CELEX: 61993CJ0360
Yhteinen kauppapolitiikka
Palvelut
Julkiset hankinnat

Tuomion perustelut
1 Euroopan parlamentti on ETY:n perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla vaatinut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 20.7.1993 toimittamallaan kanteella Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvän sopimuksen tekemisestä yhteisymmärryspöytäkirjana 10 päivänä toukokuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/323/ETY (EYVL L 125, s. 1, jäljempänä päätös 93/323) ja direktiivin 90/531/ETY säännösten soveltamisen ulottamisesta koskemaan Amerikan Yhdysvaltoja 10 päivänä toukokuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/324/ETY (EYVL L 125, s. 54, jäljempänä päätös 93/324) kumoamista.
2 Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelystä 17 päivänä syyskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/531/ETY (EYVL L 297, s. 1, jäljempänä direktiivi 90/531) annettiin ETY:n perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen sekä 66, 100 a ja 113 artiklan perusteella.
3 Tämän direktiivin 29 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Tätä artiklaa sovelletaan tarjouksiin, jotka sisältävät kolmansista maista peräisin olevia tuotteita, kun yhteisö ei ole tehnyt näiden kolmansien maiden kanssa monen- tai kahdenvälistä sopimusta, jolla varmistetaan yhteisön yrityksille yhdenvertainen ja todellinen pääsy näiden kolmansien maiden markkinoille. Artikla ei rajoita yhteisön tai sen jäsenvaltioiden velvoitteita kolmansia maita kohtaan.
2. Tavaranhankintaa koskevaa sopimusta varten tehty tarjous voidaan hylätä, jos kolmansista maista peräisin olevien, tavaroiden alkuperän käsitteen yhteisestä määritelmästä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 802/68, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3860/87, määriteltyjen tuotteiden osuus on suurempi kuin 50 prosenttia tarjoukseen sisältyvien tuotteiden kokonaisarvosta. Tätä artiklaa sovellettaessa televerkkolaitteissa käytettäviä ohjelmistoja pidetään tuotteina.
3. Jollei 4 kohdasta muuta johdu, kahden tai useamman tarjouksen ollessa 27 artiklassa säädettyjen arviointiperusteiden mukaan samanarvoisia, etusijalle on asetettava se tarjous, jota ei voida hylätä 2 kohdan mukaisesti. Tarjousten hintoja on pidettävä tämän artiklan mukaisesti samanarvoisina, jos niiden hintaero on enintään kolme prosenttia.
4. Tarjousta ei kuitenkaan saa 3 kohdan mukaisesti asettaa etusijalle, jos sen hyväksyminen velvoittaisi hankintayksikön hankkimaan jo olemassa olevien tavaroiden kanssa teknisiltä ominaisuuksiltaan erilaisia tavaroita, mikä johtaisi yhteensopimattomuuteen tai käyttöön taikka ylläpitoon liittyviin teknisiin vaikeuksiin tai suhteettomiin kustannuksiin.
5. Tätä artiklaa sovellettaessa, määritettäessä 2 kohdassa tarkoitettuja kolmansista maista peräisin olevia tuotteita ei oteta huomioon niitä kolmansia maita, joita tämän direktiivin säännösten soveltaminen on 1 kohdan mukaisesti neuvoston päätöksellä ulotettu koskemaan.
6. Komissio antaa neuvostolle vuosittain kertomuksen, ensimmäisen kerran vuoden 1991 toisella puoliskolla, niiden monen- tai kahdenvälisten neuvottelujen edistymisestä, jotka koskevat yhteisön yritysten pääsyä kolmansien maiden hankintoihin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla aloilla, näiden neuvottelujen mahdollisista tuloksista sekä kaikkien tehtyjen sopimusten toteutumisesta.
Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta muuttaa tämän artiklan säännöksiä edellä tarkoitetun kehityksen mukaisesti."
4 Neuvosto teki 10.5.1993 päätökset 93/323 ja 93/324 perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla.
5 Neuvosto hyväksyi yhteisön nimissä päätöksellä 93/323 Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvän sopimuksen (jäljempänä sopimus) yhteisymmärryspöytäkirjana.
6 Sopimuksen 1 artiklan mukaan sitä sovelletaan yhteisön osalta sopimuksen liitteessä 1 lueteltujen hankintayksiköiden tekemiin tavaranhankintoja, rakennusurakoita ja muita palveluja koskeviin sopimuksiin sekä liitteessä 3 lueteltujen hankintayksiköiden tekemiin tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin.
