2004, aceasta a admis ulterior, în cadrul ședinței desfășurate în fața Curții, că versiunea NC care rezultă din Regulamentul nr. 2388/2000 se aplică acțiunii principale. În plus, în cadrul acestei ședințe, s-a considerat ca fiind cert că, în condițiile în care se face abstracție de numerotarea și de repartizarea acestora, dispozițiile acestor două regulamente sunt, din punctul de vedere al modului lor de redactare, identice în ceea ce privește subpozițiile NC în cauză în speță. În aceste condiții, argumentarea, atât scrisă, cât și orală, a Metherma trebuie înțeleasă ca având în vedere pozițiile 8101 și 8102 ale NC, astfel cum rezultă acestea din Regulamentul nr. 2388/2000.
Trebuie să se arate de asemenea că subpozițiile în cauză au același nivel și pot, așadar, în conformitate cu punctul 6 din regulile generale de interpretare a NC, să fie comparate.
Având în vedere cele de mai sus, întrebarea preliminară trebuie interpretată ca urmărind, în esență, să stabilească dacă NC, în versiunea sa aplicabilă în cursul anului 2001, și anume cea care rezultă din Regulamentul nr. 2388/2000, trebuie interpretată în sensul că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare”, clasificate la subpoziția 81019110 și, respectiv, la subpoziția 81029110, pot fi transformate, prin spargere sau prin sfărâmare, în resturi clasificate la subpoziția 81019190 și, respectiv, la subpoziția 81029190.
Pe fond, Metherma, întemeindu-se în special pe notele explicative ale SA, arată în principal că, pe de o parte, barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” nu sunt asimilabile formei brute a metalelor în cauză și că, pe de altă parte, chiar dacă s-ar admite că sunt asimilabile, acestea pot fi transformate, prin spargere sau prin sfărâmare, în resturi.
Comisia se exprimă în sens invers, susținând că astfel de bare trebuie considerate ca fiind echivalente formei brute a metalelor în cauză și că faptul de a sfărâma sau de a sparge aceste bare nu schimbă nimic în această privință. Această poziție este similară, în esență, astfel cum reiese din cuprinsul punctului 31 din prezenta hotărâre, celei susținute în acțiunea principală de HZA Düsseldorf, care nu a prezentat observații Curții.
Potrivit jurisprudenței constante a Curții, în interesul securității juridice și al facilitării controalelor, criteriul decisiv pentru clasificarea tarifară a mărfurilor trebuie să aibă în vedere, în general, caracteristicile și proprietățile lor obiective, astfel cum au fost definite în textul poziției din NC și al notelor de secțiune sau de capitol (a se vedea Hotărârea din 1 iulie 1982, Wünsche,
145/81, Rec., p. 2493
, punctul 12, Hotărârea din , Kawasaki Motors Europe,
C-15/05, Rec., p. I-3657
, punctul 38, și Hotărârea din , FTS International,
C-310/06, Rec., p. I-6749
, punctul 27).
Pe de altă parte, destinația produsului poate constitui un criteriu obiectiv de clasificare, cu condiția să fie specifică produsului respectiv, caracterul inerent trebuind să poată fi apreciat în funcție de caracteristicile și de proprietățile obiective ale acestuia (a se vedea Hotărârea din 1 iunie 1995, Thyssen Haniel Logistic,
C-459/93, Rec., p. I-1381
, punctul 13, Hotărârea din , Deutsche Nichimen,
C-201/99, Rec., p. I-2701
, punctul 20, și Hotărârea din , Olicom,
C-142/06, Rep., p. I-6675
, punctul 18).
În plus, trebuie amintit că, potrivit jurisprudenței Curții, notele explicative elaborate, în privința NC, de către Comisie și, în privința SA, de către Organizația Mondială a Vămilor aduc o contribuție importantă la interpretarea sferei de aplicare a diferitelor poziții, fără a avea însă forță juridică obligatorie (a se vedea Hotărârea din 16 iunie 1994, Develop Dr. Eisbein,
C-35/93, Rec., p. I-2655
, punctul 21, și Hotărârea din , B. A. S. Trucks,
C-400/05, Rep., p. I-311
, punctul 28). Ca urmare, conținutul acestor note trebuie să fie conform dispozițiilor NC și nu poate modifica sfera de aplicare a acestora (Hotărârea din , ROSE Elektrotechnik,
C-280/97, Rec., p. I-689
, punctul 23, Hotărârea din , Intermodal Transports,
C-495/03, Rec., p. I-8151
, punctul 48, și Hotărârea din , Possehl Erzkontor,
C-445/04, Rec., p. I-10721
, punctul 20).
