CELEX: 62002CJ0417
Fördragsbrott
Direktiv 85/384/EEG
Ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis för arkitekter
Registreringsförfarande vid Greklands tekniska kammare (Technico Epimelitirio Elladas)
Skyldighet att förete ett intyg om att behörighetsbeviset i fråga omfattas av systemet för ömsesidigt erkännande

Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan väckt talan om att domstolen skall fastställa att Republiken Grekland
har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 85/384/EEG av den 10 juni 1985 om det ömsesidiga erkännandet
av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis på arkitekturområdet, däribland åtgärder för att underlätta ett effektivt
utnyttjande av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster (EGT L 223, s. 15; svensk specialutgåva, område
6, volym 2, s. 99), genom att anta och bibehålla artikel 3.1 c och 3.2 i presidentdekret nr 107/1993 av den 22 mars 1993 (nedan
kallat dekret nr 107/1993) och genom att godta att Techniko Epimelitirio Elladas (Greklands tekniska kammare), där man måste
vara registrerad för att få utöva arkitektyrket i Grekland, systematiskt vägrar att registrera medborgare från gemenskapen
vars utbildningsbevis inte meddelats i Grekland och som skall erkännas enligt nämnda direktiv.
Tillämpliga bestämmelser och det administrativa förfarandet
Artiklarna 2–9 i direktiv 85/384 innehåller allmänna bestämmelser om tillträde till verksamhet på arkitekturområdet. I syfte
att underlätta en riktig funktion av systemet för ömsesidigt erkännande föreskrivs i artikel 7.1 i direktiv 85/384 att varje
medlemsstat, så snart som möjligt, samtidigt till de andra medlemsstaterna och kommissionen skall översända den lista på utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis som utfärdas inom dess territorium och som uppfyller kriterierna i artiklarna 3 och 4
samt på de institutioner som utfärdar dem. Enligt punkt 2 i samma artikel 7 skall kommissionen i informationssyfte offentliggöra
listorna i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning
(nedan kallad den officiella tidningen) tre månader efter dagen för översändandet.
Artikel 10 i direktiv 85/384 rör erkännande, med stöd av erkända rättigheter, av utbildningsbevis som ger rätt att starta
verksamhet på arkitekturområdet. Enligt artikeln skall varje medlemsstat erkänna de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis
som anges i artikel 11 i direktivet och som utfärdas av andra medlemsstater till medborgare i medlemsstaterna som redan har
dessa kvalifikationer vid detta direktivs anmälan, eller som har påbörjat studier som leder till sådana utbildnings-, examens-
och andra behörighetsbevis senast under det tredje läsåret efter anmälan, även om dessa kvalifikationer inte uppfyller minimikraven
enligt kapitel 2 i direktivet, genom att, vad beträffar rätten att starta och utöva verksamhet på arkitekturområdet, ge dem
samma giltighet inom landet som de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som medlemsstaten själv utfärdar i arkitektur.
Det föreskrivs i artikel 20.1 i direktiv 85/384 att förfarandet för att ge personen i fråga tillstånd att börja ägna sig åt
verksamhet på arkitekturområdet, med förbehåll för förseningar på grund av ett eventuellt överklagande, skall avslutas så
snart som möjligt och senast tre månader efter det att alla handlingar rörande denna person har inlämnats.
I Grekland antogs dekret nr 107/1993 i syfte att bland annat införliva direktiv 85/384.
I artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 föreskrevs, som villkor för att av den tekniska kammaren få tillstånd att utöva arkitektyrket,
att den berörde var skyldig att förete ett intyg som utfärdats av de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten eller
den medlemsstat som han kom från, av vilket det framgick att utbildnings‑ eller behörighetsbevisen motsvarade dem som angavs
i nämnda dekret. Dekret nr 107/1993 ändrades genom dekret nr 272/2000 av den 17 oktober 2000 (nedan kallat dekret nr 107/1993
i dess ändrade lydelse). Enligt artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse krävs hädanefter att samma intyg
skall utfärdas av de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten eller den medlemsstat som den berörde kommer från i de
fall där behörighetsbevisen och de utbildningsanstalter som har utfärdat dem inte uttryckligen anges i bilagorna till artikel
13 i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse. Dessa bilagor omfattar alla utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis
som anges i den lista som kommissionen offentliggör i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning
, enligt artikel 7.2 i direktiv 85/384.
