CELEX: 62009CJ0118
Nacionalinio teismo sąvoka EB 234 straipsnio prasme
Diplomų pripažinimas
Direktyva 89/48/EEB
Advokatas
Įrašymas į kitos valstybės narės nei ta, kurioje buvo patvirtintas diplomo lygiavertiškumas, profesinės asociacijos sąrašą

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susiję su 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/48/EB dėl bendrosios aukštojo
mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo, pripažinimo sistemos (OL L 19, 1989, p. 16; 2004 m.
specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 1 t., p. 337), iš dalies pakeistos 2001 m. gegužės 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos
direktyva 2001/19/EB (OL L 206, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 138; toliau – iš dalies pakeista
Direktyva 89/48), aiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp R. Koller ir Advokatų egzaminų komisijos prie Graco aukštesniojo apygardos
teismo (
Rechtsanwaltsprüfungskommission de l’Oberlandesgericht Graz
) dėl šios komisijos pirmininko atsisakymo leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą, siekiant užsisimti profesine advokato veikla
Austrijoje, arba atleisti jį nuo šio egzamino.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisė
Pagal iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a, b ir g punktus:
„Šioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
a)      diplomas – tai bet kuris diplomas, pažymėjimas ar kitas oficialią kvalifikaciją įrodantis dokumentas arba tokių diplomų, pažymėjimų
ar kitų įrodančių dokumentų rinkinys:
–      išduotas valstybės narės kompetentingos institucijos, paskirtos pagal jos pačios įstatymus ir kitus teisės aktus,
–      patvirtinantis, kad jį turintis asmuo yra sėkmingai baigęs ne mažiau kaip trejų metų trukmės studijas po vidurinės mokyklos
arba lygiavertės trukmės vakarines ar neakivaizdines studijas universitete, aukštojo mokslo įstaigoje arba kitoje panašaus
lygio įstaigoje, taip pat, jei reikia, kad, be studijų, baigtų po vidurinės mokyklos, jis papildomai yra sėkmingai įgijęs
profesinį išsilavinimą, ir
–      patvirtinantis, kad jį turintis asmuo turi profesinę kvalifikaciją, reikalingą norint pradėti dirbti arba toliau dirbti pagal
reglamentuojamą profesiją toje valstybėje narėje,
jeigu tuo diplomu, pažymėjimu ar kitu oficialią kvalifikaciją įrodančiu dokumentu patvirtintas mokymas ir išsilavinimas buvo
įgytas iš esmės Bendrijoje <...>
Diplomu, kaip apibrėžta pirmoje pastraipoje, taip pat laikomas: kiekvienas valstybėje narėje kompetentingos institucijos išduotas
diplomas, pažymėjimas ar kitas oficialią kvalifikaciją įrodantis dokumentas arba tokių diplomų, pažymėjimų ar kitų įrodančių
dokumentų rinkinys, jei jis išduotas sėkmingai baigus Bendrijoje įgytą ir tos valstybės narės kompetentingos institucijos
lygiaverčiu pripažintą mokymą ir lavinimą ir jei jis suteikia tokias pat teises pradėti dirbti ar toliau dirbti toje valstybėje
narėje pagal reglamentuojamą profesiją;
b)      priimančioji valstybė narė – tai bet kuri valstybė narė, kurioje kokios nors valstybės narės pilietis paduoda paraišką leisti
dirbti pagal reglamentuojamą profesiją ne toje valstybėje narėje, kurioje jis gavo diplomą ar pirmiau dirbo pagal tą profesiją;
<...>
g)      kvalifikacinis egzaminas ar testas – tai pareiškėjo vien profesinių žinių patikrinimas, kurį rengia priimančiosios valstybės
narės kompetentingos institucijos, kad įvertintų pareiškėjo gebėjimą dirbti toje valstybėje narėje pagal reglamentuojamą profesiją.
Kad būtų leista surengti šį egzaminą ar testą, kompetentingos institucijos sudaro sąrašą dalykų, kurių, palyginus toje valstybėje
narėje reikalaujamą mokymą ir išsilavinimą ir pareiškėjo įgytąjį, pareiškėjo turimame diplome ar kitame oficialią kvalifikaciją
įrodančiame dokumente trūksta.