În speță, în ceea ce privește problema dacă barele din tungsten și din molibden „simplu obținute prin sinterizare” sunt asimilabile formei brute a acestor metale, Metherma susține în primul rând că termenii „formă brută” se referă în speță mai degrabă la „formele, elementele formate sau formajul materialului”.
Această interpretare nu poate fi admisă. Într-adevăr, din modul de redactare a subpozițiilor din NC pertinente în speță și din contextul în care sunt enunțate rezultă că termenii „formă brută”, astfel cum sunt preluați în aceste subpoziții, nu fac trimitere la dimensiunile obiectelor metalice în cauză, ci la starea lor în esență neprelucrată. O astfel de interpretare reiese în mod deosebit de clar din anumite versiuni lingvistice ale Regulamentului nr. 2388/2000, precum versiunile daneză („ubearbejdet”), engleză („unwrought”), italiană („greggio”), finlandeză („muokkaamaton”) și suedeză („i obearbetad form”).
Pe de altă parte, Metherma consideră că barele din tungsten și din molibden „simplu obținute prin sinterizare” nu pot fi asimilate formei brute a acestor metale întrucât, prin sinterizare, tungstenul și molibdenul dobândesc alte proprietăți, care le transformă în produse și, prin urmare, în „obiecte din metale”.
Desigur, având în vedere notele explicative ale SA privind pozițiile 8101 și 8102 din acesta, s-ar putea eventual admite că, prin sinterizare, tungstenul și molibdenul sub formă de pulbere dobândesc proprietăți suplimentare, cum ar fi maleabilitatea. Totuși, nu este mai puțin adevărat că, astfel cum reiese din aceleași note, barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” rezultă din „coeziunea particulelor din pulbere într-o masă solidă și rezistentă, fără să aibă loc dezagregarea barelor”. Astfel cum reiese în special din ultima parte a notei explicative a SA privind poziția 8101 menționată, în lipsa prelucrării sau a transformării ulterioare a unor astfel de bare, faptul că, în urma sinterizării, tungstenul sau molibdenul nu se mai prezintă sub formă de pulbere, ci sub formă de masă solidă, nu ar putea, ca atare, să aibă drept consecință faptul că metalele în cauză nu mai sunt considerate ca prezentându-se sub forma lor brută, cel puțin în scopul aplicării NC.
În orice caz, precum a arătat Comisia, din chiar modul de redactare a subpozițiilor 81019110 și 82019110 din NC, astfel cum se prezentau acestea la data faptelor din acțiunea principală, reiese că forma brută a metalelor în cauză cuprindea, în sensul NC, „barele simplu obținute prin sinterizare”. Or, este cert că, astfel cum reiese din termenii întrebării adresate de instanța de trimitere, precum și din cuprinsul punctelor 32, 35 și 51 din prezenta hotărâre, în acțiunea principală sunt în cauză astfel de bare.
Rezultă că, dat fiind că barele din tungsten și din molibden „simplu obținute prin sinterizare” corespund formei brute a acestor materiale în sensul poziției 8101 și, respectiv, al poziției 8102 din NC, astfel de bare nu pot fi considerare ca intrând și sub incidența noțiunii „obiecte din [aceste] metale” în sensul dispozițiilor menționate.
Or, în opinia Metherma, fie că în acțiunea principală ar fi vorba despre forma brută a metalelor în cauză, fie că ar fi vorba despre obiecte obținute din aceste metale, nu este mai puțin adevărat că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” ar putea deveni definitiv inutilizabile ca atare prin sfărâmare sau prin decupare. Într-adevăr, astfel de bare fragmentate nu ar mai putea, în opinia Metherma, să fie transformate în table, în bare sau în sârmă. În această din urmă privință, Metherma se referă la nota 8 litera (a), care figurează în secțiunea XV din NC, potrivit căreia prin „deșeuri și resturi” s-ar înțelege în special obiectele devenite definitiv inutilizabile ca atare în urma sfărâmării sau a decupării.
