CELEX: 61991CJ0198
EØF_traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), og artikel 93, stk.3
klage fra en virksomhed
støttens forenelighed
annullationssøgsmål

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 30. juli 1991 har William Cook PLC (herefter benaevnt "Cook") i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, nedlagt paastand om annullation af en kommissionsbeslutning, som blev meddelt selskabet ved skrivelse af 29. maj 1991, om "ikke at goere indsigelser gaeldende" mod den statsstoette, som i flere tilfaelde er blevet ydet Piezas y Rodajes SA (herefter benaevnt "Pyrsa").
2 Det fremgaar af sagen, at Kommissionen ved beslutning af 26. maj 1987 (jf. meddelelse 88/C251/04 ° EFT C 251, s. 4) har godkendt den generelle regionalstoetteordning i Spanien, efter at den spanske regering den 30. januar samme aar havde underrettet den om udkastet hertil i overensstemmelse med bestemmelserne i traktatens artikel 93, stk. 3. De senere gennemfoerte aendringer af denne ordning blev godkendt ved en kommissionsbeslutning af 1. september 1987.
3 Denne stoetteordning, som er godkendt i henhold til traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), bestemmer, at der ydes regional stoette til provinsen Teruel med en maksimumsgraense paa 75% nettosubventionsaekvivalent (NSAE).
4 Pyrsa har i den naevnte provins i Monreal del Campo kommune indledt et investeringsprogram paa 2 788 300 000 PTA til opfoerelse af et stoeberi bestemt til fremstilling af kaedehjul (tandhjul, der traekkes af kaeder, og som hovedsagelig anvendes i mineindustrien) og GET-udstyr (der anvendes til fremstilling af nivellerings- og udgravningsudstyr).
5 Det er ubestridt, at der blev ydet foelgende stoette til denne investering:
° en stoette paa 975 905 000 PTA fra den spanske regering
° en stoette paa 182 000 000 PTA fra Det Selvstyrende Samfund Aragonien
° en stoette paa 2 300 000 PTA fra Monreal del Campo kommune
° en laanegaranti for et beloeb af 490 000 000 PTA bevilget af Det Selvstyrende Samfund Aragonien
° et rentetilskud til ovennaevnte laan ydet af Diputación provincial i Teruel.
6 Cook, som fremstiller staalstoebegods og GET-udstyr, indgav den 14. januar 1991 en "formel klage" til Kommissionen, hvori selskabet bestred, at stoetten er forenelig med faellesmarkedet.
7 Ved skrivelse af 13. marts 1991 meddelte Kommissionen Cook, at stoetten fra den spanske regering paa 975 905 000 PTA var ydet i henhold til den generelle regionalstoetteordning og derfor var forenelig med traktatens artikel 92. Hvad angik de oevrige stoetteforanstaltninger henvistes der i skrivelsen til, at der var indledt en undersoegelse hos de spanske myndigheder.
8 Efter undersoegelsen meddelte Kommissionen ved skrivelse af 29. maj 1991 sagsoegeren sin beslutning om "ikke at goere indsigelser gaeldende" mod den stoette, der var blevet tildelt Pyrsa. Som bilag til skrivelsen var vedlagt en beslutning NN 12/91 (herefter benaevnt "beslutning NN 12/91") ° rettet til den spanske regering ° hvori Kommissionen fastslog, at den naevnte stoette var omfattet af anvendelsesomraadet for traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), hvorefter stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i regioner, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse, kan betragtes som forenelig med faellesmarkedet.
9 Beslutningen er baseret paa to betragtninger. For det foerste er Kommissionen af den opfattelse, at "Pyrsa' s produktion finder sted i undersektoren for kaedehjul og GET-udstyr, hvor efterspoergslen oegedes i perioden 1988/1990, og som ikke er kendetegnet ved problemer med overkapacitet". For det andet bemaerker Kommissionen, at "stoetten er ydet til et investeringsprogram i en ny virksomhed, og den samlede intensitet af alle stoetteforanstaltningerne ligger reelt under maksimumsgraensen paa 50% nettosubventionsaekvivalens".
