CELEX: 62007TJ0222
Odvolanie
Verejná služba
Úradníci
Lehota na sťažnosť

1.
Odvolanie – Predmet – Návrhy smerujúce k vráteniu veci inej komore Súdu pre verejnú službu – Neprípustnosť
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 139 ods. 1)
2.
Konanie – Rozhodnutie prijaté odôvodneným uznesením – Podmienky – Zjavne neprípustná žaloba alebo žaloba zjavne bez právneho
základu
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 111; rozhodnutie Rady 2004/752, článok 3 ods. 4)
3.
Konanie – Rozhodnutie prijaté odôvodneným uznesením – Podmienky – Vypočutie generálneho advokáta
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 111; rozhodnutie Rady 2004/752, článok 3 ods. 4)
4.
Konanie – Rozhodnutie prijaté odôvodneným uznesením – Podmienky – Zjavne neprípustná žaloba alebo žaloba zjavne bez právneho
základu
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 111; Služobný poriadok úradníkov, článok 90 ods. 2)
5.
Konanie – Opatrenia na zabezpečenie priebehu konania – Výzva na vyjadrenie sa k prípustnosti žaloby adresovaná žalobcovi s
ohľadom na dokumenty predložené žalovanou v jej vyjadrení – Dodržiavanie zásady kontradiktórnosti
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, články 44, 46 a článok 64 ods. 3)
1.
Odvolací návrh smerujúci k tomu, aby Súd prvého stupňa vrátil vec inej komore Súdu pre verejnú službu nezodpovedá žiadnemu
z návrhov taxatívne stanovených v článku 139 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa a musí byť teda vyhlásený za neprípustný.
(pozri bod 24)
2.
Až do nadobudnutia účinnosti Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu môže tento súd na základe článku 111 Rokovacieho
poriadku Súdu prvého stupňa rozhodnúť o zjavnej neprípustnosti žaloby bez otvorenia ústnej časti konania, ak usúdi, že sa
s touto vecou dostatočne oboznámil na základe spisového materiálu, a to bez toho, aby s týmto postupom museli súhlasiť účastníci
konania, a napriek tomu, že dvakrát pripustil výmenu vyjadrení.
(pozri body 32, 34 a 35)
Odkaz: Súdny dvor, 29. októbra 2004, Ripa di Meana/Parlament, C‑360/02 P, Zb. s. I‑10339, bod 35
3.
Vzhľadom na to, že uplatňovanie
mutatis mutandis
článku 111 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa na konania pred Súdom pre verejnú službu až do nadobudnutia účinnosti
Rokovacieho poriadku Súdu pre verejnú službu nevyhnutne zahŕňa zohľadnenie vnútornej organizácie tohto súdu, nemôže toto ustanovenie
v konaniach pred Súdom pre verejnú službu ukladať vstup generálneho advokáta a tým menej vstup akejkoľvek tretej nezaujatej
a nezávislej osoby. Zmluva o ES, rozhodnutie 2004/752 ani Štatút Súdneho dvora totiž nestanovujú, že by Súdu pre verejnú službu
pomáhali generálni advokáti. Navyše nie je upravené ani to, že by tento súd mohol v určitých prípadoch poveriť niektorého
svojho člena vykonávať funkciu generálneho advokáta.
(pozri body 49 a 50)
4.
Hoci je pravda, že určenie presného momentu, kedy sa dotknutá osoba o akte spôsobujúceho ujmu dozvedela, môže byť medzi účastníkmi
konania sporné a môže vyžadovať posúdenie rôznych dôkazov súdom Spoločenstva, ba dokonca prijatie opatrení na zabezpečenie
priebehu konania, ak súd Spoločenstva presne stanoví
dies a quo
na podanie sťažnosti, prekročenie lehoty troch mesiacov stanovenej v článku 90 ods. 2 služobného poriadku nevyhnutne vedie
k zjavnej neprípustnosti žaloby, o čom je možné v súlade s článkom 111 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa rozhodnúť odôvodneným
uznesením. Zjavná neprípustnosť žaloby je totiž spojená s uplynutím lehoty na podanie sťažnosti ako takej, a nie s možným
problémom pri stanovení
dies a quo
či presným počtom dní, o ktoré bola prekročená lehota troch mesiacov.
(pozri body 48 a 58)
Odkaz: Súdny dvor, 19. januára 2006, AIT/Komisia, C‑547/03 P, Zb. s. I‑845, bod 30
5.
Účastníkom konania v zásade prináleží, aby predložili dôkazy na podporu svojich tvrdení. Tieto však musia byť predmetom kontradiktórneho
prejednania. Skutočnosť, že v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania Súd pre verejnú službu vyzval žalobcu, aby sa
písomne vyjadril k prípustnosti žaloby s ohľadom na dôkazy predložené žalovanou v duplike, preukazuje dodržiavanie zásady
kontradiktórnosti, keďže označenie prílohy k duplike za dôkaz nemá žiadny vplyv na jej dôkaznú hodnotu.
(pozri body 73 – 75)
Odkaz: Súdny dvor, 4. októbra 2007, É. R. a i./Rada a Komisia, C‑100/07 P, zatiaľ neuverejnený v Zbierke, bod 27