CELEX: 62004CJ0436
Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu
54. un 71. pants
Ne bis in idem princips
Ratione temporis piemērošana
Jēdziens "tas pats nodarījums"
Narkotisko vielu imports un eksports, par kurām dažādās līgumslēdzējās valstīs ir uzsākts kriminālprocess

1       Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz 54. un 71. panta interpretāciju Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas 1985. gada
14. jūnija Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas
Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām (OV 2000, L 239, 19. lpp.; turpmāk tekstā – “KĪŠL”),
kas parakstīta 1990. gada 19. jūnijā Šengenā (Luksemburga).
2       Šis jautājums radās pret van Esbreka [
van Esbroeck
] kungu Beļģijā aizsāktās kriminālprocesa tiesvedības saistībā ar narkotisku vielu apgrozījumu ietvaros.

Atbilstošās tiesību normas

Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu
3       1. pants Protokolā par Šengenas
acquis
iekļaušanu Eiropas Savienības sistēmā, kas ar Amsterdamas Līgumu pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas
dibināšanas līgumam (turpmāk tekstā – “Protokols”), pilnvaroja trīspadsmit Eiropas Savienības dalībvalstis, tostarp Beļģijas
Karalisti, izveidot ciešāku savstarpēju sadarbību jomās, uz ko attiecas Šengenas
acquis
atbilstoši minētā Protokola pielikumam.
4       Tādējādi definētais Šengenas
acquis
tostarp iekļauj Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un
Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīts Šengenā 1985. gada 14. jūnijā
(OV 2000, L 239, 13. lpp.; turpmāk tekstā – “Šengenas Nolīgums”), kā arī KĪŠL.
5       Saskaņā ar Protokola 2. panta 1. punkta pirmo daļu, sākot ar datumu, kad stājas spēkā Amsterdamas Līgums, minētā protokola
1. pantā paredzētajām trīspadsmit dalībvalstīm nekavējoties tiek piemērots Šengenas
acquis
.
6       Piemērojot Protokola 2. panta 1. punkta otrās daļas otro teikumu, Eiropas Savienības Padome 1999. gada 20. maijā pieņēma Lēmumu
1999/436/EK, nosakot tiesisko pamatu katrai tiesību normai vai lēmumam, kas veido Šengenas
acquis
, atbilstoši attiecīgajām Eiropas Kopienas dibināšanas līguma un Līguma par Eiropas Savienību tiesību normām (OV L 176, 17. lpp.).
No šī lēmuma 2. panta saistībā ar tā A pielikumu izriet, ka Padome ir izvēlējusies LES 34. un 31. pantu, kā arī LES 34., 30. un
31. pantu, kas veido daļu no Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļas ar nosaukumu “Noteikumi par policijas un tiesu iestāžu
sadarbību krimināllietās”, kā juridisko pamatu KĪŠL 54. un 71. pantam.
7       KĪŠL 54. pants ir iekļauts III sadaļas ar nosaukumu “Policija un drošība” 3. nodaļā ar nosaukumu “
Non bis in idem
principa piemērošana”, un saskaņā ar to:
“Personu, kura ar galīgu tiesas spriedumu notiesāta vienā Līgumslēdzējā Pusē, nedrīkst par to pašu nodarījumu notiesāt cita
Līgumslēdzēja Puse, ar noteikumu, ka notiesāšanas gadījumā sods jau ir izciests, to izcieš vai to vairs nevar izpildīt atbilstīgi
tās Līgumslēdzējas Puses likumiem, kas spriedumu pieņēmusi.”
8       KĪŠL 71. pants, kas veido tās pašas III sadaļas 6. nodaļu ar nosaukumu “Narkotiskās vielas”, noteic:
“1.      Attiecībā uz tiešu vai netiešu narkotisku un jebkādu psihotropu vielu (tostarp Indijas kaņepju) tirdzniecību, kā arī šo ražojumu
un vielu glabāšanu ar mērķi tās tirgot vai eksportēt Līgumslēdzējas Puses apņemas atbilstīgi Apvienoto Nāciju Organizācijas
konvencijām [1961. gada Vienotā konvencija par narkotiskajām vielām, versijā, kas grozīta ar 1972. gada protokolu, ar ko groza
1961. gada Vienoto konvenciju par narkotiskajām vielām, un 1988. gada 20. decembra Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija
par narkotisko un psihotropo vielu nelegālu apgrozījumu] noteikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu un apkarotu nelikumīgu
tirdzniecību ar narkotiskām un psihotropām vielām.
