CELEX: 62008CJ0299
Nesplnění povinnosti státem
Směrnice 2004/18/ES
Postupy při zadávání veřejných zakázek
Vnitrostátní právní úprava, která stanoví jednotný postup zadávání zakázek vymezujících potřebnost (marché de définition) a na ně navazujících zakázek provádění (marché d’exécution)
Slučitelnost s uvedenou směrnicí

Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Francouzská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách přijatého nařízením č. 2006-975 ze dne 1. srpna 2006 (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 4. srpna 2006, s. 11627) v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví postup zadávání tzv. zakázek vymezujících potřeby (rovněž nazývané „veřejné zakázky na návrhové řešení“ nebo „veřejné zakázky na vypracování projektu“), který veřejnému zadavateli umožňuje udělit následnou prováděcí zakázku (veřejnou zakázku na služby, dodávky nebo služby) jednomu z držitelů původních zakázek vymezujících potřeby, aniž by byla znovu otevřena hospodářské soutěži nebo nanejvýše s jejím otevřením hospodářské soutěži omezené na tyto držitele, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 28 a 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (
Úř. věst. L 134, s. 114
; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).
Právní rámec
Právní úprava Společenství
Třetí bod odůvodnění směrnice 2004/18 upřesňuje:
„Tato koordinační ustanovení [ustanovení o koordinaci vnitrostátních řízení o zadávání zakázek na úrovni Společenství] by měla být v co nejvyšší míře v souladu s platnými postupy a zvyklostmi v jednotlivých členských státech.“
Článek 2 uvedené směrnice stanoví:
„Veřejní zadavatelé jednají s hospodářskými subjekty na základě zásad rovnosti a zákazu diskriminace a postupují transparentním způsobem.“
Podle článku 28 téže směrnice:
„Při zadávání svých veřejných zakázek veřejní zadavatelé použijí vnitrostátní řízení upravená pro účely této směrnice.
Zadávají tyto veřejné zakázky za použití otevřeného nebo omezeného řízení. Za zvláštních okolností, výslovně uvedených v článku 29, mohou veřejní zadavatelé zadat své veřejné zakázky prostřednictvím soutěžního dialogu. Ve zvláštních případech a za zvláštních okolností, výslovně uvedených v článcích 30 a 31, mohou použít vyjednávací řízení se zveřejněním oznámení o zakázce nebo bez něho.“
Článek 29 směrnice 2004/18, nazvaný „Soutěžní dialog“, stanoví:
„1.   V případě zvláště složitých zakázek mohou členské státy stanovit, že pokud se veřejný zadavatel domnívá, že použití otevřeného nebo omezeného řízení mu nedovolí zadat zakázku, může použít soutěžní dialog v souladu s tímto článkem.
Veřejná zakázka se zadává pouze na základě zadávacího kritéria pro hospodářsky nejvýhodnější nabídku.
2.   Veřejní zadavatelé zveřejní oznámení o zakázce, ve kterém uvedou své potřeby a požadavky, které vymezí v tomto oznámení nebo popisném dokumentu.
3.   Veřejní zadavatelé zahájí se zájemci vybranými v souladu s odpovídajícími ustanoveními článků 44 až 52 dialog, jehož cílem je určit a vymezit prostředky, které nejlépe vyhovují pro splnění jejich potřeb. Během tohoto dialogu mohou s vybranými zájemci projednat všechny aspekty zakázky.
V průběhu dialogu veřejní zadavatelé zajistí rovné zacházení se všemi uchazeči. Zejména neposkytují informace diskriminačním způsobem, který by mohl zvýhodnit některé uchazeče vůči jiným.
Veřejní zadavatelé nesmějí odhalit jiným účastníkům navrhovaná řešení nebo jiné důvěrné informace sdělené zájemcem, který se účastní dialogu, bez jeho souhlasu.
4.   Veřejní zadavatelé mohou stanovit, že řízení se koná v navazujících fázích, s cílem snížit počet řešení k projednání během jednotlivých fází dialogu použitím kritérií pro zadání, uvedených v oznámení o zakázce nebo v popisném dokumentu. V oznámení o zakázce nebo v popisném dokumentu musí být uvedeno, že takový postup může být použit.
5.   Veřejný zadavatel pokračuje v dialogu do té doby, než může určit jedno nebo více řešení, v případě potřeby po jejich porovnání, která jsou schopna splnit jeho potřeby.