Kvalifikacinis egzaminas ar testas turi būti rengiamas atsižvelgiant į tai, kad pareiškėjas yra kvalifikuotas specialistas
kilmės valstybėje narėje arba toje valstybėje narėje, iš kurios jis yra atvykęs. Į egzaminą ar testą įtraukiami iš to sąrašo
atrinkti dalykai, kuriuos išmanyti yra svarbu, kad būtų galima priimančiojoje valstybėje narėje dirbti pagal profesiją. Per
egzaminą ar testą taip pat gali būti tikrinamas priimančiojoje valstybėje narėje atitinkamoms veiklos rūšims taikomų profesinių
taisyklių išmanymas. Kvalifikacinio egzamino ar testo rengimą išsamiai nustato tos valstybės kompetentingos institucijos,
deramai atsižvelgdamos į Bendrijos teisės normas.
<…>“
Iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 3 straipsnio a punkte numatyta:
„Tais atvejais, kai norint priimančiojoje valstybėje narėje pradėti ar toliau dirbti pagal reglamentuojamą profesiją reikia
turėti diplomą, kompetentinga institucija negali, remdamasi tuo, kad kvalifikacija nėra pakankama, atsisakyti leisti valstybės
narės piliečiui pradėti ar toliau dirbti pagal tą profesiją tomis pačiomis sąlygomis, kurios taikomos saviems piliečiams:
a)      jei pareiškėjas turi diplomą, reikalaujamą kitoje valstybėje narėje norint pradėti ar toliau dirbti pagal tą profesiją jos
teritorijoje, ir tas diplomas buvo išduotas valstybėje narėje <…>“
Minėtos direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„Nepaisant 3 straipsnio, priimančioji valstybė narė taip pat gali reikalauti, kad pareiškėjas:
a)      pateiktų profesinę patirtį įrodantį dokumentą tais atvejais, kai mokymo ir lavinimo trukmė, kuri, kaip išdėstyta 3 straipsnio
a ir b punktuose, pažymima pateikiant paraišką, yra bent vieneriais metais trumpesnė negu reikalaujama priimančiojoje valstybėje
narėje. <...>
<…>
b)      baigtų ne ilgesnį kaip trejų metų adaptacijos laikotarpį arba laikytų kvalifikacinį egzaminą ar testą:
–        jei mokymo ir lavinimo, kurį jis yra įgijęs, kaip nustatyta 3 straipsnio a ir b punktuose, dalykai gerokai skiriasi nuo tų
dalykų, kurie nurodyti diplome, kurio reikalaujama priimančiojoje valstybėje narėje, arba
–        jei 3 straipsnio a punkte minėtu atveju priimančiojoje valstybėje narėje reglamentuojama profesija apima vieną ar keletą reglamentuojamų
profesinės veiklos rūšių, kurios valstybėje narėje, iš kurios pareiškėjas yra kilęs ar atvykęs, nepriklauso reglamentuojamai
profesijai, o tas skirtumas atitinka priimančiojoje valstybėje narėje konkrečiai reikalaujamą mokymą ir lavinimą bei apima
dalykus, kurie gerokai skiriasi nuo tų dalykų, nurodytų pareiškėjo pateiktame diplome, arba
<…>
Jei priimančioji valstybė narė reikalauja, kad pareiškėjas baigtų adaptacinį laikotarpį arba laikytų tinkamumo testą, pirmiausia
ji turi nustatyti, ar pareiškėjo profesinės praktikos metu įgytos žinios visiškai arba iš dalies atitinka pirmoje pastraipoje
minėtą esminį skirtumą.
Jei priimančioji valstybė narė naudojasi šia galimybe, ji turi suteikti pareiškėjui teisę pasirinkti vieną būdą iš dviejų:
adaptacijos laikotarpį arba kvalifikacinį egzaminą ar testą. Priimančioji valstybė narė, nukrypdama nuo šio principo, profesijoms,
pagal kurias dirbant reikia labai gerai išmanyti nacionalinę teisę ir kuriose konsultavimas ir (arba) pagalbos nacionalinės
teisės klausimais teikimas yra svarbus ir nuolatinis profesinės veiklos baras, gali numatyti adaptacijos laikotarpį arba kvalifikacinį
egzaminą ar testą. <..>
2.      Tačiau priimančioji valstybė narė šio straipsnio 1 dalies a ir b punktų nuostatų negali taikyti kartu.“

Nacionalinė teisė
Federalinio įstatymo dėl Europos advokatų laisvės teikti paslaugas ir įsisteigimo Austrijoje (
Bundesgesetz über den freien Dienstleistungsverkehr und die Niederlassung von europäischen Rechtsanwälten in Österreich
,
BGBl
. I, 27/2000 redakcija, paskelbta
BGBl
. I, 59/2004, toliau –
EuRAG
) 3 skyriuje, be kita ko, yra 24–29 straipsniai.