În măsura în care această argumentație se bazează pe premisa că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” constituie, în starea lor intactă, obiecte din aceste metale, această argumentație nu poate fi admisă, întrucât din cuprinsul punctului 54 din prezenta hotărâre reiese că astfel de bare reprezintă forma brută a tungstenului sau a molibdenului în sensul poziției 8101 și, respectiv, al poziției 8102 din NC.
În acest context, Metherma contestă interpretarea instanței de trimitere, potrivit căreia o formă brută de tungsten sau de molibden nu poate fi, în principiu, transformată în deșeuri și în resturi. Aceasta susține, pe de o parte, făcând trimitere la nota explicativă a SA privind poziția 8101 din acesta, că pot fi asimilate formei brute numai anumite forme solide ale metalelor în cauză, și anume particule de pulbere comprimate în lingouri sau în bare prismatice. Pe de altă parte, deșeuri și resturi s-ar putea obține de asemenea pornind de la forme brute, astfel cum ar reieși din nota explicativă a SA privind poziția 7204 din acesta din urmă, potrivit căreia deșeurile și resturile s-ar prezenta sub formă de „resturi de lingouri”.
În ceea ce privește primul dintre aceste argumente, trebuie amintit că enunțul subpozițiilor din NC în cauză în acțiunea principală are în vedere tungstenul sau molibdenul „sub formă brută, inclusiv barele simplu obținute prin sinterizare”. Rezultă că aceste metale se pot prezenta într-o formă brută diferită de cea a barelor astfel obținute. Așadar, posibilitatea ca fragmente de bare din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” să constituie de asemenea forma brută a metalelor în cauză nu este exclusă.
În ceea ce privește al doilea dintre aceste argumente, se impune sublinierea faptului că Metherma se întemeiază pe o lectură selectivă a notei explicative a SA privind poziția 7204 din acesta. În special, din această notă reiese în mod expres că resturile precum cele din lingouri trebuie să rezulte din fabricarea sau din prelucrarea metalelor în cauză. Or, sfărâmarea manuală a formei brute a tungstenului și a molibdenului în cauză în acțiunea principală nu ar putea corespunde acestor termeni.
Pe de altă parte, din extrasele notelor explicative ale SA privind pozițiile 8101 și 8102 din SA, reluate la punctele 24 și 25 din prezenta hotărâre, reiese că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” nu corespund unor „produse” în sensul notei explicative a SA privind poziția 7204 din acesta, potrivit căreia categoria deșeurilor și resturilor nu cuprinde produsele care ar putea fi utilizate fie pentru întrebuințarea lor primară, ca atare sau după reparare, fie pentru alte întrebuințări și nici produsele care pot fi transformate în alte articole fără recuperarea metalului. În definitiv, chiar dacă ar fi admisă teza emisă de Metherma, potrivit căreia barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” ar putea constitui „produse”, în special din indicațiile furnizate de instanța de trimitere, necontestate de Metherma, reiese că barele sparte în cauză în acțiunea principală pot fi topite, fără recuperarea metalelor respective, în cadrul producției de oțel.
Având în vedere ansamblul considerațiilor de mai sus, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că NC care figurează în anexa I la Regulamentul nr. 2658/87, în versiunea aplicabilă în cursul anului 2001, și anume cea care rezultă din Regulamentul nr. 2388/2000, trebuie interpretată în sensul că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” intră sub incidența subpozițiilor 81019110 și 81029110. Astfel de bare, care reprezintă forma brută a metalelor în cauză, și nu prelucrări ale acestor metale, nu pot fi transformate, prin spargere sau prin sfărâmare, în resturi care să intre sub incidența subpozițiilor 81019190 și 81029190 din NC menționată.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șaptea) declară:

Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunea aplicabilă în cursul anului 2001, și anume cea care rezultă din Regulamentul (CE) nr. 2388/2000 al Comisiei din de modificare a anexei I la Regulamentul nr. 2658/87, trebuie interpretată în sensul că barele din tungsten sau din molibden „simplu obținute prin sinterizare” intră sub incidența subpozițiilor 81019110 și 81029110. Astfel de bare, care reprezintă forma brută a metalelor în cauză, și nu prelucrări ale acestor metale, nu pot fi transformate, prin spargere sau prin sfărâmare, în resturi care să intre sub incidența subpoziției 81019190 și, respectiv, a subpoziției 81029190 din Nomenclatura combinată menționată.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.