CELEX: 62003CJ0385
Export-visszatérítés
Téves nyilatkozat
Az "igénylés" fogalma
Bírság
Feltételek

1       Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1994. december 2‑i 2945/94/EK bizottsági rendelettel (HL L 310., 57. o.) módosított,
a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról
szóló, 1987. november 27‑i 3665/87/EGK bizottsági rendelet (HL L 351., 1. o., a továbbiakban: a 3665/87 rendelet) 11. cikke
(1) bekezdése első és második albekezdésének értelmezésére vonatkozik.
2       A kérelmet a Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (a továbbiakban: a Käserei) és a Hauptzollamt Hamburg-Jonas (a továbbiakban:
a Hauptzollamt) közötti jogvitában terjesztették elő, amelynek tárgya a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésének
a) pontja szerinti bírság alkalmazása e társasággal szemben.

Jogi háttér
3       A 3665/87 rendelet 11. cikkét módosító 2945/94 rendelet első és harmadik preambulumbekezdése a következőképpen szól:
„[M]ivel a közösségi szabályok kizárólag objektív szempontok alapján rendelkeznek az export-visszatérítés megadásáról, különösen
az exportált termék mennyiségére, természetére és jellemzőire, valamint földrajzi rendeltetési helyére tekintettel; mivel
a tapasztalat azt mutatja, hogy megerősített intézkedéseket kell hozni a Közösség költségvetése szempontjából káros szabálytalanságok
és különösen a csalások kiküszöbölésére; mivel e célból intézkedni kell a túlfizetett összegek behajtásáról, és szankciókra
vonatkozóan, ösztönözve az exportőröket a közösségi szabályok betartására;
[…]
mivel az exportőr által nyújtott téves tájékoztatás, ha a tévedést nem fedezik fel, alaptalan kifizetéshez vezethet, mivel
a tévedés felfedezése esetén teljesen indokolt az exportőrt azzal az összeggel arányos összegű bírsággal sújtani, amelyet
akkor kapott volna, ha a tévedést nem fedezik fel […]”.
4       A 3665/87 rendelet 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)  »A kivitel napja« az a nap, amelyen a vámhatóságok elfogadják a visszatérítés igénylését feltüntető kiviteli nyilatkozatot.
(2)      A kiviteli nyilatkozat elfogadásának napja határozza meg:
a)      az alkalmazandó visszatérítési rátát, amennyiben a visszatérítést előzetesen nem rögzítették;
b)      a visszatérítési ráta esetleges módosítását, amennyiben ezt előzetesen így rögzítették.
(3)      Bármely más cselekményt, amely jogilag azonos hatású a kiviteli nyilatkozat elfogadásával, azzal egyenértékűnek kell tekinteni.
(4)      A kivitel napja az irányadó a kivitt termék mennyisége, természete és jellemzői megállapítása során.
(5)      A visszatérítési jogosultság megszerzése céljából a kivitelkor felhasznált okmánynak tartalmaznia kell a visszatérítés kiszámításához
szükséges minden adatot, különösen:
a)      a termékek leírását a visszatérítési nómenklatúra szerint;
b)      a termékek nettó tömegét, vagy adott esetben a visszatérítés kiszámításához használandó mértékegységben kifejezett mennyiséget;
c)      amennyiben a visszatérítés kiszámításához szükséges, az érintett termékek összetételét vagy az erre való utalást.
Ha a jelen bekezdésben említett okmány a kiviteli nyilatkozat, akkor ennek is tartalmaznia kell ezeket az adatokat, valamint
a »visszatérítési kód« megjegyzést.
(6)      Az elfogadás, illetve e cselekmény időpontjában a termékek vámfelügyelet alá kerülnek, amíg el nem hagyják a Közösség vámterületét”
[nem hivatalos fordítás].
5       A 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése a következőképpen szól:
„(1)      Amennyiben megállapítják, hogy egy export-visszatérítés kifizetése céljából egy exportőr a jogosultat meghaladó visszatérítést
igényelt, a szóban forgó export után járó visszatérítés a tényleges exportált termékekre járó összeg lesz, amelyet csökkenteni
kell a következőkkel:
a)      az igényelt visszatérítés és a tényleges exportra vonatkozó visszatérítés közötti különbség fele;
b)      az igényelt visszatérítés és az abban az esetben járó visszatérítés közötti különbség kétszerese, amikor az exportőr szándékosan
ad meg hamis információt.
