CELEX: 62002TJ0093
Valsts atbalsts
Francijas Republikas veiktie pasākumi par labu "Crédit mutuel"
"Livret bleu"
Lēmums 2003/216/EK
Pienākums sniegt pamatojumu
Prasība atcelt tiesību aktu

Prāvas priekšvēsture
1       Ar šo prasību
Confédération nationale du Crédit mutuel
lūdz Pirmās instances tiesu atcelt Komisijas 2002. gada 15. janvāra Lēmumu 2003/216/EK par Francijas Republikas piešķirto
valsts atbalstu
Crédit mutuel
(OV 2003, L 88, 39. lpp., turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).

Crédit mutuel
2
Crédit mutuel
ir necentralizēta banku grupa, ko veido
Crédit mutuel
vietējo norēķinu grupu, kam ir kooperatīvas sabiedrības statuss, tīkls. Katrai
Credit mutuel
vietējai norēķinu grupai jāpievienojas reģionālajai federācijai un katrai federācijai jāpievienojas
Confédération nationale du Crédit mutuel
, kas ir [šī] tīkla galvenā iestāde Francijas valūtas un finanšu kodeksa L511‑30. panta nozīmē. Šai organizācijai, kas ir
prasītāja šajā lietā, ir bezpeļņas organizācijas statuss.
3
Crédit mutuel
vietējo norēķinu grupu skaits, kur katrai var būt viena vai vairākas nodaļas, 1991. gadā ir pārsniedzis 2031 un 2001. gadā
– 1820. Apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā šīs norēķinu grupas aptvēra apmēram 5,7 miljonus klientu. Laika posmā no 1999. gada
līdz 2001. gadam
Crédit mutuel
bija piektā Francijas banka noguldījumu ziņā un trešā – pēc tā norēķinu grupu tīkla.

Livret bleu
4
Livret Bleu
, ko izveidoja ar 1975. gada 27. decembra likumu 75‑1242, kas ieviesa 1975. gada finanšu likuma grozījumus (1975. gada 28. decembra
JORF
, 13435. lpp.), ir plašākai sabiedrībai paredzēts noteikta noguldījumu veida produkts, kura ekskluzīvās pārdošanas tiesības
valsts iestādes piešķīra
Crédit mutuel
.
5       Valsts nosaka
Crédit mutuel
procentu likmi uz
Livret Bleu
noguldījumiem. Noguldītājiem pēc nodokļa samaksas piemērotā procentu likme ir identiska
Livret A
(ko pārdod
Caisses d'épargne
un Pasts), kas ir galvenais konkurējošais produkts starp minētajām norēķinu grupām. Uz apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdi
šī likme bija 3 % gadā.
Livret bleu
noguldījumu apjoms nevar pārsniegt
Livret A
noteikto maksimālo apjomu, kas kopš 1991. gada privātpersonām bija 100 000 Francijas franku (FRF) (EUR 15 245) un kas kopš
2002. gada 1. janvāra ir EUR 15 300.
6
Livret bleu
noguldījumu procentu izmaksa tika veikta neievērojot vispārējo noguldījumiem piemērojamo nodokļu jomas tiesību aktu normas.
Lai arī vispārējās nodokļu tiesību normas ļauj fiziskām personām, it īpaši attiecībā uz noguldījumu procentiem, kuru debitors
atrodas Francijā, izvēlēties nodokļa atlaidi ienākumu nodokļa vietā, šādas izvēles tiesības nepastāv attiecībā uz
Livret bleu
noguldījumu procentu izmaksu, kas jebkurā gadījumā ir pakļauta nodoklim, kam ir noteikta procentu likme. Tomēr ar šo nodokli
tiek aplikta tikai trešdaļa no šīs noguldījuma procentu izmaksu kopsummas.
7
Livret bleu
uzkrātie [naudas līdzekļu] fondi, kuru kopsumma 90.‑to gadu laikā ir svārstījusies no 80 līdz 100 miljardiem FRF, no paša
sākuma varēja tikt izmantoti dažādos veidos. Sākotnēji,
Crédit mutuel
pienākums bija piešķirt 50 % no resursiem (kas 1983. gadā sastādīja 65 %) izmantošanai vispārējo interešu labā (turpmāk tekstā
– “
EIG
”), kas īpaši bija paredzēti vietējo iestāžu finansēšanai un lai parakstītu valsts un tās iestāžu izdotos vērtspapīrus, saldo
atlikumam esot brīvā bankas rīcībā.
8       Pēc 1991. gada 27. septembra lēmuma (1991. gada 26. novembra
JORF
, 15383. lpp.) viena daļa pieaugošo līdzekļu tika piešķirta dzīvokļu celtniecības finansējumam, galvenokārt
Caisse des dépôts et consignations
(turpmāk tekstā – “
CDC
”), kas pārvalda fondus, ko tai piešķir dzīvokļu celtniecības finansējums, piešķirot aizdevumus iestādēm, kas pārvalda dzīvojamās
platības ar zemu īres maksu, atbilstoši
Livret A
,
Caisse des dêpots
un Pasta naudas līdzekļu fondu izmantošanai. Kopš 1991. gada 27. septembra lēmuma visi
Livret bleu
jaunuzkrātie līdzekļi tika piešķirti dzīvokļu celtniecības finansējumam, un 1990. gada 31. decembra kopapjoms bija pakāpeniski
jānodod
CDC
ar ikgadējām iemaksām 10 % apmērā līdz pat 2000. gadam. Šodien visas summas ir centralizētas
CDC
.
9       Kopš 1991. gada
CDC
vienīgi par centralizētajiem līdzekļiem samaksāja
Crédit mutuel
maksu, kas atbilda valsts iestāžu noteiktajai bruto procentu likmei, kas turpmāk tika maksāti noguldītājiem, kā arī 1,3 %
starpniecības komisiju (turpmāk tekstā – “uzkrājumu komisija”).
10     Apstrīdētā lēmuma pārbaudītā perioda laikā var izdalīt trīs
Livret bleu
maksas izlietojumus:
–       maksa novirzīta
CDC
kopš 1991. gada (paredzēta dzīvokļu celtniecības finansēšanai un pakļauta uzkrājumu komisijai);
–       citas
EIG
nekā iepriekš minētās maksas (ko veido ilgtermiņa aizdevumi valsts iestādēm, turpmāk tekstā – “citi
EIG
”);
–       brīvs izlietojums.
Tomēr pēdējās divas maksu kategorijas šajā periodā bija plānots progresīvi izslēgt.
11
Livret bleu
bija nozīmīga loma
Crédit mutuel
. Tā relatīvais nozīmīgums no kvantitātes viedokļa tomēr ir mazinājies līdz 2002. gadam. Daļa
Livret bleu
, kas pastāvēja
Crédit mutuel
noguldījumu veidā, 1975. gadā, veidojot 70 % un vēl apmēram 60 % – 1985. gadā, kopš 1997. gada nokritās zemākā līmenī – līdz
25 %.

Administratīvais process
12     1991. gada 25. janvārī Komisijai tika iesniegta sūdzība par atbalstu, ko Francijas Republika piešķīra
Crédit mutuel
Livret bleu
ietvaros. Ar 1998. gada 6. februāra vēstuli Komisija informēja Francijas iestādes par savu lēmumu uzsākt EKL 88. panta 2. punktā
paredzēto pārbaudes procedūru (OV C 146, 6. lpp.).
13     1998. gada 18. jūnijā
Crédit mutuel
nosūtīja Komisijai vēstuli, kurā tā izklāstīja argumentus, lai atspēkotu šajā procesā minēto pasākumu kvalifikāciju par valsts
atbalstu, kā arī
Livret bleu
grāmatvedības atskaites lietas materiālus. Liels ieinteresēto personu skaits, kuru starpā ir prasītāji, arī nosūtīja savus
apsvērumus Komisijai.
14     Ievērojot
Crédit mutuel
iesniegtos lietas materiālus, Komisija nolēma veikt auditu par
Livret bleu
grāmatvedības atskaiti. Šim nolūkam tā pieņēma darbā konsultantu, kura galīgais ziņojums tika iesniegts pārbaudei Francijas
iestādēm un
Crédit mutuel
2000. gada 10. janvārī. 2000. gada maijā prasītāja pilnvaroja citu konsultantu uzdevumam, kas ietvēra
Crédit mutuel
otrās pakāpes konta darbības metodoloģijas kontroli un
Livret bleu
peļņas un zaudējumu aprēķina sastādīšanu. Šis uzdevums tika paveikts 2000. gada septembrī, nododot par to detalizētu ziņojumu.
2001. gada aprīlī Komisija pagarināja līgumu ar tās konsultantu, lai noteiktu atšķirības starp divām grāmatvedības izpētēm
un noteiktu datu vai metodikas izmaiņas, kas vajadzības gadījumā varētu tikt likumīgi apstiprinātas un iekļautas tā iepriekšējā
ziņojumā. 2001. gada 23. jūlijā konsultanta galīgais ziņojums tika nodots Francijas iestādēm.
Crédit mutuel
un tā konsultants nepiekrita Komisijas konsultanta galīgajam slēdzienam.

Apstrīdētais lēmums
15     2002. gada 15. janvārī Komisija pieņēma apstrīdēto lēmumu.
16     Pēc administratīvā procesa laikā saņemto faktu un apsvērumu apkopošanas Komisijas apstrīdētā lēmuma V punktā runa ir par
Crédit mutuel
piešķirto kompensāciju pasākumu novērtējumu. Šis punkts ietver piecus apakšpunktus.
17     Apstrīdētā lēmuma V.1. punkts ir par “konkurences traucējumiem un ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm” un no tā 92. apsvēruma
var secināt:
“Potenciālam atbalstam, kas piešķirts
Crédit mutuel
, ņemot vērā atbalsta funkcionēšanas raksturu, Eiropas banku sektora ekonomisko situāciju, banku sektoram raksturīgos kredītspējas
ierobežojumus, ir ietekme uz tirdzniecību kopš stājās spēkā
Livret bleu
un [tā] rezultātā ir radīti traucējumi konkurencei finanšu sektora ietvaros. Tādējādi ir jāuzskata, ka potenciālais atbalsts
bija jauns atbalsts tā ieviešanas laikā 1975. gadā.”
18     Pēc tam, kad Komisija pārbaudīja apstrīdētā lēmuma V.2. punktā minēto “valsts resursu kvalifikāciju”, tā noteica [šī lēmuma]
100. apsvērumā, kas pats veido V.3. punktu ar nosaukumu “konkurences priekšrocība”:
“Ja
Crédit mutuel
saņemtā kompensācija valsts pakalpojuma ietvaros
CDC
izmaksātās uzkrājumu komisijas veidā pārsniedz šī pakalpojuma [izpildes] neto izmaksas (ņemot vērā ar šo uzdevumu saistīto
peļņas un izmaksu kopumu),
Crédit mutuel
ir ieguvis konkurences priekšrocību salīdzinājumā ar citām bankām, jo tas ir ieguvis papildu resursus, kas citām bankām netiek
piešķirti.”
19     Apstrīdētā lēmuma 101. apsvērumā V.4. punktā par “valsts atbalsta kopsummas novērtējumu” Komisija ir definējusi šādu savu
pieeju attiecībā uz valsts atbalsta kopsummas noteikšanu:
“Ciktāl Francijas iestādes ir izvirzījušas vispārēju ekonomisku interešu pastāvēšanu saistībā ar
Livret bleu
mehānisma pastāvēšanu, Komisijai jācenšas iegūt vispārēju ieņēmumu un izdevumu bilanci, kas saistīta ar pakalpojuma izpildi,
lai [tādējādi] noteiktu valsts samaksātās kompensācijas pamatotu līmeni.”