2.      Neskarot 74., 75. un 76. panta noteikumus, Līgumslēdzējas Puses apņemas ar administratīviem un krimināltiesiskiem pasākumiem
novērst un apkarot narkotisku un psihotropu vielu (tostarp Indijas kaņepju) nelikumīgu eksportu, kā arī šo ražojumu un vielu
tirdzniecību, piegādi un glabāšanu.
3.      Lai apkarotu narkotisku un psihotropu vielu (tostarp Indijas kaņepju) nelikumīgu importu, Līgumslēdzējas Puses pastiprina
personu un preču, kā arī transporta līdzekļu kontroli pie ārējām robežām. Šos pasākumus precizē 70. pantā paredzētā darba
grupa. Šī darba grupa
inter alia
apsvērs iespēju izmantot daļu policijas un muitas personāla, kas ir brīvs no iekšējo robežu uzraudzības, kā arī iespēju darbā
izmantot modernas narkotiku atklāšanas metodes un narkotiku meklētājus suņus.
4.      Lai nodrošinātu šā panta noteikumu ievērošanu, Līgumslēdzējas Puses īpaši uzrauga vietas, par kurām ir zināms, ka tās izmanto
narkotiku tirdzniecībai.
5.      Līgumslēdzējas Puses dara visu iespējamo, lai novērstu un apkarotu negatīvās sekas, ko izraisa nelikumīgs pieprasījums pēc
jebkādām narkotiskām un psihotropām vielām (tostarp Indijas kaņepēm). Katra Līgumslēdzēja Puse ir atbildīga par šajā sakarā
paredzētajiem pasākumiem.”

Nolīgums starp Eiropas Savienības Padomi, Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas
acquis
īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā
9       Saskaņā ar Protokola 6. panta pirmo daļu 1999. gada 18. maijā Eiropas Savienības Padome, Islandes Republika un Norvēģijas
Karaliste noslēdza Nolīgumu par šo abu valstu asociēšanu Šengenas
acquis
īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 176, 36. lpp.; turpmāk tekstā – “Nolīgums”).
10     Padomes 2000. gada 1. decembra Lēmuma 2000/777/EK par Šengenas
acquis
piemērošanu Dānijā, Somijā un Zviedrijā, kā arī Islandē un Norvēģijā (OV L 309, 24. lpp.) 1. panta b) apakšpunkts saskaņā
ar Nolīguma 15. panta 4. punktu paredz, ka A un B pielikumā minētie noteikumi, sākot no 2001. gada 25. marta “attiecas uz
Islandi un Norvēģiju to savstarpējās attiecībās un to attiecībās ar Beļģiju, Dāniju, Vāciju, Grieķiju, Spāniju, Franciju,
Itāliju, Luksemburgu, Nīderlandi, Austriju, Portugāli, Somiju un Zviedriju”. KĪŠL 54. un 71. pants ir daļa no minētā A pielikuma.
11     No tā izriet, ka KĪŠL 54. un 71. pants kopš 2001. gada 25. marta ir piemērojami attiecībās starp Norvēģijas Karalisti un Beļģijas
Karalisti.

Apvienoto Nāciju Vienotās konvencijas par narkotiskajām un psihotropajām vielām
12     Saskaņā ar 36. pantu 1961. gada Vienotajā konvencijā par narkotiskajām vielām, kas grozīta ar 1972. gada protokolu (turpmāk
tekstā – “Vienotā konvencija”):
“Krimināltiesību noteikumi
1.      a) neskarot konstitucionālo tiesību normas, katra Līgumslēdzēja puse veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai šīs konvencijas noteikumiem
neatbilstīga narkotisko vielu audzēšana un produkcija, ražošana, ieguve, sagatavošana, uzglabāšana, piedāvāšana, laišana apgrozībā,
izplatīšana, pirkšana, pārdošana, piegāde, noteiktos gadījumos arī kurtāža, nosūtīšana, tranzīts, pārvadāšana, importēšana
un eksportēšana vai jebkāda cita darbība, kas, pēc attiecīgās Puses domām, ir pretrunā ar šīs konvencijas noteikumiem, ir
sodāmi noziedzīgi nodarījumi, ja tie veikti ar nodomu, un par smagiem noziedzīgiem nodarījumiem ir piespriežams atbilstošs
sods, proti, cietumsods vai citāda veida sods ar brīvības atņemšanu.
b) [..]
