CELEX: 62008CJ0365
Cukor
Nariadenie (ES) č. 318/2006
Článok 16
Výpočet výšky výrobného poplatku
Zahrnutie množstva kvótovaného cukru, ktoré bolo stiahnuté z trhu, do základu na vymeranie poplatku
Zásady proporcionality a zákazu diskriminácie

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu a platnosti článku 16 nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 z 20. februára
2006 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru (Ú. v. EÚ L 58, s. 1).
Tento návrh bol podaný v rámci odvolania, ktoré podala Agrana Zucker GmbH (ďalej len „Agrana Zucker“) proti rozhodnutiu Bundesminister
für Land‑ und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (spolkové ministerstvo poľnohospodárstva, lesného hospodárstva,
životného prostredia a vodohospodárstva) z 25. marca 2008, ktoré sa týkalo sumy výrobného poplatku na hospodársky rok 2007/2008.

Právny rámec

Nariadenie č. 318/2006
Nariadenie č. 318/2006, prijaté Radou Európskej únie v rámci reformy spoločnej organizácie trhov v sektore cukru, ku ktorej
došlo v roku 2006, zaviedlo nový režim a nové zníženia kvót. Okrem toho zaviedlo poplatok nazvaný „výrobný poplatok“ a upravilo
nové trhové nástroje spravované Európskou komisiou, ako je stiahnutie z trhu.
Pokiaľ ide o výrobný poplatok, odôvodnenie č. 19 nariadenia č. 318/2006 stanovuje:
„Mal by sa zaviesť výrobný poplatok, ktorý by prispieval na financovanie výdavkov vyskytujúcich sa v rámci spoločnej organizácie
trhov v sektore cukru.“
Článok 16 uvedeného nariadenia, nazvaný „Výrobný poplatok“, stanovuje:
„1.      S platnosťou od hospodárskeho roku 2007/2008 sa od podnikov vyrábajúcich cukor… vyberá za [kvótu cukru] výrobný poplatok.
2.      Výrobný poplatok je stanovený na 12,00 [eur] za tonu kvótovaného cukru…
3.      Celkové množstvo výrobných poplatkov zaplatených v súlade s odsekom 1 členské štáty účtujú podnikom na svojom území podľa
kvót, ktoré im boli pridelené v príslušnom hospodárskom roku.
Podniky vykonajú platby najneskôr do konca februára príslušného hospodárskeho roku.
4.      Podniky Spoločenstva vyrábajúce cukor… môžu žiadať od pestovateľov cukrovej repy alebo trstiny, alebo od dodávateľov čakanky,
aby znášali do 50 % príslušných výrobných poplatkov.“
„Kvótovaný cukor“ definuje článok 2 bod 5 nariadenia č. 318/2006 ako množstvo vyrobeného cukru, pridelené na konkrétny hospodársky
rok v rámci kvóty pre príslušný podnik.
Článok 1 ods. 2 nariadenia č. 318/2006 stanovuje, že hospodársky rok sa začína 1. októbra a končí 30. septembra nasledujúceho
roka.
Pokiaľ ide o stiahnutie z trhu, odôvodnenie č. 22 tohto nariadenia uvádza:
„Mali by sa zaviesť nové trhové nástroje, ktoré by spravovala Komisia. … [N]a zachovanie štrukturálnej rovnováhy trhov s cukrom
pri cenovej hladine blízkej referenčnej cene by sa malo Komisii umožniť, aby rozhodla o tom, že cukor sa stiahne z trhu na
tak dlho, kým sa neobnoví trhová rovnováha.“
Článok 19 uvedeného nariadenia s názvom „Stiahnutie cukru z trhu“ znie takto:
„1.      Na zachovanie štrukturálnej rovnováhy trhu pri cenovej hladine blízkej referenčnej cene, pri zohľadnení záväzkov Spoločenstva
vyplývajúcich z dohôd uzatvorených v súlade s článkom 300 zmluvy [ES], možno až do začiatku nasledujúceho hospodárskeho roku
stiahnuť z trhu určité percento kvótovaného cukru… , pričom toto percento je pre všetky členské štáty spoločné.