10 Cook har i denne sag nedlagt paastand om annullation af den kommissionsbeslutning, som blev meddelt selskabet ved skrivelse af 29. maj 1991.
11 Ved kendelse afsagt af Domstolens praesident den 20. november 1991 har den spanske regering faaet tilladelse til at intervenere i sagen til stoette for Kommissionens paastande.
12 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Sagens genstand og formaliteten
13 Skrivelsen af 29. maj 1991 indeholdt alene en underretning til Cook om vedtagelsen af beslutning NN 12/91, hvori Kommissionen gav udtryk for den opfattelse, at den stoette, der var tildelt Pyrsa, var forenelig med faellesmarkedet.
14 Denne skrivelse, der blev fremsendt til underretning, udgoer ikke en beslutning, der kan goeres til genstand for et annullationssoegsmaal.
15 Derimod kan beslutning NN 12/91, som er rettet til den spanske regering, goeres til genstand for et saadant soegsmaal.
16 Sagsoegte har anfoert, at sidstnaevnte beslutning, for saa vidt som den henviser til den stoette paa 975 905 000 PTA, der er ydet af den spanske regering, kun er en bekraeftelse af ovennaevnte skrivelse af 13. marts 1991, hvori det blev fastslaaet, at stoetten var blevet tildelt i henhold til den generelle regionalstoetteordning, som var godkendt af Kommissionen. Som svar paa dette argument har Cook i sin replik anfoert, at soegsmaalet ikke er rettet mod skrivelsen af 13. marts 1991 eller mod nogen efterfoelgende bekraeftelse af denne skrivelse.
17 Soegsmaalet maa herefter anses for udelukkende at vaere rettet mod beslutning NN 12/91, for saa vidt som den vedroerer anden stoette end den, der er tildelt af den spanske regering.
18 Da Cook ikke er adressat for den anfaegtede beslutning, kan sagen ifoelge traktatens artikel 173, stk. 2, kun antages til realitetsbehandling, saafremt Cook er umiddelbart og individuelt beroert af beslutningen.
19 Kommissionen og den spanske regering har anfoert, at denne betingelse ikke er opfyldt, og at sagen derfor ikke kan antages til realitetsbehandling.
20 Det fremgaar af fast retspraksis, at andre personer end en beslutnings adressater kun vil kunne paastaa, at de beroeres i artikel 173, stk. 2' s forstand, hvis beslutningen rammer dem paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for dem, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem paa lignende maade som adressaten (dom af 15.7.1963, sag 25/62, Plaumann mod Kommissionen, Sml. 1954-1964, s. 411, org. ref.: Rec. s. 199).
21 Med henblik paa at afgoere, om disse betingelser er opfyldt i den foreliggende sag, skal der henvises til formaalet med de procedurer, der er indfoert ved traktatens artikel 93, stk. 2, henholdsvis artikel 93, stk. 3.
22 Som Domstolen har fastslaaet i dom af 20. marts 1984 (sag 84/82, Tyskland mod Kommissionen, Sml. s. 1451, praemis 11 og 13), maa der sondres mellem paa den ene side den indledende fase af undersoegelsen af stoetteforanstaltninger i medfoer af traktatens artikel 93, stk. 3 ° der alene har til formaal at goere det muligt for Kommissionen at danne sig en foerste opfattelse af, om den paagaeldende stoette er delvis eller fuldt ud forenelig med faellesmarkedet ° og paa den anden side undersoegelsesfasen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2. Foerst i denne undersoegelsesfase, som skal give Kommissionen mulighed for at opnaa fuldstaendige oplysninger om alle sagens momenter, er Kommissionen i henhold til traktaten forpligtet til at give de beroerte adgang til at fremsaette deres bemaerkninger.
23 Naar Kommissionen ° uden at indlede proceduren i henhold til artikel 93, stk. 2 ° i medfoer af artikel 93, stk. 3, fastslaar, at en stoette er forenelig med faellesmarkedet, kan de beroerte parter, der er indroemmet disse processuelle garantier, kun opnaa, at de respekteres, hvis de har adgang til at indbringe Kommissionens beslutning for Domstolen.