EuRAG
24 straipsnyje numatyta:
„1.      Europos Sąjungos valstybių narių <...> piliečiai, turintys diplomą, patvirtinantį, kad jį turintis asmuo atitinka profesinius
reikalavimus, taikomus norint tiesiogiai dirbti pagal šio įstatymo priede nurodytą profesinę veiklą, pateikę prašymą įrašomi
į advokatų sąrašą <...>, jeigu jie sėkmingai išlaikė kvalifikacinį egzaminą.
2.      Diplomas pagal 1 dalį – tai bet kuris diplomas, pažymėjimas apie išlaikytą egzaminą ar kitas kvalifikaciją įrodantis dokumentas
Direktyvos 89/48 <...> prasme.“

EuRAG
25 straipsnis suformuluotas taip:
„Kvalifikacinis egzaminas yra tik profesinėms kandidato žinioms patikrinti skirtas valstybinis egzaminas, per kurį galima
įvertinti jo kvalifikaciją užsiimti profesine advokato veikla Austrijoje. Organizuojant kvalifikacinį egzaminą reikia atsižvelgti
į aplinkybę, kad kandidatas Europos Sąjungos valstybėje narėje turi profesinę advokato kvalifikaciją.“

EuRAG
27 straipsnyje numatyta:
„Leidimo laikyti kvalifikacinį egzaminą klausimą, remdamasis kandidato prašymu, sprendžia Advokatų egzaminų komisijos pirmininkas
aukštesniojo apygardos teismo veiklos teritorijoje veikiančios Advokatų tarybos pritarimu vėliausiai per keturis mėnesius
po to, kai kandidatas pateikia visus dokumentus.“

EuRAG
29 straipsnyje nustatyta:
„Remdamasis prašymu, Advokatų egzaminų komisijos pirmininkas pagal 26 straipsnį kompetentingos Advokatų tarybos pritarimu
atleidžia nuo egzamino dalykų, jeigu kandidatas įrodo, kad anksčiau mokydamasis arba vykdydamas profesinę veiklą įgijo egzamino
dalyką sudarančių Austrijos materialinės ir procesinės teisės žinių, reikalingų užsiimant advokato profesija Austrijoje.“
Austrijos advokatų reglamento (
Rechtsanwaltsordnung
,
RGBl
. 96/1868 redakcija, paskelbta
BGBl
. I, 128/2004, toliau – RAO) 1 straipsnyje numatyta:
„1.      Siekiant užsiimti profesine advokato veikla [Austrijos Respublikoje], reikia ne valdžios institucijos paskyrimo, o įrodyti
toliau nurodytų reikalavimų įvykdymą ir būti įrašytam į advokatų sąrašą <...>
2.      Šie reikalavimai:
<…>
d)      įstatyme nustatytos trukmės ir pobūdžio praktika;
e)      sėkmingai išlaikytas advokato egzaminas;
<…>“
Pagal RAO 2 straipsnio 2 dalį praktika turi trukti penkerius metus, kurių mažiausiai devynis mėnesius turi sudaryti praktika
teisme arba prokuratūroje ir mažiausiai trejus metus – pas advokatą Austrijoje.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2002 m. lapkričio 25 d. Austrijos pilietis R. Koller įgijo Graco universitete (Austrija) „Magister der Rechtswissenschaften“
(teisės mokslų magistras) akademinį laipsnį, t. y. diplomą, patvirtinantį ne mažiau kaip aštuonių semestrų universitetines
teisės studijas.
„Magister der Rechtswissenschaften“ laipsnis 2004 m. lapkričio 10 d. Ispanijos švietimo ir mokslo ministerijos sprendimu buvo
prilygintas Ispanijos laipsniui „Licenciado en Derecho“, nes pareiškėjas mokėsi Madrido (Ispanija) universitete ir išlaikė
papildomus egzaminus pagal Ispanijos teisėje numatytą lygiavertiškumo patvirtinimo procedūrą.
2005 m. kovo 14 d., Madrido advokatų taryba, konstatavusi, kad R. Koller turi „Licenciado en Derecho“ laipsnį, suteikė jam
teisę naudotis profesiniu pavadinimu „abogado“.