2.      Neskarot katras Līgumslēdzējas puses konstitucionālo tiesību normas, tās tiesību sistēmu un valsts tiesību normas,
a) i) katra no 1. punktā uzskaitītajām darbībām tiks uzskatīta par atsevišķu noziedzīgu nodarījumu, ja tie ir izdarīti dažādās valstīs;
[..].”
13     1971. gada konvencijas (turpmāk tekstā – “1971. gada konvencija”) 22. pantā ietverts Vienotās konvencijas 36. panta 2. punkta
a) apakšpunkta i) daļai būtībā identisks saturs.

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
14     Van Esbrekam, Beļģijas pilsonim, ar Bergenas (Norvēģija) Pirmās instances tiesas 2000. gada 2. oktobra spriedumu tika piespriests
piecu gadu cietumsods saistībā ar nelegālu narkotiku (amfetamīni, hašišs, MDMA un diazepāms) importu Norvēģijā. Izcietis daļu
no tam piespriestā soda, van Esbreks tika atbrīvots nosacīti un 2002. gada 8. februārī izraidīts uz Beļģiju.
15     2002. gada 27. novembrī pret van Esbreku Beļģijā tika uzsākta tiesvedība, kā rezultātā 2003. gada 19. martā viņam ar Antverpenes
(Beļģija)
Correctionele rechtbank
spriedumu tika piespriests viena gada cietumsods saistībā ar nelegālu to pašu augstāk minēto produktu eksportu ārpus Beļģijas
robežām 1999. gada 31. maijā. Šis spriedums tika apstiprināts ar Antverpenes
Hof van beroep
2004. gada 9. janvāra spriedumu. Šīs abas tiesas piemēroja Vienotās konvencijas 36. panta 2. punkta a) apakšpunktu, saskaņā
ar kuru ikviens no tajā minētajiem noziedzīgiem nodarījumiem ir uzskatāms par atsevišķu noziedzīgu nodarījumu, ja tie ir veikti
dažādās valstīs.
16     Ieinteresētā persona pret šiem spriedumiem iesniedza kasācijas sūdzību, minot, ka ir pārkāpts KĪŠL 54. pantā noteiktais
ne bis in idem
princips.
17     Šādos apstākļos
Hof van Cassatie
nolēma apturēt tiesvedību un Tiesai uzdot šādus prejudiciālus jautājumus:
1)      Vai [KĪŠL] 54. pants ir interpretējams tādējādi, ka to Beļģijas tiesa var piemērot personai, kura pēc 2001. gada 25. marta
krimināltiesā ir saukta pie kriminālatbildības par to pašu nodarījumu, par kuru sodu 2000. gada 2. oktobrī ir piespriedusi
Norvēģijas krimināltiesa, ja sods vai cita veida pasākums ir izciests/paveikts, ņemot vērā, ka saskaņā ar [Nolīguma] 2. panta
1. punktu [KĪŠL] 54. pantu Norvēģija īsteno vai piemēro tikai pēc 2001. gada 25. marta?
Tiktāl, ciktāl atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
2)      Vai [KĪŠL] 54. pants saistībā ar šīs pašas konvencijas 71. pantu tā rezultātā ir interpretējams tādējādi, ka sodāma to pašu
narkotisko un visa veida psihotropo vielu, ieskaitot Indijas kaņepju, glabāšana eksporta un importa nolūkā, par ko dažādās
KĪŠL noslēgušās vai Šengenas
acquis
īstenojošās un piemērojošās valstīs ir uzsākta kriminālprocesa tiesvedība, ir uzskatāma par eksportu vai importu un “vienu
un to pašu nodarījumu” iepriekš minētā 54. panta izpratnē?

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Par pirmo jautājumu
18     Ar savu pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai KĪŠL 54. pantā nostiprinātais
ne bis in idem
princips ir jāpiemēro Līgumslēdzējā valstī aizsāktajā kriminālprocesa tiesvedībā par nodarījumu, par kuru ieinteresētajai
personai jau ir ticis piespriests sods citā Līgumslēdzējā valstī, pat tad, ja KĪŠL vēl šajā otrajā valstī notiesājoša sprieduma
pasludināšanas brīdī nav bijis spēkā.