20     Dažādu grāmatvedības pārbaužu rezultātā attiecībā uz
Livret bleu
peļņas un zaudējumu aprēķina rezultātiem Komisija ir nonākusi pie šāda secinājuma:
–
CDC
novirzīto maksu administrēšana ir radījusi zaudējumus visu 90.‑to gadu garumā, bet 1998. gadā ir nesusi peļņu;
–       citu
EIG
administrēšana 90.‑to gadu laikā ir nesusi ikgadējo peļņu, kas vērtējama no 59 miljoniem līdz 957 miljoniem FRF;
–       brīva izlietojuma administrēšana ir radījusi zaudējumus.
21     Šie rezultāti ir apkopoti apstrīdētā lēmuma 179. apsvērumā šādā tabulā (miljonos FRF):
Gads
Kumulācija
Novirzītās maksas
[..] (
)
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
-399
[Citi]
EIG
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
2 592
Brīvais izlietojums
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
-1 119
Peļņa pirms nodokļiem
-471
-135
-87
-156
1 074
22     Runājot par vispārējas ieņēmumu un izdevumu, kas ir saistīti ar vispārējās ekonomiskās interesēs veiktu pakalpojumu saistībā
ar
Livret bleu
mehānismu izpildi, bilances sastādīšanu, Komisija nosaka:
“[109] [Citi]
EIG
ienākumi jāņem vērā jebkurā gadījumā, jo tie
Livret bleu
sistēmas ietvaros veido valsts noteikto pienākumu neatņemamu sastāvdaļu. Turklāt ir jāpiebilst, ka noteiktu peļņu nesošu
izlietojumu neņemšana vērā noved pie absurda [rezultāta]: valstij jākompensē zaudējumi par noteiktiem izlietojumiem, pat tad,
ja citi izlietojumi
Livret bleu
sistēmas ietvaros dod pietiekošu peļņu, kas netiek ņemts vērā.
[110] Situācija ir mazāk skaidra attiecībā uz brīvo izlietojumu, kas uzrāda zaudējumus apmēram 1 [miljarda FRF] apmērā par
pārbaudīto periodu. Attiecīgi [šie zaudējumi] ietekmē valsts budžetu, kas šo izlietojumu neesamības gadījumā varētu būt līdzsvarots,
tādējādi pieprasot, lai uzkrājumu komisija tiktu attiecīgi samazināta. Komisija tomēr uzskatīja, ka brīvā izlietojuma neto
izmaksas ir jāiekļauj.”
23     Galējā vērtējumā Komisija apstrīdētā lēmuma 180. apsvērumā norāda:
“Ciktāl finansiālo priekšrocību [rezultātā] (uzkrājumu komisija, peļņa no [citu]
EIG
administrēšanas, peļņa no naudas līdzekļu fondu, t.i., brīvā izlietojuma administrēšanas) iegūtā summa, kas [noguldīta]
Livret bleu
kontos, pārsniedz
Crédit mutuel
uzkrājumu izmaksas, administrējot naudas līdzekļu vākšanas procesus un fondus, ir jārunā par valsts resursu, kas ietver valsts
atbalstu, novirzīšanu.”
24     Tātad Komisija šī sprieduma 21. punktā minētajā tabulā novērtē atbalsta kopsummu, proti, 1 074 miljoni FRF, kas akumulēta
par laika periodu no 1991. līdz 1998. gadam.
25     Pēc V.5. punktā minēto
Crédit mutuel
piešķirto atbalstu saderīguma ar Līgumu izvērtēšanas Komisija apstrīdētā lēmuma VI punktā secina:
“[202]
Livret bleu
izplatīšanas tiesību piešķiršana
Crédit mutuel
ietver valsts atbalstu [EKL] 87. panta 1. punkta nozīmē. Uz šo atbalstu nevar attiecināt nevienu no [EKL] 87. panta 2. un
3. punktā paredzētajām atkāpēm.
[203] [EKL] 86. panta 2. punktā paredzētais izņēmums var tikt tikai daļēji piemērots, jo, kā jau to pierāda Komisijas vārdā
veiktais audits, [šajā] periodā piešķirtās kompensācijas nevar tikt stingri ierobežotas ar papildu izmaksām, kas varētu tikt
ņemtas vērā no vispārējo ekonomisko interešu [viedokļa]. Runājot par vienīgo iespējamo izņēmumu, kas ļauj apskatītos pasākumus
atbrīvot no noteikumos par konkurenci ietvertajiem pienākumiem un it īpaši no [EKL] 87. panta 1. punktā paredzētā aizlieguma,
no tā izriet, ka
Crédit mutuel
piešķirtā valsts resursu daļa, kas pārsniedz
Livret bleu
uzkrājumu administrēšanas neto izmaksas, ņemot vērā parasto peļņas starpību, ir pārmērīga valsts pakalpojuma uzdevuma izmaksu
kompensācija, kas tādēļ uzskatāma par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.”
26     Apstrīdētā lēmuma 1. pants nosaka:
“1. Francijas veiktie pasākumi
Crédit mutuel
labā
Livret bleu
mehānisma ietvaros noteikto noguldījumu savākšanas un administrēšanas veidā ietver valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo
tirgu.
2. Uz šo atbalstu nav attiecināms neviens izņēmums [EKL] 87. panta 2. un 3. punkta ietvaros. Uz tiem var daļēji tikt attiecināts
[EKL] 86. panta 2. punktā paredzētais izņēmums, ciktāl tie [šie atbalsti] nepieciešami valsts vispārējo ekonomisko interešu
uzdevuma, kas uzticēts
Crédit mutuel
, izpildei. Šis atbalsts, kas pārsniedz
Livret bleu
uzkrāšanas un administrēšanas izmaksas, nevar tikt uzskatīts par tādu, kas saderīgs ar vispārējām interesēm.”
27     Saskaņā ar apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktu “Francija sāk
Crédit mutuel
atbalsta, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu un kas tai ir ticis piešķirts kopš 1991. gada janvāra, atgūšanu”. Šis punkts ietver
arī norādījumus par Francijai atgūstamās atbalstu summas noteikšanu.
28     2. panta 2.–5. punkts nosaka:
“2. Francija maina
Livret bleu
noguldījumu procentu likmi, ko [
CDC
] ir izmaksājusi
Crédit mutuel
, lai izvairītos nākotnē no jebkāda tāda atbalsta, kas pārsniedz pārvaldes un iekasēšanas izmaksas.
3. Francijas iestādes uzdod
Crédit mutuel
ieviest atsevišķu grāmatvedību no
Livret bleu
un to publicēt.
4. Francijas iestādes iesniedz Komisijai bankas gada pārskatu un
Livret bleu
trīsgadu kontu pārskatu.
5. Komisija uzsāk jebkādu pārbaudi, kādu tā uzskata par nepieciešamu, lai kontrolētu to, ka atbalsts
Crédit mutuel
ir stingri samērīgs ar vispārējām, tai saistošām ekonomiskām interesēm. Ja Komisija uzskata par nepieciešamu, tā pilnvaro
konsultantus, kas auditētu
Livret bleu
grāmatvedības atskaites.”

Process un lietas dalībnieku prasījumi
29     Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas kancelējā iesniegts 2002. gada 28. martā, prasītāja cēla šo prasību.
30     Ar 2002. gada 11. septembra rīkojumu Francijas Republikai atļāva iestāties lietā prasītājas apsvērumu atbalstam.
31     Pēc tiesneša referenta ziņojuma Pirmās instances tiesa (otrā palāta paplašinātā sastāvā) nolēma sākt mutvārdu procesu un Pirmās
instances tiesas Reglamenta 64. pantā paredzētā procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzaicināja lietas dalībniekus iesniegt
konkrētus dokumentus un rakstveidā uzdeva jautājumus. Lietas dalībnieki ir iesnieguši savas atbildes un dokumentus noteiktajā
termiņā.
32     Tika uzlauksīti pušu mutvārdu paskaidrojumi un viņu atbildes uz jautājumiem, ko Pirmās instances tiesa uzdeva atklātas tiesas
sēdes laikā 2004. gada 8. jūnijā. Tās tika uzaicinātas atbildēt rakstveidā uz diviem papildu jautājumiem, ko tās ir izdarījuši
noteiktajā termiņā. Mutvārdu process ir noslēgts 2004. gada 14. jūlijā.
33     Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–       atcelt apstrīdēto lēmumu;
–       pakārtoti, atcelt [šī lēmuma] 2. pantu, jo ar to tiek uzdots atgūt identificēto atbalstu;
–       piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
34     Francijas Republikas, personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–       atcelt apstrīdēto lēmumu;
–       piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
35     Komisijas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–       prasību noraidīt;
–       piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums

Ievada apsvērumi
36     Savu prasījumu par [apstrīdētā lēmuma] atcelšanu pamatojumam, prasītāja izvirza septiņus pamatus. Ar pirmo pamatu par EKL
87. panta 1. punkta pārkāpumu, tā norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu paredzētie pasākumi nevar tikt kvalificēti kā atbalsti.
Pakārtoti tiek izvirzīts otrais, trešais un ceturtais pamats, lai pierādītu, ka, pieņemot, ka tas bija atbalsts, to nevarēja
kvalificēt kā esošu atbalstu. Ar piekto pamatu, kas arī tika izvirzīts pakārtoti, prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi
Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 par EK līguma 93. panta piemērošanas nosacījumiem (OV L 83, 1. lpp.)
14. panta noteikumus, jo tā ir uzdevusi atmaksāt šķietamo atbalstu. Ar savu sesto pamatu prasītāja pārmet Komisijai to, ka
tā ir pārkāpusi tās procesuālās tiesības un labas pārvaldības principu. Septītais pamats ir par EKL 253. panta pārkāpumu.
37     No lietas dalībnieku izvirzīto pamatu kopuma izriet, ka šīs prāvas pamata jautājums ir par atbalsta identifikāciju ar apstrīdēto
lēmumu, proti – par valsts pasākumu, ar ko ir tikusi piešķirta priekšrocība
Crédit mutuel
. Tātad ir jāpārbauda, vai apstrīdētajā lēmumā pietiekami skaidri ir norādīti pasākumi un priekšrocības, kas šajā gadījumā
ir kvalificēti kā tāds atbalsts, kas nav saderīgs ar Līgumu.

Par apstrīdētā lēmuma pamatojumu no atbalsta identifikācijas viedokļa
Lietas dalībnieku argumenti
38     Pirmkārt, prasītājas iebildumi par atbalsta identifikāciju ir minēti septītā pamata 3.–5. daļā par pienākuma norādīt pamatojumu
pārkāpumu. Otrkārt, prasītāja sava pirmā un ceturtā pamata ietvaros izvirza argumentus, lai pierādītu, ka apstrīdētā lēmuma
pamatojums ir nepietiekams un pretrunīgs tiktāl, ciktāl tas attiecas uz dažādiem atbalsta definīcijas aspektiem. Tāpat Komisija
izvirza argumentus par atbalsta identifikāciju sava pirmā, ceturtā un septītā pamata ietvaros.