24 Domstolen har defineret de beroerte parter i traktatens artikel 93, stk. 2' s forstand som de personer, virksomheder eller sammenslutninger, hvis interesser maatte vaere beroert af den tildelte stoette, herunder navnlig konkurrerende virksomheder og erhvervsorganisationer (dom af 14.11.1984, sag 323/82, Intermills mod Kommissionen, Sml. s. 3809, praemis 16).
25 Selv om Kommissionen og den spanske regering i denne sag har bestridt, at der er tale om vaesentlig konkurrencefordrejning som foelge af den omtvistede stoette, har de derimod ikke bestridt, at Cook, der ligesom den stoettemodtagende virksomhed fremstiller GET-udstyr, er en beroert virksomhed i traktatens artikel 93, stk. 2' s forstand.
26 Derfor boer Cook i denne egenskab betragtes som umiddelbart og individuelt beroert af Kommissionens beslutning NN 12/91. Cook kan derfor i henhold til traktatens artikel 173, stk. 2, paastaa beslutningen annulleret.
Realiteten
27 Cook har til stoette for sin paastand anfoert, at den fulgte procedure var uretmaessig, fordi Kommissionen vedtog den anfaegtede beslutning udelukkende i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, uden foerst at indlede den undersoegelsesprocedure, som er foreskrevet i artikel 93, stk. 2. Cook har endvidere gjort gaeldende, at kontradiktionsprincippet og princippet om ordentlig forvaltning er blevet tilsidesat, eftersom Cook som klagende virksomhed ikke fik mulighed for i henhold til proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 3, at fremsaette sine bemaerkninger til de faktiske omstaendigheder, som Kommissionen anvendte som begrundelse for sin beslutning. Endelig ligger der et aabenbart fejlskoen til grund for den vurdering, at der ikke er overkapacitet i undersektoren for kaedehjul og GET-udstyr.
28 Cook har isaer gjort gaeldende, at Kommissionen er forpligtet til at foelge proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, naar, som i naervaerende sag:
° Den traeffer afgoerelse om foreneligheden af en stoette, som ikke er blevet anmeldt til den.
° Den paa grundlag af traktatens artikel 92, stk. 3, litra a), fastslaar, at en stoette er forenelig med faellesmarkedet.
° Vanskelighederne ved bedoemmelsen af, om stoetten er forenelig med faellesmarkedet, begrunder, at denne procedure indledes.
29 Som Domstolen har udtalt i ovennaevnte dom i sagen Tyskland mod Kommissionen (praemis 13), er proceduren i henhold til artikel 93, stk. 2, uundvaerlig, naar Kommissionen stoeder paa alvorlige vanskeligheder ved undersoegelsen af, om en paataenkt stoette er forenelig med faellesmarkedet. Kommissionen kan derfor kun begraense sig til den indledende fase i medfoer af artikel 93, stk. 3, i forbindelse med en godkendelse af en paataenkt stoette, saafremt den efter en foerste undersoegelse kan naa til den opfattelse, at den paataenkte foranstaltning er forenelig med traktaten. Hvis Kommissionen paa grundlag af denne foerste undersoegelse imidlertid naar til den modsatte opfattelse eller ikke har kunnet overvinde alle vanskelighederne ved bedoemmelsen af, om foranstaltningen er forenelig med faellesmarkedet, skal den indhente alle de noedvendige udtalelser og med henblik herpaa indlede proceduren efter artikel 93, stk. 2.
30 Selv om forpligtelsen til at indlede proceduren i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, ikke ° modsat det af Cook anfoerte ° afhaenger af, om stoetten er anmeldt eller af, hvilken af bestemmelserne i traktatens artikel 92 der er anvendt, tilkommer det Kommissionen paa baggrund af sagens faktiske og retlige omstaendigheder at afgoere, om det paa grund af de vanskeligheder, det er opstaaet under undersoegelsen af stoettens forenelighed, er noedvendigt at indlede denne procedure, idet denne afgoerelse er undergivet Domstolens kontrol.