19     Šajā sakarā, pirmkārt, ir jāatgādina, ka Šengenas
acquis
Beļģijā piemēro kopš 1999. gada 1. maija un Norvēģijā – kopš 2001. gada 25. marta. Noziegums, par kuru van Esbrekam tikusi
celta apsūdzība, tika izdarīts 1999. gada 31. maijā un 1. jūnijā. Turklāt šī persona Norvēģijā 2000. gada 2. oktobrī tika
notiesāta par nelegālu aizliegtu vielu importu un Beļģijā – 2003. gada 19. martā par to pašu produktu nelegālu eksportu.
20     Otrkārt, ir jākonstatē, ka Šengenas
acquis
nav ietverts neviens īpašs noteikums par KĪŠL 54. panta stāšanos spēkā vai tā iedarbību laikā.
21     Treškārt, ir jāatgādina – kā to pamatoti norāda Eiropas Kopienu Komisija –
ne bis in idem
principa piemērošanas problēma rodas tikai un vienīgi brīdī, kad pret to pašu personu citā Līgumslēdzējā valstī tiek uzsākta
otra kriminālprocesa tiesvedība.
22     Tā kā šīs pēdējās tiesvedības ietvaros kompetentai tiesai piekrīt izvērtēt, vai ir izpildīti visi nosacījumi minētā principa
piemērošanai, tāpat otro lietu izskatošajai tiesai, piemērojot KĪŠL 54. pantu, ir izvirzīta prasība, lai KĪŠL tobrīd būtu
spēkā attiecīgajā otrajā Līgumslēdzējā valstī.
23     Tā rezultātā apstāklim, ka KĪŠL vēl nebija saistošs pirmajā Līgumslēdzējā valstī brīdī, kad attiecībā uz ieinteresēto personu
tika piespriests galīgs sods 54. panta izpratnē, nav nozīmes.
24     Šādos apstākļos uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka KĪŠL 54. pantā nostiprinātais
ne bis in idem
princips ir jāpiemēro Līgumslēdzējā valstī aizsāktajā kriminālprocesa tiesvedībā par nodarījumu, par kuru ieinteresētajai
personai sods jau ir ticis piespriests otrā Līgumslēdzējā valstī pat tad, ja šajā otrajā valstī minētā notiesājošā sprieduma
pasludināšanas brīdī KĪŠL vēl nebija stājies spēkā, ar nosacījumu, ka tas attiecīgajās Līgumslēdzējās valstīs bija spēkā brīdī,
kad otro lietu izskatošā tiesa izvērtēja
ne bis in idem
principa piemērošanas nosacījumus.

Par otro jautājumu
25     Ar savu otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, kurš kritērijs ir nozīmīgs, lai piemērotu jēdzienu “tas pats nodarījums”
KĪŠL 54. panta izpratnē, un it īpaši, vai nelegālas darbības, kas sevī ietver vienu un to pašu narkotisko vielu eksportu no
vienas Līgumslēdzējas valsts un importu citā Līgumslēdzējā valstī, kuru rezultātā šajās attiecīgajās valstīs ir ierosinātas
krimināllietas, atbilst šim jēdzienam.
26     Šajā sakarā Čehijas valdība uzskata, ka, identificējot nodarījumu, tiek prezumēta juridiskās kvalifikācijas, kā arī aizsargājamo
juridisko interešu noteikšana.
27     Tomēr, no vienas puses, no KĪŠL 54. panta redakcijas, kurā izmantots jēdziens “tas pats nodarījums”, izriet, ka šī noteikuma
mērķis ir norādīt uz attiecīgā nodarījuma būtību, izslēdzot tā juridisko kvalifikāciju.
28     Vienlīdz ir arī jākonstatē, ka minētajā pantā izmantotie vārdi atšķiras no tiem, kas ir izmantoti citos starptautiskajos [tiesību]
aktos, kuros ir nostiprināts
ne bis in idem
princips. Faktiski atšķirībā no KĪŠL 54. panta Starptautiskā pakta “Par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām” 14. panta
7. punktā un tāpat arī Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola 4. pantā ir lietots jēdziens
“noziedzīgs nodarījums”, kas ietekmē lietas apstākļu juridiskās kvalificēšanas kritērija kā nosacījuma minētajos tiesību aktos
nostiprinātā
ne bis in idem
principa piemērošanā nozīmi.