…
2.      Percento určené na stiahnutie z trhu uvedené v odseku 1 sa stanoví najneskôr do 31. októbra príslušného hospodárskeho roku
na základe očakávaných trendov na trhu počas daného hospodárskeho roku.
3.      Každý podnik, ktorému bola pridelená kvóta, na vlastné náklady uskladní na obdobie stiahnutia také množstvá cukru, ktoré zodpovedajú
danému percentu jeho kvótovanej výroby na príslušný hospodársky rok, ktoré je uvedené v odseku 1.
Množstvá cukru stiahnuté z trhu počas hospodárskeho roku sa považujú za prvé množstvá vyrobené v rámci kvóty na ďalší hospodársky
rok. Pri zohľadnení očakávaných trendov na trhu s cukrom však možno v súlade s postupom uvedeným v článku 39 ods. 2 rozhodnúť,
aby sa v danom a/alebo nasledujúcom hospodárskom roku všetok stiahnutý cukor… alebo [jeho] časť považoval[a] za:
–        nadbytočný cukor…, ktor[ý] sa môž[e] stať priemyselným cukrom…,
alebo
–        dočasnú produkciu v rámci kvóty, ktorej časť možno vyhradiť na vývoz, za dodržania záväzkov Spoločenstva, ktoré vyplývajú
z dojednaní uzatvorených podľa článku 300 zmluvy.
…“

Nariadenie č. 290/2007
Odôvodnenie č. 8 nariadenia Komisie (ES) č. 290/2007 zo 16. marca 2007, ktorým sa na hospodársky rok 2007/2008 stanovuje percento
uvedené v článku 19 nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 (Ú. v. EÚ L 78, s. 20) stanovuje:
„V tomto istom kontexte by sa mala zvážiť skutočnosť, že obmedzenia spojené s preventívnym opatrením môžu mať vážne hospodárske
dôsledky pre podniky v členských štátoch, ktoré vyvinuli osobitnú snahu v rámci režimu reštrukturalizácie zavedeného nariadením
(ES) č. 320/2006. Takýto účinok by v skutočnosti odporoval samotnému cieľu tohto režimu a spoločnej organizácii trhov v sektore
cukru, ktorá má zabezpečiť životaschopnosť a konkurencieschopnosť tohto sektora. Preto je pre členské štáty potrebné ustanoviť
výnimku z uplatňovania percenta preventívneho stiahnutia pomerne k percentu národnej kvóty, ktoré sa uvoľnilo v rámci uvedeného
režimu reštrukturalizácie.“
Článok 1 nariadenia č. 290/2007 stanovuje:
„1.      Percento uvedené v článku 19 ods. 1 nariadenia (ES) č. 318/2006 sa na hospodársky rok 2007/2008 stanovuje vo výške 13,5 %.
2.      Odchylne od odseku 1:
a)      percento stanovené v uvedenom odseku sa neuplatňuje na podniky, ktorých výroba je nižšia ako 86,5 % ich kvóty na hospodársky
rok 2007/2008;
b)      v prípade podnikov, ktoré vyrábajú množstvo rovné alebo vyššie ako 86,5 % ich kvóty na hospodársky rok 2007/2008, sa množstvá
vyrobené nad 86,5 % stiahnu z trhu;
c)      percento uvedené v odseku 1 sa neuplatňuje na množstvá vyrobené v členských štátoch, ktorých národná kvóta na cukor sa uvoľnila
do výšky minimálne 50 % od 1. júla 2006 v dôsledku upustenia od kvót v zmysle článku 3 nariadenia (ES) č. 320/2006.
V prípade členských štátov, ktorých národná kvóta bola uvoľnená minimálne do výšky 50 % od 1. júla 2006 v dôsledku upustenia
od kvót v zmysle článku 3 nariadenia (ES) č. 320/2006, sa percento stiahnutia ustanovené v prvom odseku znižuje pomerne k uvoľneným
kvótam.