6.   Poté, co byl dialog prohlášen za ukončený, a poté, kdy o tom byli informováni účastníci, je veřejní zadavatelé vyzvou k podání jejich konečných nabídek na základě jednoho nebo více řešení předložených a upřesněných během dialogu. Tyto nabídky musí obsahovat všechny nezbytné a požadované prvky, které jsou nutné pro plnění projektu.
Na žádost veřejného zadavatele mohou být tyto nabídky objasněny, upřesněny a zdokonaleny. Objasnění, upřesnění a zdokonalení nebo dodatečné informace však nesmějí zahrnovat změny základních prvků nabídky nebo výzvy k podání nabídek, jejichž obměna by mohla narušit soutěž nebo by měla diskriminační účinek.
7.   Veřejní zadavatelé posuzují doručené nabídky na základě kritérií pro zadání zakázky stanovených v oznámení o zakázce nebo v popisném dokumentu a vyberou hospodářsky nejvýhodnější nabídku v souladu s článkem 53.
Na žádost veřejného zadavatele může být uchazeč určený jako ten, který podal hospodářsky nejvýhodnější nabídku, požádán o objasnění aspektů jeho nabídky nebo potvrzení závazků obsažených v nabídce, za předpokladu, že to nezpůsobí změnu podstatných prvků nabídky nebo výzvy k podání nabídek a nevznikne riziko narušení hospodářské soutěže nebo diskriminace.
8.   Veřejní zadavatelé mohou účastníkům dialogu stanovit ceny nebo platby.“
Článek 31 uvedené směrnice stanoví:
„Veřejní zadavatelé mohou zadávat své veřejné zakázky ve vyjednávacím řízení bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce v těchto případech:
[…]
3)
V případě veřejných zakázek na služby, pokud daná zakázka následuje po veřejné soutěži na určitý výkon a musí být podle platných pravidel zadána vítěznému účastníku nebo jednomu z vítězných účastníků; v případě více vítězných účastníků musí být k účasti na vyjednávání vyzvání všichni vítězní účastníci.
[…]“
Článek 80 odst. 1 první pododstavec téže směrnice zní následovně:
„Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. ledna 2006. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.“
Vnitrostátní právní úprava
Zákon o veřejných zakázkách ve svém znění vyplývajícím z nařízení č. 2004-15 ze dne 7. ledna 2004 (Úřední věstník Francouzské republiky ze dne 8. ledna 2004, s. 703), které vstoupilo v platnost dne 10. ledna 2004, ve svém čl. 73 třetím pododstavci stanovilo:
„Plnění následující po několika zakázkách vymezujících potřeby, které mají stejný předmět, byly uzavřeny po skončení jediného řízení a jsou udělovány současně, mohou být zadána autorovi přijatého řešení, aniž by byla znovu otevřena hospodářské soutěži. V tomto případě objem plnění, který je třeba porovnat s prahovými hodnotami, zohledňuje náklady na vypracování projektových studií a odhadovanou výši realizační zakázky.“
Zákon o veřejných zakázkách, tak jak byl přijat nařízením č. 2006-975, které vstoupilo v platnost dne 1. září 2006, obsahuje zejména následující ustanovení:
„Článek 73
Pokud veřejný zadavatel nemůže upřesnit cíle a náležitosti, které musí zakázka mít, postupy, které mají být použity, a vyžadované lidské a materiální zdroje, může použít zakázky vymezující potřeby.
Účelem takových zakázek je zjistit možnosti a podmínky pro následné zadání zakázky, v případě potřeby prostřednictvím modelu nebo simulátoru. Umožňují rovněž provést odhad cenové úrovně plnění, podmínky jejího určení, jakož i naplánovat různé fáze plnění.
V rámci jediného postupu je veřejná zakázka následující po několika zakázkách vymezujících potřeby, které mají stejný předmět a jsou udělovány současně, zadána po svém otevření hospodářské soutěži omezené na držitele původních zakázek vymezujících potřeby v souladu s následujícími ustanoveními:
1°
Oznámení o veřejné zakázce definuje předmět současně zadávaných zakázek vymezujících potřeby a předmět následné prováděcí zakázky.
2°
Oznámení o veřejné zakázce definuje kritéria pro výběr podaných žádostí o účast. Tato kritéria zohledňují kapacity a schopnosti vyžadované od zájemců jak pro zakázky vymezující potřeby, tak pro následnou prováděcí zakázku.
