CELEX: 62006CJ0286
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 89/48/EHS
Pracovníci
Uznávanie diplomov
Inžinier

Svojou žalobou Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Španielske kráľovstvo si tým, že:
—
odmietlo uznať odbornú kvalifikáciu inžiniera získanú v Taliansku a
—
podmienilo účasť na skúškach v rámci interného výberového konania vo verejnej správe pre inžinierov, ktorí sú držiteľmi profesijných dokladov o formálnej kvalifikácii získaných v inom členskom štáte, akademickým uznaním uvedenej kvalifikácie,
nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov (
Ú. v. ES L 19, 1989, s. 16
; Mim. vyd. 05/001, s. 337), zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo (
Ú. v. ES L 206, s. 1
; Mim. vyd. 05/004, s. 138, ďalej len „smernica 89/48“), a to najmä z jej článku 3.
Hlavná právna otázka položená v tejto veci je podobná otázke vo veci, v ktorej bol dnes vydaný rozsudok Komisia/Grécko (C-274/05, Zb. s. I-7969). Obidve tieto veci sa týkajú otázky, do akej miery sa možno odvolávať na ustanovenia smernice 89/48, aby bol členský štát povinný uznávať diplomy, ktoré boli vydané príslušnými orgánmi iného členského štátu po ukončení štúdia absolvovaného na jeho vlastnom území.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
Z tretieho a štvrtého odôvodnenia smernice 89/48 vyplýva, že cieľom tejto smernice je zaviesť všeobecný systém uznávania diplomov, ktorý európskym občanom uľahčí výkon akýchkoľvek odborných činností, ktoré sú v určitom hostiteľskom členskom štáte podmienené ukončením postredoškolského vzdelávania a prípravy za predpokladu, že majú diplom, ktorý ich oprávňuje na tieto činnosti, ktorý im bol vydaný po ukončení štúdií trvajúcich aspoň tri roky a ktorý bol vydaný v inom členskom štáte.
Piate odôvodnenie smernice 89/48 znie takto:
„keďže pre tie povolania, na výkon ktorých spoločenstvo nestanovilo potrebnú minimálnu úroveň kvalifikácie, si členské štáty vyhradzujú možnosť stanoviť takúto úroveň s cieľom zabezpečiť kvalitu služieb na ich území; keďže bez toho, aby porušili svoje záväzky stanovené v článku [10 ES], však nesmú požadovať, aby štátny príslušník nejakého členského štátu získal takú kvalifikáciu, ktorú všeobecne viažu na diplomy vydané v rámci jeho vlastného vnútroštátneho systému vzdelávania, kde príslušná osoba už získala úplnú alebo čiastočnú kvalifikáciu v inom členskom štáte; keďže v dôsledku toho ktorýkoľvek členský štát, v ktorom je určité povolanie regulované, je povinný zohľadniť kvalifikáciu požadovanú v inom členskom štáte a určiť, či táto kvalifikácia zodpovedá požiadavkám kvalifikácie príslušného členského štátu“.
Článok 1 písm. a) smernice 89/48 stanovuje:
„Pre účely tejto smernice budú platiť nasledovné definície:
a)
diplom: akýkoľvek diplom, osvedčenie alebo iný doklad o formálnej kvalifikácii, alebo akýkoľvek súbor takých diplomov, osvedčení alebo iných dokladov:
—
ktorý bol udelený príslušným orgánom niektorého členského štátu a označený v súlade s jeho vlastnými zákonmi, inými právnymi predpismi alebo správnymi opatreniami,
—
ktorý preukazuje, že držiteľ úspešne ukončil postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania, alebo štúdium rovnakej dĺžky popri zamestnaní, na univerzite alebo inštitúcii vyššieho vzdelávania alebo inej inštitúcii podobnej úrovne a tam, kde je to vhodné, že úspešne ukončil odbornú prípravu požadovanú okrem postredoškolského štúdia, a
—
ktorý preukazuje, že držiteľ má odbornú kvalifikáciu požadovanú na začatie alebo vykonávanie regulovaného povolania v tom členskom štáte,
za predpokladu, že vzdelanie a príprava potvrdené diplomom, osvedčením alebo iným dokladom formálnej kvalifikácie boli absolvované hlavne v rámci spoločenstva, alebo jeho držiteľ má trojročnú odbornú prax potvrdenú členským štátom, ktorý uznal diplom, osvedčenie alebo iný doklad o formálnej kvalifikácii z tretej krajiny.
