CELEX: 62004TJ0288
Henkilöstö
Tutkittavaksi ottaminen

Henkilöstö – Kanne – Kannetta edeltävä hallinnollinen valitus – Määräajat
(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen kohta, 90 ja 91 artikla)
Kuukausittaisen palkkalaskelman tiedoksiantamisen vaikutuksena on, että hallinnollista päätöstä koskevan kanteen nostamisen
määräaika alkaa kulua, kun tästä laskelmasta ilmenee selvästi kyseisen päätöksen olemassaolo ja sisältö ja kun kyseessä olevalla
päätöksellä on puhtaasti rahallinen kohde, joka luonteensa vuoksi voi kuvastua tällaisesta laskelmasta.
Asian laita ei kuitenkaan ole näin kun on kyse päätöksestä, joka koskee virkamiehen lopullista palkkaluokan ja palkkatason
määrittämistä ja jonka ensisijainen kohde ei sellaisenaan ole puhtaasti rahallinen vaan liittyy keskeiseen seikkaan virkamiehen
ammatillisessa tilanteessa. Merkitykseltään tämäntasoinen päätös ei ole luonteeltaan sellainen, että se voi tulla selkeästi
ilmi pelkästä palkkakuitista. Tämä viimeksi mainittu ei ole asianmukainen keino ilmoittaa asianomaiselle virkamiehelle näin
tärkeästä päätöksestä, erityisesti kun siinä ei ole minkäänlaista mainintaa palkkaluokasta ja palkkatasosta. Kun nimittäin
otetaan huomioon henkilöstösääntöjen 25 artiklan toisessa kohdassa asetettu sääntö ja periaate, jonka mukaan hallinnolla on
velvollisuus varmistua siitä, että virkamiehet voivat tehokkaasti ja helposti saada tiedon hallintotoimista, jotka koskevat
heitä erikseen, ja joka periaate perustuu muun muassa toimielimillä virkamiehiään kohtaan olevaan huolenpitovelvollisuuteen,
tavanomaisen huolellinen virkamies, jonka oletetaan tuntevan omaan palkkaukseensa sovellettavat säännöt, voi perustellusti
luottaa siihen, että hänelle ilmoitetaan kirjallisesti päätöksestä, jolla hänen palkkaluokkansa ja palkkatasonsa vahvistetaan
lopullisesti.
Kuitenkin se seikka, että hallintoviranomainen ei ole noudattanut velvollisuuttaan ilmoittaa virkamiehelle kirjallisesti päätöksestä,
jolla virkamiehen palkkataso määritetään lopullisesti, ei vapauta hallintoviranomaista kokonaan huolenpitovelvollisuudesta
muun muassa silloin kun käy ilmi, että todellisuudessa virkamiehellä oli tiedossaan, että päätös, jolla hänen palkkaluokkansa
määritettiin lopullisesti, oli tehty. Lisäksi kun otetaan huomioon päätöksen tiedoksi antamisen ajankohtana vallinnut oikeudellinen
ja tosiseikkoja koskeva tilanne, jolle on ominaista, että koeajalla oleva virkamies tietää, että palkkaluokan määrittämistä
lopullisesti koskeva päätös on tehtävä, palkkakuitit voivat olla omiaan antamaan virkamiehelle tiedon siitä, että hänen yksittäistä
tilannettaan koskeva muutos on tehty. Peruspalkkaan tehty olennainen muutos ja sen oikaiseminen taannehtivasti eivät voi näin
ollen kohtuullisesti jäädä huomaamatta tavanomaisen tarkkaavaiselta viranomaiselta. Tässä tapauksessa virkamiehen on ainakin
pyydettävä kyseessä olevalta hallintoviranomaiselta tieto siitä, minkä takia hänen peruspalkkaansa muutettiin, ja tarvittaessa
pyydettävä tältä viranomaiselta kohtuullisen ajan kuluessa tämän muutoksen taustalla ollut päätös kokonaisuudessaan, jotta
virkamies saa kyseessä olevan toimen sisällöstä ja perusteluista niin täsmälliset tiedot, että hän voi käyttää oikeuttaan
tehdä valitus. Jos yli viisi kuukautta on kulunut niiden ensimmäisten palkkakuittien vastaanottamisesta, joista käy ilmi peruspalkan
huomattava muutos, ei tällaista määräaikaa missään tapauksessa voida pitää kohtuullisena, vaikka kantaja vilpittömästi ajatteli
pääsevänsä hallintoviranomaisen kanssa sopimukseen ilman valitusta, koska tällaisen sopimuksen mahdollinen olemassaolo ei
vapauta virkamiestä velvollisuudesta noudattaa valituksen esittämiselle asetettuja määräaikoja, jotka kuuluvat oikeusjärjestyksen
perusteisiin.
(ks. 39–43 ja 47–50 kohta)
Viittaukset: asia C‑246/95, Coen, 23.1.1997 (Kok. 1997, s. I‑403, 21 kohta); yhdistetyt asiat T‑33/89 ja T‑74/89, Blackman v. parlamentti, 16.3.1993 (Kok. 1993, s. II‑249, 34 kohta); asia T‑6/94, A v. parlamentti, 24.4.1996 (Kok. H. 1996, s. I‑A‑191 ja II‑555, 52 kohta); asia T‑232/97, Becret-Danieau ym. v. parlamentti, 24.3.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑157 ja II‑495, 31 ja 32 kohta); asia T‑190/02, Österholm v. komissio, 24.6.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑197 ja II‑877, 32 kohta); asia T‑354/03, Reggimenti v. parlamentti, 16.2.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑33 ja II‑147, 38 ja 39 kohta) ja asia T‑144/03, Schmit v. komissio, 4.5.2005 (Kok. H. 2005, s. I‑A‑101 ja II‑465, 146 kohta).