3°
Oznámení o veřejné zakázce stanoví kritéria výběru nabídek pro zakázky vymezující potřeby zadávaných současně a kritéria výběru nabídek pro následnou prováděcí zakázku.
4°
Objem plnění, který je třeba porovnat s prahovými hodnotami, zohledňuje náklady na vypracování projektových studií a odhadovanou výši realizační zakázky.
5°
Počet zakázek vymezujících potřeby zadávaných současně v rámci tohoto postupu nesmí být, za předpokladu dostatečného počtu zájemců, nižší než tři.
Zakázka se zadává nebo rámcová smlouva se uzavírá zadávací komisí pro územně správní celky nebo na základě stanoviska zadávací komise pro stát, veřejná zdravotnická zařízení a veřejná sociální nebo zdravotně-sociální zařízení.
Článek 74
[…]
IV.   V rámci jednoho postupu může být zakázka nebo rámcová dohoda o řízení projektu, která následuje po několika zakázkách vymezujících potřeby se stejným předmětem a zadaných současně, zadána nebo uzavřena po otevření hospodářské soutěži omezené na držitele původních zakázek vymezujících potřeby, za podmínek stanovených v třetím odstavci článku 73.
[…]“
Postup před zahájením soudního řízení
Dopisem ze dne 18. října 2004 zaslala Komise Francouzské republice první výzvu dopisem týkající se článků 73 a 74-III zákona o veřejných zakázkách, tak jak vyplývá z nařízení č. 2004-15. Vzhledem k tomu, že tato ustanovení byla změněna nařízením č. 2006-975, zaslala Komise uvedenému státu dodatečnou výzvu dopisem.
Protože se Komise nespokojila s odpověďmi, které obdržela, zaslala dne 29. června 2007 Francouzské republice odůvodněné stanovisko, ve kterém jí uložila, aby přijala opatření nezbytná k dosažení souladu s tímto stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení.
Vzhledem k tomu, že odpovědi uvedeného členského státu na odůvodněné stanovisko nejsou uspokojivé, rozhodla se Komise podat projednávanou žalobu.
K žalobě
Argumentace účastnic řízení
Komise uvádí, že články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách, tak jak byl přijat nařízením č. 2006-975, veřejnému zadavateli umožňují, jsou-li splněny podmínky stanovené ve třetím pododstavci uvedeného článku 73, udělit následnou prováděcí zakázku (veřejnou zakázku na služby, dodávky nebo služby) jednomu z držitelů původních zakázek vymezujících potřeby, aniž by byla znovu otevřena hospodářské soutěži nebo nanejvýše s jejím otevřením hospodářské soutěži omezené na tyto držitele. Tyto články zákona o veřejných zakázkách porušují ustanovení směrnice 2004/18 tím, že v případech neupravených touto směrnicí umožňují zadání zakázek na základě vzájemné dohody nebo v omezené hospodářské soutěži.
Komise tvrdí, že zakázky vymezující potřeby, tak jak jsou stanoveny uvedenými vnitrostátními ustanoveními, zpravidla neumožňují na počátku s dostatečným upřesněním stanovit předmět prováděcí zakázky, kritéria výběru uchazečů ani kritéria zadání dotčené veřejné zakázky. Z toho vyplývá, že postup zadávání zakázek vymezujících potřeby, tak jak vyplývá z těchto ustanovení, je v rozporu se zásadou transparentnosti stanovenou v článku 2 uvedené směrnice. Tento postup vytváří jak pro veřejné zadavatele, tak pro hospodářské subjekty situaci vysoké právní nejistoty.
Podle Komise postup zadávání zakázek vymezujících potřeby není ani soutěžním dialogem, ani rámcovou dohodou ve smyslu článků 29 a 32 směrnice 2004/18. Takový postup není ani veřejnou soutěží, která za určitých podmínek umožňuje zadání zakázek na navazující služby na základě vzájemné dohody v souladu s čl. 31 odst. 3 téže směrnice.