31 Det skal derfor undersoeges, om de vurderinger, som danner grundlaget for Kommissionens beslutning, og navnlig den vurdering, at der ikke er overkapacitet i undersektoren for kaedehjul og GET-udstyr, i denne sag medfoerte saadanne vanskeligheder, som kan begrunde, at den naevnte procedure indledes.
32 Som Kommissionen har erkendt i sine svar paa Domstolens spoergsmaal, foreligger der ingen tal, der specielt vedroerer kaedehjul og GET-udstyr.
33 De eneste tal, der er til raadighed, vedroerer undersektoren for staalstoeberier, som omfatter produktionen af kaedehjul og GET-udstyr. I meddelelse 88/C320/03 vedroerende rammebestemmelser for statsstoette til visse jern- og staalsektorer, som ikke er omfattet af EKSF-traktaten (EFT C 320, s. 3), havde Kommissionen konstateret, at efterspoergslen i undersektoren for staalstoeberier var faldet, og at der var behov for yderligere tilpasning paa grund af den lave udnyttelsesgrad af udstyret.
34 Kommissionen har anfoert, at efter fremkomsten af dette dokument, som antydede, at der var overkapacitet i produktionen i den paagaeldende undersektor, har udviklingen i 1989 og 1990 vaeret gunstig. Til stoette for denne analyse, som modsiger samstemmende dokumenter, som Cook har fremlagt, anvender Kommissionen statistiske oplysninger indsamlet af Sammenslutningen af Europaeiske Stoeberiforeninger (CAEF).
35 Tallene i disse statistikker er ufuldstaendige, idet de kun vedroerer produktionen, vaerdien af denne produktion og antallet af beskaeftigede. Det er ikke muligt ud fra disse tal at fastslaa produktionskapaciteten og at sammenholde den med produktionen og efterspoergslen paa markedet. Det kan derfor ikke med bestemthed udledes af disse tal, om der er overkapacitet i produktionen eller ej.
36 Kommissionen har i oevrigt i sine indlaeg erkendt, at "det ikke er let at beregne produktionskapaciteten i sektoren for staalstoeberier".
37 Under disse omstaendigheder fremgik det ikke klart af de tal og statistikker, der var til raadighed, da den omtvistede beslutning blev vedtaget, om der var eller ikke var overkapacitet i undersektoren for kaedehjul og GET-udstyr. For at afgoere dette ville det derimod have vaeret noedvendigt at foretage en vanskelig analyse af den paagaeldende undersektor og at foretage supplerende undersoegelser hos virksomhederne i den paagaeldende undersektor.
38 Derfor paahvilede det Kommissionen ° eftersom den havde til hensigt at laegge til grund, at der ikke var overkapacitet i den paagaeldende undersektor ° at indlede proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2, med henblik paa efter at have indhentet alle noedvendige udtalelser at kontrollere rigtigheden af sin vurdering, der kunne vaere forbundet med alvorlige vanskeligheder.
39 Da der ikke forud for vedtagelsen af beslutning NN 12/91 er blevet gennemfoert en saadan procedure, er beslutningen ulovlig, for saa vidt som den vedroerer andre stoetteforanstaltninger end den stoette, som den spanske regering har tildelt Pyrsa. Beslutningen boer derfor annulleres, uden at det er noedvendigt at tage stilling til de oevrige anbringender, Cook har fremfoert.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
40 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger.
41 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 4, boer Kongeriget Spanien, som er indtraadt i sagen som intervenient, betale sine egne omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Kommissionens beslutning NN 12/91, rettet til den spanske regering og meddelt Cook ved skrivelse af 29. maj 1991, om "ikke at goere indsigelser gaeldende" mod den statsstoette, som i flere tilfaelde er tildelt Pyrsa, annulleres, for saa vidt den angaar anden stoette end den stoette paa 975 905 000 PTA, som den spanske regering har tildelt virksomheden.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
3) Kongeriget Spanien betaler sine egne omkostninger.