CELEX: 61994CJ0086
Sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol
Omstændigheder, under hvilke en virksomhed er forpligtet til at betale begyret i forbindelse med opskæring

Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 24. december 1993, indgaaet til Domstolen den 9. marts 1994, har College van Beroep voor het Bedrijfsleven i medfoer af EF-traktatens artikel 177 stillet et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets beslutning 88/408/EOEF af 15. juni 1988 om stoerrelserne for den afgift, der i henhold til direktiv 85/73/EOEF skal opkraeves for sundhedsmaessig undersoegelse og kontrol af fersk koed (EFT L 194, s. 24).
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem selskabet Pluimvee- en wildverwerkende industrie De Venhorst (herefter "De Venhorst") og Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (den nederlandske statssekretaer for landbrug, naturforvaltning og fiskeri) vedroerende betaling af det gebyr, der opkraeves for undersoegelse af et opskaeringslokale. Efter De Venhorst' s konkurs er H.J.A.M. van Iersel, der er udpeget som kurator i henhold til de relevante nederlandske bestemmelser, indtraadt i sagen.
3 Ved Raadets direktiv 71/118/EOEF af 15. februar 1971 om sundhedsmaessige problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkraekoed (EFT 1971 I, s. 97), som siden er aendret flere gange, foretages der en tilnaermelse af medlemsstaternes bestemmelser vedroerende sundhedsforskrifter paa omraadet for fjerkraekoed i slagterier og under deres transport. Direktivets artikel 3, stk. 1, bestemmer, at hver enkelt afsendermedlemsstat skal indfoere en ordning for sundhedsmaessige undersoegelser og kontrol, som udfoeres af dyrlaeger. Disse undersoegelser og denne kontrol vedroerer virksomheder, hvori der behandles koed, den udfoerte behandling samt selve koedets tilstand.
4 Artikel 3, stk. 1, punkt B, i direktiv 71/118, som affattet i Raadets direktiv 75/431/EOEF af 10. juli 1975 (EFT L 192, s. 6), bestemmer foelgende:
"B. Dele af dyrekroppe eller udbenet koed skal
a) vaere opskaaret i en opskaeringsvirksomhed, der er godkendt og kontrolleret i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1
b) vaere opskaaret og fremstillet under overholdelse af forskrifterne i bilag I, kapitel VIII, og hidroere
° fra fersk koed af dyr, som er slagtet i en medlemsstat og opfylder bestemmelserne i dette direktiv
° fra fersk koed, der kommer fra en anden medlemsstat og opfylder bestemmelserne i dette direktiv
° fra fersk koed indfoert fra tredjelande i overensstemmelse med faellesskabsbestemmelserne for indfoersel af fersk fjerkraekoed fra tredjelande
c) vaere oplagret under forhold, der opfylder bestemmelserne i bilag I, kapitel XII
d) have vaeret underkastet en embedsdyrlaeges kontrol i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, kapitel IX
e) opfylde betingelserne i punkt A, litra c), e), g), og h)."
5 Kapitel VIII i bilag I med overskriften "Bestemmelser vedroerende koed til opskaering", som der henvises til i artikel 3, stk. 1, punkt B, litra b), i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, fastsaetter forskrifterne vedroerende koed bestemt til opskaering. Kapitel XII i bilag I med overskriften "Oplagring", som der henvises til i artikel 3, stk. 1, punkt B, litra c), i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, praeciserer den temperatur, som fersk fjerkraekoed skal holdes paa efter nedkoeling.
6 Kapitel IX i bilag I med overskriften "Sundhedsmaessig kontrol af opskaaret koed", som der henvises til i artikel 3, stk. 1, punkt B, litra d), i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, bestemmer foelgende:
"41. Opskaeringsvirksomhederne er undergivet en embedsdyrlaeges kontrol.