S nasledovným sa bude zachádzať rovnakým spôsobom ako s diplomom, v rámci významu prvého pododseku [odseku —
neoficiálny preklad
]: akýkoľvek diplom, osvedčenie alebo iná formálna kvalifikácia [iný doklad o formálnej kvalifikácii —
neoficiálny preklad
] alebo akýkoľvek súbor takých diplomov, osvedčení alebo iných dokladov udelených príslušným orgánom v niektorom členskom štáte, ako sú udelené pri úspešnom ukončení vzdelania a prípravy získanej v spoločenstve a uznané príslušným orgánom v tom členskom štáte ako rovnocenné, a ak zaručujú rovnaké práva vo vzťahu k začatiu a vykonávaniu regulovaného povolania v tom členskom štáte.“
Článok 2 prvý odsek smernice 89/48 stanovuje:
„Táto smernica sa bude vzťahovať na ktoréhokoľvek štátneho príslušníka členského štátu, ktorý si želá vykonávať regulované povolanie v hostiteľskom členskom štáte v samostatnom zárobkovom postavení alebo ako zamestnanec.“
Článok 3 prvý odsek smernice 89/48 stanovuje, že ak je v hostiteľskom členskom štáte prístup k regulovanému povolaniu podmienený získaním diplomu, tento členský štát nesmie štátnemu príslušníkovi členského štátu z dôvodov nedostatočnej kvalifikácie odmietnuť povoliť prístup k tomuto povolaniu, ak uchádzač preukáže niektorú z kvalifikácií uvedených v tomto ustanovení. Tak je to najmä vtedy, ak je uchádzač držiteľom diplomu, ktorý bol vydaný v niektorom členskom štáte a ktorý je vyžadovaný v inom členskom štáte pre prístup k takémuto povolaniu na jeho území.
Bez ohľadu na znenie článku 3 uvedenej smernice, článok 4 tejto smernice umožňuje hostiteľskému členskému štátu, aby za určitých podmienok stanovených v tomto článku požadoval od uchádzača, aby preukázal, že vykonal odbornú prax v stanovenej dĺžke, že absolvoval adaptačné obdobie nepresahujúce tri roky, alebo že sa podrobil skúške spôsobilosti (ďalej len „kompenzačné opatrenia“). Tento článok 4 stanovuje určité pravidlá a podmienky vzťahujúce sa na kompenzačné opatrenia, ktorých splnenie môže byť požadované na účely kompenzácie nedostatkov vo vzdelaní, ktoré uvedený uchádzač preukázal.
Podľa článku 8 ods. 1 smernice 89/48 hostiteľský členský štát prijme osvedčenia a doklady vydané príslušnými orgánmi členských štátov, ktoré dotknutá osoba musí predložiť na podporu svojej žiadosti o výkon daného povolania ako dôkaz, že sú splnené podmienky stanovené v článkoch 3 a 4 tejto smernice.
Vnútroštátna právna úprava
Španielska právna úprava v oblasti univerzitných diplomov rozlišuje dva druhy diplomov, a to „úradné diplomy“, ktorých platnosť je uznávaná na celom území štátu a ktoré umožňujú prístup k regulovaným povolaniam, a „vlastné diplomy“, ktoré síce môžu vydávať rôzne univerzity, avšak tieto diplomy predovšetkým neumožňujú prístup k regulovaným povolaniam. Táto oblasť je upravená organickým zákonom 6/2001 o univerzitách z 21. decembra 2001 (BOE č. 307, z , s. 49400).
Článok 34 organického zákona 6/2001 stanovuje:
„Vydávanie univerzitných diplomov a všeobecné usmernenia pre študijné programy
1.   Univerzitné diplomy, ktoré majú úradnú povahu a ktoré sú platné na celom území štátu, ako aj všeobecné usmernenia pre študijné programy, ktorými sa treba riadiť na účely získania týchto diplomov a ich nostrifikácie, vydáva vláda buď z vlastnej iniciatívy po predchádzajúcich konzultáciách s Koordinačnou radou univerzít, alebo na návrh tejto rady.
2.   Diplomy uvedené v predchádzajúcom odseku, ktoré sú na zozname úradných univerzitných diplomov schválených vládou, budú vydané v mene kráľa rektorom univerzity, na ktorej boli získané.
3.   Univerzity môžu zaviesť vzdelávanie slúžiace k získaniu diplomov a vlastných dokladov, ako aj následné vzdelávanie. Tieto diplomy a doklady nemajú účinky, ktoré zákonné ustanovenia priznávajú diplomom a dokladom uvedeným v odseku 1.“
Konanie o uznaní
Kráľovským dekrétom č. 1665/1991 z 25. októbra 1991, ktorý upravuje všeobecný systém uznávania vysokoškolských diplomov vydaných v členských štátoch Európskej únie po ukončení aspoň trojročného vzdelávania (BOE č. 280 z , s. 37916, ďalej len „kráľovský dekrét o uznávaní diplomov“), bola smernica 89/48 prebratá do vnútroštátneho právneho poriadku v Španielsku.