7 Sopimuksen 2 artiklan 1 kohdassa määrätään, että liitteessä 1 lueteltujen yksiköiden tekemien, tietyt kynnysarvot ylittävien hankintasopimusten osalta yhteisö soveltaa Yhdysvalloista oleviin tavarantoimittajiin, tarjoajiin tai palvelujen suorittajiin sekä Yhdysvalloista peräisin oleviin hyödykkeisiin ja palveluihin julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 77/62/ETY (EYVL 1977, L 13, s. 1), julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetussa neuvoston direktiivissä 71/305/ETY (EYVL L 185, s. 5) säädettyjä menettelyjä.
8 Tuotannon, liikenteen ja sähköenergian jakelun alan tavaranhankintojen ja rakennusurakoiden osalta sopimuksen 3 artiklan 1 kohdassa yhteisö velvoitetaan virkkeen ensimmäisessä osassa ulottamaan direktiivin 90/531 säännösten soveltaminen koskemaan Yhdysvalloista peräisin olevia tuotteita, tavarantoimittajia ja tarjoajia silloin, kun on kyse sopimuksen liitteessä 3 lueteltujen yksiköiden tarjouskilpailuista; virkkeen jälkimmäisessä osassa yhteisö velvoitetaan saattamaan koskemaan näitä myös vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY (EYVL L 76, s. 14) säännökset.
9 Näiden sitoumusten mukaisesti päätöksen 93/324  1 artiklassa ulotetaan direktiivin 90/531 säännösten soveltaminen koskemaan sopimuksen liitteessä 3 tarkoitettujen hankintayksiköiden julkisiin hankintoihin liittyviä tarjouksia, jotka koskevat Yhdysvalloista peräisin olevia tuotteita.
10 Parlamentin kanne perustuu perustamissopimuksen ja sen olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen, koska päätökset 93/323 ja 93/324 tehtiin ainoastaan perustamissopimuksen 113 artiklan perusteella, siten ettei niiden alojen asianmukaisia säännöksiä, joita suunnitellut toimet koskivat, ollut otettu huomioon. Erityisesti päätöksen 93/324 osalta parlamentti toteaa, että siinä muutettiin 57, 66 ja 100 a artiklan sekä 113 artiklan, joka nykyisin on tämän päätöksen ainoa oikeudellinen perusta, perusteella yhdessä parlamentin kanssa annetun direktiivin 90/531 vaikutuksia.
11 Neuvosto katsoo, että perustamissopimuksen 113 artikla on asianmukainen oikeudellinen perusta päätösten 93/323 ja 93/324 tekemiseksi, koska sopimuksen 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan virkkeen jälkimmäisen osan sitoumukset täydentävät virkkeen ensimmäisen osan sitoumuksia; virkkeen ensimmäisessä osassa on tarkoitus ainoastaan säännellä 113 artiklassa tarkoitettua yhteisön ulkomaankauppaa.
12 Neuvoston mukaan näiden päätösten pätevyyden kannalta merkitystä ei ole sillä, muutetaanko päätöksillä 93/323 ja 93/324 direktiiviä 90/531, kuten parlamentti väittää, vai ulotetaanko sen säännösten soveltaminen koskemaan tämän direktiivin 29 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua kolmatta maata.
13 Koska näiden päätösten pääasiallisena tarkoituksena oli ainoastaan poiketa direktiivin 29 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta yhteisön etusijasta tiettyjen Yhdysvalloista peräisin olevia hyödykkeitä koskevien tarjousten osalta, nämä päätökset pitäisi tehdä samanlaisessa menettelyssä riippumatta siitä, tarkastellaanko niitä direktiivin 29 artiklan muutoksina vai direktiivin säännösten soveltamisalan laajentamisena.
14 Neuvosto katsoo, että ensimmäisessä tapauksessa oikeudellinen perusta on direktiivin 29 artiklan 6 kohta ja toisessa tapauksessa perustamissopimuksen 113 artikla. Näissä kahdessa tapauksessa neuvoston on päätettävä asiasta määräenemmistöllä komission ehdotuksesta eikä parlamentin osallistumista päätöksentekoon edellytetä.