2005 m. balandžio 5 d. R. Koller pateikė prašymą Advokatų egzaminų komisijai (
Rechtsanwaltsprüfungskommission
) prie Graco aukštesniojo apygardos teismo (
Oberlandesgericht Graz
) leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą, siekiant užsiimti profesine advokato veikla. Tuo pačiu metu jis, remdamasis
EuRAG
29 straipsniu, pateikė prašymą atleisti nuo visų šį kvalifikacinį egzaminą sudarančių dalykų.
2005 m. rugpjūčio 11 d. sprendimu šios Advokatų egzaminų komisijos pirmininkas, remdamasis
EuRAG
27 straipsniu, atmetė prašymą leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą. Tuo metu R. Koller užsiėmė profesine advokato veikla
Ispanijoje. Jis apskundė šį sprendimą Vyriausiajai apeliacinei advokatų drausmės komisijai (
Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission
; toliau – OBDK).
2006 m. sausio 31 d. sprendimu OBDK atmetė apelianto reikalavimus. Ši komisija visų pirma rėmėsi tuo, kad Ispanijoje, skirtingai
nei pagal Austrijoje taikytinus teisės aktus, norint užsiimti profesine advokato veikla nereikalaujama praktikos. OBDK nusprendė,
kad R. Koller savo prašymu siekia apeiti Austrijos teisės aktuose įtvirtintą penkerių metų praktikos reikalavimą.
Antra, OBDK mano, kad, remiantis
EuRAG
3 skyriumi, „Licenciado en Derecho“ laipsnio nepakanka, norint gauti leidimą laikyti kvalifikacinį egzaminą. Šiuo atžvilgiu
iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48/EEB 1 straipsnio a punkto antroje įtraukoje daromas skirtumas tarp mažiausiai trejų metų
trukmės studijų ir prireikus – reikalaujamo profesinio išsilavinimo po studijų. Šiomis aplinkybėmis reikia laikyti, kad
EuRAG
nustatytas kvalifikacinis egzaminas yra egzaminas, kuriuo siekiama tik įvertinti pareiškėjo profesines žinias. Kadangi, OBDK
manymu, R. Koller neturi jokių profesinių žinių, jam negali būti leista laikyti kvalifikacinį egzaminą. Galiausiai prašymo
leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą ryšys su bandymu būti atleistam nuo šio egzamino atskleidžia sąmoningą ketinimą apeiti
Austrijos teisės aktus.
2008 m. kovo 13 d. sprendimu Austrijos aukščiausiasis administracinis teismas (
Verfassungsgerichtshof
), remdamasis R. Koller skundu, panaikino šį sprendimą, motyvuodamas visų pirma tuo, kad nėra pareiškėjo piktnaudžiavimo įrodymų.
Todėl OBDK turi dar kartą persvarstyti R. Koller prašymą leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą, siekiant užsiimti profesine
advokato veikla.
Tokiomis aplinkybėmis OBDK nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Direktyvą 89/48 <...> reikia taikyti Austrijos piliečiui, jeigu jis:
a)      sėkmingai baigė universitetines teisės studijas Austrijoje ir atitinkamu sprendimu gavo „Magister der Rechtswissenschaften“
akademinį laipsnį;
b)      paskui išlaikęs papildomus egzaminus Ispanijos universitete, kuriame vis dėlto studijavo mažiau kaip trejus metus, [Ispanijos]
švietimo ir mokslo ministerijos išduotu pripažinimo dokumentu gavo Austrijos laipsniui lygiavertį Ispanijos laipsnį „Licenciado
en Derecho“; ir
c)      pateikęs prašymą Madrido advokatų tarybai gavo profesinį vardą „abogado“ ir Ispanijoje faktiškai užsiėmė profesine advokato
veikla tris savaites iki prašymo pateikimo ir dar penkis mėnesius, kol buvo priimta nutartis pirmojoje instancijoje?