Az igényelt visszatérítést a 3. cikk vagy 25. cikk (2) bekezdése szerint megadott információból kiszámított összegnek tekintik.
Amennyiben a visszatérítés a rendeltetési hely szerint változik, az igényelt visszatérítés differenciált részét a 47. cikk
szerint megadott információból számítják ki.
Az a) pontban megállapított bírság nem alkalmazható:
–
vis maior
eseteiben,
–       az exportőr ellenőrzésén kívül eső, és a kiviteli nyilatkozatnak vagy a fizetési nyilatkozatnak az illetékes hatóságok által
történő elfogadása után bekövetkező körülmények által jellemzett egyes kivételes esetekben, és azzal a feltétellel, hogy az
exportőr – közvetlenül azután, hogy e körülmények tudomására jutottak, de a 47. cikk (2) bekezdésében előírt határidőn belül –
értesíti ezekről az illetékes hatóságokat, kivéve ha az illetékes hatóságok már megállapították, hogy a kért visszatérítés
helytelen volt, […]” [nem hivatalos fordítás].
6       A 3665/87 rendelet 25. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Amikor az exportőr közli szándékát, hogy termékeket exportál feldolgozás vagy tárolás után, és visszatérítést igényel az 565/80/EGK
rendelet 4. és 5. cikkei szerint, az adott rendelkezések szerinti jogosultság feltétele egy nyilatkozat benyújtása a vámhatóságoknak,
a továbbiakban »fizetési nyilatkozat«.
A tagállamok más címmel nevezhetik meg a fizetési nyilatkozatot.”
7       Az ebben a fizetési nyilatkozatban feltüntetendő információkat ugyanezen rendelet 25. cikkének (2) bekezdése határozza meg.
8       A 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőket írja elő:
„(1)      Visszatérítések kifizetése kizárólag az exportőr konkrét kérelmére és annak a tagállamnak a részéről történik, amelyik területén
a kiviteli nyilatkozatot elfogadták.
A visszatérítés iránti kérelmeket:
a)      írásban nyújtják be, mely célból a tagállamok külön formanyomtatványt állapíthatnak meg; vagy
b)      számítógépes dokumentum formájában […].
(2)
Vis maior
eseteinek kivételével a visszatérítés kifizetésével vagy az óvadék felszabadításával kapcsolatos okmányokat a kiviteli nyilatkozat
elfogadása napjától számított 12 hónapon belül kell beterjeszteni.”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
9       1996. július 29‑én a Käserei a 3665/87 rendelet 3. cikkével összhangban kiviteli nyilatkozatot nyújtott be egy többek között
olvasztott sajtból álló, és a közös piacszervezés visszatérítései céljából használt nómenklatúra különböző kódjai alá tartozó
sajtszállítmányra vonatkozólag.
10     1996. augusztus 12‑én a Käserei kérte a Hauptzollamttól az export-visszatérítés előzetes kifizetését erre a szállítmányra.
A társaság azonban kifejezetten kizárta az olvasztott sajtot e kérelem tárgyából. A formanyomtatvány olvasztott sajtra vonatkozó
4. és 5. rovatát kihúzta, és a kihúzást szignózta. A fizetési kérelméhez csatolt levélben a Käserei arról tájékoztatta a Hauptzollamtot,
hogy erre a termékre nem igényel visszatérítést.
11     A Hauptzollamt a ki nem húzott rovatok tekintetében kifizette a visszatérítés összegét, de 1997. március 26‑i határozatával
bírságot szabott ki a Käsereira azon az alapon, hogy az alapeljárás tárgyát képező kiviteli nyilatkozatban említett olvasztott
sajt után nem jár visszatérítés, mert hozzáadott növényi zsiradékokat tartalmaz. Ebből következőleg úgy ítélte meg, hogy a
társaság nagyobb visszatérítést igényelt, mint amelyre jogosult volt.
12     A Käserei e határozat ellen sikertelenül fellebbezett. A bírósági felülvizsgálat iránti kérelmének azonban a Finanzgericht
Hamburg helyt adott, és úgy ítélte meg, hogy a társaság a formanyomtatvány 4. és 5. rovata tekintetében nem kért visszatérítést,
mivel a kiviteli nyilatkozat benyújtása nem tekinthető ilyen kérelemnek, és ezért a bírságolási rendszer nem alkalmazható.