De personer som ansökte om registrering vid den tekniska kammaren var, enligt artikel 3.2 i dekret nr 107/1993, skyldiga att
ge in en officiell översättning på grekiska av de bevishandlingar som avsågs i artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993. Det anges
härtill i artikel 3.2 i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse att bevishandlingarna skall omfattas av en officiell översättning
på grekiska eller en översättning som gjorts av de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten eller den medlemsstat som
den berörde kommer från.
Efter det att de anmälda texterna hade granskats, och efter det att flera klagomål hade anförts mot den praxis som tillämpades
av den tekniska kammaren, som sedan år 1996 systematiskt avslog ansökningar om registrering av medborgare från gemenskapen
vars utbildningsbevis erkänns enligt direktiv 85/384, klandrade kommissionen den grekiska regeringen för bristfälliga åtgärder
för att införliva och tillämpa direktiv 85/384. Sedan Republiken Grekland i en formell underrättelse hade uppmanats att inkomma
med yttrande, riktade kommissionen, i enlighet med artikel 226 första stycket EG, den 24 februari 2000 ett motiverat yttrande
till denna medlemsstat och uppmanade den att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta de åtgärder
som var nödvändiga för att uppfylla dess skyldigheter enligt direktiv 85/384.
Efter att ha undersökt svaren från den grekiska regeringen ansåg kommissionen att den överträdelse som hade konstaterats i
det motiverade yttrandet fortfarande pågick. Kommissionen beslutade därför att väcka denna talan.
Talan
Till stöd för sin talan har kommissionen framställt tre anmärkningar. I samband med repliken beslutade kommissionen emellertid
att återkalla den anmärkning som avsåg artikel 3.2 i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse.
Den första anmärkningen: Artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse
Parternas argument
Kommissionen har genom sin första anmärkning klandrat den grekiska regeringen för att i artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993
i dess ändrade lydelse ha föreskrivit en skyldighet som inte är förenlig med bestämmelserna i direktiv 85/384. I artikel 27
i direktiv 85/384 föreskrivs nämligen att ett sådant intyg endast får krävas i särskilda fall, när det råder befogade tvivel.
Så är emellertid inte fallet beträffande den omtvistade skyldigheten, som huvudsakligen är avsedd att motverka de betydande
fördröjningar som har konstaterats när det gäller uppdateringen av bilagorna till dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse.
Den senaste uppdateringen, som dröjde mer än 10 månader, avsåg således endast kommissionens meddelande av den 4 december 1999.
Den grekiska regeringen hävdade i sitt svaromål att syftet med artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse var
att i sökandenas intresse underlätta den behöriga myndighetens genomförande av registreringsförfarandet i det fall då det
finns en eftersläpning mellan uppdateringen av direktivets bilaga och uppdateringen av dekretet. Eftersläpningen är en följd
av den tidsåtgång som vanligen krävs för att uppdatera bilagorna till artikel 13 i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse.
Den grekiska regeringen har dessutom hämtat stöd i femtonde skälet i direktiv 85/384, enligt vilket medlemsstaterna får föreskriva
att, förutom kvalifikationsbevis, de berörda personerna skall uppvisa ett utbildningsbevis från de behöriga myndigheterna
i ursprungsmedlemsstaten eller den medlemsstat som de kommer från med uppgift om att dessa kvalifikationer är de som åsyftas
i direktivet.
