CELEX: 62002CJ0145
Volný pohyb zboží
Směrnice 70/524/EHS
Články 28 ES a 30 ES
Doplňkové látky
Harmonizace vnitrostátních předpisů, co se týče obsahu vitamínu D v krmivech
Právní úprava členského státu zakazující dovoz krmiv, řádně vyráběných v jiném členském státě, ve kterých obsah vitamínu D3 překračuje obsah povolený v prvním členském státě

1       Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 12 a 19 směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o
doplňkových látkách v krmivech (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/01, s. 190), ve znění směrnice Rady 84/587/EHS ze dne
29. listopadu 1984 (Úř. věst. L 319, s. 13; Zvl. vyd. 03/06, s. 139, dále jen „směrnice 70/524“), jakož i článků 28 ES a 30
ES.
2       Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Land Nordrhein-Westfalen a společností německého práva Denkavit Futtermittel
GmbH (dále jen „Denkavit“) ve věci dovozu a uvádění na trh v Německu posledně uvedenou společností doplňkového krmiva určeného
selatům, řádně vyráběného v Nizozemsku, ve kterém obsah vitaminu D3 překračuje obsah povolený v prvním státě.

Právní rámec

Právní předpisy Společenství
3       Směrnice 70/524 definuje ve svém článku 2 kompletní krmiva jako „směsi krmiv, které svým složením pokrývají denní krmnou dávku“.
Doplňková krmiva jsou definována jako „směsi krmiv s vysokým obsahem určitých živin, které z důvodů svého složení zajišťují
denní krmnou dávku pouze, pokud jsou použita s jinými krmivy.“
4       Podle článku 12 směrnice 70/524:
„1. Členské státy stanoví, že v doplňkových krmivech nesmí být po jejich předepsaném zředění obsah doplňkových látek vyjmenovaných
v této směrnici vyšší než limity, které jsou stanoveny pro kompletní krmiva.
2.      Členské státy mohou stanovit, že obsahy […] vitaminů D […] v doplňkových krmivech mohou být vyšší než maximální limity stanovené
pro kompletní krmiva, jestliže se jedná o:
a)      doplňková krmiva, která členský stát povolil a dal k dispozici všem uživatelům pod podmínkou, že jejich obsah […] vitaminů
D […] nepřekročí pětinásobek maximálního stanoveného limitu;
b)      doplňková krmiva, která jsou určena pro určité druhy zvířat a která může členský stát na svém území povolit a dát k dispozici
všem uživatelům pro zvláštní účely výživy pod podmínkou, že jejich obsah nepřekročí:
–        […]
–       u vitaminů D 200 000 IU [mezinárodních jednotek]/kg.
Členské státy stanoví, že pokud je při výrobě doplňkových krmiv využita možnost uvedená pod písm. a), nemůže být zároveň použita
možnost uvedená pod písm. b).
3.      Pro případ použití odstavce 2 stanoví členské státy, že krmivo musí mít jeden nebo více charakteristických znaků složení (např.
pokud se týče obsahu proteinu nebo minerálií), které prakticky zajistí, že nebudou překročeny obsahy doplňkových látek stanovené
pro kompletní krmiva a že krmiva nebudou použita pro jiné druhy zvířat.“
5       Podle článku 19 směrnice 70/524 zajistí členské státy, aby doplňkové látky, premixy a krmiva, které jsou v souladu s toutéž
směrnicí, nepodléhaly jiným omezením obchodu, než stanoví tato směrnice.
6       Pokud jde o kompletní krmiva určená pro prasata, příloha I směrnice 70/524  stanoví jejich maximální obsah vitaminu D3 ve
výši 2 000 IU na kilogram. Zvýšený obsah se uplatňuje na mléčnou krmnou směs pro selata. Tento obsah není relevantní za okolností
sporu v původním řízení.

Vnitrostátní právní úprava
7       Směrnice 70/524 byla do německého právního řádu provedena Futtermittelgesetz (zákonem o krmivech, dále jen „FMG“) a Futtermittelverordnung
(nařízením o krmivech, dále jen „FMV“).
8       Článek 14 FMG ve znění vyhlášeném dne 25. srpna 2000 (BGBl. 2000 I, s. 1358) zakazuje dovoz krmiva, které není v souladu s
ustanoveními týkajícími se krmiva platnými na německém území.
9       Článek 4 odst. 1 bod 4 FMG zmocňuje ke stanovení obsahu doplňkových látek v krmivech nařízením.