29     No otras puses, ir jāatgādina – kā to Tiesa konstatējusi 2003. gada 11. februāra spriedumā apvienotajās lietās C‑187/01 un
C‑385/01
Gözütok
un
Brügge
(
Recueil
, I‑1345. lpp.), ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļas noteikumiem par policijas un tiesu iestāžu sadarbību
krimināllietās, kura 34. un 31. pants tika raksturoti kā KĪŠL 54.–58. panta juridiskais pamats, tāpat arī saskaņā ar Šengenas
Nolīguma vai paša KĪŠL noteikumiem KĪŠL 54. panta piemērošana nav atkarīga no saskaņošanas vai vismaz dalībvalstu krimināltiesību
normu tuvināšanas.
30     Ar KĪŠL 54. pantā nostiprināto
ne bis in idem
principu ir izvirzīta noteikta prasība, lai Līgumslēdzējas valstis savstarpēji uzticētos to attiecīgajām krimināltiesību
sistēmām un, ja valstu krimināltiesības savā starpā nav saskaņotas, tad ikviena no minētajām valstīm atzītu citās Līgumslēdzējās
valstīs spēkā esošo krimināltiesību piemērošanu pat tad, ja tās pašas valsts tiesību piemērošanas rezultātā būtu rasts citāds
risinājums (iepriekš minētais spriedums lietā
Gözütok
un
Brügge
, 33. punkts).
31     No tā izriet, ka iespējamā atšķirīgā tā paša nodarījuma juridiskā kvalifikācija divās Līgumslēdzējās valstīs nav šķērslis,
lai piemērotu KĪŠL 54. pantu.
32     To pašu iemeslu dēļ nav atbalstāms aizsargāto juridisko interešu noteikšanas kritērijs; tas var atšķirties katrā Līgumslēdzējā
valstī.
33     Tā rezultātā ir jāatzīst, ka KĪŠL 54. panta mērķis ir izvairīties no tā, lai persona, kas izmanto tiesības uz brīvu pārvietošanos,
tiek saukta pie kriminālatbildības par tām pašām darbībām vairāku Līgumslēdzēju valstu teritorijās (iepriekš minētais spriedums
apvienotajās lietās
Gözütok
un
Brügge
, 38. punkts, kā arī 2005. gada 10. marta spriedums lietā C‑469/03
Miraglia
, Krājums, I‑2009. lpp., 32. punkts).
34     Kā to savu secinājumu 45. punktā norāda ģenerāladvokāts, šīs tiesības uz brīvu pārvietošanos atbilstoši ir garantētas tikai
tad, ja nodarījuma izdarītājs zina, ka gadījumā, kad viņš ir bijis notiesāts un izcietis savu sodu vai attiecīgā gadījumā
viņš ar galīgu tiesas spriedumu ir attaisnots kādā dalībvalstī, viņš var brīvi apmesties teritorijā, uz ko attiecas Šengenas
Līgums, nebaidoties, ka citā dalībvalstī pret viņu var tikt ierosināts kriminālprocess, pamatojoties uz to, ka šis nodarījums
šīs otrās dalībvalsts tiesību sistēmas izpratnē ir atsevišķs noziedzīgs nodarījums.
35     Tomēr tādēļ, ka valstu krimināltiesības savā starpā nav saskaņotas, kritērijs, kas pamatots ar nodarījuma vai aizsargājamo
juridisko interešu kvalifikāciju, radītu tik pat daudz šķēršļu pārvietošanās brīvībai Šengenas telpā, cik daudz ir krimināltiesību
sistēmu Līgumslēdzējās valstīs.
36     Šādos apstākļos vienīgais kritērijs, kam ir nozīme KĪŠL 54. panta piemērošanā, ir nodarījuma būtības kvalificēšana, ko saprot
kā konkrētu apstākļu, kas nedalāmi savstarpēji saistīti, esamību.
37     It īpaši attiecībā uz tādu gadījumu kā pamata lietā ir jākonstatē, ka principā tā sevī ietver nodarījumus, kas to būtības
dēļ nedalāmi ir savstarpēji saistīti.
38     Tajā pat laikā – kā to pamatoti norāda Nīderlandes valdība – šajā sakarā valstu kompetentajām tiesām ir jāveic galīgs nodarījumu
identiskuma novērtējums un tām ir jāpārbauda, vai attiecīgie nodarījumi pēc būtības ir savstarpēji nedalāmi saistīti laikā
un šajā gadījumā – arī pēc to objekta.