42. Embedsdyrlaegens kontrol omfatter foelgende:
a) Kontrol af listen over indbragt fersk koed og udgaaet opskaaret koed.
b) Sundhedsmaessig undersoegelse af det ferske koed, der forefindes i udskaeringslokalet.
c) Kontrol af lokalernes, installationernes og arbejdsredskabernes renhed og af personalets hygiejne.
d) Foretagelse af enhver proeveudtagning, der er noedvendig for de laboratorieundersoegelser, der skal paavise tilstedevaerelsen af f.eks. sygdomskim, tilsaetninger eller andre ikke tilladte kemiske stoffer. Resultatet af disse undersoegelser registreres.
e) Enhver anden kontrol, han finder hensigtsmaessig for overholdelsen af direktivets bestemmelser."
7 Indtil udstedelsen af Raadets direktiv 85/73/EOEF af 29. januar 1985 om finansiering af sundhedsmaessig undersoegelse og kontrol af fersk koed og fjerkraekoed (EFT L 32, s. 14) regulerede hver enkelt medlemsstat selv spoergsmaalet om finansiering af de i direktiv 71/118 fastsatte undersoegelser og kontrolforanstaltninger. Da Raadet fandt, at denne situation kunne paavirke konkurrenceforholdet inden for Faellesskabet, fastsatte det ved direktiv 85/73 harmoniserede regler for finansiering af denne undersoegelse og kontrol. Dette direktivs artikel 1, stk. 1, foerste led, bestemmer foelgende:
"Medlemsstaterne drager omsorg for, at der fra den 1. januar 1986
° ved slagtning af de i stk. 2 omhandlede dyr opkraeves en afgift til daekning af udgifterne til sundhedsmaessig undersoegelse og kontrol."
8 Artikel 2, stk. 1, i direktiv 85/73, bestemmer, at Raadet vedtager de faste stoerrelser for afgifterne samt principperne og de naermere bestemmelser for gennemfoerelsen af dette direktiv og undtagelsesbestemmelser.
9 Raadet har dernaest vedtaget beslutning 88/408.
10 Det gebyr, der fastsaettes ved beslutning 88/408, daekker al sundhedsmaessig undersoegelse og kontrol. Denne beslutning bestemmer, at medlemsstaterne opkraever et beloeb for al undersoegelse i forbindelse med slagtning af fjerkrae (artikel 2, stk. 3), for administrationsudgifter og undersoegelse for restkoncentrationer (artikel 2, stk. 4) og for kontrol og undersoegelse i forbindelse med opskaering (artikel 3). Artikel 4 i beslutning 88/408 bestemmer, at medlemsstaterne opkraever et beloeb, som svarer til de faktiske omkostninger i forbindelse med kontrol og undersoegelse ved en ind- og udlagring af koedet.
11 Artikel 5, stk. 1, i beslutning 88/408 bestemmer, at det i artikel 2 omhandlede beloeb traeder i stedet for enhver anden sundhedsskat eller -afgift, som medlemsstaternes nationale, regionale eller kommunale myndigheder opkraever for den sundhedsmaessige undersoegelse og kontrol af fersk koed, som omhandlet i artikel 1, og for udstedelse af certifikat.
12 Artikel 6, stk. 1, i beslutning 88/408 bestemmer, at afgiften paahviler den fysiske eller juridiske person, for hvem slagtningen, opskaeringen eller oplagringen udfoeres.
13 Artikel 3 i beslutning 88/408 lyder saaledes:
"1. Den del af afgiften, der daekker kontrol og undersoegelse i forbindelse med den opskaering, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, punkt B, i direktiv 64/433/EOEF og i artikel 3, stk. 1, punkt B, underlitra b), i direktiv 71/118/EOEF, fastsaettes til et fast beloeb paa 3 ECU/ton med ben for koed, som skal udbenes, og som er bestemt til opskaering.
2. Det i stk. 1 anfoerte beloeb laegges til de i artikel 2, stk. 1, omhandlede beloeb.
3. Bestemmelserne i artikel 2, stk. 2 og 5, finder tilsvarende anvendelse.
4. Hvis opskaeringen udfoeres i den virksomhed, hvorfra koedet stammer, foretages en nedsaettelse paa op til 50% af de i stk. 1 fastsatte beloeb."
