CELEX: 61993CJ0029
Varers toldværdi
medregning af kvotaomkostninger

1 Ved kendelse af 19. januar 1993, indgaaet til Domstolen den 1. februar 1993, har Finanzgericht Bremen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi (EFT L 134, s. 1).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem Ospig Textil-Gesellschaft W. Ahlers GmbH & Co. (herefter benaevnt "Ospig Textil") og Hauptzollamt Bremen-Freihafen (herefter benaevnt "Hauptzollamt") som foelge af sidstnaevntes beslutning om i varers toldvaerdi at medregne omkostninger ved erhvervelse af eksportkontingenter fra tredjemand (herefter benaevnt "fremmede kvoter") i et tredjeland, med hvilket Faellesskabet har indgaaet en aftale om begraensning af eksporten.
3 Det fremgaar af sagen, at Ospig Textil den 13. marts 1989 lod 1 000 blousonjakker, som selskabet havde koebt af Bai Lucky Industrial Co. Ltd, Taiwan, ekspedere til fri omsaetning hos Hauptzollamt, og som toldvaerdi angav den en nettopris paa 30 000 DM, som sidstnaevnte selskab havde faktureret, efter fradrag af kvotaomkostninger paa 7 000 DM. Som dokumentation for kvotaomkostningerne vedlagde Ospig Textil en faktura fra Taipan Oceanic Co. Ltd ° det taiwanske selskab, der forestod eksporten, og hvis kvoter blev benyttet ° som var rettet til selskabet og vedroerte de indfoerte varer.
4 Hauptzollamt fandt imidlertid, at kvotaomkostningerne skulle medregnes i toldvaerdien, og afkraevede derfor ved afgoerelse af 14. marts 1989 Ospig Textil 5 187,77 DM i told.
5 Den af Ospig Textil indgivne klage over afgoerelsen blev afvist af Hauptzollamt med den begrundelse, at kvotaomkostningerne er direkte knyttet til koebet af varen og derfor er en del af koebsprisen. Hauptzollamt anfoerte desuden, at det fremgaar af Domstolens dom af 9. februar 1984 (sag 7/83, Ospig, Sml. s. 609), at det kun er omkostninger ved erhvervelse af disponible og i henhold til eksportlandets lovgivning overdragelige fremmede kvoter, der ikke skal medregnes i toldvaerdien. Ifoelge Hauptzollamt giver retstilstanden i Taiwan imidlertid ikke mulighed for overdragelse af kvoter, hvorfor de afholdte kvotaomkostninger skulle medregnes i varernes toldvaerdi.
6 Ospig Textil anlagde sag ved Finanzgericht Bremen og gjorde gaeldende, at toldvaerdien er 30 000 DM, da det kun er dette beloeb, der er betalt for de indfoerte varer, og da selskabet kun ville have betalt dette beloeb som koebspris, hvis det havde importeret varerne til et land, som ikke er underlagt aftalen om frivillig begraensning af importen af tekstilvarer.
7 Finanzgericht Bremen har herefter udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Medregnes kvotaomkostninger ved erhvervelse af eksportkontingenter heller ikke ved fastsaettelsen af toldvaerdien af varer, som importeres til Faellesskabet, jf. Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 (EFT L 134 af 31.5.1980, s. 1), naar der i det beroerte eksportland ° i det konkrete tilfaelde Taiwan ° ikke lovligt kan handles med eksportlicenser?"
8 Den nationale ret har paa baggrund af en sagkyndig udtalelse givet udtryk for, at der er tvivl om, hvorvidt omkostninger ved erhvervelse af fremmede kvoter skal medregnes i toldvaerdien, naar der i eksportlandet ikke lovligt kan handles med kvoter. Retten har herved bemaerket, at der i oekonomisk henseende ikke er nogen forskel mellem en lovlig handel med eksportkvoter og handelen med kvoter i lande, hvor en saadan handel ikke er lovlig. At medregne kvotaomkostningerne i toldvaerdien i sidstnaevnte tilfaelde ville vaere i strid med kravet om ensartede og neutrale toldregler og skabe konkurrencefordrejning mellem importoererne inden for Faellesskabet.
9 Paa den anden side kan det ifoelge den nationale ret tale for at medregne kvotaomkostningerne i toldvaerdien ° saafremt handelen med kvoterne officielt ikke er lovlig ° at det er vanskeligt at bevise, at de kvotaomkostninger, der goeres gaeldende, rent faktisk er omkostninger ved erhvervelse af fremmede kvoter og ikke en provision til mellemmaend, som har medvirket ved en eksport, idet en saadan provision skal medregnes i toldvaerdien i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1224/80. Den nationale ret har rejst det spoergsmaal, om Domstolen ved i sin dom af 28. marts 1990 (sag C-219/88, Malt, Sml. I, s. 1481) at fastslaa, at aegthedscertifikater for oksekoed i modsaetning til, hvad der gaelder i henhold til kvoteordningen for tekstilvarer, ikke maa handles saerskilt, har begraenset sin afgoerelse om, at kvotaomkostninger ikke skal medregnes i toldvaerdien, til kun at gaelde eksportlicenser, der handles legalt.
10 Indledningsvis henvises til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1224/80, hvori det hedder:
"Toldvaerdien af de indfoerte varer fastsat i henhold til denne artikel er transaktionsvaerdien, dvs. den pris, som faktisk er betalt eller skal betales for varerne, ved salg til eksport til Faellesskabets toldomraade og justeret i henhold til artikel 8 ..."