39     Lietas dalībnieku argumenti galvenokārt attiecas uz strīdīgā atbalsta definīcijas trīs aspektiem, proti:
–       pasākuma, ar ko tika piešķirta priekšrocība
Crédit mutuel
, identificēšana;
–       valsts resursu identifikācija, uz ko pamatojoties attiecīgā priekšrocība tika piešķirta;
–       kopš 1975. gada uz
Livret bleu
sistēmu attiecinātā jaunā atbalsta kvalifikācija.
–       Par pasākuma, ar ko ir tikusi piešķirta priekšrocība, identifikāciju
40     Prasītāja sava pirmā pamata pirmās daļas ietvaros norāda, ka apstrīdētais lēmums nav viennozīmīgi saprotams un ir pretrunīgs
attiecībā uz pasākumu, ar kuriem, pēc Komisijas domām, ir tikusi piešķirta priekšrocība
Crédit mutuel
, identificēšanu.
41     Vispirms prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija nav identificējusi nevienu priekšrocību, ko varētu kvalificēt kā
valsts atbalstu un kas pēc tam varētu tikt attiecīgi viegli aprēķināta.
42     Tā uzsver, ka vienīgais Komisijas identificētais fakts, kas [var] “novest pie atbalsta” (bet kas pats neietver atbalstu),
ir uzkrājumu komisija. Tomēr prasītājas viedoklis ir tāds, ka Komisija ir netieši uzskatījusi, ka priekšrocība izriet arī
no citiem
Livret bleu
produktiem, kā rezultātā tā ir rīkojusies saskaņā ar “vispārēju metodi”, saskaņā ar kuru visi
Crédit mutuel
ienākumi un izmaksas no
Livret bleu
, kas ir saistīti ar šī produkta piešķiršanu, ir jāņem vērā, izvērtējot to, vai
Crédit mutuel
maksa par tai piešķirto
Livret bleu
pārdošanas uzdevumu ir piemērota. Tā uzskata, ka šajā ziņā apstrīdētais lēmums skaidrības trūkuma dēļ ir spēkā neesošs.
43     Prasītāja kritizē Komisijas argumentāciju, pirmkārt, attiecībā uz novērtējumu par daļēju atbrīvojumu no nodokļiem un
Livret bleu
ekskluzīvām pārdošanas tiesībām, otrkārt – attiecībā uz
Livret bleu
izlietojumu ņemšanu vērā un, treškārt, – attiecībā uz uzkrājumu komisijas novērtējumu.
44     Pirmkārt, runājot par atbrīvojumu no nodokļiem un ekskluzīvām tiesībām, prasītāja atzīmē, ka Komisija, lai arī tā bija atteikusies
no jebkādām pretenzijām attiecībā uz iespējamo
Livret bleu
“preces par pazeminātu cenu ietekmi”, netieši bija piekritusi tam, ka [
Livret bleu
] atbrīvojums no nodokļiem un tas, ka to izplata tikai viena kredītiestāde, piešķir īpašas priekšrocības
Crédit mutuel
. Prasītāja savā replikā atzīmē, ka nekāds apliecinājums tam, ka piešķirtā ekskluzivitāte bija priekšrocība, apstrīdētajā
lēmumā nav ticis sniegts.
45     Otrkārt, attiecībā uz
Livret bleu
aktīviem prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir spēkā neesošs acīmredzamā pamatojuma trūkuma dēļ par to, vai citi
EIG
produkti varēja tikt kvalificēti kā priekšrocības. Atbilstoši tās teiktajam tikai tas, ka šīs operācijas ir veidojušas vienu
noguldīto aktīvu summu
Livret bleu
sistēmas ietvaros izmantošanas veidu, nevienā gadījumā neļauj no tā izsecināt, ka
Crédit mutuel
ieguva nosacījumus, kas bija daudz labvēlīgāki kā tie, kas izrietēja no parastām tirgus operācijām.
46     Treškārt, prasītāja uzskata, ka uzkrājumu komisiju nav vairāk iespējams uzskatīt par ekonomisku priekšrocību, kas piešķirta
ārpus [pastāvošajiem] tirgus nosacījumiem. Tā uzskata, ka Komisija neizprot šīs komisijas raksturu. Turklāt prasītāja norāda,
ka no apstrīdētā lēmuma redakcijas nav skaidri redzams tas, vai Komisijas identificētais atbalsts veido uzkrājumu komisiju
kopumā vai arī tikai tās daļā un, tādā gadījumā, kura daļa ir tā, kas ir šadi kvalificējama.
47     Prasītāja savā replikā piebilst, ka “vispārīgas metodes” piemērošana apstrīdētajā lēmumā ietver acīmredzamu pretrunu un noved
pie neloģiska rezultāta. Tā norāda, ka vairākās apstrīdētā lēmuma vietās tikai uzkrājumu komisija ir identificēta kā potenciālais
atbalsts tajā laikā, kad citi aktīvi (citi
EIG
un brīvais izlietojums) ir ņemti vērā tikai aprēķinot sistēmas neto izmaksas. Tā neizslēdz iespēju, ka uzkrājumu komisija
varētu tikt kvalificēta kā atbalsts, ja tā izrādītos augstāka par
Livret bleu
administrēšanas izmaksām un ja visi citi EKL 87. panta piemērošanas nosacījumi būtu izpildīti, jo minētās aktivitātes jau
būtu peļņu nesošas un nebūtu vajadzīgs tās atmaksāt. Atbilstoši prasītājas teiktajam Komisija tātad uzskatīja, ka atbalsta
summa neatbilst uzkrājumu komisijas kopsummai, bet gan ar
Livret bleu
saistītās
Crédit mutuel
darbības pārpalikumam. Šādi Komisija iekļāva atbalstā priekšrocību kopsummu, ko realizēja
Crédit mutuel
, un it īpaši tās, kas rodas no citiem
EIG.
Prasītāja apgalvo, ka šīs pretrunas dēļ nav saprotams tas, no kā tiek veidots atbalsts, ko Komisija ir identificējusi, un
tās dēļ nav iespējams pamatot apstrīdētā lēmuma atcelšanu.
48     Visbeidzot rezultātus, no kuriem veidojas Komisijas nostāja attiecībā uz viedokli par to, ka
Crédit Mutuel
ir jāatmaksā kopsumma valstij, prasītāja uzskata par absurdiem. Tā uzsver, ka, kamēr tika pārbaudīts
Livret bleu
pārskats par izlietojumu no 1991. līdz 1998. gadam, no apstrīdētā lēmuma izriet, ka tikai pirmie trīs [darbības] gadi ir
nesuši ienākumus, kas 1991. gadā sasniedza 1 096 miljonus FRF, 1992. gadā – 505 miljonus FRF un 1993. gadā – 301 miljonu FRF.
Saskaņā ar tās teikto šie ienākumi ir pilnībā veidojušies no citiem produktiem, nevis no uzkrājumu komisijas, kas šo pašu
gadu laikā ir nesusi ienākumus, attiecīgi, 8, 62 un 113 miljonu franku apmērā. Savukārt laikā no 1994. līdz 1997. gadam izlietojuma
deficīts tika reģistrēts kā daļa no uzkrājumu komisijas
Livret bleu
produktos, kas turpināja pieaugt. Prasītāja uzsver, ka uzkrājumu komisija nav varējusi veicināt pirmo trīs gadu ienākumus
un ka tā arī nav aizkavējusi deficīta veidošanos turpmāko gadu laikā. Saskaņā ar prasītājas teikto, ja pie šādiem apstākļiem
pirmo trīs gadu pozitīvie rezultāti varētu būt pretrunā uzkrājumu komisijas samaksai par šiem gadiem, tas, savukārt, nepamato
novešanu pie izmaksām, kas būtiski pārsniedz no uzkrājumu komisijas un administrēšanas iegūto kopsummu, kuru (gadu) laikā
ir tikusi gūta tīrā peļņa.
49     Komisija uzskata, ka apstrīdētā lēmuma redakcija nav neviennozīmīga. Šī apgalvojuma pamatojumam, tā atsaucas uz apstrīdētā
lēmuma 203. apsvērumu (skat. šī sprieduma 25. punktu) un tā rezolutīvās daļas 1. panta 1. punktu (skat. šī sprieduma 26. punktu).
50     Atbildot uz Pirmās instances tiesas jautājumiem, Komisija atzīst, ka uzkrājumu komisijas piešķiršana ir vienīgais pasākums,
ar ko saskaņā ar apstrīdēto lēmumu ir ticis piešķirts valsts atbalsts
Crédit mutuel
. Saskaņā ar tās teikto tas nepārprotami izriet no 14., 28., 30., 66., 98., 167. un 168. apsvēruma un tostarp no apstrīdētā
lēmuma rezolutīvās daļas 2. panta 2. punkta.
51     Savukārt Komisija apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav kvalificētas nedz priekšrocības, nedz atbrīvojums no nodokļiem, nedz
arī
Livret bleu
ekskluzīvās pārdošanas tiesības. Saskaņā ar tās teikto no apstrīdētā lēmuma nepārprotami izriet, ka nodokļu samazināšana,
kas ir pamats valsts resursu mobilizēšanai, dod tiešu labumu individuālajiem patērētājiem nevis bankai.
52     Komisija atzīst, ka tamdēļ, ka tas ir
Livret bleu
aktīvs, ir kļūdaini apgalvot, ka ar apstrīdēto lēmumu varētu uzskatīt
Livret bleu
parastos administrēšanas ieņēmumus (“peļņu”) par tādiem, kas veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu. Tā
uzskata, ka šis pārmetums izriet no neskaidrībām starp, no vienas puses, konkurences priekšrocības jēdzienu, kas izriet no
vispārējo ekonomisko interešu uzdevuma neto izmaksu parmērīgas kompensācijas, kas izriet no valsts resursiem un, no otras
puses – ekonomisko priekšrocību jēdziena, kas ņemts vērā (katrā summā arī ir ņemti vērā izdevumi un ieguldījumi), lai noteiktu
šī uzdevuma izpildes neto izmaksas. Komisija uzskata, ka apstrīdētā lēmuma 100. apsvērumā (minēts šī sprieduma 18. punktā)
viennozīmīgi runa ir par konkurences priekšrocību jautājumu. Tiesas sēdē Komisija, atbildot uz Pirmās instances tiesas uzdoto
jautājumu, skaidroja, ka noteiktās apstrīdētā lēmuma atkāpes, kas min priekšrocību jēdzienu
Livret bleu
resursu izmaksu kontekstā, minētas sadaļā, kas ir par darbības pārskata izveidošanu, un ekskluzīvi paredz tikai iepriekš
minēto otro jēdzienu.
53     Attiecībā uz replikā izvirzītajiem argumentiem Komisija norāda, ka prasītāja izvirza pilnīgi pretēju prasību tai, kāda tika
izvirzīta sākotnējā prasības pieteikumā. Tā uzskata, ka prasītāja nav izpratusi atbalsta definīciju atbilstoši apstrīdētā
lēmuma 1. pantam un nav ņēmusi vērā to, ka grāmatvedības atskaites darbi ir ļāvuši sastādīt ne tikai izdevumu bilanci, kas
saistīta ar
Crédit mutuel
piešķirto vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu uzdevumu, bet arī bilanci par resursiem kopumā (komerciāla izlietojuma
produkti un valsts resursi), kas iegūti šī uzdevuma izpildes laikā. Komisija atgādina, ka šīs bilances atlikums atspoguļo
“
Crédit mutuel
piešķirto valsts resursu daļu, kas pārsniedz
Livret bleu
administrēšanas un uzkrājumu neto izmaksas, ņemot vērā parasto peļņas starpību.”
