CELEX: 62003CJ0065
Fördragsbrott
Artiklarna 12 EG, 149 EG och 150 EG
Diplom avseende avslutad gymnasieutbildning som erhållits i en annan medlemsstat
Tillträde till högre utbildning

Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 14 februari 2003, med stöd av
artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt
artiklarna 12 EG, 149 EG och 150 EG, genom att inte vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att innehavare av diplom
avseende avslutad gymnasieutbildning som har erhållits i andra medlemsstater har tillträde till den högre utbildning som organiseras
av den franskspråkiga gemenskapen i Belgien (la Communauté française de Belgique) (nedan kallad den franskspråkiga gemenskapen)
på samma villkor som innehavare av ”certificat d’enseignement secondaire supérieur” (belgiskt diplom avseende avslutad gymnasieutbildning)
(nedan kallat CESS).
Tillämpliga bestämmelser
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
I artikel 12.1 EG föreskrivs följande:
”Inom detta fördrags tillämpningsområde och utan att det påverkar tillämpningen av någon särskild bestämmelse i fördraget,
skall all diskriminering på grund av nationalitet vara förbjuden.”
I artikel 149.1 och 149.2 EG föreskrivs följande:
”1. Gemenskapen skall bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna
och genom att vid behov stödja och komplettera deras insatser, samtidigt som gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas
ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation samt medlemsstaternas kulturella och språkliga mångfald.
2. Målen för gemenskapens insatser skall vara att
…
– främja rörligheten för studerande och lärare, bl.a. genom att verka för ett akademiskt erkännande av examensbevis och studietider,
…”
I artikel 150 EG föreskrivs följande:
”1. Gemenskapen skall genomföra en yrkesutbildningspolitik som skall understödja och komplettera medlemsstaternas insatser,
samtidigt som gemenskapen fullt ut skall respektera medlemsstaternas ansvar för yrkesutbildningens innehåll och organisation.
2. Målen för gemenskapens insatser skall vara att
…
– underlätta tillträde till yrkesutbildning och främja rörligheten för yrkeslärare och för elever i sådan utbildning, särskilt
de unga,
…”
Den nationella lagstiftningen
I artikel 1 b i den kungliga förordningen av den 20 juli 1971 om villkor och förfarande för erkännande av utländska diplom
och studiecertifikat (
Moniteur belge
av den 5 augusti 1971, s. 9254) (nedan kallad 1971 års förordning) föreskrivs följande:
”I inget fall kan det erkännande som föreskrivs i artikel 1 i lagen av den 19 mars 1971 resultera i
…
b. att innehavaren av diplomet eller certifikatet får tillträde till studier som han inte skulle ha haft tillträde till i
det land där diplomet eller certifikatet utfärdades”.
Den franskspråkiga gemenskapens regering ändrade genom förordning av den 3 april 2003 om ändring av 1971 års förordning (
Moniteur belge
av den 16 maj 2003, s. 26867) (nedan kallad förordningen av den 3 april 2003 om ändring av 1971 års förordning) på så sätt,
att till artikel 1 b i 1971 års förordning lades följande mening: ”Punkt b skall emellertid inte tillämpas på diplom som utfärdats
i en av Europeiska unionens medlemsstater.”
I artikel 2 i den franskspråkiga gemenskapens regerings förordning av den 17 maj 1999 om fastställande av att vissa utländska
diplom avseende avslutad gymnasieutbildning motsvarar det belgiska diplomet godkänt intyg avseende avslutad gymnasieutbildning
(certificat homologué d’enseigement secondaire supérieur) (
Moniteur belge
av den 25 september 1999, s. 36182) (nedan kallad 1999 års förordning), föreskrivs följande:
”De luxemburgska diplom avseende avslutad gymnasieutbildning, nya systemet, som utfärdats från läsåret 1993/1994 och som innehåller
någon av följande benämningar:
…
motsvarar godkänt intyg avseende avslutad gymnasieutbildning.”
Genom den franskspråkiga gemenskapens regerings förordning av den 3 april 2003 om ändring av 1999 års förordning om fastställande
av att vissa utländska diplom avseende avslutad gymnasieutbildning motsvarar godkänt intyg avseende avslutad gymnasieutbildning
(
Moniteur belge
av den 15 maj 2003, s. 26497) (nedan kallad förordningen av den 3 april 2003 om ändring av 1999 års förordning) upphävdes
bland annat artikel 2 i 1999 års förordning.
Det administrativa förfarandet
Eftersom kommissionen ansåg att bestämmelserna i 1971 års förordning om akademiskt erkännande av diplom avseende avslutad
gymnasieutbildning och tillträde till högskola och universitet inom den franskspråkiga gemenskapen stred mot artiklarna 12 EG,
149 EG och 150 EG, inledde den fördragsbrottsförfarandet. Sedan Konungariket Belgien hade beretts tillfälle att inkomma med
synpunkter riktade kommissionen, den 23 oktober 2001, ett motiverat yttrande till den medlemsstaten och anmodade den att inom
två månader från delgivningen av yttrandet vidta nödvändiga åtgärder för att följa detsamma.