Článkom 2 ods. 1 kráľovského dekrétu o uznávaní diplomov bol do španielskeho právneho poriadku prebratý článok 2 prvý odsek smernice 89/48 a stanovuje:
„Pravidlá uvedené v tomto kráľovskom dekréte sa uplatňujú na príslušníkov členského štátu Európskej únie, ktorí ako držitelia diplomu získaného v členskom štáte Únie chcú v Španielsku vykonávať ako samostatne zárobkovo činné osoby alebo ako zamestnanci regulované povolanie, na výkon ktorého sa vyžaduje vysokoškolské vzdelanie v trvaní aspoň troch rokov.“
Podľa článku 4 ods. 1 tohto kráľovského dekrétu:
„Na účely prístupu k činnostiam regulovaného povolania sa v Španielsku uznávajú diplomy získané v iných členských štátoch oprávňujúce v týchto štátoch vykonávať to isté povolania s rovnakými účinkami ako má zodpovedajúci španielsky diplom.“
Článok 1 písm. a) kráľovského dekrétu o uznávaní diplomov prebral do španielskeho právneho poriadku článok 1 písm. a) smernice 89/48 a definuje pojem „diplom“ takto:
„Akýkoľvek diplom, osvedčenie alebo iný doklad o formálnej kvalifikácii, alebo akýkoľvek súbor takých diplomov, osvedčení alebo iných dokladov, vydaný príslušným orgánom niektorého členského štátu, ktorý preukazuje, že jeho držiteľ úspešne skončil postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania, alebo štúdium rovnakej dĺžky popri zamestnaní, na univerzite, vysokej škole alebo inej inštitúcii rovnocennej úrovne, prípadne že úspešne ukončil odbornú prípravu požadovanú okrem postredoškolského štúdia, a ktorý preukazuje, že jeho držiteľ má odbornú kvalifikáciu vyžadovanú pre začatie alebo vykonávanie regulovaného povolania v tom členskom štáte za predpokladu, že vzdelávanie a príprava potvrdené týmto diplomom boli absolvované hlavne v rámci Spoločenstva, alebo že jeho držiteľ má trojročnú odbornú prax potvrdenú členským štátom, ktorý uznal tento diplom. …“
Článok 1 písm. b) uvedeného kráľovského dekrétu definuje pojem „regulované povolanie“ takto:
„[Činnosť] alebo [súbor] odborných činností, ktorých začatie alebo vykonávanie alebo niektorý zo spôsobov vykonávania sú priamo alebo nepriamo podmienené získaním diplomu, a ktoré sú povolaním v členskom štáte.“
V článku 3 kráľovského dekrétu o uznávaní diplomov sa uvádza, že na účely tohto dekrétu sú za „regulované povolania“ považované všetky povolania vymenované v prílohe I uvedeného dekrétu, medzi ktorými sa nachádzajú aj povolania „inžinier ciest, kanálov a prístavov“ („ingeniero de Caminos, Canales y Puertos“) a „technický inžinier verejnej výstavby“ („ingeniero técnico de obras públicas“). Povolanie „stavebný inžinier“ („ingeniero civil“) sa naproti tomu v tejto prílohe nenachádza.
Nostrifikácia
Je potrebné rozlišovať medzi konaním o uznaní odborných kvalifikácií upraveným kráľovským dekrétom o uznávaní diplomov a konaním nazvaným „nostrifikácia“ univerzitných diplomov. Prvé z týchto konaní má za cieľ uskutočniť preskúmanie zamerané na určenie, či dotknutá osoba má alebo nemá kvalifikáciu požadovanú na výkon konkrétneho regulovaného povolania. Naproti tomu cieľom nostrifikácie je preskúmanie akademického obsahu štúdia absolvovaného s cieľom získať diplom, pokiaľ ide o vedomosti.
Nostrifikácia je upravená kráľovským dekrétom 285/2004 z 20. februára 2004, ktorý upravuje podmienky nostrifikácie a platnosti zahraničných diplomov a vysokoškolského štúdia (BOE č. 55 zo , s. 8996, ďalej len „kráľovský dekrét o nostrifikácii diplomov“).