54     Visbeidzot, Komisija apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma 178. apsvērumā un 2. panta 1. punktā paredzētā summa 1 074 miljonu FRF
apmērā laika periodā no 1991. līdz 1998. gadam patiešām veido valsts resursu, kas saņemti šī perioda laikā, kopsummu, kas
pārsniedz
Livret bleu
administrēšanas un uzkrājumu izmaksas.
–       Par valsts resursu identifikāciju
55     Prasītāja uzskata, ka Komisija nav pietiekami pamatojusi noteiktu
Livret bleu
sistēmas ietvaros pastāvošu elementu kvalifikāciju kā valsts resursus.
56     Pirmkārt, runājot par daļēju atbrīvojumu no nodokļiem, nav minēts neviens pamatojums attiecībā uz faktu, ka
Livret bleu
sistēma noved pie tādu personu, kuras ir atbrīvotas no nodokļu maksāšanas, aplikšanas ar nodokli. Prasītāja uzsver, ka ar
apstrīdēto lēmumu ir atzīts [fakts], ka no šī atbrīvojuma ieguvēji ir tikai patērētāji.
57     Otrkārt, apstrīdētā lēmuma pamatojums nevieš skaidrību par to, vai citi
EIG
produkti ir kvalificēti kā valsts resursi. Apstrīdētais lēmums aprobežojas ar to, ka tie [citi
EIG
produkti] veido daļu no
Livret bleu
sistēmas, nesniedzot jebkādus turpmākus precizējumus. Prasītāja uzskata, ka, ja šis novērojums liecina par to, ka runa ir
par valsts resursiem, tas ir neviennozīmīgs un attiecīgi neadekvāts. Replikā tā apgalvo, ka tas ir paradoksāli, ka Komisija
noliedz, ka citi
EIG
produkti varēja tikt kvalificēti kā valsts resursi pat tad, kad apstrīdētajā lēmumā šie produkti ir iekļauti to summu, kas
Credit mutuel
jāatmaksā valstij, kopsummā. Saskaņā ar prasītājas teikto nav iespējams, ka ir ticis pieprasīts atmaksāt summas, nenovērtējot
tās kā valsts atbalstu, tātad nepielīdzinot tās valsts resursiem.
58     Treškārt, prasītājas un personas, kas iestājusies lietā, viedoklis ir, ka Komisija nav pietiekami pamatojusi tās secinājumu,
atbilstoši kuram uzkrājumu komisija tiek uzskatīta par valsts resursu.
59     Komisija uzsver, ka EKL 253. panta noteikumi tai uzliek par pienākumu norādīt pamatojumu tikai par [attiecīgajā] tiesību aktā
pieņemto nostāju. Tā uzskata, ka no apstrīdētā lēmuma 203. apsvērumā atspoguļotā secinājuma viennozīmīgi ir skaidrs, ciktāl
valsts finansiāla iejaukšanās veido
Crédit mutuel
piešķirto vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu veikšanas neto izmaksu pārmērīgo kompensāciju, šī pārmērīgā kompensācija
veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.
60     Tā apstiprina, ka ar apstrīdēto lēmumu atbrīvojums no nodokļiem nav kvalificēts kā valsts resursi vai atbalsts par labu
Crédit mutuel
.
61     Tāpat Komisija nepiekrīt apgalvojumam, atbilstoši kuram apstrīdētajā lēmumā tiek apskatīti citi
EIG
produkti kā valsts resursi. Tā atgādina, ka prasītājas un personas, kas iestājusies lietā, argumentācija šajā jautājumā izriet
no neskaidrībām starp, no vienas puses – konkurences priekšrocību, kas rodas no valsts vispārējo ekonomisko interešu uzdevuma
izmaksu pārmērīgās kompensācijas, uz ko ir pilnvarots
Crédit mutuel
un, no otras puses – ekonomikas priekšrocībām, kuras ir ņemtas vērā, lai noteiktu šī uzdevuma neto izmaksas.
62     Atbildē uz repliku Komisija uzsver, ka apstrīdētajā lēmumā par valsts atbalstu tiek atzīta tikai kopš 1991. gada izmaksāto
uzkrājumu komisija. Tiesas sēdē Komisija, atbildot uz Pirmās instances tiesas jautājumu, piebilda, ka tas nepārprotami izriet
no apstrīdētā lēmuma 14. apsvēruma un 2. panta 2. punkta. Tā uzskata, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums ir pietiekams attiecībā
uz šīs komisijas kā valsts resursa kvalifikāciju
.
–       Par
Livret bleu
sistēmas kā jauna atbalsta kvalifikāciju tā ieviešanas laikā 1975. gadā
63     Prasītāja norāda, ka apstrīdētā lēmuma 92. apsvērumā ir apstiprināts, ka
Livret bleu
mehānisms jākvalificē kā jauns atbalsts kopš 1975. gada, nesniedzot nekādu pamatojumu par šo jautājumu. Šajā sakarā no apsvērumiem
par ietekmes uz tirdzniecību un konkurenci novērtēšanu nav redzami iemesli, kuru dēļ šim mehānismam būtu atbalsta raksturs
1975. gadā. Turklāt šī kvalifikācija varētu būt pretrunā lēmuma apgalvojumiem, ka bija neiespējams runāt par laikposmu pirms
1991. gada, lai noteiktu iespējamo atbalsta pastāvēšanu. Tiesas sēdē prasītāja uzsvēra, ka acīmredzamā pretruna pastāv starp
apgalvojumu, saskaņā ar kuru atbalsts skaitās kopš 1975. gada, un to apgalvojumu, saskaņā ar kuru
Livret bleu
finansējums ir atbalsta sistēma vai jauns atbalsts kopš 1991. gada. Saskaņā ar tās teikto Komisija ir pieļāvusi neskaidrību
starp šiem diviem minētajiem atbalstiem, vienu, kas tika sniegts 1975. gadā, un otru – 1991. gadā, kā arī [minētais] neskaidrības
pastāv arī metodē, ko izmantoja minētā atbalsta aprēķināšanā. Prasītāja uzskata, ka šīs neskaidrības padara apstrīdēto lēmumu
par grūti izprotamu.
64     Šajā sakarā prasītāja norāda, ka Komisija nav varējusi izlemt par
Livret bleu
sistēmas kā jauna atbalsta kvalificēšanu iepriekš nepierādot to, ka šis atbalsts pastāv. Tādējādi apstrīdētajā lēmumā nav
ietverts nekāds pierādījums tam, ka ir pastāvējis atbalsts
Livret bleu
izveidošanas brīdī.
65     Komisija uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir pietiekami pamatots, ciktāl tas attiecas uz
Livret bleu
kā atbalsta kvalifikāciju kopš 1975. gada. Tā atkārto, ka kritizētā lēmuma V.1. punktā ar nosaukumu “Konkurences traucējumi
un ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm” ir izvērsta kritizētā analīze. Atbildot uz Pirmās instances tiesas jautājumu,
Komisija tiesas sēdē precizēja, ka pirms sava viedokļa paušanas par citiem valsts atbalsta jēdziena būtiskiem un raksturīgiem
elementiem un, it īpaši pirms nostājas pieņemšanas valsts resursu jautājumā, tā ir veikusi šī lēmuma nodaļā atspoguļoto analīzi.
Saskaņā ar Komisijas teikto
Livret bleu
rezultātu analīze par tirdzniecību un konkurenci kopš 1975. gada izskaidrojama ar to, ka tā ir izteikusi savu viedokli par
prasītāju izvirzītajiem argumentiem, it īpaši par no
Livret bleu
“pārbaudes rezultātā” izrietošā atbalsta elementu, šajā gadījumā pieņemot, ka tas [
Livret bleu
] atbalsta elements ir pastāvējis kopš 1975. gada, kad tika ieviests
Livret bleu
. Turklāt Komisija atsaucas uz Pirmās instances tiesas 2000. gada 15. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T‑298/97, T‑312/97,
T‑313/97, T‑315/97, no T‑600/97 līdz T‑607/97, T‑1/98, no T‑3/98 līdz T‑6/98 un T‑23/98
Alzetta
u.c./Komisija,
Recueil
, II‑2319. lpp., 142.–148. punkts, saskaņā ar kuru tai ir pienākums pārbaudīt, vai atbalsta ieviešanas brīdī attiecīgais tirgus
bija atvērts konkurencei. Tā atzīmē, ka apstrīdētā lēmuma 92. apsvērumā, kas ietver šīs daļas secinājumu, runa ir par “iespējamo
atbalstu”, kas pierāda to, ka šajā stadijā pasākums vēl nav ticis kvalificēts galīgi. Saskaņā ar tās teikto tas, ka īpašības
vārds “iespējams” apstrīdētā lēmuma redakcijā nav vairāk atrodams, ir izskaidrojams ar lakonisko redakcijas formulējumu un
praktisku neuzmanību.
66     Komisija apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir norādīts, ka atbilstīgais fakts izriet no lietas materiāliem par
Crédit mutuel
veikto savākto (naudas) līdzekļu fonda izlietojumu ar tā rīcībā esošo
Livret bleu
palīdzību. Saskaņā ar tās teikto šajā sakarā ir vērojami konkurences traucējumi.
Pirmās instances tiesas vērtējums
67     Sākotnēji ir jāatgādina, ka pienākums norādīt pamatojumu ir būtiska formalitāte, kas jānošķir no jautājuma par iemeslu pamatotību,
jo šis pēdējais jautājums attiecas uz strīdīgā akta likumību, izskatot to pēc būtības (Tiesas 1998. gada 2. aprīļa spriedums
lietā C‑367/95 P Komisija/
Sytraval
un
Brink's France
,
Recueil
, I‑1719. lpp., 67. punkts, un Tiesas 2001. gada 22. marta spriedums lietā C‑17/99 Francija/Komisija,
Recueil
, I‑2481. lpp., 35. punkts).
68     Pamatojumam, kas tiek paredzēts EKL 253. pantā ir jābūt atbilstīgam strīdīgajam aktam un skaidri un nepārprotami jāatspoguļo
iestādes, kas šo aktu pieņēmusi, argumentācija tādā veidā, lai attiecīgi ieinteresētajām personām varētu būt iespējams atpazīt
iemeslus, kas attaisno pieņemtos pasākumus, un attiecīgai kompetentai tiesai būtu iespējams veikt tās uzraudzības funkciju.
Prasība norādīt pamatojumu ir jānovērtē atkarībā no konkrētā gadījuma apstākļiem, it īpaši akta satura, izvirzīto iemeslu
rakstura un adresāta un citu ar aktu tieši un individuāli skarto personu intereses saņemt paskaidrojumus. Netiek prasīts,
lai pamatojums skaidrotu visus atbilstošos juridiskos vai faktiskos apstākļus, ciktāl apskatāmais jautājums par to, vai tiesību
akta pamatojums atbilst EKL 253. panta prasībām, ir jāvērtē ne tikai no tā redakcijas viedokļa, bet arī no tā satura, tāpat
kā arī no tiesību normu kopuma, kas regulē attiecīgo jomu (Tiesas 1985. gada 13. marta spriedums lietā 296/82 un 318/82 Nīderlande
un
Leeurwarder Papierwarenfabriek
/Komisija,
Recueil
, 809. lpp., 19. punkts, Tiesas 1990. gada 14. februāra spriedums lietā C‑350/88
Delacre
u.c./Komisija,
Recueil
, I‑395. lpp., 15. un 16. punkts, Tiesas 1996. gada 29. februāra spriedums lietā C‑56/93 Beļģija/Komisija,
Recueil
, I‑723. lpp., 86. punkts, iepriekš 67. punktā minētais spriedums lietā Komisija/
Sytraval
un
Brink's France
, 63. punkts, un iepriekš 67. punktā minētais spriedums lietā Francija/Komisija, 35. un 36. punkts).