11 Artikel 3, stk. 3, litra a), i forordning nr. 1224/80, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3193/90 af 8. december 1980 (EFT L 333, s. 1), lyder saaledes:
"Den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, er den fulde betaling, som koeberen yder eller skal yde saelgeren eller til fordel for denne, for de indfoerte varer og omfatter alle de betalinger, som er erlagt, eller som skal erlaegges som betingelse for salget af de indfoerte varer, af koeberen til saelgeren eller af koeberen til en tredjepart for at opfylde en af saelgerens forpligtelser. Betaling skal ikke noedvendigvis ske i kontanter. Den kan finde sted ved akkreditiver eller omsaetningspapirer og kan foretages direkte eller indirekte."
12 Som Domstolen har fastslaaet i Ospig-dommen, jf. ovenfor, fremgaar det af artikel 3, stk. 1, sammenholdt med stk. 3, litra a), i forordning nr. 1224/80, som aendret, at toldvaerdien omfatter alle de betalinger, som er erlagt, eller som skal erlaegges som betingelse for salget af de indfoerte varer af koeberen til saelgeren eller af koeberen til en tredjepart for at opfylde en af saelgerens forpligtelser (praemis 11).
13 Det bemaerkes yderligere, at artikel 8 i forordning nr. 1224/80, som artikel 3, stk. 1, henviser til, bestemmer, at der til "den pris, der faktisk er betalt eller skal betales" for de indfoerte varer, skal tillaegges en raekke omkostninger, som oekonomisk set er accessoriske i forhold til prisen. Artikel 8 indeholder en udtoemmende liste over de omkostninger, der saaledes kan tages i betragtning ved fastsaettelse af toldvaerdien, og det bemaerkes, at "kvotaomkostningerne" ikke er omfattet af denne liste (praemis 12).
14 I samme dom udtalte Domstolen tillige, at faellesskabsordningen, som skal kontrollere omfanget af importen af tekstilvarer fra visse tredjelande, har et helt andet formaal end forordning nr. 1224/80 med senere aendringer, hvorved det tilstraebes at indfoere et retfaerdigt, ensartet og neutralt system til ansaettelse af toldvaerdien med henblik paa anvendelsen af den faelles toldtarif. Sidstnaevnte forordning maa saaledes fortolkes uden henvisning til bestemmelserne vedroerende ordningen for eksport- og importlicenser (praemis 14). Paa baggrund heraf fastslog Domstolen, at kvotaomkostningerne ved erhvervelse af eksportkontingenter inden for rammerne af de omhandlede forordninger ikke skal medregnes ved fastsaettelsen af varernes toldvaerdi som defineret i Raadets forordning nr. 1224/80.
15 Spoergsmaalet, om handel med eksportlicenser er lovlig eller ulovlig, er uden betydning for raekkevidden af denne dom, da der i oekonomisk henseende ikke er nogen forskel mellem de to tilfaelde. Importoererne skal i begge tilfaelde betale et vist beloeb for at kunne gennemfoere importen. Beloebets stoerrelse afhaenger af forholdene paa det paagaeldende marked. Hvis omkostninger ved erhvervelse af kvoter, som ikke er genstand for lovlig handel, medregnes i toldvaerdien, vil dette saaledes indebaere, at importoerer inden for Faellesskabet, som befinder sig i samme situation, vil blive forskelligt behandlet, hvilket vil vaere i strid med det retfaerdige, ensartede og neutrale system til ansaettelse af toldvaerdien, som indfoertes ved forordning nr. 1224/80.
16 Denne fortolkning svaekkes ikke af risikoen for, at der uretmaessigt fratraekkes kvotaomkostninger, der i realiteten er mellemmandsprovision, som skal medregnes i toldvaerdien i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1224/80. Det paahviler nemlig importoeren at give toldmyndighederne alle de noedvendige dokumenter og oplysninger med henblik paa fastsaettelse af toldvaerdien, jf. artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1224/80, og saaledes bevise, at der virkelig er tale om omkostninger ved erhvervelse af eksportkontingenter.
17 I Malt-dommen, jf. ovenfor, lagde Domstolen ganske vist til grund, at de beloeb, der ud over varens pris betales til saelgeren for de aegthedscertifikater, der er noedvendige for toldfri import af oksekoed inden for rammerne af et faellesskabstoldkontingent, skal anses for en integrerende del af toldvaerdien, og udtalte herved, at aegthedscertifikaterne i modsaetning til, hvad der gaelder i henhold til kvoteordningen for tekstilvarer, ikke maa handles saerskilt (praemis 14 og 15). Hensigten med denne bemaerkning fra Domstolen var imidlertid blot at understrege forskellen mellem de aegthedscertifikater, der kraeves ved import af oksekoed, og de eksportlicenser, der udstedes for tekstilvarer, idet sidstnaevnte ikke er bundet til en bestemt koebekontrakt, men til en bestemt kategori af varer, og kan saelges uafhaengigt af varerne, i hvilket tilfaelde den pris, der skal betales selvstaendigt og saerskilt i forhold til varens koebspris, svarer til betalingen for retten til at eksportere (praemis 13).
18 Det praejudicielle spoergsmaal fra Finanzgericht Bremen skal herefter besvares med, at kvotaomkostninger ved erhvervelse af eksportkontingenter ikke indgaar i toldvaerdien af varer, som importeres til Faellesskabet, jf. Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi, og det er derfor ikke noedvendigt at undersoege, om der i det beroerte eksportland lovligt kan handles med eksportlicenser.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Bremen ved kendelse af 19. januar 1993, for ret:
Kvotaomkostninger ved erhvervelse af eksportkontingenter indgaar ikke i toldvaerdien af varer, som importeres til Faellesskabet, jf. Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi, og det er derfor ikke noedvendigt at undersoege, om der i det beroerte eksportland lovligt kan handles med eksportlicenser.