CELEX: 62004TJ0343
Pareigūnai
Vertinimo ataskaita
Ieškinys dėl panaikinimo
Ieškinys dėl žalos atlyginimo
Nepriimtinumas

1.
Pareigūnai – Ieškinys – Suinteresuotumas pareikšti ieškinį
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43, 90 ir 91 straipsniai)
2.
Pareigūnai – Vertinimas – Vertinimo ataskaita – Parengimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
3.
Pareigūnai – Vertinimas – Vertinimo ataskaita – Parengimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
1.
Kad pareigūnas ar buvęs pareigūnas galėtų pareikšti ieškinį pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsnius, jis privalo
būti asmeniškai suinteresuotas ginčijamo akto panaikinimu. Toks suinteresuotumas vertinamas pareiškiant ieškinį.
Vertinimo ataskaita, kaip labai svarbus pareigūno karjerai vidaus dokumentas, iš principo daro poveikį vertinamojo asmens
suinteresuotumui tik iki tol, kol jis nutraukia tarnybą. Po šio nutraukimo pareigūnas nebėra suinteresuotas pareikšti ieškinį
dėl vertinimo ataskaitos, nebent įrodo, kad egzistuoja asmeninį suinteresuotumą nagrinėjamos ataskaitos panaikinimu pateisinanti
išimtinė aplinkybė.
Tokia išimtinė aplinkybė yra tada, kai administracija, vykdydama sprendimą, kuriuo panaikinamas atsisakymas paaukštinti pareigūną,
turi iš naujo įvertinti jo nuopelnus atitinkamu laikotarpiu, o atliekant šį vertinimą gali būti svarbi ginčijama vertinimo
ataskaita.
(žr. 54, 56, 58 ir 59 punktus)
Nuoroda: 1975 m. spalio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Marenco ir kt. prieš Komisiją
, 81/74–88/74, Rink. p. 1247, 6 punktas; 1984 m. gegužės 30 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Picciolo prieš Parlamentą
, 111/83, Rink. p. 2323, 29 punktas; 1989 m. kovo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Del Plato prieš Komisiją
, 126/87, Rink. p. 643, 18 punktas; 1992 m. gruodžio 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Moritz prieš Komisiją
, C‑68/91 P, Rink. p. I‑6849, 16 punktas; 1990 m. gruodžio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Moritz prieš Komisiją
, T‑20/89, Rink. p. II‑769, 15 punktas; 1992 m. birželio 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Turner prieš Komisiją
, T‑49/91, Rink. p. II‑1855, 24 punktas, ir nurodyta teismo praktika; 1993 m. gruodžio 16 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Moat prieš Komisiją
, T‑58/92, Rink. p. II‑1443, 31 punktas; 1995 m. liepos 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Rasmussen prieš Komisiją
, T‑557/93, Rink. VT p. I‑A‑195 ir II‑603, 30 punktas; 1996 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
X prieš Komisiją
, T‑130/95, Rink. VT p. I‑A‑603 ir II‑1609, 45 punktas; 2005 m. gegužės 31 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Dionyssopoulou prieš Tarybą
, T‑105/03, Rink. p. II‑0000, 20 punktas; 2005 m. birželio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Ross prieš Komisiją
, T‑147/04, Rink. VT p. I‑A‑171 ir II‑771, 24 ir 25 punktai; 2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Casini prieš Komisiją
, T‑132/03, Rink. VT p. I‑A‑253 ir II‑1169, 54 punktas; 2005 m. gruodžio 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Rounis prieš Komisiją
, T‑274/04, Rink. VT p. I‑A‑407 ir II‑1849, 19 ir 24 punktai.
2.
Pagal Komisijos įtvirtintą pareigų paaukštinimo tvarką vien šios institucijos priimtų Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnio
bendrųjų įgyvendinimo nuostatų, pagal kurias prieš parengiant pirmąjį vertinimo ataskaitos projektą reikalaujama pasikonsultuoti
su tiesioginiais pareigūno vadovais ir, jeigu pareigūnas yra personalo ar profsąjungos atstovas, – su vertinimo grupe
ad hoc
, nesilaikymo nepakanka, kad būtų panaikinta vertinimo ataskaita, jeigu nustatyta, kad vertintojas šias konsultacijas pradėjo
prieš parengdamas galutinę vertinimo ataskaitą.
(žr. 66 ir 68 punktus)
Nuoroda: 2003 m. lapkričio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Lebedef prieš Komisiją
, T‑326/01, Rink. VT p. I‑A‑273 ir II‑1317, 54 ir 58 punktai; 2006 m. gegužės 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Lavagnoli prieš Komisiją
, T‑95/04, Rink. p. II‑0000, 83 punktas.
3.
Vertinimo ataskaitos pirmoji paskirtis – užtikrinti, jog administracijai būtų periodiškai teikiama kuo išsamesnė informacija
apie jos pareigūnų vykdomą tarnybą. Iš principo ši paskirtis negali būti įvykdyta tikrai išsamiai, jeigu su asmenimis, kuriems
vadovaujant aptariamas pareigūnas vykdė savo funkcijas vertinamu laikotarpiu, nebuvo iš anksto konsultuotasi ir jie negalėjo
pateikti galimų paaiškinimų. Iš to išplaukia, kad konsultacijų su vadovu nebuvimas rengiant pareigūno vertinimo ataskaitą
yra esminis pažeidimas, dėl kurio vertinimo ataskaita gali tapti negaliojančia.
Jei kitaip nenurodyta institucijos priimtose bendrosiose įgyvendinimo nuostatose, tiesioginio vadovo sąvoka siejama su asmeniu,
pagal kurio tiesioginius nurodymus vertinamas pareigūnas realiai vykdė savo funkcijas vertinamu laikotarpiu, net jeigu, nesant
oficialaus paskyrimo, kalbama apie tarnybinį pavaldumą
de facto
.
(žr. 69–72, 82 ir 83 punktus)
Nuoroda: 1980 m. liepos 3 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Grassi prieš Tarybą
, 6/79 ir 97/79, Rink. p. 2141, 20 punktas; 1991 m. sausio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Latham prieš Komisiją
, T‑63/89, Rink. p. II‑19, 27 punktas; 2003 m. rugsėjo 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
McAuley prieš Tarybą
, T‑165/01, Rink. VT p. I‑A‑193 ir II‑963, 51 ir 52 punktai.