Percento uplatniteľné podľa tohto bodu je stanovené v prílohe.
…
4.      Množstvá stiahnuté z trhu v súlade s odsekom 2 písm. b) a odsekom 3 sa považujú za prebytočný cukor… za hospodársky rok 2007/2008,
ktoré by sa mohli stať priemyselným cukrom… .
…“

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
V roku 2006 príslušný správny orgán pridelil Agrana Zucker kvótu 405 812,4 tony na výrobu cukru na hospodárske roky 2006/2007
až 2014/2015. Ten istý orgán stanovil na hospodársky rok 2007/2008 podľa článku 1 ods. 1 a 2 písm. b) nariadenia č. 290/2007
prahovú hodnotu výroby v rámci kvóty pridelenej Agrana Zucker na 86,5 % jej kvóty, teda na 351 027,73 tony, čím bolo tejto
spoločnosti uložené stiahnutie 13,5 % jej kvóty z trhu, teda 54 784,67 tony cukru.
Rozhodnutím z 28. januára 2008 Agrarmarkt Austria (právnická osoba, ktorá spravuje podporu) stanovila sumu výrobného poplatku
splatného Agrana Zucker za hospodársky rok 2007/2008 na 4 869 748,80 eura a vyzvala Agrana Zucker, aby túto sumu uhradila.
Spoločnosť Agrana Zucker si sťažovala na skutočnosť, že výrobný poplatok bol vypočítaný na základe kvóty, ktorá jej bola pridelená,
čím sa do jeho základu zahrnulo aj 54 784,67 tony cukru stiahnutého z trhu, ktorý nemohla predať ako množstvo cukru vyrobeného
v rámci kvóty, a podala odvolanie proti rozhodnutiu Agrarmarkt Austria na Bundesminister für Land‑ und Forstwirtschaft, Umwelt
und Wasserwirtschaft. Tento orgán odvolanie zamietol rozhodnutím z 25. marca 2008, ktoré je predmetom konania pred vnútroštátnym
súdom podávajúcim návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že Agrana Zucker vo veci samej tvrdí, že zahrnutie množstva cukru stiahnutého z trhu
do výpočtu výrobného poplatku porušuje zásadu proporcionality a zákaz diskriminácie, ktorý upravuje článok 34 ods. 2 ES. Takémuto
porušeniu sa dá podľa nej vyhnúť, pokiaľ by sa poskytol výklad článku 16 nariadenia č. 318/2006 v súlade s primárnym právom.
Vnútroštátny súd v podstate uvádza, že vzhľadom na právne stanoviská účastníkov konania, rozsudok z 8. mája 2008, Zuckerfabrik
Jülich a i. (C‑5/06 a C‑23/06 až C‑36/06, Zb. s. I‑3231) a výhrady vyjadrené žalobkyňou vo veci samej, pokiaľ ide o platnosť
článku 16 nariadenia č. 318/2006, problém vzniknutý v rámci práva Únie nemožno vyriešiť jednoducho a nenachádza naň odpoveď
ani v judikatúre Súdneho dvora.
Za týchto okolností Verwaltungsgerichtshof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.      Má sa článok 16 nariadenia… č. 318/2006… vykladať v tom zmysle, že aj kvóta na cukor, ktorú nemožno využiť v dôsledku preventívneho
stiahnutia z trhu podľa článku 1 nariadenia… č. 290/2007…, má byť súčasťou základu na vymeranie výrobného poplatku?
2.      V prípade kladnej odpovede na otázku č. 1:
Je článok 16 nariadenia… č. 318/2006… zlučiteľný s primárnym právom, predovšetkým so zásadou proporcionality a zásadou zákazu
diskriminácie, ktoré možno odvodiť z článku 34 ES?“

O prejudiciálnych otázkach

O prvej otázke
V prvej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 16 nariadenia č. 318/2006 vykladať v tom zmysle, že množstvo
kvótovaného cukru, ktoré bolo stiahnuté z trhu na základe článku 19 tohto nariadenia a článku 1 nariadenia č. 290/2007, má
byť súčasťou základu na vymeranie výrobného poplatku.