10     Podle čl. 4 odst. 5 první věty bodu 2 písm. b) FMG je zakázáno uvádět na trh krmiva, která neodpovídají požadavkům stanoveným
nařízením v souladu s prvním odstavcem bodem 4 téhož článku.
11     Článek 17a FMV ve znění vyhlášeném dne 23. listopadu 2000 (BGBl 2000 I, s. 1605) stanoví povolený obsah doplňkových látek
krmiv následujícím způsobem:
„1.      Obsah doplňkových látek krmných směsí, a to obsah v 88 % suchém extraktu kompletních krmiv, nesmí být nižší než minimální
obsahy stanovené v příloze použitelného nařízení Společenství ve sloupci ,minimální obsah‛ ani vyšší než obsahy stanovené
v sloupci ,maximální obsah‛. První věta se rovněž použije na minimální a maximální obsahy stanovené v příloze 3 sloupci 6.
Do výpočtu maximálních obsahů doplňkových látek je třeba zahrnout látky přirozeně obsažené v krmivech, jež jsou shodné s doplňkovými
látkami.
2.      S výhradou ustanovení odstavce 3 mohou být stanovené maximální obsahy doplňkových látek překročeny, pokud je během použití
doplňkových krmiv s jinými krmivy v souladu s jejich určením dodržen maximální obsah doplňkových látek.
3.      Odchylně od odstavce 2,
1.      obsah vitaminu D, […] může dosáhnout až pětinásobku maximálního stanoveného obsahu nebo
2.       […]
d)      až 200 000 IU na kilogram u doplňkových krmiv určených pro všechny druhy anebo kategorie zvířat za účelem doplňkového krátkodobého
dodání vitaminů,
pokud krmivo má jednu nebo několik vlastností charakteristických pro složení, zejména co se týče obsahu hrubého proteinu,
laktózy nebo minerálií, které zaručují, že během podávání nebudou překročeny stanovené obsahy doplňkových látek a  podávání
krmiva jinému druhu zvířat je prakticky vyloučeno.“

Spor v původním řízení a předběžné otázky
12     Denkavit distribuuje v Německu doplňkové krmivo určené pro selata s označením „Denkavit Kern Ferkel 125“ (dále jen „sporné
krmivo“). Toto krmivo obsahuje 16 000 IU vitaminu D3 na kilogram. Podle jeho označení a návodu k použití je určeno k podávání
zvířatům pouze po smíchání s jednoduchými krmivy v poměru 1 ku 7.
13     Sporné krmivo je vyráběno dceřinou společností Denkavit se sídlem v Nizozemsku. Z předkládacího usnesení vyplývá, že odpovídá
požadavkům stanoveným nizozemským právem týkajícím se doplňkových krmiv. Naopak není slučitelné s německými ustanoveními v
této oblasti, zejména s čl. 17a odst. 3 bodem 1 FMV. Podle posledně uvedeného ustanovení, tak jak je vykládáno německými orgány,
nemůže obsah vitaminu D překročit pětinásobek maximálního obsahu stanoveného v případě krmiv pro zvířata, jako ta, jež jsou
předmětem v původním řízení, ve výši 2 000 IU na kilogram, tedy 10 000 IU na kilogram.
14     Během inspekce provedené v květnu 1991 vznesl Landesamt für Ernährungswirtschaft und Jagd (Zemský úřad pro výživu a lov) pro
Land Nordrhein-Westfalen výhradu proti spornému krmivu z důvodu jeho obsahu vitaminu D3. Překročení dávkování tohoto vitaminu
ve výši 6 000 IU na kilogram mělo podle něj způsobovat zákaz prodeje a použití na základě čl. 4 odst. 5 první věty bodu 2
písm. b) FMG.
15     Dne 23. března 1993 podala Denkavit žalobu u Verwaltungsgericht Düsseldorf (Německo) směřující k tomu, aby bylo určeno, že
na základě článků 28 ES a 30 ES má právo dovážet a uvádět na trh sporné krmivo.
16     Vzhledem k tomu, že tato žaloba byla zamítnuta rozsudkem ze dne 21. května 1996, se Denkavit odvolala k Oberverwaltungsgericht
für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo). Ten opravnému prostředku Denkavit vyhověl rozsudkem ze dne 13. prosince 2000.