Pojem nostrifikácia je vymedzený v článku 3 písm. a) a b) kráľovského dekrétu o nostrifikácii diplomov takto:
„Na účely tohto kráľovského dekrétu sa chápe:
a)
nostrifikáciou rovnocennosti s diplomom uvedeným na zozname úradných univerzitných diplomov: úradné uznanie vzdelania absolvovaného s cieľom získať zahraničný diplom, uznaného za rovnocenné so vzdelaním, ktoré sa vyžaduje pre získanie španielskeho diplomu uvedeného v spomenutom zozname;
b)
nostrifikáciou rovnocennosti s niektorým z akademických titulov v štruktúre univerzitného štúdia v Španielsku: úradné uznanie vzdelania absolvovaného s cieľom získať zahraničný diplom, uznaného za rovnocenné so vzdelaním, ktoré sa vyžaduje pre získanie akademického titulu zodpovedajúceho niektorej úrovni v štruktúre španielskeho univerzitného štúdia, a nie s konkrétnym diplomom.“
Článok 4 kráľovského dekrétu o nostrifikácii diplomov upresňuje účinky nostrifikácie nasledujúcim spôsobom:
„Nostrifikácia v súlade s platnou právnou úpravou priznáva zahraničnému diplomu od okamihu, kedy nastala, alebo od okamihu, kedy bolo príslušné osvedčenie vydané, rovnaké účinky na celom území členského štátu ako španielsky diplom alebo španielsky akademický titul, vo vzťahu ku ktorému bol uznaný za rovnocenný.“
Článok 22 kráľovského dekrétu o nostrifikácii diplomov nazvaný „Profesijné uznávanie diplomov Európskej únie“ stanovuje:
„Profesijné uznávanie vysokoškolských diplomov vydávaných členskými štátmi Európskej únie sa riadi postupmi stanovenými smernicami Spoločenstva a španielskou právnou úpravou preberajúcou tieto smernice.“
Okrem toho prvé doplňujúce ustanovenie kráľovského dekrétu o nostrifikácii diplomov nazvané „Právna úprava Spoločenstva“ odkazuje na právnu úpravu Spoločenstva a znie takto:
„Uplatňovaním ustanovení tohto kráľovského dekrétu nie sú dotknuté ustanovenia Zmluvy o pristúpení Španielska do Európskych spoločenstiev, ustanovenia Zmluvy o Európskej únii a ustanovenia sekundárneho práva Spoločenstva.“
Právna úprava povolania inžiniera v Španielsku a v Taliansku
Povolanie inžiniera je regulovaným povolaním tak v Španielsku, ako aj v Taliansku.
— Vzdelávacie systémy
Taliansky a španielsky vzdelávací systém sú príbuzné systémy, pokiaľ ide o kvalifikáciu v odbore inžinier. V obidvoch týchto členských štátoch možno tieto kvalifikácie získať ukončením postredoškolského štúdia v trvaní troch alebo piatich rokov.
V Španielsku sa rozlišuje medzi univerzitnými diplomami technického inžiniera („ingeniero técnico“) vydávanými po ukončení trojročného štúdia a univerzitnými diplomami inžiniera („ingeniero“, ďalej len „plnoprávny inžinier“) vydávanými po absolvovaní päťročného vzdelávania. Držitelia diplomu technického inžiniera môžu získať diplom plnoprávneho inžiniera, ak posledné dva roky úspešne absolvovali vzdelávanie, ktoré je súčasťou vzdelávania smerujúce k získaniu takéhoto diplomu.
V Taliansku sa rozlišuje medzi univerzitnými diplomami „inžinier junior“ („ingegnere junior“) vydávanými po ukončení trojročného štúdia („laurea triennale“) a univerzitnými diplomami inžiniera („ingegnere“) vydávanými po ukončení dvojročného doplnkového štúdia (ďalej len „plnoprávny inžinier“). Diplomy inžiniera, ktoré sa pôvodne označovali ako „špecializačné diplomy“ („laurea specialistica“) sa po reforme uskutočnenej v roku 2004 nazývajú „laurea magistrale“.
— Podmienky prístupu k povolaniu inžiniera a podmienky na výkon tohto povolania v Španielsku a v Taliansku
V Španielsku je prístup k povolaniam technického inžiniera a plnoprávneho inžiniera v zásade podmienený získaním úradného univerzitného diplomu zodpovedajúceho dotknutému povolaniu v zmysle organického zákona 6/2001.
V Taliansku je prístup k povolaniam inžiniera juniora a plnoprávneho inžiniera podmienený získaním požadovaného univerzitného diplomu, ako aj zložením štátnej skúšky („esame di Stato“) vyžadovanej pre dotknuté povolanie [článok 4 kráľovského dekrétu č. 2537 z 23. októbra 1925 (
Gazzetta ufficiale
č. 37 z )]. Podľa článkov 47 a 48 dekrétu prezidenta Talianskej republiky č. 328 z (bežná príloha GURI č. 190 zo ) táto štátna skúška zahŕňa minimálne dve písomné časti, jednu ústnu časť a praktickú časť. Uchádzačom, ktorí úspešne zložili túto štátnu skúšku je priznané oprávnenie vykonávať povolanie inžiniera („abilitazione all’esercizio della profesione di ingegnere“).