69     Runājot par jautājumu attiecībā uz to, vai apstrīdētais lēmums ir pietiekami pamatots no tāda atbalsta identifikācijas viedokļa,
kura nesaderība ar Līgumu ir konstatēta, ir jāpārliecinās, vai šis lēmums ļauj ieinteresētajām personām atpazīt Komisijas
aplūkotos valsts pasākumus kā tādus, kas ietver atbalstu un Pirmās instances tiesai veikt savu kontroli šo pasākumu izvērtēšanā.
Savukārt nav jānoskaidro pamatojuma pārbaudes ietvaros tas, vai šo pasākumu kā atbalsta kvalifikācija ir pamatota.
–       Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa un “Secinājumi”
70     Vispirms ir jāatzīmē, ka apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā, saskaņā ar kuru “[Francijas Republikas] veiktie pasākumi par
labu
Crédit mutuel
saistībā ar uzkrājumu savākšanu un administrēšanu
Livret bleu
mehānisma ietvaros ietver valsts atbalstus, kas nav saderīgi ar kopējo tirgu”, tieši netiek norādīti, kādi ir [tie] valsts
pasākumi
Livret bleu
sistēmas ietvaros, kas ar šo lēmumu tiek uzskatīti par atbalstu, kas ir piešķirts
Crédit mutuel
.
71     Komisijas apgalvojums, saskaņā ar ko apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 2. panta 2. punkta ir skaidri norādīts tas, ka šajā
nolūkā bija paredzētas tikai uzkrājumu komisijas, nav pieņemams.
72     Patiešām, šajā noteikumā, ar kuru Francijas Republikai tiek uzlikts par pienākumu mainīt
CDC
izmaksātās
Livret bleu
izmaksu likmes, lai nākotnē novērstu tādu visa veida atbalstu, kas pārsniedz uzkrājumu administrēšanas izmaksas, ir atsauce
tikai uz uzkrājumu komisijām. Tajā netiek identificēts atbalsts, bet gan pasākumi kas Francijas Republikai ir jāveic nākotnē,
lai izvairītos no atbalsta izmaksāšanas uzkrājumu komisijas veidā. Tomēr nav strīda par to, ka
Livret bleu
maksas novirzīšana
CDC
tika pabeigta 1999. gadā un ka, sākot no šī brīža, uzkrājumu komisija ir vienīgais produkts, kas iegūts no
Crédit mutuel Livret bleu
administrēšanas. Tādējādi šajā rezolutīvās daļas punktā netiek pieļauts nekāds cits secinājums attiecībā uz tāda atbalsta
definīciju, kura nesaderība ar kopējo tirgu ir atzīta apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā gadiem pirms pilnīgas izmaksu novirzīšanas
pabeigšanas.
73     No tā izriet, ka apstrīdētā lēmuma rezolutīvajā daļā minētā atbalsta apraksts nav pietiekams, lai ieinteresētajām personām
un Pirmās instances tiesai ļautu noskaidrot pasākumus, kas šajā gadījumā tiek uzskatīti par tādiem, kas ietver valsts atbalstu.
74     Atbilstoši jau iedibinātai judikatūrai akta rezolutīvā daļa nav nošķirama no tā pamatojuma un, ja tas ir vajadzīgs, tā ir
jāinterpretē, ņemot vērā iemeslus, kas ir noveduši pie tā pieņemšanas (Tiesas 1997. gada 15. maija spriedums lietā C‑355/95 P
TWD
/Komisija,
Recueil
, I‑2549. lpp., 21. punkts; Pirmās instances tiesas 1997. gada 22. oktobra spriedums apvienotajās lietās T‑213/95 un T‑18/96
SCK
un
FNK
/Komisija,
Recueil
, II‑1739. lpp., 104. punkts; Pirmās instances tiesas 1999. gada 11. marta spriedums lietā T‑136/94
Eurofer
/Komisija,
Recueil
, II‑263. lpp., 171. punkts, un iepriekš 65. punktā minētais spreidums lietā
Alzetta
u.c./Komisija, 163. punkts).
75     Šajā ziņā apstrīdētā lēmuma VI punktā ar nosaukumu “Secinājumi” Komisija ir atzinusi 202. apsvērumā: “
Livret bleu
pārdošanas tiesību piešķiršana
Crédit mutuel
ietver valsts atbalstus [EKL] 87. panta 1. punkta nozīmē”. Komisijas izvirzītais 203. apsvērums (atkārtoti minēts šī sprieduma
25. punktā) attiecas uz “piešķirtajām kompensācijām” un uz “apskatāmajiem pasākumiem” pirms konstatēt, ka “valsts resursu
daļa, kas piešķirta
Crédit mutuel
, kas pārsniedz
Livret bleu
uzkrājumu un administrēšanas izmaksas, ņemot vērā parasto peļņas starpību”, ir [..] valsts atbalsts”.
76     Tā kā pamatojuma 202. apsvērumā salīdzinājumā ar [lēmuma] rezolutīvo daļu netiek sniegti [sīkāki] precizējumi un 203. apsvērumā
pietiekami skaidri netiek norādīti pārmestie pasākumi, ir jāpārbauda, vai ar apstrīdēto lēmumu tiek analizēti izpildāmie nosacījumi,
attiecībā uz kuriem valsts iejaukšanās var tikt kvalificēta kā atbalsts, kas ļauj precīzi identificēt apskatāmos pasākumus
par tādiem, ar kuriem tiek piešķirts atbalsts
Crédit mutuel
.
–       Valsts atbalsta jēdziena analīze
77     Atbilstoši EKL 87. panta 1. punktam šajā ziņā ir jāizpilda četri nosacījumi. Pirmkārt, ir jārunā par valsts vai ar valsts
resursu palīdzību radītu iejaukšanos. Otrkārt, šai iejaukšanās ir jābūt tādai, kas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
Treškārt, tā piešķir priekšrocību tam, kurš ir tās saņēmējs. Ceturtkārt, tā var kaitēt vai radīt kaitējuma draudus konkurencei
(Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedums lietā C‑280/00
Altmark Trans
un
Regierungspräsidium Magdeburg
,
Recueil
, I‑7747. lpp., 75. punkts).
78     Komisija veica šo nosacījumu pārbaudi apstrīdētā lēmuma V.1. un V.4. punktā (76.–181. apsvērums). Tomēr savā analīzē tā nav
ievērojusi secību, kādā ir tikuši izvirzīti iepriekš minētie nosacījumi. Vispirms tā V.1. punktā sliecās par labu “konkurences
traucējumiem un ietekmei uz tirdzniecību starp dalībvalstīm”, pirms [šī lēmuma] V.2. punktā “valsts resursu kvalifikācijas
jēdziena” izvērtēšanas. Ar V.3. punktu par “konkurences priekšrocību” Komisija turpināja un visbeidzot ar V.4. punktu par
“valsts atbalsta kopsummas novērtējumu” noslēdza analīzi. Kā arī tas izriet no šādā secībā turpmāk minētā šo dažādo punktu
satura pārbaudes, šī secība ir apstrīdētā lēmuma izpratnes problēmu pamatā. Tādējādi, ievērojot Komisijas izvēlēto secību,
ir jāpārbauda, vai apsvērumi, kurus ietver šie 4 punkti, ļauj identificēt šos pasākumus kā tādus, kam piemīt pārmestā atbalsta
raksturs.
–       Analīze par konkurences traucējumiem un ietekmi uz tirdzniecību
79     Apstrīdētā lēmuma 76.–92. apsvērumā Komisija uzsāk [šī sprieduma] 77. punktā minētā otrā un ceturtā nosacījuma pārbaudi. Tās
analīze ir iedalīta 3 posmos, kur pirmais posms ietver detalizētu izpēti par “atbalsta ietekmi uz tirdzniecību kopš 1975. gada”,
otrais – prezentāciju par “liberalizācijas sasniegumiem Eiropas Savienības banku sektorā kopš 70.‑to gadu beigām un konkurences
pastiprināšana” un trešais – atgādinājums par “
Crédit mutuel
vietu Francijas banku tirgū”.
80     Pirmkārt, runājot par ietekmes uz tirdzniecību analīzi kopš 1975. gada (apstrīdētā lēmuma 76.–84. apsvērums), ir jāatzīst,
ka ar šo apstrīdētā lēmuma daļu tiek radīts iespaids, ka Komisija, neprecizējot, kādi konkrēti pasākumi ir tikuši ņemti vērā
šajā ziņā, tomēr ir uzskatījusi, ka 1975. gadā ieviestie pasākumi ietver atbalstu
Crédit mutuel
. Tas, ko Komisija uzsvēra tiesvedības laikā Pirmās instances tiesā – ka atbalstu veido 1991. gadā ieviestā uzkrājumu komisija,
šajā sakarā var radīt tikai vēl lielākas neskaidrības.
81     Komisijas izvirzītie paskaidrojumi, atbildot uz Pirmās instances tiesas uzdotajiem jautājumiem tiesas sēdē attiecībā uz šo
pieeju, neradīja pārliecinošu iespaidu, saskaņā ar ko Komisija varēja uzskatīt, ka strīdīgais atbalsts vismaz daļēji izriet
no 1975. gadā pieņemtajiem pasākumiem.
82     Vispirms no apgalvojuma, saskaņā ar kuru ietekmes uz tirdzniecību pārbaude ir bijusi pirms pārbaudes par valsts resursiem,
ir redzama problēma, kas šajā gadījumā ir Komisijas izvēlētā metodika. Kritērijs, vai pasākums var ietekmēt tirdzniecību starp
dalībvalstīm, nosaka robežu starp Komisijas atbalstu kontroles piemērošanas jomu un dalībvalstu autonomai rīcībai atstāto
piemērošanas jomu, un, ja minētais nosacījums netiek izpildīts, Komisijai attiecībā uz valsts pasākumu nav iejaukšanās pilnvaru.
Tātad ir īstais brīdis, it īpaši sarežģītā mehānisma, kas sastāv no vairākiem valsts pasākumiem – tādiem kā
Livret bleu
, – pārbaudes procedūras ietvaros uz procesa sākšanas brīdi un pirms individuālo pasākumu analīzes uzsākšanas, Komisijai provizoriski
pārbaudīt to, vai šis mehānisms kopumā var ietekmēt tirdzniecību. Tomēr Komisijas galīgajā lēmumā šis pagaidu novērtējums
ir jāaizstāj ar potenciālās ietekmes uz tirdzniecību starp dalībvalstīm galīgu novērtējumu par pasākumiem, kas kvalificējami
kā atbalsts. Tas tā vēl jo vairāk ir gadījumā, kad galīgajā lēmumā atbalsts tiek kvalificēts kā daļa no pārbaudes procedūrā
paredzētiem pasākumiem, kas atbilstoši Komisijas teiktajam ir tieši šis konkrētais gadījums. Tātad Komisijas izvirzītais arguments
nevar novērst neskaidrības attiecībā uz faktu, ka no
Livret bleu
ietekmes uz tirdzniecību 1975. gada pārbaude ir minēta apstrīdētajā lēmumā, attiecībā uz 1975. gadā pieņemto pasākumu kvalificēšanu
par valsts atbalstu.