Francouzská republika uvádí, že dotčená vnitrostátní ustanovení nejsou neslučitelná se články 2, 28 nebo 31 směrnice 2004/18. Tato směrnice je koordinační směrnicí a nevytváří jednotnou a vyčerpávající právní úpravu Společenství. V důsledku toho je okolnost, že při zadávání prováděcích zakázek může být omezena hospodářská soutěž, slučitelná s touto směrnicí. Postup zadávání zakázek vymezujících potřeby dodržuje zásady v oblasti práva usazování a volného pohybu služeb zakotvené Smlouvou o ES a přebrané článkem 2 uvedené směrnice, jelikož členské státy mají volnost při zachování nebo stanovení hmotněprávních a procesních pravidel v oblasti veřejných zakázek.
Francouzská republika tvrdí, že je předmět a kritéria následné prováděcí zakázky možné stanovit od okamžiku zahájení postupu zadávání zakázek vymezujících potřeby. Existují totiž četné situace, jako jsou situace některých zakázek urbanistického rozvoje, ve kterých jsou předmět, jakož i kritéria zadání prováděcí zakázky dostatečně nezávislá, ve vztahu k zakázkám vymezujícím potřeby
,
k tomu, aby mohla být vymezena již v původní fázi zakázek vymezujících potřeby.
Francouzská republika dodává, že směrnice 2004/18 stanovuje dva postupy, jejichž vlastnosti jsou obdobné vlastnostem francouzského postupu zadávání zakázek vymezujících potřeby stanoveného zákonem o veřejných zakázkách, tak jak byl přijat nařízením č. 2006-975, a to rámcovou dohodu a soutěžní dialog. Těmito dvěma postupy zákonodárce Společenství tedy sám zavedl komplexní postupy, ve kterých jsou zakázky otevřeny hospodářské soutěži ve dvou fázích. Jelikož tato směrnice nevytváří žádnou jednotnou a vyčerpávající právní úpravu Společenství, mohl vnitrostátní zákonodárce zavést zvláštní ustanovení stanovující otevření hospodářské soutěže ve dvou fázích, pokud tato ustanovení dodržují zásadu transparentnosti stanovenou v článku 2 téže směrnice.
Pro případ, že by měl Soudní dvůr za to, že právní úprava vytvořená uvedenou směrnicí je vyčerpávající, Francouzská republika podpůrně tvrdí, že postup zadávání zakázek vymezujících potřeby stanovený zákonem o veřejných zakázkách může být posuzován jako odvozený druh postupu soutěžního dialogu.
Závěry Soudního dvora
Svým návrhovým žádáním Komise navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Francouzská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 28 a 31 směrnice 2004/18 tím, že přijala a zachovala v platnosti články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách přijatého nařízením č. 2006-975 v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví postup zadávání zakázek vymezujících potřeby, který veřejnému zadavateli umožňuje udělit následnou prováděcí zakázku jednomu z držitelů původních zakázek vymezujících potřeby, „aniž by byla znovu otevřena hospodářské soutěži“, nebo nanejvýše s jejím otevřením hospodářské soutěži omezené na tyto držitele.
Je třeba přezkoumat namítané porušení článku 31 uvedené směrnice. Toto porušení podle Komise vyplývá ze skutečnosti, že postup zadávání zakázek vymezujících potřeby umožňuje zadání zakázky na základě vzájemné dohody za okolností nestanovených bodem 3 téhož článku.
V tomto ohledu z ustálené judikatury vyplývá, že se existence nesplnění povinnosti musí posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku (viz zejména rozsudky ze dne 7. března 2002, Komise v. Řecko,
C-64/01, Recueil, s. I-2523
, bod 7, a ze dne 6. prosince 2007, Komise v. Německo,
C-456/05, Sb. rozh. s. I-10517
, bod 15).
Přitom je nesporné, že znění článku 73 zákona o veřejných zakázkách, které vyplývá z nařízení č. 2004-15 a které umožňuje zadání prováděcí zakázky, „aniž by byla znovu otevřena hospodářská soutěž“, již ke dni uplynutí dvouměsíční lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku neplatilo. Toto znění uvedeného článku 73 bylo k tomuto dni nahrazeno novým zněním vyplývajícím z nařízení č. 2006-975.
Ze znění čl. 73 třetího pododstavce zákona o veřejných zakázkách, tak jak byl přijat nařízením č. 2006-975, vyplývá, že prováděcí zakázky jsou zadávány výhradně „po otevření hospodářské soutěži omezené na držitele původních zakázky vymezující potřebnost“. Ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanoviska tedy prováděcí zakázky nebyly zadávány prostřednictvím vyjednávacího řízení ve smyslu čl. 31 bodu 3 směrnice 2004/18.