Žalobkyňa vo veci samej, ako aj španielska a litovská vláda zastávajú názor, že výrobný poplatok sa uplatňuje na množstvo
kvótovaného cukru, ktoré sa naozaj vyrobí a ako také ho možno uviesť na trh, a nie na samotnú kvótu. Z toho vyplýva, že množstvo
cukru stiahnuté z trhu by sa nemalo zohľadniť na účely určenia základu na vymeranie uvedeného poplatku.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že článok 16 ods. 1 nariadenia č. 318/2006 stanovuje, že od hospodárskeho roku
2007/2008 sa od podnikov vyrábajúcich cukor vyberá za kvótu na cukor výrobný poplatok. Toto ustanovenie teda jasne uvádza,
že uvedená kvóta predstavuje základ na vymeranie výrobného poplatku. Z toho vyplýva, že základ poplatku, ktorý má zaplatiť
podnik vyrábajúci cukor, predstavuje kvóta na cukor, ktorá sa mu pridelí na predmetný hospodársky rok.
Iste, pojem „výrobný poplatok“ použitý v odôvodnení č. 19 nariadenia č. 318/2006, ako aj v nadpise a v ustanoveniach článku
16 tohto nariadenia môže viesť k omylu, pokiaľ ide o definovanie základu tohto poplatku, pretože sa zdá, že neoznačuje poplatok
vzťahujúci sa na kvótu, ale poplatok vzťahujúci sa na skutočne vyrobené potraviny. To isté platí vo vzťahu k zneniu článku
16 ods. 2 uvedeného nariadenia, podľa ktorého „výrobný poplatok je stanovený na [12 eur] za tonu kvótovaného cukru“, pričom
„kvótovaný cukor“ je definovaný v článku 2 bode 5 uvedeného nariadenia ako celkové množstvo vyrobeného cukru počas konkrétneho
hospodárskeho roku v rámci kvóty pre príslušný podnik.
Ako však uviedla aj generálna advokátka v bodoch 46 až 51 svojich návrhov, z obsahu a zo systému článku 16 nariadenia č. 318/2006
vyplýva, že normotvorca Únie chcel v rámci reformy spoločnej organizácie trhu v sektore cukru zaviesť nový poplatok, ktorého
základom na vymeranie nebude naozaj vyrobené množstvo cukru, ale pridelená kvóta na cukor. Zatiaľ čo totiž odsek 1 tohto článku
uvádza zásadu výberu poplatku z kvóty na cukor pridelenej podnikom vyrábajúcim cukor, cieľom odseku 2 uvedeného článku je
stanoviť sumu uvedeného poplatku.
Túto analýzu potvrdzuje článok 16 ods. 3 nariadenia č. 318/2006, ktorý spresňuje konkrétne podmienky vyberania výrobného poplatku.
Jednak totiž v prvom pododseku stanovuje, že „celkové množstvo výrobných poplatkov zaplatených v súlade s odsekom 1 členské
štáty účtujú podnikom na svojom území podľa kvót, ktoré im boli pridelené v príslušnom hospodárskom roku“. Ďalej v druhom
pododseku tento článok 16 ods. 3 vyžaduje, aby podniky vykonali platby najneskôr do konca februára príslušného hospodárskeho
roku. K tomuto dátumu však vyrobené množstvo v rámci tohto hospodárskeho roka nie je známe, pretože v súlade s článkom 1 ods. 2
uvedeného nariadenia sa hospodársky rok začína 1. októbra a končí sa 30. septembra nasledujúceho roka.
Navyše ani z nariadenia č. 318/2006, ani z nijakého iného prvku nevyplýva, že normotvorca Únie chcel vyňať zo základu na vymeranie
výrobného poplatku množstvo kvótovaného cukru stiahnuté z trhu v súlade s článkom 19 tohto nariadenia. Teória, podľa ktorej
sa tento poplatok uplatňuje len na množstvo cukru zodpovedajúce rozdielu medzi pridelenou kvótou na cukor a množstvom kvótovaného
cukru stiahnutého z trhu, nenachádza nijakú oporu ani v článku 16 uvedeného nariadenia analyzovanom v bodoch 20 až 23 tohto
rozsudku.