13     A Hauptzollamt felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Bundesfinanzhofhoz. Ez utóbbi úgy ítéli meg, hogy az alapügyben hozandó
határozat attól függ, hogy a visszatérítés 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti igénylése az ugyanezen rendelet
3. cikke szerinti kiviteli nyilatkozat benyújtásával, vagy pedig az említett rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében előírt
fizetési kérelem benyújtásával valósul‑e meg.
14     Mivel úgy ítélte meg, hogy az e kérdésre adandó válasz nem vezethető le egyértelműen a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének
szövegéből, a Bundesfinanzhof úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő
kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a […] 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első és második albekezdését – tekintettel az arányosság
elvére is –, hogy a kiviteli nyilatkozatban szereplő egyes árucikkekre vonatkozó olyan téves információk, amelyek az exportőrnek
járó visszatérítésnél nagyobb visszatérítéshez vezethetnek, önmagukban kiváltják az export-visszatérítés összegének az ott
meghatározott összegű bírsággal történő csökkentését, noha a belső jog szerint benyújtandó külön fizetési kérelemmel összefüggésben
az exportőr kifejezetten kijelentette, hogy nem igényel export-visszatérítést a nyilatkozat érintett árucikkei tekintetében?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről

A Bíróság elé terjesztett észrevételek
15     A Käserei szerint nem a kiviteli nyilatkozat, hanem a 3665/87 rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében előírt fizetési kérelem
minősül a visszatérítés 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti igénylésének. Ebből szerinte az következik, hogy
a 11. cikk (1) bekezdésében előírt bírságolási rendszer nem alkalmazható akkor, amikor csak a kiviteli nyilatkozat tartalmaz
export-visszatérítésekkel kapcsolatos téves adatokat.
16     A Käserei szerint a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése alapján akkor kell bírságot alkalmazni, amikor
az exportőr az alkalmazandónál nagyobb visszatérítést igényel. Ez a rendelkezés viszont nem határozza meg pontosan, hogy miben
áll az ilyen igénylés. A Käserei szerint e meghatározás hiányában kizárólag a rendelet 47. cikkében előírt visszatérítés iránti
kérelem a meghatározó.
17     A Käserei előadja, hogy a 47. cikk (1) bekezdése szerint az export-visszatérítés kifizetésének feltétele az exportőr írásos
kérelme, és a tagállamok ebből a célból külön formanyomtatványt állapíthatnak meg. A német jogban az export-visszatérítésekről
szóló 1996. május 24‑i rendelet (Ausfuhrerstattungsverordnung, BGBl. 1996., 766. o.) 15. §‑a állapít meg ilyen formanyomtatványt.
Az e rendelet által előírt formanyomtatvány-minta kifejezetten felhívja a kérelem megfogalmazójának figyelmét arra, hogy az
e kérelemben felsorolt minden termék tekintetében export-visszatérítés kifizetését kéri. A kiviteli nyilatkozat egyértelműen
más, mint a visszatérítés kifizetése iránti kérelem, és a német jog szerint az exportőr csak e kérelem benyújtásával kér kifejezetten
export-visszatérítést. A tárgyaláson a Käserei azt állította, hogy a kiviteli nyilatkozat a német jogrendszer szerint csak
szándéknyilatkozat, és egyáltalán nem indítja meg az illetékes német vámhivatal visszatérítés iránti eljárását.
18     A Bizottság szerint a visszatérítésnek a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése első albekezdésében említett igénylése a
kiviteli nyilatkozat e rendelet 3. cikkével összhangban történő benyújtásával valósul meg. A Bizottság e tekintetben hangsúlyozza,
hogy a 11. cikk (1) bekezdése keretében „az igényelt visszatérítést a 3. cikk vagy 25. cikk (2) bekezdése szerint megadott
információból kiszámított összegnek tekintik.”
19     A Bizottság a 3665/87 rendelet céljára is hivatkozik. Úgy érvel, hogy a rendelet nagyrészt elveszti visszatartó erejét, ha
a Finanzgericht Hamburg értelmezése érvényesül. Álláspontja szerint a kiviteli nyilatkozat elfogadása azt jelenti, hogy a
vámhatóság ellenőrzi a termékeket, és megvizsgálja őket. A megvizsgálás nem sokat érne, és nem lenne visszatartó ereje, ha
a bírság nem a kiviteli nyilatkozatban szereplő információkon, hanem a fizetési kérelmen alapulna, amelyet jóval később is
be lehet nyújtani. A Finanzgericht Hamburg értelmezése olyan helyzetekhez vezethetne, amelyekben az exportőr téves információkat
tartalmazó nyilatkozatot nyújt be, és a visszatérítés iránti külön kérelmét csak később terjeszti elő, amikor már biztos,
hogy a hibákat nem fedezik fel.