39     Atšķirībā no Slovākijas valdības minētā šī interpretācija nav attiecīgs KĪŠL 71. panta rezultātā radies atvieglojums, kurā
paredzēts, ka Līgumslēdzējām valstīm jāpieņem pasākumi, kas vajadzīgi, lai apkarotu nelikumīgu tirdzniecību ar narkotiskām
vielām.
40     Tāpat – kā to pamatoti norāda Nīderlandes valdība – KĪŠL neparedz, kura no atšķirīgajām tiesību normām būtu jāpiemēro pirmā
un turklāt minētās konvencijas 71. pantā nav ietverta nekāda norāde attiecībā uz nodomu sašaurināt minētā 54. panta piemērošanas
jomu, ar kuru Šengenas telpā ir nostiprināts
ne bis in idem
princips, kas judikatūrā ir atzīts par vienu no Kopienu tiesību pamatprincipiem (skat. šajā sakarā 2002. gada 15. oktobra
spriedumu apvienotajās lietās C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, no C‑250/99 P līdz C‑252/99 P un C‑254/99 P
Limburgse Vinyl Maatschappij
u.c./Komisija,
Recueil
, I‑8375. lpp., 59. punkts).
41     No tā izriet, ka KĪŠL 71. pantā izdarītā atsauce uz spēkā esošajām Apvienoto Nāciju Organizācijas Vienotajām konvencijām nav
jāsaprot kā šķērslis KĪŠL 54. pantā nostiprinātā
ne bis in idem
principa piemērošanā, ar kuru tiek novērsts tikai tas, ka viena persona par to pašu nodarījumu tiek saukta pie kriminālatbildības
vairākas reizes, tajā pat laikā Šengenas telpā neradot kriminālatbildības neiestāšanos.
42     Ņemot vērā šos apsvērumus, uz otro jautājumu ir jāatbild, ka KĪŠL 54. pants ir interpretējams tādējādi, ka:
–       nozīmīgs kritērijs KĪŠL minētā panta piemērošanā sevī ietver nodarījuma būtības kvalificēšanas kritēriju, ko saprot kā konkrēto
nodarījumu, kas nedalāmi savstarpēji saistīti, kopuma esamību neatkarīgi no šo nodarījumu vai aizsargājamo juridisko interešu
juridiskās kvalifikācijas;
–       nodarījumi par to pašu narkotisko vielu eksportēšanu un importēšanu, kas ir sodāmi un par kuriem persona tiek saukta pie kriminālatbildības
dažādās KĪŠL Līgumslēdzējās valstīs, principā ir uzskatāmi par “tiem pašiem nodarījumiem” šī 54. panta izpratnē; galīgais
vērtējums šajā sakarā ir jāveic valstu kompetentajām tiesām.

Par tiesāšanās izdevumiem
43     Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās
izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi,
nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1)
54. pantā Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas 1985. gada 14. jūnija Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām,
Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām,
kas parakstīta 1990. gada 19. jūnijā Šengenā, nostiprinātais
ne bis in idem
princips ir jāpiemēro Līgumslēdzējā valstī ierosinātajā kriminālprocesā par nodarījumiem, par kuriem ieinteresētā persona
jau ir notiesāta citā Līgumslēdzējā valstī pat tad, ja šajā otrajā valstī minētā notiesājošā sprieduma pasludināšanas brīdī
minētā konvencija vēl nebija stājusies spēkā, ar nosacījumu, ka tā attiecīgajās Līgumslēdzējās valstīs bija spēkā brīdī, kad
tiesa, kas izskata lietu, otrās tiesvedības laikā izvērtēja
ne bis in idem
principa piemērošanas nosacījumus;
2)
tās pašas konvencijas 54. pants ir interpretējams tādējādi, ka:
–
attiecīgais kritērijs minētā panta piemērošanai ir nodarījumu identiskuma kritērijs, ko saprot kā nodarījumu, kas nedalāmi
savstarpēji saistīti, kopuma esamību neatkarīgi no šo nodarījumu vai aizsargājamo juridisko interešu juridiskās kvalifikācijas;
–
nodarījumi par to pašu narkotisko vielu eksportēšanu un importēšanu, kas ir sodāmi un par kuriem persona tiek saukta pie kriminālatbildības
dažādās KĪŠL Līgumslēdzējās valstīs, principā ir uzskatāmi par “tiem pašiem nodarījumiem” šī 54. panta izpratnē; galīgais
vērtējums šajā sakarā ir jāveic valstu kompetentajām tiesām.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – holandiešu.