17     Land Nordrhein-Westfalen podal opravný prostředek „Revision“ proti tomuto rozhodnutí u Bundesverwaltungsgericht. Maje za to,
že se otázka týká práva Společenství, tento soud rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1.      Je třeba posuzovat přímo ve vztahu k článkům 28 ES a 30 ES vnitrostátní ustanovení v oblasti krmiv, která zakazují dovoz krmiv
řádně vyráběných v jiném členském státě z důvodu obsahu vitaminu D3, který není v souladu s platnou právní úpravou ve státě
dovozu?
2.      Je třeba článek 19 směrnice 70/524 […] vykládat tak, že opravňuje členský stát zakázat dovoz doplňkového krmiva řádně vyráběného
v jiném členském státě z důvodu překročení obsahu vitaminu D3 povoleného v členském státě dovozu?
3.      Závisí odpověď na druhou otázku na tom, zda je nesoulad mezi platnými právními úpravami v členských státech produkce a dovozu
způsoben rozlišným použitím oprávnění vydávat předpisy, které jim dává čl. 12 odst. 2 první pododstavec písm. b) směrnice
70/524?“

Úvodní poznámky
18     Podstatou tří předběžných otázek předkládajícího soudu je, zda články 28 ES a 30 ES nebo ustanovení směrnice 70/524 brání
opatření, kterým členský stát zakáže na svém území uvádění na trh doplňkového krmiva řádně vyráběného v jiném členském státě,
u kterého není obsah vitaminu D3 v souladu s platnými ustanoveními prvního státu.
19     Je třeba zaprvé připomenout, že ze spisu vyplývá, že nesoulad sporného krmiva s platnými ustanoveními ve státě dovozu, v tomto
případě Spolkové republice Německo, vyplývá z nesouladu mezi platnými ustanoveními jednak tohoto státu a jednak státu produkce
uvedeného krmiva, v tomto případě Nizozemského království, a to vzhledem k tomu že Spolková republika Německo využila oprávnění
vydat předpisy poskytnuté v čl. 12 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) a b) směrnice 70/524. Nizozemská vláda, pokud jde o
ni, v odpovědi na otázku položenou Soudním dvorem uvádí, že sporné krmivo bylo uvedeno do oběhu v Nizozemsku na základě obecné
zásady uvedené v čl. 12 odst. 1 téže směrnice.
20     Vzhledem k výše uvedenému se jeví, že výklad odstavců 1 a 2 článku 12 směrnice 70/524, jakož i vztah mezi těmito dvěma ustanoveními
představují klíčový bod řešení sporu v původním řízení. Tento článek je úzce spjat s článkem 19 téže směrnice, který stanoví,
že členské státy zajistí, aby krmiva, která jsou v souladu s touto směrnicí, nepodléhala jiným než jí stanoveným omezením
obchodu. Otázkou tedy je, zda-li čl. 12 odst. 2 první pododstavec uvedené směrnice představuje omezení obchodu ve smyslu jejího
článku 19.
21     Je namístě připomenout, že podstatou druhé a třetí otázky předkládajícího soudu je, zda ustanovení článku 12 ve spojení s
článkem 19 směrnice 70/524 brání zákazu dovozu, jak je stanoven německými právními předpisy. Přitom za účelem podání užitečné
odpovědi tomuto soudu je třeba posoudit tyto otázky jako celek a chápat je tak, že jejich předmětem je určit, zda-li článek
19 této směrnice opravňuje členský stát, jež vydal předpisy na základě jejího čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce, zakázat
dovoz doplňkového krmiva uvedeného do oběhu v jiném členském státě na základě čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice z důvodu skutečnosti,
že obsah vitaminu D3 překračuje obsah povolený v prvním státě.
22     Zadruhé je nutno konstatovat, jak správně uvedl generální advokát v bodu 23 svého stanoviska, že na první otázku týkající
se výkladu článků 28 ES a 30 ES je nezbytné odpovědět pouze tehdy, pokud se prokáže, že ustanovení směrnice 70/524 nebrání
takovému zákazu dovozu, jako je zákaz ve sporu v původním řízení.
23     Za takových podmínek je třeba obrátit pořadí otázek a zabývat se nejdříve společně druhou a třetí otázku, tak jak byly přeformulovány,
a poté případně první otázkou.

K druhé a třetí otázce
24     Podstatou druhé a třetí otázky předkládajícího soudu, tak jak byly přeformulovány,  je, zda článek 19 směrnice 70/524 opravňuje
členský stát, který vydal předpisy na základě čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce této směrnice, zakázat dovoz doplňkového
krmiva uvedeného do oběhu v jiném členském státě v souladu s čl. 12 odst. 1 téže směrnice z důvodu skutečnosti, že jeho obsah
vitaminu D3 překračuje obsah povolený v prvním státě.