A Bíróság válasza
20     Kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében
előírt bírság alkalmazásának alapja a rendelet 3. cikke szerinti kiviteli nyilatkozat‑e, vagy az annak 47. cikke (1) bekezdésében
előírt külön fizetési kérelem.
21     Emlékeztetni kell rá, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése azon gazdasági szereplővel szemben
írja elő bírság alkalmazását, aki nagyobb export-visszatérítést igényel, mint amelyre jogosult. A rendelet 11. cikke (1) bekezdésének
második albekezdése úgy rendelkezik, hogy az igényelt visszatérítést a rendelet 3. cikke vagy 25. cikkének (2) bekezdése szerint
megadott információból kiszámított összegnek tekintik. A második albekezdés második mondata egyebekben előírja, hogy az igényelt
visszatérítés kiszámításakor figyelembe veszik az említett rendelet 47. cikke szerint megadott információt, „amennyiben a
visszatérítés a rendeltetési hely szerint változik”.
22     Ebből az következik, hogy amikor a visszatérítés nem változik, kizárólag a 3665/87 rendelet 3. cikkére, illetve adott esetben
25. cikkének (2) bekezdésére kell támaszkodni az e rendelet 11. cikkének (1) bekezdése értelmében igényelt visszatérítés összegének
kiszámításakor. Az is következik belőle, hogy a téves információk tényénél fogva az említett 11. cikk (1) bekezdésében előírt
bírság alkalmazását kiváltó kérelmet a 3. cikkben, illetve a 25. cikk (2) bekezdésében említett adatokat tartalmazó okmány
vagy okmányok képezik, amelyek alapján a visszatérítés összegét kiszámítják.
23     A rendelet 3. cikkének értelmezését illetően rá kell mutatni, hogy amint azt a főtanácsnok indítványának 38. pontjában jelezte,
e cikkből nem feltétlenül következik, hogy az igényelt visszatérítés összegét kizárólag a kiviteli nyilatkozatban megadott
információ alapján számítják ki. A 3. cikk (5) bekezdése nem határozza meg, hogy milyen elnevezésű okmányt kell benyújtani
az export-visszatérítés igénylése céljából. Kizárólag „a kivitelkor felhasznált okmányra” utal. Mi több, a 3. cikk (5) bekezdésének
második albekezdése olyan helyzetet ír le, amelyben „a jelen bekezdésben említett okmány a kiviteli nyilatkozat”. Ebből az
következik, hogy a visszatérítés céljából benyújtandó okmány nem feltétlenül a kiviteli nyilatkozat.
24     Valójában az egyes tagállamok állapíthatják meg belső jogukban azokat a formanyomtatványokat, amelyek a 3665/87 rendelet 3. cikke
rendelkezéseinek való megfeleléshez szükségesek. A kivitel során a visszatérítés érdekében felhasználandó okmány belefoglalható
egy egységes kiviteli nyilatkozatba, de létezhetnek különböző formanyomtatványok is.
25     Bármi legyen is a belső jogban a visszatérítés céljából felhasznált okmány elnevezése, a 3665/87 rendelet 3. cikkének (5) bekezdése
azt követeli meg, hogy ezt az okmányt a kivitelkor, és ne később nyújtsák be. Ebből következőleg ez az okmány nem lehet a
rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében előírt fizetési kérelem, mert ez utóbbit a nyilatkozat elfogadását követő tizenkét
hónapon belül lehet benyújtani, azaz jóval a kivitel után.