14 Direktiv 71/118 er paa ny blevet aendret ved Raadets direktiv 92/116/EOEF af 17. december 1992 (EFT 1993 L 62, s. 1). Direktiv 92/116 skulle have vaeret gennemfoert af Kongeriget Nederlandene den 1. januar 1994, saaledes at det ikke finder anvendelse paa tvisten i hovedsagen.
15 Den nederlandske bekendtgoerelse af 1985 om sundhedsmaessig kontrol og handel med fersk fjerkraekoed (herefter "den nationale bekendtgoerelse"), som er udstedt den 20. juni 1985 af den nederlandske statssekretaer for landbrug, naturforvaltning og fiskeri i henhold til artikel 13, stk. 1 og 2, artikel 19, stk. 1, og artikel 26 i den nederlandske lov om landbrug, og som er aendret ved bekendtgoerelse af 13. december 1990 udstedt til gennemfoerelse af beslutning 88/408, bestemmer bl.a.:
"Artikel 22a
1. For kontrol inden for aabningstiden i en i henhold til artikel 16 godkendt opskaeringsvirksomhed skal opskaeringsvirksomheden betale en afgift paa 6,97 HFL pr. ton koed med ben, som skal udbenes, og som er bestemt til opskaering.
2. Uanset bestemmelsen i stk. 1 skal opskaeringsvirksomheden betale en afgift paa 3,5 HFL pr. ton koed med ben, som skal udbenes, saafremt opskaeringen foretages i den virksomhed, hvor koedet er erhvervet."
16 De Venhorst drev indtil sin konkurs et fjerkraeslagteri og drev handel med fjerkrae.
17 Slagteriet anvendte en produktionsproces, som begyndte med slagtningen af levende fjerkrae og sluttede med oplagring af de plukkede og rensede kyllinger, som var blevet sorteret efter vaegt og indpakket i plastik. Ca. 95% af de kyllinger, der blev slagtet i sagsoegerens slagteri, blev ikke opskaaret og udbenet, men blev oplagret i form af hele kyllinger. De Venhorst opskar og udbenede kun de kyllinger, der vejede under en vis vaegt, og som var af ringere kvalitet. Alle behandlinger i forbindelse med slagtning, plukning, rensning, sortering, vejning, opskaering, emballering og lagring af kyllingerne blev foretaget i samme lokale.
18 Ved fire afgoerelser af 10. april 1991, af 8. juli 1991, af 24. januar 1992 og af 18. februar 1992 truffet i henhold til den nationale bekendtgoerelse, afkraevede distriktsdirektoeren for Rijkdienst voor de keuring van Vee en Vlees (det nederlandske nationale kontor for sanitaerkontrol med kvaeg og koed (herefter "RVV")) sagsoegeren betaling af gebyrer i forbindelse med sundhedsmaessig kontrol af de led i produktionsprocessen, der svarer til slagtning, opskaering samt oplagring. Tvisten for den forelaeggende ret angaar udelukkende de gebyrer, der er opkraevet i forbindelse med det led i produktionsprocessen, der fandt sted i et opskaeringslokale.
19 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at RVV har beregnet den del af gebyret, der vedroerer kontrol af opskaeringen, paa basis af vaegten af samtlige de kyllinger, som befandt sig i det lokale, hvor opskaeringen fandt sted.
20 De Venhorst fandt, at dette beregningsgrundlag var urimeligt, da kun 5% af de kyllinger, der befandt sig i dette lokale, var opskaaret og udbenet. Derfor paaklagede selskabet RVV' s afgoerelser til den nederlandske statssekretaer for landbrug, naturforvaltning og fiskeri, som stadfaestede dem.
21 Sagsoegeren i hovedsagen, som mente, at udtrykket "koed, som skal udbenes, og som er bestemt til opskaering", i artikel 22a, stk. 1, i den nationale bekendtgoerelse og i artikel 3 i beslutning 88/408 indebaerer, at der kun skal betales gebyr for koed med ben, som faktisk opskaeres i opskaeringslokalet, indbragte denne afgoerelse for College van Beroep voor het Bedrijfsleven.