83     Otrkārt, pienākums sniegt atbildi prasītājiem nevarēja likt Komisiju [izvēlēties] minēto pieeju, kādu tā izmantoja. Pat, ja
tas tā ir, ka Komisijai iesniegtajos iebildumos bija paredzēti 1975. gadā pieņemtie pasākumi un tātad tai bija tie jāpārbauda,
nekas tai neuzlika par pienākumu konstatēt, ka šie pasākumi var ietekmēt tirdzniecību, ja tā uzskatīja, ka tos nevar kvalificēt
kā atbalstu citu iemeslu dēļ.
84     Visbeidzot, runājot par sprieduma lietā
Alzetta
u.c./Komisija (skat. iepriekš, 65. punkts) radītajām sekām, Komisija pamatoti atzīmē, ka nosakot to vai atbalstu sistēmas
ietvaros piešķirtie atbalsti ir jākvalificē kā jau pastāvoši vai jauni, tai ir pienākums pārbaudīt to, vai uz šīs sistēmas
ieviešanas brīdi attiecīgais tirgus bija vai nebija atvērts konkurencei. Tomēr ar šo izskaidrojumu tiek apstiprināts iespaids,
ka saskaņā ar apstrīdēto lēmumu pārbaudītā atbalstu sistēma tika ieviesta 1975. gadā.
85     Otrkārt, apstrīdētā lēmuma 85.–89. apsvērumā minētā banku sektora liberalizācijas seku pārbaude noslēdzas ar secinājumu, ka
“bankas iestādei piešķirtā atbalsta ietekme uz tirdzniecību ir kļuvusi īpaši jūtama” kopš 1990. gada. Lai gan uzkrājumu komisija
nav tikusi minēta apstrīdētā lēmuma 85.–89. apsvērumā, to var saprast kā nodomu parādīt to, ka šim pasākumam varētu būt nozīmīga
ietekme uz tirdzniecību. Šī analīze nevieš nekādu skaidrību aplūkojamā jautājumā par to, vai līdztekus uzkrājumu komisijai
citi pasākumi ir tikuši ņemti vērā kā tādi, kas ir strīdīgā atbalsta pamatā.
86     Treškārt, ar apstrīdētā lēmuma 90. un 91. apsvērumā minētajiem skaidrojumiem attiecībā uz
Crédit mutuel
vietu Francijas banku tirgū, no vienas puses, ir paredzēts novērst argumentu, saskaņā ar kuru
Crédit mutuel
vietējo norēķinu grupu ierobežotā teritoriālā kompetence izslēdz jebkādu atbalsta ietekmi uz tirdzniecību un, no otras puses
– tie ietver īsus apsvērumus par konkurences traucējumiem, jo Komisija īpaši apgalvo, ka:
“
Crédit mutuel
ir peļņu nesošs uzņēmums [..]. Iespējamā vispārējo ekonomisko interešu uzdevuma administrēšanas neto izmaksu papildu kompensācija
ļauj tam palielināt peļņu un akumulēt papildu kapitālu. Tomēr ar kredītspējas ierobežojumiem [..], kas izriet no Eiropas banku
regulējuma, tiek radīts pienākums, kas ierobežo kredītiestāžu pieaugumu. Jebkuram efektīvam atbalstam, ciktāl tas pastiprina
tās kapitālu un akcijas, piemīt būtiska svārsta iedarbība, lai atbrīvotos no šiem ierobežojumiem. No šiem kredītspējas ierobežošanas
mehānismiem izriet, ka novērtējums par konkurences traucējumiem ir vieglāk paveicams gadījumā, kad atbalsti tiek piešķirti
kredītiestādēm. Ja atbalsta tiešā vai netiešā iedarbība izpaužas to pašu kapitāla palielināšanā, konkurences traucējumi var
izpausties paaugstinātu bankas aktivitāšu veidā.”
87     Tātad apstrīdētā lēmuma 90. un 91. apsvērumā netiek runāts noteiktā veidā par konkurences traucējumiem šajā gadījumā, bet
gan tajā aprobežojas ar precizējumu par novērtējuma kritēriju sniegšanu, ko Komisija domā izmantot. No šīs atkāpes nevar noteikt
to, vai līdztekus uzkrājumu komisijai citi pasākumi saskaņā ar apstrīdēto lēmumu var veicināt uzkrājumu un administrēšanas
izmaksu papildu kompensāciju ar [naudas līdzekļu] fondu pieaugumu un tādējādi – konkurences traucējumus.
88     Visbeidzot, apstrīdētā lēmuma 92. apsvēruma (minēts šī sprieduma 17. punktā) skaidrojumu secinājumos tiek izmantoti īpaši
neprecīzi termini attiecībā uz atbalsta identifikāciju, to nosaucot par “potenciālu atbalstu, kas piešķirts
Crédit mutuel
” un kam piemīt “darbībai piešķirtā atbalsta raksturs”, un atzīstot, ka “potenciālais atbalsts [bija] jauns atbalsts tā ieviešanas
laikā 1975. gadā”. Uzkrājumu komisija šajā sakarā pat netika minēta.
89     Ja tas tā ir, ka apstrīdētā lēmuma 92. apsvērumā kā “potenciāls”tiek kvalificēts tāds atbalsts, kura ietekme tika novērtēta,
ir jāatzīmē, ka šī kvalifikācija netiek izmantota, jo apstrīdētā lēmuma 130. apsvērumā tiek uzdots jautājums par “
Livret bleu
atbalsta izcelsmes juridisko analīzi”. Tomēr Komisija apgalvo, ka “runa ir par jaunu atbalstu kopš 1975. gada beigām”. Turpinājumā
Komisija atzīst, ka šī atbalsta summa patiešām nevar tikt aprēķināta par periodu līdz 1991. gadam. Šī iemesla dēļ atbilstoši
apstrīdētajam lēmumam nav jāsaprot, ka pirms 1991. gada vispār nav ticis sniegts nekāds atbalsts. Drīzāk no izmantotajiem
terminiem ir redzams, ka jau līdz 1991. gadam Komisija varēja uzskatīt, ka pastāvēja tādi pasākumi, kas varēja ietvert atbalstu,
bet tā bija atteikusies aprēķināt [to] summu.
90     Komisija tiesas sēdē skaidroja īpašības vārda “potenciāls” pazušanu no apstrīdētā lēmuma 130. apsvēruma redakcijas ar vēlmi
sniegt lakonisku redakciju un “praktiskas dabas nejaušību” un atzina tikai to, ka apstrīdētā lēmuma redakcijai ir trūkumi,
nenovēršot šī lēmuma satura neskaidrības.
91     No tā izriet, ka no apstrīdētā lēmuma analīzes par konkurences traucējumiem un ietekmi uz tirdzniecību nav skaidri nosakāms
tas, kuri apstrīdētā lēmuma pasākumi attiecināmi uz
Livret bleu
mehānismu kā tādi, kam piemīt ietekme uz tirdzniecību un kas rada konkurences traucējumus.
–       Valsts resursu analīze
92     Otrkārt, apstrīdētā lēmuma 93.–99. apsvērumā Komisija pārbaudīja jautājumu par valsts resursiem, ar kuru palīdzību tika piešķirts
atbalsts. Ir jāatzīst, ka šajā ziņā argumentācija, kas ir ņemta vērā apstrīdētajā lēmumā, nav nedz skaidra, nedz izsmeļoša.
93     Apstrīdētā lēmuma 94. apsvērumā Komisija dara zināmu šādu plānu:
“[Tā] pārbauda, [..] kuri ir tie valsts resursi, no kuriem
Crédit mutuel
varēja būt ieguvējs: 1) finansiālas priekšrocības piešķiršana noguldītājiem; 2) uzkrājumu komisija [..]; 3) produkti, kas
iedalīti zem [citi
EIG
]; 4)
Livret bleu
sistēmas iespējamās priekšrocības un netiešās izmaksas.”
94     Pirmkārt, runājot par atbrīvojumu no nodokļiem, apstrīdētajā lēmumā ir norādīts, ka ar sistēmu tiek uzlikts par pienākumu
mobilizēt valsts resursus un pieņemt sistēmu, kas ir daudz labvēlīgāka noguldītājam salīdzinājumā ar parastu situāciju, un
ka tā rada valstij izmaksas. Apstrīdētā lēmuma 96. apsvērumā turpināts:
“Šķiet, ka tiešie ieguvēji no šī atbalsta ir individuālie patērētāji nevis banka, līdz ar to nevar uzskatīt, ka
Crédit mutuel
ir tiešais ieguvējs no nodokļu atbalsta. Tomēr šim nodokļu atbalstam ir sociāls raksturs un tas tiek saistīts tikai ar paša
Crédit mutuel
izplatītiem produktiem. Tātad ar atbalstu netiek izpildīts [EKL] 87. panta 2. punkta a) [apakšpunktā] minētais nosacījums
par saderīgumu, kas paredz, ka atbalsts tiek piešķirts “bez diskriminācijas attiecībā uz produktu izcelsmi”.
95     No šīs analīzes nevar skaidri noteikt to, vai Komisija ir uzskatījusi, ka atbrīvojums no nodokļiem var ietvert valsts resursu
novirzīšanu par labu
Crédit mutuel
. Tomēr šādu apstrīdētā lēmuma interpretāciju nevajadzētu izslēgt, ņemot vērā to, ka lai konstatētu ar valsts resursu palīdzību
radītas iejaukšanās esamību par labu uzņēmumam, nav vajadzīgs, lai tas būtu tās tiešais ieguvējs. Rezultātā no EKL 87. panta
2. punkta a) apakšpunkta izriet, ka atbalstiem, kas tiek piešķirti individuālajiem patērētājiem, ir sociāls raksturs un tie
ietilpst EKL 87. panta 1. punkta piemērošanas jomā. Tāpat tas, ka dalībvalsts atsakās no nodokļu ieņēmumiem, var norādīt uz
valsts resursu netiešu novirzīšanu, ko var kvalificēt kā atbalstu par labu tiem tirgus dalībniekiem, kuriem nodokļu priekšrocība
nav tieši piešķirta (Tiesas 2000. gada 19. septembra spriedums lietā C‑156/98 Vācija/Komisija,
Recueil
, I‑6857. lpp., 24.–28. punkts.)
96     Tadējādi apstrīdētais lēmums ir neviennozīmīgs attiecībā uz nodokļu atbrīvojuma kvalifikāciju no valsts resursu kritēriju
viedokļa.
97     Otrkārt, Komisija ir pārbaudījusi “
Crédit mutuel
piešķirto uzdevumu sabiedriskās interesēs” un apstrīdētā lēmuma 98. apsvērumā ir noteikusi:
“
Crédit mutuel
tika piešķirtas
Livret bleu
pārdošanas uzdevuma pilnvaras saistībā ar stingri noteiktām priekšrocībām un prasībām. Šīs prerogatīvas veido ekskluzīvas
Livret bleu
pārdošanas tiesības un uzkrājumu komisijas izmaksu [..]. Pienākumi attiecas uz
Livret bleu
atbalstam savākto resursu izlietojumu. Šie pienākumi laika gaitā ir mainījušies [..]. Šodien lielākā daļa maksas nonāk pie
CDC.