I sin duplik har den grekiska regeringen emellertid tillkännagett att den, i syfte att rätta sig efter kommissionens anmärkning,
skulle ändra artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse. Följaktligen skulle skyldigheten att förete intyget
i fråga upphävas, och om motsvarande ministerbeslut ännu inte offentliggjorts skulle personen i fråga endast behöva ange referenserna
för offentliggörandet av hans behörighetshandlingar i den officiella tidningen. Den grekiska regeringen har senare informerat
domstolen om offentliggörandet, den 17 februari 2004, av det presidentdekret som innebar upphävande av dekret nr 107/1993
i dess ändrade lydelse och införande av ovannämnda ändring.
Domstolens bedömning
Det framgår av kommissionens rättsliga argumentation att den första anmärkningen avser artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993
i dess ändrade lydelse. Domstolen noterar emellertid att det motiverade yttrandet från kommissionen avser bestämmelsen i dess
lydelse före ändringen. Domstolen skall följaktligen ex officio behandla frågan huruvida den första anmärkningen kan tas upp
till sakprövning, en fråga som inte har tagits upp av den grekiska regeringen.
Enligt sin rättspraxis kan domstolen nämligen pröva ex officio huruvida de villkor som anges i artikel 226 EG för att väcka
talan om fördragsbrott är uppfyllda (dom av den 31 mars 1992 i mål C-362/90, kommissionen mot Italien, REG 1992, s. I‑2353,
punkt 8).
Det framgår också av domstolens rättspraxis att kommissionens motiverade yttrande och talan skall grundas på identiska anmärkningar.
Detta krav kan emellertid inte anses vara så omfattande att det under alla omständigheter innebär att fullständig överensstämmelse
skall råda mellan de nationella bestämmelser som anges i det motiverade yttrandet och dem som upptas i ansökan. Då en lagändring
görs mellan dessa båda faser i förfarandet, är det nämligen tillräckligt att det system som inrättats genom den omtvistade
lagstiftning som avses i det administrativa förfarandet i stort sett har bibehållits i de nya bestämmelser som medlemsstaten
har antagit efter det att det motiverade yttrandet avgavs och vilka ifrågasätts inom ramen för talan (dom av den 17 november
1992 i mål C-105/91, kommissionen mot Grekland, REG 1992, s. I-5871, punkt 13).
Domstolen konstaterar i detta fall att den huvudsakliga skyldigheten enligt artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 i dess ändrade
lydelse, det vill säga skyldigheten att förete ett intyg av vilket det framgår att de inlämnade behörighetsbevisen motsvarar
dem som anges i bestämmelserna i detta dekret, även föreskrivs i artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 i dess ändrade lydelse.
Av detta följer att det inom ramen för förevarande talan är den ursprungliga lydelsen av dekret nr 107/1993 som skall prövas
i sak och att denna anmärkning kan tas upp till sakprövning.
I sak noterar domstolen att skyldigheten enligt artikel 3.1 c i dekret nr 107/1993 innebar att de berörda ålades att lägga
fram ytterligare bevisning som inte föreskrivs i direktiv 85/384. Den avskräckande verkan som skyldigheten gav upphov till
stod i strid med syftet att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten, ett syfte som avses med direktiv 85/384
och artikel 43 EG och som dessa bestämmelser har till uppgift att säkerställa.
Den tidsåtgång som vanligen krävs för att uppdatera bilagorna till dekret nr 107/1993 och som har åberopats av den grekiska
regeringen kan inte rättfärdiga de hinder som motverkar tillträdet till arkitektyrket i Grekland. Av domstolens rättspraxis
framgår att svårigheter av internt slag som har att göra med villkoren för utarbetande av lagar och andra författningar inte
befriar medlemsstaterna från att iaktta sina gemenskapsrättsliga skyldigheter (se, bland annat, dom av den 7 december 2000
i mål C-374/98, kommissionen mot Frankrike, REG 2000, s. I‑10799, punkt 13).
Vad beträffar den grekiska regeringens argument avseende femtonde skälet i direktiv 85/384 kan ordalagen däri inte i sig tjäna
som rättslig grund för ett krav på att det skall företes ett intyg som har utfärdats av de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten
eller den medlemsstat som den berörde kommer från.