Under ett möte den 20 december 2001 informerade regeringen för den franskspråkiga gemenskapen kommissionen om att den hade
beslutat att rätta sig efter de slutsatser som kommissionen hade uttalat i det motiverade yttrandet. Den uppgav även att gällande
bestämmelser skulle ändras för att avlägsna diskrimineringen i fråga och att nödvändiga åtgärder för verkställande av sagda
beslut skulle vidtas före utgången av läsåret 2001/2002.
Eftersom den franskspråkiga gemenskapen inte svarade på kommissionens två påminnelser i ärendet, väckte den senare förevarande
talan.
Prövning av talan
Parternas argument
Kommissionen har erinrat om att det följer av domen av den 13 februari 1985 i mål 293/83, Gravier (REG 1985, s. 593; svensk
specialutgåva, volym 8, s. 71), att villkoren för tillträde till yrkesutbildning omfattas av fördragets tillämpningsområde.
Det följer även av domstolens rättspraxis att begreppet yrkesutbildning skall förstås i en mycket vid mening. Dessutom omfattas
hädanefter, enligt artikel 149 EG, alla nivåer och former av utbildning av fördraget.
Kommissionen har gjort gällande att medborgare från de andra medlemsstaterna som innehar diplom och examensbevis avseende
avslutad gymnasieutbildning vilken har genomförts i en av medlemsstaterna, och som vill få tillträde till högre utbildning
i Belgien (medicin-, tandläkar-, veterinär- och agronomstudier) måste genomgå ett lämplighetsprov och få godkänt på detta,
om de inte, som ett kompletterande villkor, kan visa att de i sitt hemland har tillträde till en universitetsfakultet utan
inträdesprov eller något annat inträdesvillkor.
Kommissionen har hävdat att det ytterligare villkor som ställs för tillträde till högre utbildning i den franskspråkiga gemenskapen
kan påverka medborgare från de andra medlemsstaterna i högre utsträckning än belgiska medborgare, eftersom det endast tillämpas
på innehavare av diplom som erhållits i en annan medlemsstat.
Kommissionen anser att detta ytterligare villkor, som har formen av ett så kallat mognadsprov och som endast innehavare av
diplom som erhållits i en annan medlemsstat måste genomgå, utgör ett villkor för tillträde till högre utbildning och universitetsutbildning
i den mening som avses i ovan nämnda rättspraxis.
Kommissionen har hävdat att en dubbel diskriminering skapas genom detta system, dels avseende innehavare av diplom som erhållits
i andra medlemsstater, dels mellan medborgare i andra medlemsstater beroende på i vilket skolsystem de har erhållit sitt diplom
avseende avslutad gymnasieutbildning.
Den belgiska regeringen har i sitt svaromål anfört att den, genom att anta de två förordningarna av den 3 april 2003 om ändring
av 1971 års förordning och 1999 års förordning, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att innehavare av diplom
avseende gymnasieutbildning som erhållits i andra medlemsstater kan få tillträde till den högre utbildning som organiseras
av den franskspråkiga gemenskapen på samma villkor som innehavare av CESS.
Kommissionen har i sin replik gjort gällande att dess anmärkningar genom de lagändringar som gjorts av de belgiska myndigheterna
endast beaktas för framtiden. Emellertid har många studenter som innehar ett diplom avseende avslutad gymnasieutbildning i
en annan medlemsstat och som vill ha tillträde till högre utbildning i Belgien redan tidigare drabbats genom det åsidosättande
av gemenskapsrätten som kommissionen påtalat i sin ansökan. En dom av domstolen rörande kommissionens ansökan är alltså fortfarande
intressant för att fastställa grunden för ett skadeståndsansvar för Konungariket Belgien i förhållande till dem. Vidare väcks
i ansökan en viktig juridisk fråga som kommissionen skulle vilja se att domstolen avgjorde formellt.
Vidare anser kommissionen att det hade varit tillräckligt att endast ändra 1971 års förordning för att komma till rätta med
det påtalade fördragsbrottet och att det inte var nödvändigt att även ändra 1999 års förordning, i vilken det fastslogs att
luxemburgska diplom avseende avslutad gymnasieutbildning motsvarade CESS. Kommissionen har preciserat att den inom ramen för
det administrativa förfarandet inte framförde något separat klagomål avseende den särskilda situationen rörande innehavare
av luxemburgska diplom. Hänvisningen till denna särskilda situation gjordes enbart för att illustrera att den påtalade diskrimineringen
i förhållande till innehavare av ett diplom som erhållits i en annan medlemsstat förenas med en diskriminering av medborgare
i andra medlemsstater som beror på i vilken medlemsstat de har erhållit sitt diplom avseende avslutad gymnasieutbildning.