26     A fenti elemzés összhangban van a 3665/87 rendelet szerkezetével, szellemével és céljával. A szerkezetet illetően arra kell
rámutatni, hogy a rendelet anyagi jogi és eljárási szabályokat tartalmaz az export-visszatérítéssel kapcsolatban. Amint azt
a főtanácsnok indítványának 48. és 50. pontjában megállapította, az említett rendelet 3. és a 11. cikke anyagi jogi szabályokat
tartalmaz, és azok a II. cím „Visszatérítésre való jogosultság” elnevezésű 1. fejezetében szerepelnek. Ezzel szemben a rendelet
47. cikkének (1) bekezdése, amely a „Visszatérítések folyósítási eljárása” elnevezésű IV. címben szerepel, csak az exportőr
által a visszatérítés érdekében teljesítendő közigazgatási formalitásokat írja elő. A visszatérítés mértéke a visszatérítéshez
való jogot megalapozó okmányban szereplő információktól függ, és nem azon technikai jellegű okmányban szereplő információktól,
amely ugyan feltétele, de nem jogalapja a visszatérítés kifizetésének. Ebből következőleg a 3665/87 rendelet szerkezetével
és az általa felállított rendszerrel összhangban a visszatérítés igénylése a rendelet 11. cikkének (1) bekezdése értelmében
a rendelet 3. cikke, illetve adott esetben 25. cikkének (2) bekezdése alkalmazásával történik, és nem a 47. cikk (1) bekezdésében
előírt fizetési kérelem benyújtásával.
27     Ami a 3665/87 rendelet célját illeti, a 2945/94 rendelet első preambulumbekezdéséből az következik, hogy a cél az export-visszatérítések
terén tapasztalt szabálytalanságok és csalások elleni küzdelem (lásd a C‑210/00. sz., Käserei Champignon Hofmeister ügyben
2002. július 11‑én hozott ítélet [EBHT 2002., I‑6453. o.] 60. pontját). Márpedig ezt a célt veszélyeztetné azon értelmezés,
amely szerint érvényesen nyújtható be már kivitt termékekre vonatkozó visszatérítési igény, hiszen az illetékes hatóságoknak
már nem állna módjukban e termékeket fizikai ellenőrzés alá vetni, ami pedig szükséges a 3665/87 rendelet céljának eléréséhez.
Az a visszatérítés iránti kérelem tehát, amelyet a rendelet 47. cikkének (1) bekezdése ír elő, és amelyet a kiviteli nyilatkozat
elfogadását követő tizenkét hónapon belül lehet előterjeszteni, nem tekinthető visszatérítés iránti igénynek a rendelet 11. cikkének
(1) bekezdése értelmében.
28     Azon termékek fizikai ellenőrzése, amelyek tekintetében visszatérítést igényeltek, az export-visszatérítések terén tapasztalt
szabálytalanságok és csalások elleni küzdelem fontos eszköze. E tekintetben rá kell mutatni, hogy ahhoz, hogy a vizsgálat
célja teljes mértékben biztosítva legyen, elengedhetetlen, hogy a vizsgálat azután történjen, miután az exportőr a visszatérítés
iránti kényszerítő erejű kérelmet benyújtotta. Ahogy azt a Bizottság írásbeli észrevételeiben megállapította, a 3665/87 rendelet
11. cikkének (1) bekezdésében előírt szankciók visszatartó ereje nagyrészt megszűnik, ha a visszatérítés iránti igény a termékek
ellenőrzése után is benyújtható. Az exportőr az esetleges ellenőrzés eredményéhez igazíthatná visszatérítési igényét.
29     Ebből az következik, hogy a visszatérítés iránti igények vizsgálatának folyamatát az export-visszatérítések 3665/87 rendelettel
létrehozott rendszere szerves részének kell tekinteni. A visszatérítés iránti igényt megtestesítő okmány meghatározásához
tehát nem a visszatérítés kifizetésére irányuló, hanem a visszatérítés iránti igény vizsgálati rendszerét kiváltó okmányt
kell figyelembe venni.
30     Az előzetes kérdést előterjesztő bíróság az arányosság elvére utalva azt kívánja megtudni, hogy nem minősül‑e aránytalannak
a 3665/87 rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében meghatározott bírság alkalmazása, amikor az exportőr nem igényli a visszatérítés
kifizetését, és az illetékes hatóságok azt nem is ítélik oda neki.