När det gäller den omständigheten att den grekiska regeringen har antagit lagstiftning om upphävande av skyldigheten för de
berörda att förete ett intyg från de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten, eller den medlemsstat som personerna
i fråga kommer från, erinrar domstolen om att det följer av fast rättspraxis att förekomsten av ett fördragsbrott skall bedömas
mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet
och att domstolen inte skall beakta senare förändringar (se, bland annat, dom av den 25 maj 2000 i mål C-384/97, kommissionen
mot Grekland, REG 2000, s. I-3823, punkt 35).
I förevarande fall skickades, den 24 februari 2000, det motiverade yttrande genom vilket Republiken Grekland uppmanades att
inom två månader vidta de åtgärder som var nödvändiga för att rätta sig efter detsamma. Det var emellertid först i februari
2004 som den grekiska regeringen offentliggjorde ett presidentdekret genom vilket skyldigheten att förete intyget i fråga
upphävdes.
Kommissionens första anmärkning är följaktligen befogad.
Den andra anmärkningen: Den tekniska kammarens praxis
Kommissionen har genom sin andra anmärkning gjort gällande att den administrativa praxis som den tekniska kammaren tillämpar
inte är förenlig med direktiv 85/384, eftersom den tekniska kammaren inte prövar registreringsansökningarna inom den tid som
föreskrivs i direktivet eller eftersom den inte ens underrättar sökandena om grunderna för att avslå deras ansökan. Kommissionen
har påpekat att den i skrivelse av den 5 november 2001 begärde upplysningar om vilka åtgärder som hade vidtagits med anledning
av de registreringsansökningar som vissa arkitekter hade ingett till den tekniska kammaren 7–10 månader tidigare och som inte
hade besvarats. De berörda sökandena hade fortfarande inte fått något svar den 1 april 2002.
Den grekiska regeringen har inte bestridit att det eventuellt har förekommit störningar i den administrativa funktionen vid
den tekniska kammaren som kan medföra konsekvenser för handläggningstiderna när det gäller prövningen av de berördas ansökningar
om tillträde till arkitektyrket Den grekiska regeringen har emellertid gjort gällande att den tekniska kammaren, på grund
av frekvensen jordbävningar i Grekland, är tvungen att företa en noggrann prövning av ansökningarna, i syfte att kontrollera
den kompetens som de berörda har när det gäller att förebygga risker som har samband med jordbävningar.
Domstolen har anmodat den grekiska regeringen att skriftligen inkomma med precisa uppgifter om handläggningen av de till den
tekniska kammaren inlämnade registreringsansökningarna och att för var och en av dem ange dagen för ansökan, dagen då ansökan
registrerades och, i förekommande fall, dagen då den tekniska kammaren begärde att sökanden skulle inge ytterligare bevishandlingar.
Den grekiska regeringen uppgav i sitt svar av den 21 januari 2004 att det fram till denna dag hade ingetts 41 registreringsansökningar.
Det framgår av en undersökning av ärendena i fråga att
–
9 arkitekter hade registrerats,
–
2 arkitekter hade återkallat sin ansökan,
–
14 arkitekter, som hade ingett en ansökan under perioden 1988–2002 och kompletterat sina ansökningshandlingar, hade registrerats
genom beslut av den 8 januari 2004,
–
12 ansökningshandlingar, som avsåg ansökningar som hade ingetts under perioden 1992–2002, var fortfarande ofullständiga,
–
4 ansökningar, som saknade bevishandlingar, hade ingetts år 2003.
Domstolens bedömning
Med hänsyn till de uppgifter som den grekiska regeringen har lämnat i sitt svar av den 21 januari 2004 konstaterar domstolen,
att vid utgången av den frist som hade angivits i det motiverade yttrandet hade registreringsförfarandet avseende 8 av de
14 ovannämnda arkitekterna, vilket hade avslutats den 8 januari 2004, pågått mer än tre månader, eftersom ansökningarna i
fråga hade ingetts åren 1989 och 1995–1998.