Tak v Španielsku, ako aj v Taliansku vykonávanie povolania inžiniera vyžaduje tiež zápis do zoznamu profesijnej komory. V Španielsku existuje viacero rozličných komôr inžinierov (colegios de ingenieros) v závislosti od špecializácie a regiónov. V Taliansku vedie Rada komory inžinierov (Consiglio dell’Ordine degli Ingegneri) zoznam inžinierov v každej provincii. Tento zoznam sa delí na dve časti, a to časť A vyhradenú plnoprávnym inžinierom, a časť B vyhradenú inžinierom juniorom. V obidvoch týchto členských štátoch je zápis do zoznamu komory inžinierov jednoduchým administratívnym úkonom, ktorý sám osebe nepotvrdzuje odbornú kvalifikáciu dotknutých osôb, ale jeho cieľom je iba zaručiť, že pri výkone uvedeného povolania budú rešpektované určité etické normy.
— Povolania inžiniera ciest, kanálov a prístavov a technického inžiniera verejnej výstavby v Španielsku
Z článku 4 zákona z 20. júla 1957 o pravidlách technického vzdelávania (BOE č. 187 z , s. 607) vyplýva, že osoby, ktoré chcú v Španielsku vykonávať povolanie inžiniera ciest, kanálov a prístavov, musia byť spravidla držiteľmi úradných univerzitných diplomov inžiniera ciest, kanálov a prístavov, v zmysle organického zákona 6/2001, ktoré vydala niektorá zo španielskych škôl zabezpečujúcich vzdelávanie inžinierov ciest, kanálov a prístavov. Tento diplom plnoprávneho inžiniera je možné získať po skončení päťročného štúdia.
Prístup k tomuto povolaniu majú rovnako aj držitelia diplomu vydaného v inom členskom štáte, ktorý bol na účely výkonu povolania uznaný v súlade s kráľovským dekrétom o uznávaní diplomov, ako aj držitelia zahraničného univerzitného diplomu, ktorý bol nostrifikovaný, teda uznaný za rovnocenný so španielskym diplomom inžiniera ciest, kanálov a prístavov v súlade s kráľovským dekrétom o nostrifikácii diplomov.
Navyše sa v každom z týchto prípadov pre oprávnenie vykonávať dotknuté povolanie vyžaduje, aby boli záujemcovia zapísaní do zoznamu profesijnej komory inžinierov ciest, kanálov a prístavov (Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos). Tento zápis nie je podmienený zložením skúšky. Akákoľvek osoba, ktorá je držiteľom zodpovedajúceho diplomu a spĺňa ostatné zákonné podmienky, má právo byť zapísaná do uvedeného zoznamu.
Diplom technického inžiniera verejnej výstavby („ingeniero técnico en construcciones civiles“) je úradným diplomom v zmysle organického zákona 6/2001, ktorý potvrdzuje absolvovanie trojročného vzdelávania. V Španielsku tento diplom umožňuje prístup k regulovanému povolaniu technického inžiniera verejnej výstavby. Držitelia tohto diplomu môžu získať diplom inžiniera ciest, kanálov a prístavov po úspešnom absolvovaní vzdelávania poskytovaného v štvrtom a piatom ročníku štúdia jednou zo škôl zabezpečujúcich vzdelávanie španielskych inžinierov ciest, kanálov a prístavov.
— Povolanie stavebného inžiniera v Taliansku
Osoby, ktoré chcú v Taliansku vykonávať povolanie stavebného inžiniera, musia byť spravidla držiteľmi univerzitného diplomu stavebného inžiniera („laurea in Ingegneria Civile“), „laurea magistrale“, ktorý je vydávaný po ukončení päťročného vzdelávania, a ktorý po úspešnom vykonaní štátnej skúšky oprávňuje na výkon povolania inžiniera. Okrem toho musia byť tieto osoby zapísané do zoznamu inžinierov danej provincie, v časti A, relevantnej v prejednávanej veci.
Požiadavka nostrifikácie dokladov o dosiahnutej kvalifikácii získaných v inom členskom štáte na účely účasti na skúškach v rámci interného výberového konania vo verejnej správe
Vyhláškou MAM/1266/2003 ministra životného prostredia z 9. mája 2003 (BOE č. 123 z , s. 19820) bolo vyhlásené interné výberové konanie na miesto vyššieho technika autonómnych inštitúcií ministerstva životného prostredia („técnicos facultativos superiores de organismos autónomos del Ministerio de Medio ambiente“).