2.      Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
Ar suderinamas su Direktyva 89/48 <...> toks
EuRAG
24 straipsnio aiškinimas, kad Austrijoje baigus teisės studijas, paskui mažiau nei trejus metus mokiusis Ispanijos universitete,
išlaikius jame papildomus egzaminus ir gavus Ispanijos laipsnį „Licenciado en Derecho“, norint laikyti kvalifikacinį egzaminą
Austrijoje pagal
EuRAG
24 straipsnio 1 dalį, be pagal nacionalinę teisę (
RAO
2 straipsnio 2 dalis) reikalaujamos praktikos įrodymo, minėto Ispanijos laipsnio nepakanka ir tuomet, kai pareiškėjas be
analogiško praktikos reikalavimo Ispanijoje buvo pripažintas „abogado“ ir ten užsiėmė šia profesine veikla tris savaites iki
prašymo pateikimo ir dar penkis mėnesius, kol buvo priimtas sprendimas pirmojoje instancijoje?“

Dėl Teisingumo Teismo kompetencijos
Visų pirma, reikia patikrinti, ar OBDK yra teismas EB 234 straipsnio, dabar – SESV 267 straipsnio prasme ir ar Teisingumo
Teismas yra kompetentingas priimti sprendimą dėl šios komisijos pateiktų klausimų.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, jog tam, kad atsakytų, ar prašymą priimti prejudicinį
sprendimą pateikusi institucija yra „teismas“ pagal EB 234 straipsnį, Teisingumo Teismas atsižvelgia į visas aplinkybes, t. y.
ar institucija įsteigta pagal įstatymą, ar ji yra veikianti nuolat, ar jos sprendimai privalomi, ar procesas šioje institucijoje
pagrįstas rungimosi principu, ar ji taiko teisės normas ir ar yra nepriklausoma (žr., be kita ko, 1997 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo
Dorsch Consult
, C‑54/96, Rink. p. I-4961, 23 punktą; 2005 m. gegužės 31 d. Sprendimo
Syfait ir kt.
, C‑53/03, Rink. p. I‑4609, 29 punktą bei 2007 m. birželio 14 d. Sprendimo
Häupl
, C‑246/05, Rink. p. I‑4673, 16 punktą).
Šiuo atveju akivaizdu, kad OBDK, kurios sprendimai yra privalomi, turi, kaip nurodė generalinė advokatė savo išvados 52 punkte,
visas reikalaujamas savybes, kad būtų laikoma teismu, kai tai suprantama pagal EB 234 straipsnį.
Tad Teisingumo Teismas yra kompetentingas atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus.

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo
Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar asmuo, sėkmingai išlaikęs
kvalifikacinį egzaminą, norėdamas užsiimti priimančiojoje valstybėje narėje reglamentuojama profesine advokato veikla ir turintis
šioje valstybėje narėje išduotą diplomą, patvirtinantį, kad sėkmingai baigtos ne mažiau kaip trejų metų trukmės studijos po
vidurinės mokyklos, bei po papildomų trumpesnių nei trejų metų studijų kitoje valstybėje narėje išduotą lygiavertį dokumentą,
suteikiantį teisę šioje valstybėje narėje užsiimti reglamentuojama profesine advokato veikla, kurią jis faktiškai ten vykdė
tuo metu, kai pateikė prašymą leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą, gali remtis iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 nuostatomis.
Reikia priminti, kad iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a punkte apibrėžta „diplomo“ sąvoka yra šioje direktyvoje
numatytos bendrosios aukštojo mokslo diplomų pripažinimo sistemos pagrindas (žr., be kita ko, 2008 m. spalio 23 d. Sprendimo
Komisija prieš Ispaniją
, C‑286/06, Rink. p. I‑8025, 53 punktą).
Išskyrus Direktyvos 89/48 4 straipsnyje numatytus atvejus, šios direktyvos 3 straipsnio pirmos pastraipos a punktas bet kuriam
pareiškėjui, turinčiam „diplomą“ šios direktyvos prasme, leidžiantį jam dirbti pagal reglamentuotą profesiją valstybėje narėje,
suteikia teisę dirbti pagal tą pačią profesiją bet kurioje kitoje valstybėje narėje (žr. minėto Sprendimo
Komisija prieš Ispaniją
54 punktą).
Kalbant apie kvalifikaciją, kuria remiasi R. Koller, pirmiausia reikia priminti, kad „diplomą“ iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48
1 straipsnio a punkto prasme gali sudaryti dokumentų rinkinys.