V dôsledku toho treba odpovedať na prvú otázku tak, že článok 16 nariadenia č. 318/2006 sa má vykladať v tom zmysle, že množstvo
kvótovaného cukru, ktoré bolo stiahnuté z trhu na základe článku 19 tohto nariadenia a článku 1 nariadenia č. 290/2007, sa
zahŕňa do základu na vymeranie výrobného poplatku.

O druhej otázke
Druhá otázka sa týka platnosti článku 16 nariadenia č. 318/2006. V prípade kladnej odpovede na prvú otázku sa vnútroštátny
súd pýta predovšetkým na platnosť tohto ustanovenia vzhľadom na zásady proporcionality a zákazu diskriminácie.
O platnosti článku 16 nariadenia č. 318/2006 vzhľadom na zásadu proporcionality
Žalobkyňa vo veci samej v podstate tvrdí, že zahrnutie množstva kvótovaného cukru stiahnutého z trhu do základu na vymeranie
výrobného poplatku je v rozpore so zásadou proporcionality, lebo vedie k platbe poplatku z množstva cukru, ktoré nebolo vyrobené,
a ktoré tak neexistuje, alebo k platbe poplatku z množstva cukru skutočne vyrobeného, ale považovaného za nadbytočný cukor,
ktorý sa môže buď stať priemyselným cukrom predávaným dvakrát lacnejšie ako kvótovaný cukor, alebo sa môže preniesť ako kvótovaný
cukor do nasledujúceho hospodárskeho roka, v priebehu ktorého bude znova zaťažený výrobným poplatkom. Takto ukladaná záťaž
podnikom vyrábajúcim cukor nie je nevyhnutná na dosiahnutie sledovaného cieľa, tak ako je definovaný v odôvodnení č. 19 nariadenia
č. 318/2006, pretože príjmy z výrobného poplatku prevyšujú výdavky v rámci spoločnej organizácie trhu v sektore cukru.
Toto stanovisko zdieľa aj španielska, litovská a poľská vláda, ktoré rovnako uvádzajú, že vyberanie výrobného poplatku z množstva
kvótovaného cukru, ktorý bol stiahnutý z trhu, spôsobuje, že dotknuté podniky musia znášať neproporcionálnu finančnú záťaž.
Litovská vláda odkazuje tak ako žalobkyňa vo veci samej na už citovaný rozsudok Zuckerfabrik Jülich a i. a zdôrazňuje najmä
skutočnosť, že napriek širokej miere voľnej úvahy, ktorú majú inštitúcie v tejto oblasti, nesmú byť výrobcovia zaťažení nad
rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie sledovaného cieľa. Poľská vláda, ktorá okrem toho uvádza, že cukor stiahnutý z trhu
nespôsobuje žiadny výdavok spojený so spoločnou organizáciou trhu v sektore cukru, tvrdí, že inštitúcie nemajú v danej oblasti
širokú mieru voľnej úvahy, lebo predmetné ustanovenie je technickej povahy.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že zásada proporcionality, ktorá je súčasťou všeobecných zásad práva Únie, vyžaduje,
aby akty inštitúcií Únie neprekračovali hranice toho, čo je primerané a potrebné na uskutočnenie legitímnych cieľov sledovaných
predmetnou právnou úpravou, pričom pokiaľ sa ponúka výber medzi viacerými primeranými opatreniami, je potrebné prikloniť sa
k najmenej obmedzujúcemu, a spôsobené zásahy nesmú byť neprimerané vo vzťahu k sledovaným cieľom (rozsudok z 11. júna 2009,
Agrana Zucker, C‑33/08, Zb. s. I‑5035, bod 31 a citovaná judikatúra).