Článok 2 vyhlášky MAM/1266/2003 nazvaný „Podmienky týkajúce sa uchádzačov“ stanovil:
„2.1
Uchádzači, ktorí sa chcú zúčastniť skúšky vo výberovom konaní, musia v období od posledného dňa lehoty na podanie prihlášok až do okamihu začatia výkonu práce v služobnom pomere splniť nasledujúce podmienky účasti:
…
2.1.4
Diplomy: musia byť držiteľmi alebo potenciálnymi držiteľmi titulu doktor, absolvent vysokej školy, inžinier alebo architekt. Pokiaľ ide o tituly získané v zahraničí, vyžaduje sa, aby k nim boli vydané osvedčenia potvrdzujúce ich rovnocennosť.
…“
Táto požiadavka sa uplatňuje všeobecne na výberové konania uskutočnené na účely prístupu do zložiek alebo na niektorý stupeň všeobecnej štátnej správy.
Táto prax bola následne kodifikovaná vyhláškou APU/423/2005 ministra pre verejnú správu z 22. februára 2005, ktorá stanovuje spoločné základné podmienky pre výberové konania na účely prijatia alebo prístupu do zložiek alebo na niektorý stupeň verejnej správy (BOE č. 48 z , s. 6993).
Článok 7 vyhlášky APU/423/2005 s názvom „Podmienky pre uchádzačov“ stanovuje:
„1.   Uchádzači, ktorí sa chcú zúčastniť skúšky vo výberovom konaní, musia v období od posledného dňa lehoty na podanie prihlášok až do okamihu začatia výkonu práce v služobnom pomere spĺňať nasledujúce podmienky účasti, ako aj podmienky stanovené v príslušných osobitných ustanoveniach:
…
1.3.
Diplomy: musia byť držiteľmi alebo potenciálnymi držiteľmi diplomu, ktorý sa vyžaduje pre prístup do akejkoľvek zložky alebo na akýkoľvek stupeň verejnej správy, v súlade s tým, čo bude osobitne stanovené pri vyhlásení každého výberového konania. Pokiaľ ide o tituly získané v zahraničí, vyžaduje sa, aby k nim boli vydané osvedčenia potvrdzujúce ich rovnocennosť.
…“
Konanie pred podaním žaloby
Sťažnosti prijaté Komisiou
Komisia prijala viacero sťažností upozorňujúcich na to, že príslušné španielske orgány, v tomto prípade ministerstvo infraštruktúry a dopravy (Ministerio de Fomento), odmietli vyhovieť žiadostiam o uznanie odborných kvalifikácií inžiniera získaných v Taliansku, podaných na základe kráľovského dekrétu o uznávaní diplomov, s cieľom vykonávať povolanie inžiniera ciest, kanálov a prístavov v Španielsku.
Sťažovatelia sú držiteľmi úradného diplomu technického stavebného inžiniera v zmysle organického zákona 6/2001 vydaného univerzitou v Alicante, ako aj univerzitného diplomu „stavebný inžinier“ vydaného tou istou univerzitou, ktorý je vlastným diplomom v zmysle organického zákona 6/2001.
Podľa rámcovej zmluvy o spolupráci uzatvorenej medzi univerzitou v Alicante (Španielsko) a polytechnickou univerzitou v Marche (Taliansko) štúdium „stavebného inžiniera“, ktoré zabezpečuje univerzita v Alicante, je koordinované univerzitou v Marche, ktorá nad ním vykonáva dohľad.
Podľa tejto rámcovej zmluvy polytechnická univerzita v Marche uznala sťažovateľom rovnocennosť dvoch uvedených španielskych univerzitných diplomov s talianskym diplomom stavebného inžiniera („laurea in ingegneria civile“) a následne im vydala diplom stavebného inžiniera. Len čo sťažovatelia získali tieto diplomy, úspešne zložili v Taliansku štátnu skúšku, čím získali oprávnenie na výkon povolania inžiniera, ktoré im umožňuje vykonávať povolanie stavebného inžiniera v tomto členskom štáte.
Sťažovatelia následne požiadali ministerstvo infraštruktúry a dopravy o uznanie odborných kvalifikácií získaných v Taliansku, s cieľom vykonávať povolanie inžiniera ciest, kanálov a prístavov v Španielsku. Uvedené ministerstvo tieto žiadosti zamietlo s odôvodnením, že sťažovatelia absolvovali celé univerzitné vzdelanie v Španielsku, a preto nie je možné uplatniť kráľovský dekrét o uznávaní diplomov, ani smernicu 89/48.
Okrem toho jednému z dotknutých sťažovateľov bola odmietnutá účasť na jednej zo skúšok interného výberového konania organizovaných ministerstvom životného prostredia (Ministerio de Medio ambiente) z dôvodu, že osoby, ktoré sú držiteľmi zahraničných diplomov, musia podľa vyhlášky MAM/1266/2003 najprv získať nostrifikáciu týchto zahraničných diplomov v súlade s kráľovským dekrétom o nostrifikácii diplomov.