25     Německá vláda tvrdí, že ustanovení článku 19 a čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 70/524 jí umožňují zakázat dovoz
sporného krmiva. Oprávnění vydávat předpisy poskytnuté členským státům posledně uvedeným ustanovením totiž představuje omezení
obchodu stanovené touto směrnicí a v důsledku toho odůvodněné jejím článkem 19. Tudíž dovoz na území jednoho členského státu
krmiva povoleného v jiném členském státě na základě obecné zásady uvedené v čl. 12 odst. 1 téže směrnice může být zakázán
prvním státem na základě vnitrostátních ustanovení přijatých na základě druhého odstavce téhož článku.
26     Denkavit a Komise Evropských společenství tvrdí opak. Mimoto vyjadřují pochyby o slučitelnosti s právem Společenství předpisů
přijatých německou vládou k provedení do vnitrostátního právního řádu článku 12 směrnice 70/524.
27     Za účelem určení, zda  využití možnosti vydávat předpisy uvedené v čl. 12 odst. 2 prvním pododstavci směrnice 70/524 členským
státem umožňuje takovému státu zakázat dovoz výrobku, který je v souladu s prvním odstavcem téhož článku, je namístě posoudit
dosah a obsah čl. 12 odst. 1 a 2 a článku 19 uvedené směrnice, jakož i vztahy mezi těmito jednotlivými ustanoveními.
28     Je třeba rovnou připomenout, že čl. 12 odst. 1 směrnice 70/524 stanoví, že v doplňkových krmivech nesmí být po jejich předepsaném
zředění obsah doplňkových látek vyšší než limity, které jsou stanoveny pro kompletní krmiva. Pokud jde o obsah vitaminu D3
kompletních krmiv pro prasata, tento obsah je stanoven v příloze 1 uvedené směrnice ve výši 2 000 IU na kilogram. Přitom,
jak vyplývá ze vsuvky „po zředění“ obsažené v uvedeném odstavci, maximální obsah se vztahuje na doplňkové krmivo ve zředěné
formě. Jinými slovy, týká se doplňkového krmiva poté, co bylo smíšeno s jednoduchým krmivem v souladu s jeho určením a návodem
k použití.
29     Ze spisu v tomto případě vyplývá, že sporné krmivo v nezředěné formě obsahuje 16 000 IU vitaminu D3 na kilogram a že po smíšení
s jednoduchými krmivy podle jeho návodu k použití v poměru 1 ku 7 vykazuje obsah tohoto vitaminu rovnající se hodnotě 2 000
IU na kilogram. V důsledku toho je v souladu s obecným pravidlem stanoveným v čl. 12 odst. 1 směrnice 70/524.
30     Přitom, jak stanoví článek 19 téže směrnice, členské státy zajistí, aby krmiva, která jsou v souladu s touto směrnicí, nepodléhala
jiným omezením obchodu než stanoví tato směrnice. Je tudíž namístě přezkoumat, zda čl. 12 odst. 2 první pododstavec uvedené
směrnice představuje omezení obchodu ve smyslu prvně zmíněného ustanovení a zda členský stát, který jej využil, má možnost
zakázat dovoz doplňkového krmiva uvedeného do oběhu v jiném členském státě na základě čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice.
31     V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 12 odst. 2 směrnice 70/524 umožňuje členským státům povolit v určitých případech
překročení obsahu vitaminu D v doplňkových krmivech ve vztahu k maximálním obsahům stanoveným pro kompletní krmiva. Podle
desátého bodu odůvodnění směrnice 70/524, v jejím původním znění, jsou tyto odchylky povolené pouze v rozsahu, v němž jsou
přijatelné pro zdraví zvířat a lidí.
32     Za tímto účelem se členským státům nabízejí dvě možnosti. Zaprvé mohou stanovit podle čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce písm.
a) směrnice 70/524, že obsahy vitaminů D v doplňkových krmivech k dispozici všem uživatelům mohou překročit maximální obsahy
stanovené pro kompletní krmiva za podmínky, že nepřekročí pětinásobek maximálního stanoveného limitu, tedy za okolností sporu
v původním řízení 10 000 IU na kilogram. Zadruhé mohou členské státy na základě písm. b) téhož ustanovení stanovit, že pokud
jde o doplňková krmiva která jsou určena pro určité druhy zvířat a která může členský stát na svém území povolit a dát k dispozici
všem uživatelům pro zvláštní účely výživy, obsah vitaminů D může překročit stanovený limit, aniž by však překročil 200 000
IU na kilogram.