Tā samaksā
Crédit mutuel
tikai par iegūtajām summām atlīdzību, kas atbilst valsts iestāžu noteiktajam procentu daudzumam pirms nodokļu nomaksas, kas
nodotas tālāk noguldītājiem, kā arī starpniecības komisiju, kas vienāda ar 1,3 %. Ir jāatzīmē, ka
CDC
bija valsts uzņēmums, kas saņēma valsts resursus sabiedrisko interešu uzdevuma izpildīšanai, [kur] uzkrājumu komisija ir jāuzskata
par valsts resursu. Procenti tika izmaksāti noguldītājiem, tātad tikai uz komisiju ir attiecināms
Crédit mutuel
ieguvums. Šī komisija veido neatņemamu daļu no sabiedrisko interešu uzdevuma, ko uzticēja
Crédit mutuel
, un tātad tā ir attiecināma uz valsti.”
98     Tātad uzkrājumu komisija ir nepārprotami kvalificēta kā valsts resursi.
99     Treškārt, runājot par citu
EIG
produktu jautājumu, Komisija apstrīdētā lēmuma 99. apsvērumā paziņoja:
“Pamatojoties uz saņemto informāciju, no šīs izmantošanas obligātā rakstura un fakta, ka valsts ir noteikusi likmju nosacījumus,
nevis tie ir tikuši brīvi noteikti saskaņā ar tirgus prasībām, apvienojuma tiek apstiprināts tas, ka ir jāatzīst fakts, ka
[citi]
EIG
veido
Livret bleu
sistēmas neatņemamu daļu. Turklāt ir redzams, ka šie noteiktie nosacījumi ir ļāvuši
Crédit mutuel
panākt ļoti nozīmīgu peļņu no šīm maksām. Šī [
EIG
] definīcija ir tikusi grozīta ar 1991. gada 27.septembra lēmumu: turpmāk paredzētās izmantošanas bija tikai dzīvokļu celtniecības
aizdevumi, kam piemita sociāls raksturs, un to piešķiršana
CDC
[..]. Tikai 90.‑to gadu laikā ļoti lēnām šie jaunie uzdevumi aizstāja iepriekšējos: tikai kopš 1991. gada šiem jaunajiem
izlietojumiem tika nekavējoties un pilnībā piešķirti līdzekļi
.
”
100   No iepriekš minētā izriet, ka Komisija nav nepārprotami kvalificējusi citus
EIG
produktus kā valsts resursus. Tomēr šādu kvalifikāciju raksturojums nevar pilnībā izslēgt. Apgalvojuma, saskaņā ar kuru “[citi]
EIG
veido neatdalāmu
Livret bleu
sistēmas daļu”, nozīme šajā kontekstā nav skaidra, ņemot vērā faktu, ka līdzīgs apgalvojums ir ticis pausts apstrīdētā lēmuma
98. apsvērumā, lai attaisnotu to, ka uzkrājumu komisija ir attiecināma uz valsti (skatīt iepriekš šī sprieduma 98. punktu).
101   Tādējādi apstrīdētā lēmumā minētā aplūkojamā jautājuma pārbaudes rezultāti par to, vai citi
Crédit mutuel
izveidotie
EIG
administrēšanas produkti ietver valsts resursu novirzīšanu, tāpat nav viennozīmīgi saprotami.
102   Ceturtkārt, attiecībā uz apstrīdētā lēmuma 94. apsvērumā minēto
Livret bleu
radīto priekšrocību un iespējamo netiešo izmaksu pārbaudi, ir jākonstatē, ka šajā lēmuma daļā šī minētā pārbaude nav veikta.
Tomēr apsvērumi attiecībā par
Livret bleu
mehānisma priekšrocībām un netiešām izmaksām, no vienas puses, atspoguļojas daļā, kas veltīta valsts atbalsta kopsummas novērtēšanai,
it īpaši 119.–127. apsvērumā, kur Komisija pārbauda iespējamo
Livret bleu
“preces par pazeminātu cenu radīto ietekmi” un, no otras puses, daļā, kas veltīta atbalstu saderībai ar Līgumu, it īpaši
190. un 194. apsvērumā par apskatāmo jautājumu – vai
Crédit mutuel
bija pienākums paturēt norēķinu grupu filiāles lauku novados. No valsts resursu nosacījumu viedokļa neviens iespējami netiešo
priekšrocību novērtējums tomēr nav ticis veikts.
103   Rezumējot, ir jāatzīst, ka, pat ja valsts resursu jautājumu analīze ir skaidra attiecībā uz uzkrājumu komisiju, tā ir neviennozīmīga
attiecībā uz nodokļu atbrīvojumu un citiem
EIG
produktiem un nepilnīga tajā daļā, kas attiecas uz citām priekšrocībām, kuru pārbaudi Komisija ir paredzējusi.
–       Konkurences priekšrocības analīze
104   Apstrīdētā lēmuma V.3. punktā ar nosaukumu “Konkurences priekšrocība” ietverts tikai 100. apsvērums (šī sprieduma iepriekš
minētais 18. punkts):
105   Šis apstrīdētā lēmuma punkts aprobežojas ar to, ka tajā tiek izklāstīti kritēriji, kurus Komisija domā piemērot, lai noteiktu,
vai šajā gadījumā var tikt konstatēta konkurences priekšrocība, kā arī, vai EKL 87. panta 1. punktā noteiktais trešais un
ceturtais nosacījums, [kas] minēti šī sprieduma 77. punktā, ir izpildīti. Ir jāatzīmē, ka šis kritērijs ir noteikts apstrīdētā
lēmuma 100. apsvērumā salīdzinājumā tikai ar uzkrājumu komisiju un nemin nevienu no citiem
Livret bleu
mehānismu veidojošiem pasākumiem.
106   Šo divu nosacījumu analīze par, no vienas puses, saņēmējam piešķirto priekšrocību un, no otras puses, jautājumu par to, vai
pārbaudāmais pasākums kaitē vai rada draudus nodarīt kaitējumu konkurencei, atspoguļota apstrīdētā lēmuma V.4. punktā ar nosaukumu
“Valsts atbalsta kopsummas novērtējums”, kas ietverta no 101. līdz 181. apsvērumā. Šie skaidrojumi vēl joprojām ir neskaidri
attiecībā par apskatāmo jautājumu par to, vai uzkrājumu komisijas izmaksāšana ir vienīgais vērā ņemamais pasākums, kas ir
ticis uzskatīts par tādu, ar ko tiek piešķirta konkurences priekšrocība
Crédit mutuel
, vai arī citi
Livret bleu
sistēmas ietvaros pieņemtie pasākumi ir izrādījušies būtiski.
107   Komisija pirmo reizi definē “noteikumus par ar
Livret bleu
maksu kopumu saistīto produktu un izmaksu ņemšanu vērā”, un, no šī viedokļa raugoties, tos precizē apstrīdētā lēmuma 103. apsvērumā:
“
Livret bleu
un
Crédit mutuel
finanšu mehānisms no ekonomikas viedokļa ir jāvērtē kopīgi ar šo norēķinu grupu sistēmu, citiem vārdiem sakot, ir nepieciešams
ņemt vērā no sistēmas izrietošo izmaksu un peļņas kopumu, it īpaši peļņu, kas rodas no savākto līdzekļu izlietojuma, pateicoties
šī norēķinu grupas produkta, kas atbrīvots no nodokļiem, pārdošanas uzdevumam.”
108   No šiem noteikumiem rodas iespaids, ka
Livret bleu
atbrīvošana no nodokļiem ir tikusi ņemta vērā, nosakot to, vai ar šo mehānismu ir tikusi piešķirta priekšrocība
Crédit mutuel
.
109   Iespaids par to, ka atbrīvošana no nodokļiem ir tikusi ņemta vērā, ir apstiprināts 108. apsvērumā, saskaņā ar ko “
Livret bleu
nodokļi ir ļāvuši
Crédit mutuel
iegūt resursus pie labvēlīgākiem nosacījumiem, ņemot vērā to, ka šajā gadījumā tā nebija vienkārša pārfinansēšanās finanšu
tirgos”. Vēl jo vairāk, Komisija 11. apsvērumā atzīmē, ka
Livret bleu
“resursu izmaksas” ir “atšķirīgas no tām, kādas parasti tiek piemērotas tirgū”. 117. apsvērumā minēts “resursu savākšanas
veida izņēmums”. Saistībā ar šo 175. apsvērumā tiek attaisnota
GIE
ņemšana vērā, jo tie ir “balstīti uz specifiskiem resursiem, [kas ir] pateicoties
Livret bleu
pārdošanas monopolam iekasētie noguldījumi”. Šajā pašā apsvērumā arī ir minēts, ka, “pastāvot tirgus konkurences nosacījumiem,
ir iespējams, ka
Crédit mutuel
nebūtu varējis iegūt šo resursu par tādām pašām izmaksām”.
110   Minētās atkāpes nav viennozīmīgas, runājot par konkurences priekšrocības izcelsmes pasākuma vai pasākumu, kas piešķirti
Crédit mutuel
, definīciju.
111   Komisijas izskaidrojums, saskaņā ar kuru ir jānodala, no vienas puses, jēdziens par “konkurences priekšrocību, kas rodas no
izdevumu pārmērīgās kompensācijas, ko rada vispārējo ekonomikas interešu uzdevuma izpildīšana”, un, no otras puses – jēdziens
par “ekonomiskajām priekšrocībām”, kas ņemts vērā vispārējās
Livret bleu
bilances ietvaros, lai pārliecinātos par to, vai pastāv parmērīgā kompensācija, nesniedz nepieciešamo skaidrību.
112   Patiešām vairākas vietas apstrīdētajā lēmumā jautājumā par priekšrocībām, it īpaši 106., 107., 180. un 198. apsvērumā var
tikt saprastas kā tādas, kas attiecas uz ekonomisko priekšrocību, kas ņemta vērā vispārējas bilances ietvaros. Savukārt, kā
tas vairākkārt ir norādīts it īpaši 108., 111. un 175. apsvērumā, ka
Crédit mutuel
ir ieguvis resursus ar labvēlīgākiem nosacījumiem salīdzinājumā ar tiem, kādi pastāv tirgū, apstrīdētais lēmums rada ilūziju
par to, ka no
Livret bleu
sistēmas izriet ne tikai ekonomiskās priekšrocības, kas ņemtas vērā vispārējā šīs sistēmas bilancē, bet arī konkurences priekšrocība.
113   Šajā ziņā Komisija tiesas sēdē apstiprināja, ka tā nav izdarījusi juridiskus secinājumus par jebkādiem citiem faktiem, izņemot
uzkrājumu komisiju. Tomēr, pieņemot, ka šis apgalvojums ir patiess, vairākās apstrīdētā lēmuma vietās minētās “priekšrocības”,
kas, noslēgumā pie atbalsta identificēšanas nav ņemtas vērā, rada neskaidrības, kas padara apstrīdētā lēmuma izpratni šajā
jautājumā par grūti izprotamu.