Pokiaľ ide o súdne preskúmanie podmienok uplatňovania tejto zásady, z ustálenej judikatúry vyplýva, že normotvorca Únie má
širokú mieru voľnej úvahy v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky a že vzhľadom na túto právomoc môže len zjavná neprimeranosť
opatrenia prijatého v tejto oblasti vo vzťahu k cieľu, ktorý príslušná inštitúcia sleduje, ovplyvniť zákonnosť takéhoto opatrenia
(pozri rozsudok Agrana Zucker, už citovaný, bod 32 a citovanú judikatúru).
Nie je teda podstatné, či opatrenie prijaté normotvorcom bolo jediné alebo najlepšie možné, ale či bolo zjavne neprimerané
(rozsudok Agrana Zucker, už citovaný, bod 33 a citovaná judikatúra).
V predmetnom prípade z odôvodnenia č. 19 nariadenia č. 318/2006 vyplýva, že výrobný poplatok bol zriadený s cieľom prispieť
na financovanie výdavkov vznikajúcich v rámci spoločnej organizácie trhu v sektore cukru.
Keďže základom na vymeranie tohto poplatku je kvóta pridelená podnikom, umožňuje tak získať do rozpočtu Európskej únie stále
príjmy v tom zmysle, že nezávisia od skutočne vyrobených množstiev alebo prípadných stiahnutí z trhu. Takéto určenie základu
na vymeranie tohto poplatku umožňuje aj vyberanie príjmov v priebehu hospodárskeho roka, ako to stanovuje článok 16 ods. 3
nariadenia č. 318/2006.
Pokiaľ ide o výdavky vznikajúce v rámci spoločnej organizácie trhu v sektore cukru, ktorých sa týka odôvodnenie č. 19 uvedeného
nariadenia, nemožno sa domnievať, že ide výlučne o vývozné náhrady v prípade cukru a izoglukózy, výrobné náhrady na používanie
cukru v chemickom priemysle a výdavky spojené s opatreniami na uskladňovanie, ako to tvrdí žalobkyňa vo veci samej.
Ako uviedla aj generálna advokátka v bodoch 38 až 40 a 81 až 84 svojich návrhov, reforma spoločnej organizácie trhu v sektore
cukru je totiž prejavom vôle normotvorcu v rámci novej spoločnej hospodárskej politiky postupne opustiť politiku podpory cien
a výroby v prospech politiky podpory príjmu pre poľnohospodárske podniky oddeleného od výroby. Zníženie podpory trhu cukru
bolo čiastočne vyvážené zavedením podpory príjmu pre poľnohospodárske podniky vo forme priamej pomoci nazývanej „oddelenou“.
Náklady na nové opatrenia, ktorých hlavnou časťou je priama oddelená pomoc, by mali byť kompenzované podľa bodu 5 návrhu nariadenia
Rady o spoločnej organizácii trhu v sektore cukru [(KOM(2005) 263 v konečnom znení] v podstate úsporami dosiahnutými vďaka
výraznému zníženiu výdavkov na vývozné náhrady a zrušeniu pomoci na rafinovanie, pričom reforma mala dodržiavať
status quo
výdavkov, ktorý existoval v čase predloženia návrhov spoločnej poľnohospodárskej politiky v januári 2003.
V tejto súvislosti treba vnímať cieľ uvedený v odôvodnení č. 19 nariadenia č. 318/2006 v tom zmysle, že výrobný poplatok prispieva
k financovaniu rôznych opatrení v sektore cukru, vrátane priamej oddelenej pomoci, ktorá predstavuje najväčší výdavok.
Je však nesporné, že výsledok platenia výrobného poplatku je v každom hospodárskom roku oveľa menší ako všetky tieto výdavky.