Výzva a odôvodnené stanovisko
Keďže sa Komisia domnievala, že španielska právna úprava nie je v súlade so smernicou 89/43, zaslala 22. decembra 2004 Španielskemu kráľovstvu výzvu, na ktorú španielske úrady odpovedali .
Komisia, ktorá nepovažovala vysvetlenia poskytnuté španielskymi orgánmi za dostatočné, zaslala 5. júla 2005 Španielskemu kráľovstvu odôvodnené stanovisko, na ktoré tento členský štát odpovedal listom z .
Keďže Komisia ani túto odpoveď nepovažovala za dostatočnú, rozhodla sa podať predmetnú žalobu.
O žalobe
O prvom žalobnom dôvode založenom na neuznaní kvalifikácií získaných v Taliansku po ukončení vzdelávania absolvovaného v Španielsku
V prvom žalobnom dôvode Komisia poukazuje na to, že sťažovatelia spĺňajú všetky podmienky uplatniteľnosti smernice 89/48, a preto španielske orgány boli povinné povoliť im prístup k povolaniu inžiniera ciest, kanálov a prístavov v Španielsku. Odmietnutím tohto prístupu Španielske kráľovstvo nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 uvedenej smernice.
Podľa Komisie na tento záver nemá žiaden vplyv skutočnosť, že vzdelanie, ktoré sťažovatelia získali, bolo absolvované výlučne v Španielsku. Smernica 89/48 nevyžaduje, aby vzdelanie bolo absolvované v inom ako hostiteľskom členskom štáte. Komisia sa domnieva, že zo znenia článku 1 písm. a) a b) smernice 89/48 v spojení s článkami 2 a 3 tejto smernice vyplýva, že táto smernica je uplatniteľná v prípade, ak členský štát, v ktorom uchádzač zamýšľa vykonávať dotknuté povolanie, je iný ako štát, v ktorom bol vydaný požadovaný diplom, a to bez ohľadu na miesto, kde bolo vzdelanie vyžadované na získanie diplomu absolvované.
Španielske kráľovstvo spochybňuje oprávnenosť tohto žalobného dôvodu a domnieva sa, že existujú dva základné dôvody vylučujúce povinnosť uznania diplomov sťažovateľov v prejednávanej veci, a to, že osoby žiadajúce o uznanie svojich dokladov o dosiahnutej kvalifikácii absolvovali celé svoje vzdelávanie v Španielsku a že zamýšľajú dosiahnuť toto uznanie s cieľom vykonávať dotknuté povolanie takisto v Španielsku. V prvom rade Španielske kráľovstvo tvrdí, že ustanovenia smernice 89/48 nie sú v prejednávanej veci uplatniteľné, keďže všetky relevantné skutočnosti nastali iba v jednom členskom štáte. V druhom rade sa Španielske kráľovstvo odvoláva na judikatúru Súdneho dvora, podľa ktorej sa právne subjekty nemôžu dovolávať právnych noriem Spoločenstva podvodným alebo zneužívajúcim spôsobom.
V rámci posúdenia tohto žalobného dôvodu je potrebné zdôrazniť, že pojem „diplom“ definovaný v článku 1 písm. a) smernice 89/48 je základom všeobecného systému uznávania vysokoškolských diplomov upraveného touto smernicou.
S výhradou ustanovení článku 4 smernice 89/48 článok 3 prvý odsek písm. a) tejto smernice priznáva ktorémukoľvek uchádzačovi, ktorý je držiteľom „diplomu“ v zmysle tejto smernice, ktorý ho oprávňuje vykonávať regulované povolanie v jednom členskom štáte, právo vykonávať rovnaké povolanie v ktoromkoľvek inom členskom štáte.
Pokiaľ ide o posúdenie kvalifikácie, na ktorú sa sťažovatelia odvolávajú, je potrebné v prvom rade pripomenúť, že „diplom“ v zmysle článku 1 písm. a) smernice 89/48 môže byť tvorený súborom diplomov.
Ďalej, pokiaľ ide o podmienku uvedenú v článku 1 písm. a) druhej zarážke smernice 89/48, sťažovatelia zjavne spĺňajú podmienku, podľa ktorej držitelia musia úspešne skončiť postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania na univerzite. Z dokladov o štúdiu, ktoré sťažovateľom vydala univerzita v Alicante, totiž vyplýva, že tieto osoby úspešne ukončili postredoškolské štúdium v trvaní piatich rokov.