Dėl iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a punkto pirmoje įtraukoje numatytos sąlygos reikia konstatuoti, kad
byloje, kurioje buvo priimtas 2009 m. sausio 29 d. Sprendimas
Consiglio Nazionale degli Ingegneri
(C‑311/06, Rink. p. I‑415), Teisingumo Teismas šio sprendimo 48 punkte nusprendė, kad ji yra tenkinama, nes visus dokumentus,
kuriais rėmėsi asmuo, pateikęs prašymą įrašyti jį į inžinierių sąrašą Italijoje, išdavė kompetentinga valdžios institucija,
paskirta pagal atitinkamai Italijos ir Ispanijos teisės aktus. Ši sąlyga taip pat tenkinama R. Koller dokumentų atžvilgiu,
nes kiekvienas iš jų buvo išduotas kompetentingos institucijos, paskirtos pagal atitinkamai Austrijos ir Ispanijos teisės
aktus.
Dėl iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a punkto antroje įtraukoje nustatytos sąlygos reikia konstatuoti, kad,
kaip Teisingumo Teismas nusprendė minėto Sprendimo
Consiglio Nazionale degli Ingegneri
49 punkte, toks asmuo, kaip antai R. Kooler, tenkina sąlygą, pagal kurią diplomą turintis asmuo turi būti sėkmingai baigęs
ne mažiau kaip trejų metų trukmės studijas po vidurinės mokyklos universitete. Iš tiesų tai aiškiai patvirtina suinteresuotajam
asmeniui išduotas Graco universiteto diplomas.
Kalbant apie iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a punkto trečioje įtraukoje nurodytą sąlygą, iš Ispanijos švietimo
ir mokslų ministerijos parengto lygiavertiškumo patvirtinimo ir bet kuriuo atveju iš to, kad R. Koller buvo įrašytas į Madrido
advokatų sąrašą, matyti, kad jis turi profesinę kvalifikaciją, reikalaujamą norint pradėti dirbti pagal reglamentuojamą profesiją
Ispanijoje (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Consiglio Nazionale degli Ingegneri
50 punktą).
Be to, priešingai nei lygiavertiškumo patvirtinimo pažymėjimas, kuriuo rėmėsi aptariamas asmuo byloje, kurioje priimtas minėtas
Sprendimas
Consiglio Nazionale degli Ingegneri
, nepatvirtinantis jokio mokymo ir lavinimo pagal Ispanijos švietimo sistemą ir kuris nėra grindžiamas nei egzaminu, nei šioje
valstybėje narėje įgyta profesine patirtimi, Ispanijoje gautas dokumentas, kuriuo remiasi R. Koller patvirtina, kad jis ten
įgijo papildomą kvalifikaciją, palyginti su įgytąja Austrijoje.
Taigi, nors profesinę kvalifikaciją patvirtinantis dokumentas negali būti prilyginamas „diplomui“ iš dalies pakeistos Direktyvos
89/48 prasme visos arba dalies kvalifikacijos neįgijus pagal nagrinėjamą dokumentą išdavusios valstybės narės švietimo sistemą
(šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Consiglio Nazionale degli Ingegneri
55 punktą), taip nėra dokumento, kuriuo remiasi R. Koller pagrindinėje byloje, atveju.
Be to, aplinkybė, kad šis Ispanijoje gautas dokumentas nepatvirtina trejų metų profesinio mokymo ir lavinimo Ispanijoje, neturi
reikšmės. Iš tiesų minėtos direktyvos 1 straipsnio a punkto pirmoje pastraipoje nereikalaujama, kad ne mažiau kaip trejų metų
trukmės studijos po vidurinės mokyklos arba lygiavertės trukmės vakarinės ar neakivaizdinės studijos būtų baigtos kitoje valstybėje
narėje nei priimančioji.
Taigi toks asmuo, kaip antai R. Koller, yra „diplomą“ turintis asmuo iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a punkto
prasme.
Todėl atsakyti į pirmąjį klausimą reikia taip, kad asmuo, sėkmingai išlaikęs kvalifikacinį egzaminą, norėdamas užsiimti priimančiojoje
valstybėje narėje reglamentuojama profesine advokato veikla ir turintis šioje valstybėje narėje išduotą diplomą, patvirtinantį,
kad sėkmingai baigtos ne mažiau kaip trejų metų trukmės studijos po vidurinės mokyklos, bei po papildomų trumpesnių nei trijų
metų studijų kitoje valstybėje narėje išduotą lygiavertį dokumentą, suteikiantį teisę šioje valstybėje narėje užsiimti reglamentuojama
profesine advokato veikla, kurią jis faktiškai ten vykdė tuo metu, kai pateikė prašymą leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą,
gali remtis iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 nuostatomis.