31     E tekintetben emlékeztetni kell először is arra, hogy a fent hivatkozott Käserei Champignon Hofmeister ítélet 59–68. pontjában
a Bíróság egyszer már arányosnak ítélte a bírságot. A 68. pontban a Bíróság kimondta, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdése
első albekezdésének a) pontjában előírt bírság nem sérti az arányosság elvét, mert nem tekinthető alkalmatlannak a közösségi
szabályozás által elérni kívánt cél elérésére, azaz a szabálytalanságok és a csalások elleni küzdelem megvalósítására, sem
pedig olyannak, amely meghaladja az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
32     Továbbá rá kell mutatni arra, hogy a 3665/87 rendelet pontosan meghatározott körülményekről rendelkezik, amelyek esetén az
alkalmazandónál nagyobb visszatérítést igénylő exportőr elkerülheti a rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében előírt bírság
alkalmazását. E rendelkezés harmadik albekezdésének második francia bekezdése szerint a bírság nem alkalmazható „az exportőr
ellenőrzésén kívül eső, és a kiviteli nyilatkozatnak vagy a fizetési nyilatkozatnak az illetékes hatóságok által történő elfogadása
után bekövetkező körülmények által jellemzett egyes kivételes esetekben, és azzal a feltétellel, hogy az exportőr – közvetlenül
azután, hogy e körülmények tudomására jutottak, de a 47. cikk (2) bekezdésében előírt határidőn belül – értesíti ezekről az
illetékes hatóságokat, kivéve ha az illetékes hatóságok már megállapították, hogy a kért visszatérítés helytelen volt”.
33     Egyértelművé kell azonban tenni, hogy a visszatérítés iránti igény módosítása anyagi jogi, és nem eljárásjogi jellegű. Az
ilyen módosítást külön, indokolt okmány benyújtásával kell az illetékes hatóságok tudomására hozni, és nem olyan formanyomtatvány
egyszerű benyújtásával, mint amilyen a 3665/78 rendelet 47. cikkének (1) bekezdésében előírt fizetési kérelem.
34     Végül hangsúlyozni kell, hogy a 3665/87 rendeletnek mind szövegéből, mind pedig céljából az következik, hogy a közösségi jogalkotó
nem azután kívánta előírni a rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében előírt bírság alkalmazását, hogy a közösségi költségvetés
már elszenvedte az export-visszatérítés kifizetéséből származó pénzügyi veszteséget, hanem az ezt megelőző szakaszban, amikor
az exportőr – akár szándékaival ellentétben is – téves információt foglal a visszatérítés iránti kérelmébe.
35     A 2945/94 rendelet harmadik preambulumbekezdése szerint „az exportőr által nyújtott téves tájékoztatás, ha a tévedést nem
fedezik fel, alaptalan kifizetéshez vezethet, [...] a tévedés felfedezése esetén teljesen indokolt az exportőrt azzal az összeggel
arányos összegű bírsággal sújtani, amelyet akkor kapott volna, ha a tévedést nem fedezik fel [...]”. Következésképpen e tekintetben
nincs jelentősége annak, hogy az exportőr a kiviteli nyilatkozatban szereplő téves információk felfedezése után nem kérte,
és nem is kapta meg a visszatérítést. A 3665/87 rendelet által létrehozott rendszerben annak lehetősége, hogy a téves információk
a visszatérítés alaptalan kifizetéséhez vezethetnek, önmagában elegendő a rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében előírt bírság
alkalmazásához.
36     A fenti megfontolásokra tekintettel az előterjesztett kérdésre azt kell válaszolni, hogy a 3665/87 rendelet 11. cikke (1) bekezdésének
első és második albekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet 3. cikkének (5) bekezdésében említett okmányban, azaz
a kiviteli nyilatkozatban vagy a kivitelkor felhasznált más okmányban szereplő és esetleg az alkalmazandónál nagyobb visszatérítéshez
vezető téves információ megalapozza az említett cikkben előírt bírság alkalmazását. Ez a szabály alkalmazandó akkor is, ha
a rendelet 47. cikkében említett fizetési kérelemben kifejezetten kijelentik, hogy az ezen okmányban megjelölt egyes termékek
tekintetében nem kérik az export-visszatérítés kifizetését.

A költségekről
37     Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
Az 1994. december 2‑i 2945/94/EK bizottsági rendelettel módosított, a mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési
rendszer alkalmazásának közös részletes szabályai megállapításáról szóló, 1987. november 27‑i 3665/87/EGK bizottsági rendelet
11. cikke (1) bekezdésének első és második albekezdését úgy kell értelmezni, hogy az e rendelet 3. cikkének (5) bekezdésében
említett okmányban, azaz a kiviteli nyilatkozatban vagy a kivitelkor felhasznált más okmányban szereplő, és esetleg az alkalmazandónál
nagyobb visszatérítéshez vezető téves információ megalapozza az említett cikkben előírt bírság alkalmazását. Ez a szabály
alkalmazandó akkor is, ha a rendelet 47. cikkében említett fizetési kérelemben kifejezetten kijelentik, hogy az ezen okmányban
megjelölt egyes termékek tekintetében nem kérik az export-visszatérítés kifizetését.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.