Z toho vyplývá, že je třeba žalobu Komise zamítnout v rozsahu, v němž směřuje k tomu, aby Soud konstatoval, že postup zadávání zakázek vymezujících potřebnost umožňuje veřejnému zadavateli zadat prováděcí zakázku jednomu z držitelů zakázek vymezujících potřebnost, „aniž by byla znovu otevřena hospodářská soutěž“, jakož i v rozsahu, v němž podle této žaloby došlo k porušení článku 31 uvedené směrnice.
Žaloba se nicméně nestala bezpředmětnou v rozsahu, v němž Komise Francouzské republice vytýká, že porušila články 2 a 28 směrnice 2004/18 tím, že přijala a zachovala v platnosti články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách přijatého nařízením č. 2006-975 v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví postup zadávání zakázek vymezujících potřebnost, který veřejnému zadavateli umožňuje udělit následnou prováděcí zakázku jednomu z držitelů původních zakázek vymezujících potřebnost s jejím otevřením hospodářské soutěži omezené na tyto držitele.
Francouzská republika ve své žalobní odpovědi tvrdí, že směrnice 2004/18 je pouhou koordinační směrnicí, která členským státům ponechává volnost při zachování nebo stanovení jiných pravidel v oblasti veřejných zakázek, než jsou pravidla stanovená touto směrnicí.
Tuto argumentaci nelze přijmout. I když je pravda, že směrnice 2004/18 nesměřuje k úplné harmonizaci režimu veřejných zakázek ve členských státech, nic to nemění na tom, že postupy při zadávání veřejných zakázek, které mohou členské státy použít, jsou taxativně vymezeny v článku 28 této směrnice.
Podle uvedeného článku 28 jsou totiž veřejní zadavatelé povinni veřejné zakázky zadávat za použití buď otevřeného, nebo omezeného řízení, nebo za zvláštních okolností výslovně uvedených v článku 29 směrnice 2004/18 za použití soutěžního dialogu, nebo dále za zvláštních okolností výslovně uvedených v článcích 30 a 31 této směrnice za použití vyjednávacího řízení. Zadávání veřejných zakázek prostřednictvím jiných postupů není touto směrnicí povoleno.
Odlišný závěr nelze vyvodit ani z rozsudku Soudního dvora ze dne 9. července 1987, CEI a Bellini (27/86 až 29/86, Recueil, s. 3347).
Soudní dvůr sice v první větě bodu 15 uvedeného rozsudku konstatoval, že směrnice 71/305/EHS ze dne 26. července 1971 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (
Úř. věst. L 185, s. 5
) nevytvořila jednotnou a vyčerpávající právní úpravu Společenství. Nicméně v následující větě téhož bodu 15 Soudní dvůr upřesnil, že i když mají členské státy volnost při zachování nebo stanovení hmotněprávních a procesních pravidel v oblasti veřejných zakázek, je tomu tak v rámci společných pravidel, které uvedená směrnice obsahuje.
Krom toho v bodě 17 téhož výše uvedeného rozsudku CEI a Bellini Soudní dvůr zdůraznil, že se vyjádřil s ohledem na fázi harmonizace dosaženou právem Společenství ke dni vyhlášení svého rozsudku. Článek 28 druhý pododstavec směrnice 2004/18, který nemá rovnocenné ustanovení ve směrnici 71/305, přitom uvádí právě postupy, které veřejní zadavatelé musejí k zadání svých zakázek použít.
Z toho vyplývá, že v rámci stávajících společných pravidel členské státy již nemají volnost přijmout jiné postupy zadávání, než jsou postupy zadávání uvedené směrnicí 2004/18.
Argumenty Francouzské republiky vycházející z údajné možnosti pro členské státy přijmout postupy pro zadávání zakázek, které nejsou stanoveny uvedenou směrnicí, ale mají vlastnosti obdobné určitým postupům uvedeným touto směrnicí, tedy musejí být odmítnuty.
Naproti tomu je třeba přezkoumat argumentaci podpůrně uplatněnou Francouzskou republikou, podle níž postup zadávání zakázek vymezujících potřebnost stanovený zákonem o veřejných zakázkách, jak byl přijat nařízením č. 2006-975, představuje formu použití postupu soutěžního dialogu stanoveného v článku 29 směrnice 2004/18.