Dėl antrojo klausimo
Savo antruoju kausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar iš dalies pakeista Direktyva 89/48
turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama kompetentingoms priimančiosios valstybės narės institucijoms neleisti asmeniui,
esančiam tokioje situacijoje, kaip antai ieškovas pagrindinėje byloje, laikyti kvalifikacinį egzaminą, siekiant užsiimti profesine
advokato veikla, jeigu nėra įrodymų, kad jis atliko praktiką, reikalaujamą pagal šios valstybės narės teisės aktus.
Kaip „diplomą“ turintis asmuo iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 1 straipsnio a punkto prasme, toks asmuo, kaip antai R. Koller,
remiantis šios direktyvos 3 straipsnio pirmos pastraipos a punktu, turi teisę dirbti pagal priimančiojoje valstybėje narėje
reglamentuojamą advokato profesiją.
Tačiau, kalbant apie profesiją, kuria užsiimant reikalingos konkrečios nacionalinės teisės žinios ir reikia nuolat konsultuoti
ir (arba) teikti pagalbą nacionalinės teisės klausimais, pažymėtina, kad pagal iš dalies pakeistos Direktyvos 89/48 3 straipsnį
priimančiajai valstybei narei taikant šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punktą taip pat leidžiama reikalauti, kad pareiškėjas
išlaikytų kvalifikacinį egzaminą po to, kai ši valstybė patikrina, ar pareiškėjo per profesinę praktika įgytos žinios visiškai
arba iš dalies atitinka pastarosios nuostatos pirmoje pastraipoje numatytą esminį skirtumą.
Kadangi pareiškėjas priimančiojoje valstybėje narėje turi laikyti kvalifikacinį egzaminą, kuriuo būtent siekiama įsitikinti,
kad jis yra tinkamas užsiimti šioje valstybėje narėje reglamentuojama profesija, ši valstybė pagal iš dalies pakeistos Direktyvos
89/48 4 straipsnį negali neleisti asmeniui, esančiam tokioje situacijoje, kaip antai ieškovas pagrindinėje byloje, laikyti
kvalifikacinio egzamino remdamasi tuo motyvu, kad jis neatliko praktikos, reikalaujamos pagal šios valstybės narės teisės
aktus.
Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti, jog iš dalies pakeista Direktyva 89/48 turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama
kompetentingoms priimančiosios valstybės narės institucijoms neleisti asmeniui, esančiam tokioje situacijoje, kaip antai ieškovas
pagrindinėje byloje, laikyti kvalifikacinį egzaminą, siekiant užsiimti profesine advokato veikla, jeigu nėra įrodymų, kad
jis atliko praktiką, reikalaujamą pagal šios valstybės narės teisės aktus.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
Asmuo, sėkmingai išlaikęs kvalifikacinį egzaminą, norėdamas užsiimti priimančiojoje valstybėje narėje reglamentuojama profesine
advokato veikla ir turintis šioje valstybėje narėje išduotą diplomą, patvirtinantį, kad sėkmingai baigtos ne mažiau kaip trejų
metų trukmės studijos po vidurinės mokyklos, bei po papildomų trumpesnių nei trejų metų studijų kitoje valstybėje narėje išduotą
lygiavertį dokumentą, suteikiantį teisę šioje valstybėje narėje užsiimti reglamentuojama profesine advokato veikla, kurią
jis faktiškai ten vykdė tuo metu, kai pateikė prašymą leisti laikyti kvalifikacinį egzaminą, gali remtis  1988 m. gruodžio
21 d. Tarybos direktyvos 89/48/EEB dėl bendrosios aukštojo mokslo diplomų, išduotų po bent trejų metų profesinio mokymo ir
lavinimo, pripažinimo sistemos, iš dalies pakeistos 2001 m. gegužės 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/19/EB,
nuostatomis.
2.
Direktyva 89/48, iš dalies pakeista Direktyva 2001/19, turi būti aiškinama taip, kad pagal ją draudžiama kompetentingoms priimančiosios
valstybės narės institucijoms neleisti asmeniui, esančiam tokioje situacijoje, kaip antai ieškovas pagrindinėje byloje, laikyti
kvalifikacinį egzaminą, siekiant užsiimti profesine advokato veikla, jeigu nėra įrodymų, kad jis atliko praktiką, reikalaujamą
pagal šios valstybės narės teisės aktus.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.