15 Tämän vuoksi neuvosto katsoo, että sen syyllistyminen mahdollisiin lainvastaisuuksiin valinnassa näiden kahden oikeudellisen perustan välillä, on sellainen yksinkertainen muotovirhe, joka ei voi aiheuttaa näiden päätösten kumoamista. Neuvosto viittaa tämän osalta asiassa 165/87, komissio vastaan neuvosto, 27.9.1988 annettuun tuomioon (Kok. 1988, s. 5545, 19 kohta).
16 Komissio tukee neuvoston vaatimuksia ja muistuttaa, että se oli ehdottanut päätöksen 93/323 oikeudelliseksi perustaksi 113 artiklaa, koska se katsoi, että syistä, jotka se esittää väliintulokirjelmässään, tässä määräyksessä tarkoitettu kauppapolitiikka käsittää sekä tavarakaupan että palvelut.
Tutkittavaksi ottaminen
17 Ensiksikin on syytä palauttaa mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan (ks. erityisesti asia C-187/93, parlamentti v. neuvosto, tuomio 28.6.1994, Kok. 1994, s. I-2857, 14 kohta) parlamentti voi nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kumoamiskanteen neuvoston tai komission säädöstä, päätöstä tai toimenpidettä vastaan sillä edellytyksellä, että tämä kanne on nostettu ainoastaan parlamentin oikeuksien turvaamiseksi ja että se perustuu ainoastaan siihen, että näitä oikeuksia on loukattu.
18 Tässä tapauksessa parlamentti toteaa, että päätökset 93/323 ja 93/324 olisi pitänyt tehdä siten, että niiden oikeudellisena perustana olisi ollut perustamissopimuksen 113 artiklan lisäksi myös perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohta sekä 66 ja 100 a artikla, joissa, toisin kuin 113 artiklassa, määrättiin ennen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen voimaantuloa, että oli noudatettava yhteistoimintaa parlamentin kanssa koskevaa menettelyä. Parlamentti katsoo, että neuvosto rikkoi parlamentin tätä oikeutta tehdessään päätökset ainoastaan 113 artiklan nojalla.
19 Näin ollen on todettava, että parlamentin kanne on tutkittava.
20 Parlamentti pyytää EY:n tuomioistuimen perussäännön 37 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti, että komission väliintulohakemus, joka hyväksyttiin yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 8.11.1993 antamalla määräyksellä, jätetään tutkimatta, sikäli kuin siinä tuetaan sellaista perustamissopimuksen 113 artiklan tulkintaa, joka poikkeaa olennaisella tavalla neuvoston näkemyksestä.
21 Tämä prosessiväite on hylättävä.
22 Vaikka on totta, että komission esittämät perustelut sille, miksi päätöksen 93/323 oikeudelliseksi perustaksi olisi pitänyt valita perustamissopimuksen 113 artikla, poikkeavat selvästi neuvoston esittämistä perusteluista, voidaan kuitenkin katsoa, että väliintulokirjelmässä esitetyt vaatimukset ovat perussäännön 37 artiklan kolmannen kohdan mukaisia, koska niillä on ainoastaan tarkoitus tukea neuvoston vaatimuksia.
Pääasia
23 Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimivaltajärjestelmässä säädöksen, päätöksen tai toimenpiteen oikeudellinen perusta on valittava sellaisten objektiivisten tekijöiden perusteella, joita tuomioistuin voi valvoa. Tällaisia seikkoja ovat muun muassa säädöksen tai päätöksen tavoitteet ja sisältö (ks. erityisesti em. asia parlamentti v. neuvosto, tuomion 17 kohta).
24 Tavoitteiden osalta voidaan todeta, että päätöksellä 93/323 hyväksytyn sopimuksen johdanto-osasta käy ilmi, että sillä on tarkoitus hyväksyä kahdenvälisesti ja vastavuoroisuuden perusteella osapuolten monenvälisessä GATT-sopimuksessa jo tekemien julkisia hankintoja koskevien sitoumusten mukaisesti ja uuden tämän alan monenvälisen sopimuksen toteuttamisen helpottamiseksi tietyt velvoitteet, joiden tarkoituksena on avata niiden julkisia hankintoja koskevat markkinat.
25 Tätä varten sopimuksessa määrätään näiden kahden sopimuspuolen julkisten hankintojen avaamisesta, joka ei enää koske ainoastaan tuotteiden ostamista ja niiden toimittamiseen liittyviä mahdollisia palveluja, kuten määrättiin julkisia hankintoja koskevassa monenvälisessä GATT-sopimuksessa, joka hyväksyttiin vuosina 1973-1979 käytyjen kauppaneuvottelujen tuloksena tehdyistä monenvälisistä sopimuksista 10 päivänä joulukuuta 1979 tehdyllä neuvoston päätöksellä 80/271/ETY (EYVL 1980, 271, s. 1), joka tehtiin perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla.