33     Je nutno konstatovat, že ani znění čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 70/524, ani kontext anebo účel tohoto ustanovení
neumožňují stanovit, že pokud členský stát využije možnosti vydat předpisy, která je tímto ustanovením poskytnuta,  je oprávněn
zakázat dovoz doplňkového krmiva uvedeného do oběhu v jiném členském státě na základě prvního odstavce téhož článku.
34     Je nutno nejprve připomenout, že odstavce 1 a 2 článku 12 směrnice 70/524 sice oba upravují obsahy povolených doplňkových
látek doplňkových krmiv, ale nevztahují se na stejné případy. Odstavec 1 zakotvující obecné pravidlo se totiž použije na doplňková
krmiva v jejich zředěné formě. Odstavec 2 povoluje za určitých podmínek překročení obsahů některých doplňkových látek doplňkových
krmiv, ale použije se na posledně uvedené v jejich čisté formě. Jeho znění naznačuje, že se jedná o dodatečnou liberalizaci
ve vztahu k pravidlu uvedenému v odstavci 1, a v žádném případě o jeho omezení.
35     Dále, pokud jde o kontext, je třeba poznamenat, jak správně uplatňuje generální advokát v bodu 44 svého stanoviska, že podle
čl. 12 odst. 3 směrnice 70/524 musejí charakteristické znaky krmiva a jeho složení „pro případ použití odstavce 2“ zajistit,
aby maximální obsahy stanovené pro kompletní krmiva nebyly v žádném případě překročeny. Ačkoli je jasné, že taková obezřetnost
se nejeví jako potřebná u doplňkových krmiv, pro která je předepsáno pravidlo zředění, jelikož takové pravidlo samo o sobě
zajišťuje získání vhodné koncentrace, je naopak potřebná, jestliže takové zředění nebylo stanoveno. Toto zjištění potvrzuje
výklad, podle kterého není možné považovat odstavec 2 tohoto článku za omezení obecného pravidla obsaženého v odstavci 1 téhož
článku.
36     Pokud jde nakonec o účel sledovaný čl. 12 odst. 1 a 2 směrnice 70/524 a samotnou směrnicí, je namístě připomenout její čtvrtý
a devátý bod odůvodnění, které uvádějí jako hlavní jednak fungování společného trhu a jednak ochranu zdraví zvířat a lidí.
37     Přitom, jak správně uplatňuje Komise, řádné fungování vnitřního trhu by mohlo být vážně ohroženo, pokud by členský stát mohl
na základě vnitrostátních právních předpisů přijatých podle čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 70/524 uložit, pokud
jde o krmiva, pro která je stanoven poměr zředění, dodatečné podmínky k těm, jež jsou uvedeny v odstavci 1 tohoto článku.
Pokud jde o ochranu zdraví zvířat a lidí, je namístě uvést, že nemůže být větším rizikem povolit uvedení na trh doplňkového
krmiva obsahujícího v nezředěném stavu 16 000 IU vitaminu D3 na kilogram a které po zředění vykazuje obsah tohoto vitaminu
rovnající se 2 000 IU na kilogram, než krmiva, které může při použití uvedeného čl. 12 odst. 2 prvního pododstavce písm. b)
obsahovat až 200 000 IU doplňkových látek na kilogram.
38     S ohledem na výše uvedené je třeba na druhou a třetí otázku odpovědět tak, že ustanovení článku 12 ve spojení s článkem 19
směrnice 70/524 musejí být vykládána tak, že brání opatření, kterým členský stát zakáže na svém území uvádění na trh doplňkového
krmiva řádně vyráběného v jiném členském státě v souladu s čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice z důvodu obsahu vitaminu D.
39     S přihlédnutím k odpovědi na druhou a třetí otázku a z důvodů uvedených v bodu 22 tohoto rozsudku není namístě odpovídat na
první otázku.

K nákladům řízení
40     Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
Ustanovení článku 12 ve spojení s článkem 19 směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech,
ve znění směrnice Rady 84/587/EHS ze dne 29. listopadu 1984 musejí být vykládána tak, že brání opatření, kterým členský stát
zakáže na svém území uvádění na trh doplňkového krmiva řádně vyráběného v jiném členském státě v souladu s čl. 12 odst. 1
uvedené směrnice z důvodu obsahu vitaminu D.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: němčina.