Vad beträffar de övriga 12 ansökningshandlingar som har nämnts ovan, skickades den officiella skrivelse genom vilken de berörda
anmodades att komplettera sina ansökningshandlingar först den 30 december 2002, trots att 6 av dem hade ingett sin ansökan
åren 1992, 1995 respektive 1997–2000. Domstolen konstaterar således att vid den tidpunkt som är relevant för fastställandet
av ett fördragsbrott, det vill säga två månader efter delgivningen av det motiverade yttrandet av den 24 februari 2000, hade
dessa 6 personer, varav vissa hade ingett sin ansökan flera år tidigare, inte fått något officiellt meddelande från den tekniska
kammaren i vilket de anmodades att komplettera sina ansökningshandlingar och i vilket det angavs vilka bevishandlingar som
saknades.
Domstolen noterar härvid att det enligt artikel 20 i direktiv 85/384 krävs att förfarandet, för att ge personen i fråga tillstånd
att börja ägna sig åt verksamhet på arkitekturområdet, skall avslutas så snart som möjligt och senast tre månader efter det
att alla handlingar rörande denna person har inlämnats. De enda undantag från detta krav som kan komma i fråga är antingen
om talan har väckts eller om de fall som avses i artiklarna 17.4 och 18.2 föreligger, i vilka fall det är nödvändigt att ompröva
ärendet, om värdmedlemsstaten har ingående kännedom om något allvarligt som inträffat innan personen i fråga etablerade sig
i denna stat, eller om den vet att den förklaring som avses i artikel 17.3 i direktivet innehåller felaktig information. I
detta fall får ursprungsmedlemsstaten eller den medlemsstat som den berörde kommer från underrättas varefter denna stat skall
intyga uppgifternas riktighet. Den medlemsstat som har rådfrågats skall lämna sitt svar inom tre månader.
Den grekiska regeringen har inte åberopat något av ovannämnda undantag.
Vad beträffar nödvändigheten att kontrollera den kompetens som sökandena har när det gäller att förebygga risker som har samband
med jordbävningar, vilket är det argument som den grekiska regeringen har gjort gällande för att motivera fördröjningarna
av ärendenas handläggning, kan denna ståndpunkt i sig inte rättfärdiga vare sig att det tar så lång tid att registrera arkitekter
eller fördröjningen med att skicka de skrivelser i vilka de berörda anmodas att inge de bevishandlingar som saknas.
Ett av syftena med direktiv 85/384 är att registreringsförfarandet skall genomföras snabbt och effektivt. Nödvändigheten att
registrera de berörda så snart som möjligt gäller under hela det förfarande i vilket ansökningarna handläggs och kräver dessutom
att de berörda anmodas att komplettera sina ansökningar genom att inge de bevishandlingar som saknas så snart som möjligt.
Denna skyldighet hör också till de skyldigheter som följer av artikel 43 EG, vilken syftar till att undanröja inskränkningar
i etableringsfriheten.
Den grekiska regeringen har inte åberopat något skäl som kan rättfärdiga de behöriga myndigheternas fördröjningar med att
handlägga ärendena och den har inte lämnat någon uppgift som visar att fördröjningarna skulle ha berott på en försummelse
från de berördas sida.
Kommissionens andra anmärkning är följaktligen befogad.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Grekland har tappat
målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
På dessa grunder beslutar domstolen (första avdelningen) följande dom:
1)
Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 85/384/EEG av den 10 juni 1985 om
det ömsesidiga erkännandet av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis på arkitekturområdet, däribland åtgärder för
att underlätta ett effektivt utnyttjande av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster, genom att anta och
bibehålla artikel 3.1 c i presidentdekret nr 107/1993 av den 22 mars 1993 och genom att godta att Techniko Epimelitirio Elladas
(Greklands tekniska kammare), där man måste vara registrerad för att få utöva arkitektyrket i Grekland, med betydande dröjsmål
handlägger ärendena och registrerar medborgare från gemenskapen vars utländska utbildningsbevis skall erkännas enligt nämnda
direktiv.
2)
Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna.
Underskrifter.
–
Rättegångsspråk: grekiska.