22 Den forelaeggende ret, som fandt, at tvisten rejser et spoergsmaal om fortolkningen af artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408, har besluttet at udsaette sagen og stille Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Skal artikel 3, stk. 1, i Raadets beslutning 88/408/EOEF af 15. juni 1988 fortolkes saaledes, at den dér naevnte del af afgiften udelukkende skal betales for koed, som i det produktionsled, der ligger mellem slagtningen af dyret og oplagringen af koedet, faktisk udbenes eller udskaeres, eller skal bestemmelsen fortolkes saaledes, at afgiften skal betales for alt det koed, som modtages i opskaeringsvirksomheden, uanset om det der underkastes nogen forarbejdning i form af udbening og opskaering?
Saafremt bestemmelsen skal fortolkes paa anden maade, hvad er da den konkrete fortolkning?"
23 Med dette spoergsmaal oensker den forelaeggende ret i det vaesentlige at faa oplyst, om den del af afgiften, der naevnes i artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408, og som opkraeves for kontrol og undersoegelse i tilknytning til opskaering, skal beregnes paa grundlag af de maengder fjerkraekoed, der faktisk udbenes og opskaeres i det produktionsled, der ligger mellem slagtningen af dyret og oplagringen af koedet, eller paa grundlag af alt det koed, der befinder sig det lokale, hvor opskaeringen finder sted.
24 Det bemaerkes, at beslutning 88/408 alene angaar stoerrelsen af den afgift, der skal opkraeves for den undersoegelse og kontrol, der naevnes i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, og det grundlag, afgifterne skal beregnes efter. Beslutningen har reelt ingen indflydelse paa de undersoegelses- og kontrolforpligtelser, der er naevnt i dette direktiv.
25 Artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408 definerer den del af afgiften, der daekker kontrol og undersoegelse i forbindelse med den opskaering, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, punkt B, litra b), i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431. Denne afgift fastsaettes til et fast beloeb paa 3 ECU/ton med ben for koed, som skal udbenes, og som er bestemt til opskaering. Artikel 3, stk. 1, punkt B, litra b), i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, praeciserer, at naar der er tale om dele af dyrekroppe eller udbenet koed, skal disse vaere opskaaret og fremstillet under overholdelse af forskrifterne i bilag I, kapitel VIII. Kapitel VIII i bilag I fastsaetter bestemmelser vedroerende koed til opskaering. Heri angives det bl.a., paa hvilke steder fersk koed bestemt til opskaering skal placeres, og det bestemmes, at saa snart opskaeringen og den fastsatte indpakning er foretaget, skal koedet transporteres til et koelerum.
26 Det er artikel 3, stk. 1, punkt B, litra b), i direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, samt kapitel IX i bilag I dertil, som bestemmelsen henviser til, der reelt praeciserer, hvilken kontrol der skal foretages i opskaeringslokalet. Artikel 3, stk. 1, punkt B, litra d), bestemmer, at dele af dyrekroppe eller udbenet koed skal have vaeret underkastet en embedsdyrlaeges kontrol i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, kapitel IX.
27 Kapitel IX i bilag I til direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, der indeholder bestemmelser om kontrol og undersoegelse i forbindelse med opskaering, har overskriften "Sundhedsmaessig kontrol af opskaaret koed". Dette kapitel bestemmer, at embedsdyrlaegen skal kontrollere listen over indbragt fersk koed og udgaaet opskaaret koed samt undersoege det ferske koed, der forefindes i opskaeringslokalet. Det bestemmer ligeledes, at der skal ske kontrol af renheden, foretages enhver proeveudtagning, der er noedvendig for at udfoere de noedvendige laboratorieundersoegelser, og enhver anden kontrol, som embedsdyrlaegen finder hensigtsmaessig for overholdelsen af direktivets bestemmelser.