Treba tak konštatovať, že výrobný poplatok sa odlišuje od opatrenia, ktoré je sporné vo veci, kde sa rozhodlo už citovaným
rozsudkom Zuckerfabrik Jülich a i., v ktorom Súdny dvor rozhodol, že spôsob výpočtu odvodov analyzovaný v bodoch 57 až 60
tohto rozsudku ide nad rámec toho, čo je nevyhnutné na dosiahnutie cieľa nariadenia Rady (ES) č. 1260/2001 z 19. júna 2001
o spoločnom organizovaní trhu v sektore cukru (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 03/033, s. 17), zameraného na dosiahnutie stavu,
aby sami výrobcovia spravodlivým, avšak účinným spôsobom plne financovali náklady na odpredaj nadprodukcie Spoločenstva podľa
zásady samofinancovania.
Pokiaľ ide o finančnú záťaž znášanú podnikmi platiacimi poplatok z dôvodu, že sa zahŕňa množstvo kvótovaného cukru stiahnutého
z trhu do základu na vymeranie výrobného poplatku, treba uviesť, že túto záťaž čiastočne kompenzuje prospech, ktorý vzniká
týmto podnikom z dôvodu stiahnutia z trhu, keďže cieľom tohto stiahnutia z trhu je, ako vyplýva z odôvodnenia č. 28 a z článku
19 ods. 1 nariadenia č. 318/2006, udržanie štrukturálnej rovnováhy trhu na cenovej úrovni blízkej referenčnej cene až do obnovenia
rovnováhy na trhu. Okrem toho je potrebné poznamenať, že podľa článku 16 ods. 4 toho istého nariadenia môžu tieto podniky
preniesť na výrobcov cukrovej repy, cukrovej trstiny alebo čakanky až 50 % príslušného výrobného poplatku.
Z predchádzajúceho vyplýva, že zahrnutie množstva kvótovaného cukru stiahnutého z trhu do základu na vymeranie výrobného poplatku
nie je zjavne nevhodné na dosiahnutie sledovaného cieľa, a v dôsledku toho sa nemožno domnievať, že by toto zahrnutie bolo
v rozpore so zásadou proporcionality.
O platnosti článku 16 nariadenia č. 318/2006 vzhľadom na zásadu zákazu diskriminácie
Žalobkyňa vo veci samej a litovská vláda tvrdia, že zahrnutie množstva kvótovaného cukru stiahnutého z trhu do základu na
vymeranie výrobného poplatku vedie takisto k diskriminácii z dôvodu štátnej príslušnosti. K stiahnutiam z trhu totiž dochádza
v súlade s článkom 1 ods. 2 nariadenia č. 290/2007 nie uplatnením jednotnej sadzby, ale v závislosti od rôznych koeficientov
v jednotlivých členských štátoch, a niektoré podniky tak vzhľadom na množstvo skutočne vyrobeného cukru musia znášať väčšiu
záťaž, než je záťaž, ktorú znášajú iné podniky nachádzajúce sa v porovnateľnej situácii, ale so sídlom v inom členskom štáte.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry článok 34 ods. 2 druhý pododsek ES, ktorý obsahuje zákaz
akejkoľvek diskriminácie v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky, je len osobitným výrazom všeobecnej zásady rovnosti,
ktorá požaduje, aby porovnateľné situácie neboli riešené rozdielnym spôsobom a rozdielne situácie rovnakým spôsobom, ibaže
by takéto rozlíšenie bolo objektívne odôvodnené (rozsudok Agrana Zucker, už citovaný, bod 46 a citovaná judikatúra).
V predmetnom prípade článok 1 ods. 1 nariadenia č. 290/2007 stanovil na hospodársky rok 2007/2008 percento kvótovaného cukru,
spoločné pre všetky členské štáty, ktoré sa má stiahnuť z trhu, ako sa uvádza v článku 19 ods. 1 nariadenia č. 318/2006, vo
výške 13,5 %. Ako výnimku z tohto ustanovenia článok 1 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 290/2007 stanovuje, po prvé, že toto
percento sa neuplatňuje na množstvá vyrobené v členských štátoch, ktorých národná kvóta na cukor sa uvoľnila do výšky minimálne
50 % od 1. júla 2006 v dôsledku upustenia od kvót v zmysle článku 3 nariadenia Rady (ES) č. 320/2006 z 20. februára 2006,
ktorým sa stanovuje dočasný režim pre reštrukturalizáciu cukrovarníckeho priemyslu v Spoločenstve a ktorým sa mení a dopĺňa
nariadenie (ES) č. 1290/2005 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky (Ú. v. EÚ L 58, s. 42), a po druhé, že toto
percento sa znižuje proporcionálne v závislosti od kvót uvoľnených pre členské štáty, ktorých národná kvóta bola uvoľnená
na základe tohto ustanovenia do výšky mininálne 50 % od 1. júla 2006.