Je třeba připustit, že existuje určitá blízkost mezi cíli sledovanými postupem soutěžního dialogu a cíli postupu zadávání zakázek vymezujících potřebnost. Tyto postupy jsou určeny k tomu, aby bylo veřejnému zadavateli umožněno vymezit v první řadě konkrétní předmět veřejné zakázky, jakož i technické prostředky jejího provedení.
Mezi oběma postupy nicméně existuje podstatná odlišnost. Spočívá ve skutečnosti, že soutěžní dialog je postupem zadání jediné a téže zakázky, zatímco postup zadávání zakázek vymezujících potřebnost směřuje k zadání několika zakázek odlišné povahy, tedy jednak zakázek vymezujících potřebnost, a jednak prováděcích zakázek.
Tato odlišnost sama o sobě vylučuje, že by postup zadávání zakázek vymezujících potřebnost mohl být vykládán jako forma použití postupu soutěžního dialogu.
Komise krom toho tvrdí porušení článku 2 směrnice 2004/18, který stanoví, že veřejní zadavatelé jednají s hospodářskými subjekty na základě zásad rovnosti a zákazu diskriminace a postupují transparentním způsobem.
V tomto ohledu je třeba uvést, že cílem postupu zadávání zakázek vymezujících potřebnost stanoveného zákonem o veřejných zakázkách, tak jak byl přijat nařízením č. 2006-975, je zadání dvou druhů zakázek, a to zakázek vymezujících potřebnost a prováděcích zakázek, přičemž uvedené prováděcí zakázky jsou zadány v návaznosti na hospodářskou soutěž omezenou pouze na držitele zakázek vymezujících potřebnost. Z tohoto důvodu je s hospodářskými subjekty, které mohou mít zájem účastnit se prováděcích zakázek, ale nejsou držiteli jedné ze zakázek vymezujících potřebnost, zacházeno diskriminačně v porovnání s těmito držiteli, což je v rozporu se zásadou rovnosti uvedenou jako zásada zadávání zakázek v článku 2 uvedené směrnice.
Krom toho jak zásada rovného zacházení, tak zásada transparentnosti, která z ní vyplývá, vyžaduje, aby předmět každé zakázky, jakož i kritéria pro její zadání, byly jasně vymezeny (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 14. října 2004, Komise v. Francie, C-340/02, Sb. rozh. s. I-9845, bod 34).
Francouzská republika uplatnila určité příklady postupů zadávání zakázek vymezujících potřebnost, ve kterých podle jejího názoru mohl být předmět prováděcí zakázky od fáze zahájení postupu zadávání zakázek vymezujících potřeby vymezen s určitou přesností.
Nicméně se zdá, že zakázky vymezující potřeby a prováděcí zakázky mají ze své povahy odlišný předmět, a to jednak studie, pojetí a specifikace potřeb veřejného zadavatele, a jednak skutečné poskytování předem vymezených dodávek, služeb nebo prací. Kritizovaná vnitrostátní ustanovení však nemohou zaručit, že předmět a kritéria zadání jak zakázek vymezujících potřebnost, tak prováděcích zakázek mohou být ve všech případech vymezeny od počátku postupu.
Z toho vyplývá, že postup zadávání zakázek vymezujících potřeby stanovený články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách, tak jak byl přijat nařízením č. 2006-975, není v souladu s článkem 2 směrnice 2004/18.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že Francouzská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách přijatého nařízením č. 2006-975 ze dne 1. srpna 2006 v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví postup zadávání zakázek vymezujících potřeby, který veřejnému zadavateli umožňuje udělit následnou prováděcí zakázku (veřejnou zakázku na služby, dodávky nebo služby) jednomu z držitelů původních zakázek vymezujících potřeby s jejím otevřením hospodářské soutěži omezené na tyto držitele, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 28 směrnice 2004/18.
K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Francouzská republika z podstatné části neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:

1)
Francouzská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti články 73 a 74-IV zákona o veřejných zakázkách přijatého nařízením č. 2006-975 ze dne 1. srpna 2006 v rozsahu, v němž tato ustanovení stanoví postup zadávání zakázek vymezujících potřeby, který veřejnému zadavateli umožňuje udělit prováděcí zakázku (veřejnou zakázku na služby, dodávky nebo služby) jednomu z držitelů původních zakázek vymezujících potřeby s jejím otevřením hospodářské soutěži omezené na tyto držitele, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby.

2)
Ve zbývající části se žaloba zamítá.

3)
Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.