28 Bestemmelserne om stoerrelsen af den afgift, der skal opkraeves for den undersoegelse og kontrol, som fastsaettes i kapitel IX i bilag I indeholdes i artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408. Dette er den eneste bestemmelse, som fastsaetter stoerrelserne af den afgift, der skal opkraeves for undersoegelse og kontrol i forbindelse med opskaering. Anvendelse af denne artikel er udtrykkelig begraenset til koed, som skal udbenes, og som er bestemt til opskaering. Foelgelig maa den afgift, der skal opkraeves for den undersoegelse og kontrol, der er fastsat i kapitel IX i bilag I til direktiv 71/118, som affattet i direktiv 75/431, ogsaa vaere begraenset til undersoegelse og kontrol i forbindelse med de maengder fjerkraekoed, der faktisk udbenes og opskaeres.
29 Det er ikke koedets tilstedevaerelse i opskaeringslokalet, som udloeser afgiften. Hver del af den ved beslutning 88/408 fastsatte afgift beregnes paa grundlag af koedets vaegt. Det bestemmes i artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408, at den afgift, der daekker kontrol og undersoegelse i forbindelse med opskaering, beregnes paa grundlag af vaegten med ben for koed, som skal udbenes, og som er bestemt til opskaering. Foelgelig kan denne afgift kun opkraeves for koed med ben, som faktisk opskaeres i opskaeringslokalet.
30 Den nederlandske regering er imidlertid af den opfattelse, at ordningens formaal maa vaere at overvaelte alle udgifter i forbindelse med sundhedsmaessig undersoegelse og kontrol, der vedroerer opskaering, paa den person, som udgifterne afholdes for. Den mener, at hvis man ikke antog, at afgiften kan opkraeves for alt det koed, der befinder sig i opskaeringslokalet, uanset om det udbenes eller opskaeres, ville dette indebaere, at naar koed, der ankommer til opskaeringslokalet, ikke opskaeres eller udbenes dér, vil omkostningerne til kontrol og undersoegelse i det produktionsled, der ligger mellem slagtningen og oplagringen, ikke blive overvaeltet ved hjaelp af afgiften, men vil paahvile medlemsstaterne.
31 Dette argument maa forkastes.
32 Som allerede anfoert fastsaetter beslutning 88/408 stoerrelserne for den afgift, der skal opkraeves for undersoegelse og kontrol i forbindelse med opskaering. Denne beslutnings artikel 2, stk. 2, fastsaetter kun visse tilfaelde, hvori medlemsstaterne kan fravige disse niveauer. I betragtning af denne bestemmelse kan der ikke vaere tale om, at en medlemsstat, som finder, at de faste niveauer, der er fastsat i beslutningen, ikke er tilstraekkelige til at daekke udgifterne ved undersoegelse og kontrol, kan fortolke artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408 saaledes, som den nederlandske regering har gjort det, da denne fortolkning paa nuvaerende tidspunkt er uforenelig med bestemmelsens formaal.
33 Paa baggrund af det anfoerte maa der svares, at artikel 3, stk. 1, i beslutning 88/408 skal fortolkes saaledes, at den del af afgiften, der omhandles i denne bestemmelse, kun kan opkraeves for koed, som faktisk udbenes eller opskaeres i det produktionsled, der ligger mellem slagtningen af dyret og oplagringen af koedet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
34 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af College van Beroep voor het Bedrijfsleven ved kendelse af 24. december 1993, for ret:
Artikel 3, stk. 1, i Raadets beslutning 88/408/EOEF af 15. juni 1988 om stoerrelserne for den afgift, der i henhold til direktiv 85/73/EOEF skal opkraeves for sundhedsmaessig undersoegelse og kontrol af fersk koed, skal fortolkes saaledes, at den i denne bestemmelse omhandlede del af afgiften kun kan opkraeves for koed, der faktisk udbenes eller opskaeres i det produktionsled, der ligger mellem slagtningen af dyret og oplagringen af koedet.