Domstolens bedömning
Enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten
vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet, och domstolen skall inte beakta senare förändringar
(se, bland annat, dom av den 30 januari 2002 i mål C‑103/00, kommissionen mot Grekland, REG 2002, s. I‑1147, punkt 23, och
av den 20 november 2003 i mål C‑296/01, kommissionen mot Frankrike, REG 2003, s. I‑0000, punkt 43).
I förevarande fall har förordningen av den 3 april 2003 om ändring av 1971 års förordning inte antagits förrän efter utgången
av den tidsfrist som angavs i det motiverade yttrandet.
Följaktligen kan inte denna åtgärd beaktas av domstolen inom ramen för bedömningen av denna talan.
Enligt artikel 12.1 EG skall all diskriminering på grund av nationalitet vara förbjuden inom detta fördrags tillämpningsområde
och utan att det påverkar tillämpningen av någon särskild bestämmelse i fördraget.
Av vad ovan anförts följer att det skall bedömas huruvida de belgiska bestämmelser som var i kraft vid utgången av den frist
som fastställts i det motiverade yttrandet avseende tillträde till högre utbildning som organiseras av den franskspråkiga
gemenskapen var förenliga med denna bestämmelse i fördraget.
Såsom domstolen redan har fastslagit i punkt 25 i sin dom i det ovannämnda målet Gravier, omfattas yrkesutbildning av fördragets
tillämpningsområde (se även dom av den 2 februari 1988 i mål 24/86, Blaizot, REG 1988, s. 379, punkt 11, svensk specialutgåva,
volym 9, s. 335, av den 27 september 1988 i mål 42/87, kommissionen mot Belgien, REG 1988, s. 5445, punkt 7, och av den 7 juli 1992
i mål C‑295/90, parlamentet mot rådet, REG 1992, s. I‑4193, punkt 15, svensk specialutgåva, volym 8, s. 1). I detta hänseende
föreskrivs uttryckligen i artikel 149.2 andra strecksatsen EG att målet för gemenskapens insatser skall vara att främja rörligheten
för studerande och lärare, bland annat genom att verka för ett akademiskt erkännande av examensbevis och studietider. Vidare
föreskrivs i artikel 150.2 tredje strecksatsen EG att målet för gemenskapens insatser skall vara att underlätta tillträde
till yrkesutbildning och främja rörligheten för yrkeslärare och för elever i sådan utbildning, särskilt de unga.
Vad gäller tillträde till yrkesutbildning finns det inte några särskilda bestämmelser som med hänsyn till artikel 12.1 EG
borde undersökas i första hand.
Artikel 12.1 EG är alltså tillämplig på de villkor som medlemsstaterna har fastställt för tillträde till högre utbildning.
Det framgår av domstolens rättspraxis att principen om likabehandling, som förbudet mot all diskriminering på grund av nationalitet
i artikel 12.1 EG ger särskilt uttryck för, inte bara förbjuder öppen diskriminering på grund av nationalitet utan även all
dold diskriminering som, genom tillämpning av andra särskiljningskriterier, i praktiken leder till samma resultat (se bland
annat dom av den 5 december 1989 i mål C‑3/88, kommissionen mot Italien, REG 1989, s. 4035, punkt 8, svensk specialutgåva,
volym 10, s. 269, och av den 16 januari 2003 i mål C‑388/01, kommissionen mot Italien, REG 2003, s. I‑721, punkt 13).
I förevarande fall är lagstiftningen i fråga till nackdel för innehavare av diplom avseende avslutad gymnasieutbildning, som
erhållits i en annan medlemsstat än Belgien, eftersom de inte har tillträde till den högre utbildning som organiseras av den
franskspråkiga gemenskapen på samma villkor som innehavarna av CESS eller av det motsvarande luxemburgska diplomet. Det kriterium
för särskiljande som tillämpas är i första hand till nackdel för medborgare från de andra medlemsstaterna.
Konungariket Belgien har inte anfört något argument som kan motivera detta kriterium.
Följaktligen konstaterar domstolen att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 12 EG,
jämförd med artiklarna 149 EG och 150 EG, genom att inte vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att innehavare av diplom
avseende avslutad gymnasieutbildning som erhållits i de andra medlemsstaterna har tillträde till den högre utbildning som
organiseras av den franskspråkiga gemenskapen på samma villkor som innehavare av CESS.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Konungariket Belgien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Konungariket
Belgien till största delen har tappat målet, skall denna stat ersätta rättegångskostnaderna.
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (tredje avdelningen)
följande dom:
1)
Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 12 EG, 149 EG och 150 EG, genom att inte
vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att innehavare av diplom avseende avslutad gymnasieutbildning som har erhållits
i andra medlemsstater har tillträde till den högre utbildning som organiseras av den franskspråkiga gemenskapen i Belgien
på samma villkor som innehavare av CESS.
2)
Konungariket Belgien skall ersätta rättegångskostnaderna.
Rosas
Schintgen
Colneric
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 1 juli 2004.
R. Grass
A. Rosas
Justitiesekreterare
Ordförande på tredje avdelningen
–
Rättegångsspråk: franska.