CELEX: 62008FJ0018
Virkamiehet
Henkilöstö
Perusteettoman edun palautus

Virkamiehet – Perusteettoman edun palautus – Edellytykset
(Henkilöstösääntöjen 85 artikla; liitteessä VII olevan 1 artiklan 3 kohta)
Henkilöstösääntöjen 85 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmenee, että jotta aiheettomasti suoritettu summa voitaisiin periä
takaisin, on esitettävä näyttöä joko siitä, että edunsaaja on ollut tietoinen suorituksen aiheettomuudesta, tai siitä, että
suorituksen aiheettomuus on ollut niin ilmeistä, että edunsaajan on täytynyt tietää siitä. Ilman näyttöä siitä, että edunsaaja
on todellakin ollut tietoinen suorituksen aiheettomuudesta, on tutkittava olosuhteet, joissa suoritus on tapahtunut, sen selvittämiseksi,
onko suorituksen aiheettomuuden täytynyt olla ilmeistä.
Henkilöstösääntöjen 85 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun suorituksen aiheettomuuteen liitetty ilmaisu ”niin ilmeinen”
ei merkitse sitä, että perusteettomien maksujen saaja olisi vapautettu kaikesta harkinnasta tai valvonnasta, vaan sitä, että
nämä maksut on palautettava, kun kysymyksessä on virhe, joka ei voi jäädä tavanomaista huolellisuutta noudattavalta virkamieheltä
huomaamatta.
Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 3 kohdan pelkän lukemisen perusteella jokainen virkamies voi myös ilman
oikeustieteellistä koulutusta saada tietoonsa sen, että oikeus kotitalouslisään säilyy ainoastaan sillä edellytyksellä, että
puolison työtulot eivät ylitä tiettyä määrää. Korkeassa virka-asemassa oleva, pitkään palvellut ja kokenut virkamies on välttämättäkin
tietoinen henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun rajan ylittämisen seurauksista.
Se, että virkamies on vuosittain toimittanut tositteet puolisonsa työtuloista hallinnolle, ei vapauta tätä itse toteamasta,
että nämä tulot ylittävät henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun rajan. Joka tapauksessa
se, että hallinto on tehnyt virheen tai syyllistynyt laiminlyöntiin, on merkityksetöntä sovellettaessa henkilöstösääntöjen
85 artiklaa, jossa nimenomaisesti edellytetään hallinnon tehneen virheen aiheettoman suorituksen maksaessaan. Kysymys ei ole
siitä, oliko virhe ilmeinen hallinnolle, vaan siitä, oliko se ilmeinen asianomaiselle. Koska kantajalla on kaikkien virkamiesten
tavoin henkilökohtainen intressi tarkistaa hänelle kuukausittain suoritetut maksut, hänen tilannettaan ei voida verrata tuhansien
palkkojen ja kaikenlaisten etuuksien maksamisesta vastaavan hallinnon tilanteeseen.
(ks. 29–31, 34, 36, 39 ja 40 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 71/72, Kuhl v. neuvosto, 27.6.1973 (Kok. 1973, s. 705, 11 kohta); asia 252/78, Broe v. komissio,
11.7.1979 (Kok. 1979, s. 2393, 11 ja 13 kohta) ja asia 142/78, Berghmans v. komissio, 11.10.1979 (Kok. 1979, s. 3125, 9 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑111/89, Scheiber v. neuvosto, 12.7.1990 (Kok. 1990, s. II‑429, 43 kohta); asia
T‑107/92, White v. komissio, 10.2.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑41 ja II‑143, 38 kohta); asia T‑38/93, Stahlschmidt v. parlamentti,
24.2.1994 (Kok. H. 1994, s. I‑A‑65 ja II‑227, 23 kohta); asia T‑205/01, Ronsse v. komissio, 5.11.2002 (Kok. H. 2002, s. I‑A‑211
ja II‑1065, 47–49 kohta) ja yhdistetyt asiat T‑180/02 ja T‑113/03, Gouvras v. komissio, 15.7.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑225
ja II‑987, 76 kohta).