26 Sitä vastoin sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan mukaan sopimusta sovelletaan liitteissä 1 ja 2 lueteltujen hankintayksiköiden tekemiin tavaroita, rakennusurakoita ja muita palveluja koskeviin sopimuksiin sekä sopimuksen liitteissä 3 ja 4 lueteltujen hankintayksiköiden tekemiin tavaroita ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin. Sopimuksen 1 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ilmaisu "muut palvelut" tarkoittaa sopimuksia, joiden pääasiallisena tarkoituksena on tarjota yhtä tai useampaa sopimuksen liitteissä 5 tai 6 tarkoitettua palvelua, kuten huolto- ja korjauspalveluja, liikenne-, atk-, mainonta- sekä kirjanpitopalveluja.
27 Sopimus koskee siten myös erikseen palvelujen tarjoamista.
28 Toisen ja kolmannen perustelukappaleen mukaan päätöksen 93/324 tarkoituksena on ulottaa direktiivin 90/531 säännösten soveltaminen koskemaan sopimuksessa tarkoitettuja julkisia hankintoja.
29 Tämän jälkeen on syytä palauttaa mieleen, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yhteisön oikeuden nykyisessä vaiheessa ainoastaan rajat ylittävien palvelujen tarjoaminen kuuluu perustamissopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan (lausunto 1/94, 15.11.1994, Kok. 1994, s. I-5267, 53 kohta).
30 Koska sekä päätöksessä 93/323, jolla sopimus hyväksyttiin, että päätöksessä 93/324, jolla direktiivin 90/531 säännösten soveltaminen ulotettiin koskemaan sopimuksessa tarkoitettuja julkisia hankintoja, tarkoitettujen palvelujen tarjoamisen yksityiskohtaisia sääntöjä ei sovelleta ainoastaan silloin, kun on kyse sellaisesta rajat ylittävästä palvelujen tarjoamisesta, joka ei edellytä henkilöiden siirtymistä paikasta toiseen, vaan nämä säännöt koskevat myös toisen sopimuspuolen alueella toimivan liikkeen tai luonnollisen henkilön tarjoamia palveluja, on syytä todeta, ettei päätöksiä 93/323 ja 93/324 olisi pitänyt tehdä ainoastaan perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla.
31 Tämän vuoksi päätökset 93/323 ja 93/324 on kumottava.
Kumoamisen vaikutusten rajaaminen
32 Neuvosto on pyytänyt yhteisöjen tuomioistuinta rajaamaan päätösten mahdollisen kumoamisen vaikutuksia; parlamentti ei ole vastustanut tätä.
33 Tältä osin on syytä todeta, että päätösten 93/323 ja 93/324 yksioikoinen kumoaminen vaarantaisi niihin perustuvien oikeuksien käyttämistä.
34 On myös otettava huomioon se, että sopimuksen voimassaoloaika päättyi 30.5.1995.
35 Tämän vuoksi olennaiset oikeusturvanäkökohdat, joita voidaan verrata tiettyjä asetuksia kumottaessa ilmeneviin näkökohtiin, oikeuttavat yhteisöjen tuomioistuimen käyttämään sille asetusten kumoamista koskevaa, ETY:n perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdassa annettua toimivaltaa ja päättämään niistä päätösten vaikutuksista jotka on pidettävä edelleen voimassa.
36 Ottaen huomioon tämän tapauksen erityisen luonteen on syytä pitää voimassa kumottujen päätösten vaikutukset.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
37 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaisesti asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska neuvosto on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti komissio ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(kuudes jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Kumotaan Euroopan talousyhteisön ja Amerikan yhdysvaltojen välisen julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvän sopimuksen tekemisestä yhteisymmärryspöytäkirjana 10 päivänä toukokuuta 1993 tehty neuvoston päätös 93/323/ETY ja direktiivin 90/531/ETY säännösten soveltamisen ulottamisesta koskemaan Amerikan Yhdysvaltoja 10 päivänä toukokuuta 1993 tehty neuvoston päätös 93/324/ETY.
2) Kumottujen päätösten vaikutukset pidetään voimassa.
3) Neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
4) Komissio ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.