114   Vēl jo vairāk apgalvojums, saskaņā ar ko ir ņemta vērā tikai uzkrājumu komisija, nav visai saderīgs ar veikto pārbaudi apstrīdētā
lēmuma 119. un 127. apsvērumā attiecībā uz “preces par pazeminātu cenu ietekmi”, kas ir saistīta ar
Livret bleu
sistēmu, un ko arī ir norādījuši prasītāji. Saskaņā ar prasītāju teikto norēķinu grupas produkta ekskluzīvās pārdošanas tiesības,
kas ir pievilcīgas to atbrīvojuma no nodokļiem dēļ, ļauj
Crédit mutuel
piesaistīt un saglabāt klientu uzticību, pamatojoties uz kuru [norēķinu grupu] tīkls vēl joprojām var piedāvāt citus produktus
vai banku pakalpojumus. Apstrīdētā lēmuma 126. un 127. apsvērumā Komisija ir noteikusi, ka tā nav apstiprinājusi šo ietekmi
apstrīdētā lēmuma ietvaros, jo nebija iespējams precīzi novērtēt finansiālo ietekmi. Tomēr
Livret bleu
“radītai ietekmei” nav nekāda saistība ar uzkrājumu komisijas izmaksāšanu, tā ir saistīta vienīgi ar pārdošanas tiesībām
tādam norēķinu grupas produktam, kas ir atbrīvots no nodokļa [nomaksas]. Tātad šādas ietekmes pārbaude veicina tāda iespaida
veidošanos, ka ekskluzīvās tiesības un atbrīvojums no nodokļiem ieskaitāmas starp ar apstrīdēto lēmumu konstatētiem atbalsta
pamata pasākumiem. Patiešām, Komisijas atbildes uz prasītāju argumentāciju ietvaros šajā sakarā bija nenovēršami tas, ka tā
izteica savu viedokli [arī] par citiem pasākumiem, tādiem kā uzkrājumu komisija. Tomer, lai izvairītos no tā, ka apstrīdēto
lēmumu varētu saprast tādā nozīmē, ka tajā šie pasākumi tiek uzskatīti par tādiem, kas veicinājuši pārmestā atbalsta piešķiršanu,
turklāt ir vajadzīgs, lai Komisija skaidri norādītu, ka tikai uzkrājumu komisijai tika piešķirts atbalsts, ja tāda patiešām
bija tās nostāja.
115   Iespaidu, saskaņā ar kuru uzkrājumu komisija nav bijis vienīgais vērā ņemamais pasākums, raugoties no atbalsta, kas piešķirts
Crédit mutuel
, viedokļa, vēlreiz pastiprina apstrīdētā lēmuma V.4. punktā minēto atbalstu kopsummas vertējuma rezultāts. Šajā ziņā ir derīgi
aizpildīt
Livret bleu
peļņas un zaudējumu rēķina rezultātu tabulu, kas minēta šī sprieduma 21. punktā ar skaitļiem attiecībā uz uzkrājumu komisiju,
kurus lietas dalībnieki iesnieguši, atbildot uz Pirmās instances tiesas uzdotajiem jautājumiem:
Gads
Akumulēts:
Uzkrājumu komisija
2 620
Novirzītās maksas
[..] (
)
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
-399
[Citi]
EIG
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
2 592
GIE
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
[..]
-1 119
Nekapitalizētais atbalsts
-471
-135
-87
-156
1 074

116   Ar šo tabulu tiek apstiprināts prasītājas apgalvojums, saskaņā ar kuru apstrīdētajā lēmumā konstatēto atbalsta summu galvenokārt
skaidro ar to, ka
Crédit mutuel
gūtā peļņa laika posmā no 1991. gada līdz 1993. gadam ir tikusi ņemta vērā par laiku, kad uzkrājumu komisija vēl neveicināja
nozīmīgā veidā
Livret bleu
administrēšanas rezultātus, lai gan peļņa no
Livret bleu
sistēmas bija būtiska no citu
EIG
gūtajiem ienākumiem.
117   Neatbilstība starp atbalsta summu attiecībā par šiem gadiem un uzkrājumu komisijas summu, kas izmaksāta šajā pašā laika periodā,
ir pārsteidzoša un, šķiet, grūti izskaidrojama, pirmkārt, ja atbalsts patiešām izriet tikai no šīs komisijas maksas izmaksāšanas,
neņemot vērā nevienu no
Livret bleu
ietvaros iepriekš pieņemtajiem pasākumiem. Pie šādiem apstākļiem tāda konkurences priekšrocību analīze – kāda tā izriet no
apstrīdētā lēmuma, neļauj apstiprināt Komisijas apgalvojumu, saskaņā ar kuru tikai uzkrājumu komisija tika kvalificēta kā
atbalsts.
118   Tādējādi, ņemot vērā to, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā nav skaidri paudusi savu nostāju attiecībā uz pasākumu, ar kuriem
Crédit mutuel
tika piešķirts strīdīgais atbalsts, identifikāciju, Pirmās instances tiesa ar apstrīdētā lēmuma [palīdzību] nevar veikt savu
tiesas kontroli par
Livret bleu
sistēmas izvērtēšanu apstrīdētajā lēmumā.
119   Visbeidzot, argumentācija apstrīdētajā lēmumā, ko ir norādījusi Komisija, neļauj izslēgt prasītājas izvirzīto iespēju par
to, ka apstrīdētajā lēmumā pēc būtības ir paredzēti divi potenciālie atbalsti, kas piešķirti attiecīgi 1975. un 1991. gadā,
savā analīzē tos skaidri nenodalot.
120   Jāpiebilst, ka Komisija savā analīzē nav varējusi ņemt vērā skaidrojumus, ko sniegusi Tiesa pēc apstrīdētā lēmuma pieņemšanas
jautājumā par valsts pasākumiem, kas bija domāti, lai kompensētu izdevumus, kas ir saistīti ar uzdevuma sabiedriskās interesēs
izpildi, skat it īpaši. iepriekš 77. punktā minēto spriedumu lietā
Altmark Trans
un
Regierungspräsidium Magdeburg
. Ja apstrīdētā lēmuma argumentācijas izklāstā dažas neskaidrības var tikt izskaidrotas ar to, ka Komisija uz apstrīdētā lēmuma
pieņemšanas brīdi nav varējusi izmantot no šīs judikatūras izrietošos norādījumus, tomēr, ņemot vērā šīs lietas (materiālu)
sarežģītību, bija svarīgi, lai Komisijas argumentācija būtu skaidri noteikta attiecībā uz pasākumu, ar kuriem
Crédit mutuel
ir ticis piešķirts strīdīgais atbalsts, identificēšanu un novērtēšanu.
121   Tomēr no iepriekš minētās analīzes izriet, ka no apstrīdētajā lēmumā minētās argumentācijas kopumā nevar noteikt to, vai,
izņemot uzkrājumu komisiju, Komisija ir apstiprinājusi citus pasākumus – atbrīvojumu no nodokļiem, ekskluzīvās pārdošanas
tiesības un citu
EIG
izmaksāšanas noteikumus, kā tādus, ar kuriem
Crédit mutuel
ir ticis piešķirts strīdīgais atbalsts, vai arī tāds nebija šis gadījums.
122   No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots, tā kā tas attiecas uz pasākumu, kas kvalificēts kā atbalsts,
identifikāciju.
123   Patiešām, Komisija šīs tiesvedības laikā norādīja, ka atbilstoši apstrīdētajam lēmumam tikai uzkrājumu komisijai ir strīdīgā
atbalsta izcelsme. Tomēr ir jāatzīst, ka šī argumentācija, ko sniedza Komisijas pārstāvji Pirmās instances tiesai, nav minēta
apstrīdētajā lēmumā un ir pretrunā vairākām tā atkāpēm, kuras tika iepriekš analizētas.
124   Tomēr, kā jau Tiesa to ir nospriedusi savā 1994. gada 15. jūnija spriedumā lietā C‑137/92 P Komisija/
BASF
u.c.,
Recueil
, I‑2555. lpp., 66.–68. punkts, lēmuma, kam saskaņā ar EKL 253. pantu noteikti ir jābūt pamatotam, rezolutīvā daļa un iemesli
veido nedalāmu kopumu, tā, ka tikai Komisijas kolēģijas locekļi atbilstoši koleģialitātes principam var pieņemt abus elementus,
līdz ar to jebkurš pamatojuma grozījums, kas pārsniedz ortogrāfisku vai gramatiska rakstura pielāgojumu, ietilpst ekskluzīvā
kolēģijas kompetencē.
125   Šie uz koleģialitātes principa balstītie apsvērumi bija arī pilnīgi atbilstoši šajā gadījumā apstrīdētajam lēmumam, kuram
atbilstoši EKL 253. pantam arī vajadzēja būt pamatotam un ar ko Komisijas kolēģijas locekļi īstenoja tiem ar EKL 88. pantu
piešķirtās īpašās pilnvaras izteikties par valsts atbalstu saderīgumu ar kopējo tirgu.
126   No tā izriet, ka ar Komisijas pārstāvju sniegto argumentāciju Pirmās instances tiesai nevar tikt aizstāts nepietiekamais apstrīdētā
lēmuma pamatojums (šajā sakarā skat. Tiesas 1996. gada 24. oktobra spriedumu apvienotajās lietās C‑329/93, C‑62/95 un C‑63/95
Vācija u.c./Komisija,
Recueil
, I‑5151. lpp., 47. un 48. punkts, un Pirmās instances tiesas 1998. gada 25. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T‑371/94
un T‑394/94
British Airways
u.c./Komisija,
Recueil
, II‑2405. lpp., 116.–119. punkts).
127   No tā izriet, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ; pārējie prasītājas izvirzītie pamati nav jāizvērtē.

Par tiesāšanās izdevumiem
128   Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā atbildētājai spriedums ir nelabvēlīgs,
tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar prasītājas prasījumiem.
129   Saskaņā ar Reglamenta 87. panta 4. punkta pirmo daļu Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Ar šādu pamatojumu
PIRMĀS INSTANCES TIESA
(otrā palāta paplašinātā sastāvā)
nospriež:
1)
atcelt Komisijas 2002. gada 15. janvāra Lēmumu 2003/216/EK par atbalstu, ko Francijas Republika piešķīrusi
Crédit mutuel
;
2)
Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus;
3)
Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Pirrung
Tiili
Meij
Skouris

Forwood
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2004. gada 18. janvārī.
Sekretārs

Priekšsēdētājs
H. Jung

J. Pirrung
Satura rādītājs
Prāvas priekšvēsture
Crédit mutuel
Livret bleu
Administratīvais process
Apstrīdētais lēmums
Process un lietas dalībnieku prasījumi
Juridiskais pamatojums
Ievada apsvērumi
Par apstrīdētā lēmuma pamatojumu no atbalsta identifikācijas viedokļa
Lietas dalībnieku argumenti
– Par pasākuma, ar ko ir tikusi piešķirta priekšrocība, identifikāciju
– Par valsts resursu identifikāciju
– Par Livret bleu sistēmas kā jauna atbalsta kvalifikāciju tā ieviešanas laikā 1975. gadā
Pirmās instances tiesas vērtējums
– Apstrīdētā lēmuma rezolutīvā daļa un “Secinājumi”
– Valsts atbalsta jēdziena analīze
– Analīze par konkurences traucējumiem un ietekmi uz tirdzniecību
– Valsts resursu analīze
– Konkurences priekšrocības analīze
Par tiesāšanās izdevumiem
*
Tiesvedības valoda – franču.
– Konfidenciāla informācija
– konfidenciāla informācija