Z toho vyplýva, že rozsah stiahnutia z trhu vyžadovaný od podnikov v tomto hospodárskom roku sa mení najmä v závislosti od
členského štátu, v ktorom sú podniky usadené. Časť výrobného poplatku, ktorú platia a ktorá zodpovedá množstvu kvótovaného
cukru stiahnutého z trhu, je preto rôzne vysoká v závislosti od toho, v ktorom členskom štáte sú tieto podniky usadené.
V tomto rozsahu zahrnutie množstva kvótovaného cukru stiahnutého z trhu do základu na vymeranie výrobného poplatku môže viesť
z dôvodu spôsobu stanovenia tohto stiahnutia k rozdielnemu zaobchádzaniu s podnikmi, ktoré sú prípadne síce v porovnateľnej
situácii, ale sú usadené v rôznych členských štátoch.
Takéto zaobchádzanie s podnikmi sa však javí ako objektívne odôvodnené. Keďže rozdelenie kvót medzi podniky a ich správu naďalej
zabezpečujú členské štáty, vzdanie sa kvót takisto riadia jednotlivé štáty a toto vzdanie sa teda líši. V tomto kontexte,
ako vyplýva aj z odôvodnenia č. 8 nariadenia č. 290/2007, Komisia považovala za potrebné zohľadniť skutočnosť, že obmedzenia
spojené s opatrením stiahnutia by mohli mať vážne ekonomické dôsledky pre podniky v členských štátoch, ktoré vynaložili osobitné
úsilie v rámci režimu reštrukturalizácie zavedeného nariadením č. 320/2006, a že takýto účinok by bol v rozpore so samotným
cieľom tohto režimu a spoločnej organizácie trhu, ktorým je zabezpečiť životaschopnosť a konkurencieschopnosť tohto sektora.
Úplné alebo čiastočné oslobodenie od uplatnenia percenta stiahnutia z trhu spoločného pre členské štáty má tak za cieľ zohľadniť
úsilie nimi vynaložené na definitívne uvoľnenie kvót (pozri analogicky rozsudok Agrana Zucker, už citovaný, bod 51).
Z toho vyplýva, že zahrnutie množstva kvótovaného cukru stiahnutého z trhu do základu na vymeranie výrobného poplatku nemožno
považovať za také, ktoré je v rozpore so zásadou zákazu diskriminácie.
Vzhľadom na vyššie uvedené treba na druhú otázku odpovedať tak, že skúmanie otázky nepreukázalo žiadnu skutočnosť, ktorá by
mohla ovplyvniť platnosť článku 16 nariadenia č. 318/2006.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
1.
Článok 16 nariadenia Rady (ES) č. 318/2006 z 20. februára 2006 o spoločnej organizácii trhov v sektore cukru sa má vykladať
v tom zmysle, že množstvo kvótovaného cukru, ktoré bolo stiahnuté z trhu na základe článku 19 tohto nariadenia a článku 1
nariadenia Komisie (ES) č. 290/2007 zo 16. marca 2007, ktorým sa na hospodársky rok 2007/2008 stanovuje percento uvedené v článku
19 nariadenia Rady (ES) č. 318/2006, sa zahŕňa do základu na vymeranie výrobného poplatku.
2.
Skúmanie druhej prejudiciálnej otázky nepreukázalo žiadnu skutočnosť, ktorá by mohla ovplyvniť platnosť článku 16 nariadenia
č. 318/2006.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.