Pokiaľ ide ďalej o podmienku uvedenú v článku 1 písm. a) tretej zarážke smernice 89/48, je potrebné konštatovať, že z dokumentov pripojených k žalobe vyplýva, že sťažovateľom bol vydaný diplom stavebného inžiniera („laurea in ingegneria civile“) polytechnickou univerzitou v Marche na základe rovnocennosti štúdia, ktoré absolvovali na univerzite v Alicante so štúdiom, ktoré viedlo k vydaniu tohto diplomu. Zo skutočnosti, že títo sťažovatelia získali uvedený diplom a že úspešne zložili taliansku štátnu skúšku, ktorá ich oprávňuje vykonávať povolanie inžiniera, vyplýva, že sťažovatelia majú odbornú kvalifikáciu, ktorá sa vyžaduje na prístup k regulovanému povolaniu v Taliansku.
Napokon niet žiadnych pochybností o tom, že každý z dotknutých dokladov o dosiahnutej kvalifikácii bol vydaný kompetentným orgánom, určeným v súlade s ustanoveniami španielskeho, resp. talianskeho práva, a teda podmienka stanovená v článku 1 písm. a) prvej zarážke smernice 89/48 je splnená.
V dôsledku toho je možné konštatovať, že sťažovatelia sú držiteľmi „diplomov“ v zmysle článku 1 písm. a) prvej zarážky smernice 89/48, a preto im článok 3 tejto smernice, s výhradou prípadných kompenzačných opatrení, priznáva právo vykonávať v Španielsku povolanie, na ktorého vykonávanie sú na základe týchto diplomov oprávnení v Taliansku.
V rozpore s tvrdením Španielskeho kráľovstva zo smernice 89/48 nemožno vyvodiť podmienku, podľa ktorej dotknuté osoby museli absolvovať celé svoje štúdium alebo jeho časť v inom členskom štáte ako v Španielskom kráľovstve.
V tejto súvislosti možno uviesť, že článok 8 ods. 1 smernice 89/48 v každom prípade ukladá hostiteľskému členskému štátu povinnosť prijať ako dôkaz, že podmienky uznania diplomu sú splnené, osvedčenia a doklady vydané príslušnými orgánmi iných členských štátov. V dôsledku toho hostiteľský členský štát nemôže skúmať základ, na akom tieto dokumenty boli vydané, avšak je oprávnený preskúmať tie z podmienok stanovených v článku 1 písm. a) smernice 89/48, v prípade ktorých z obsahu uvedených dokumentov nevyplýva, že sú už splnené.
Navyše, hoci definícia pojmu „diplom“ v článku 1 písm. a) smernice 89/48 obsahuje určité výhrady týkajúce sa uplatniteľnosti tejto smernice na kvalifikácie získané v tretích štátoch, článok 1 písm. a) uvedenej smernice a ani žiadne iné ustanovenie tejto smernice nestanovuje nijaké obmedzenie, pokiaľ ide o členský štát, v ktorom uchádzač musí získať svoju odbornú kvalifikáciu.
Z uvedeného článku 1 písm. a) prvého odseku totiž výslovne vyplýva, že postačuje, ak vzdelávanie a príprava boli absolvované „hlavne v rámci spoločenstva“. Už bolo rozhodnuté, že tento výraz zahŕňa tak vzdelanie v celom rozsahu získané v členskom štáte, ktorý vydal sporný doklad o vzdelaní, ako aj vzdelanie úplne alebo čiastočne získané v inom členskom štáte (rozsudok z 29. apríla 2004, Beuttenmüller,
C-102/02, Zb. s. I-5405
, bod 41).
Žiadna skutočnosť navyše nemôže odôvodňovať takéto obmedzenie, keďže hlavná otázka pri posudzovaní, či je smernica 89/48 uplatniteľná, spočíva v tom, či uchádzač je alebo nie je oprávnený vykonávať regulované povolanie v určitom členskom štáte. Podľa systému zavedeného touto smernicou sa diplom uznáva nie na základe vlastnej podstaty vzdelania, ktoré potvrdzuje, ale preto, že umožňuje v členskom štáte, v ktorom bol vydaný alebo uznaný, prístup k regulovanému povolaniu (rozsudky Beuttenmüller, už citovaný, bod 52, a z 19. januára 2006, Colegio,
C-330/03, Zb. s. I-801
, bod 19).
Všeobecný systém uznávania vysokoškolských diplomov upravený smernicou 89/48 je totiž založený na vzájomnej dôvere členských štátov v oblasti odborných kvalifikácií, ktoré zabezpečujú. Tento systém v zásade zavádza domnienku, podľa ktorej kvalifikácia uchádzača, ktorý je oprávnený vykonávať regulované povolanie v určitom členskom štáte, je dostatočná na výkon tohto povolania v ostatných členských štátoch.
V prejednávanej veci niet žiadnych pochybností o tom, že sťažovatelia sú riadne oprávnení vykonávať regulované povolanie inžiniera v Taliansku.
Keďže títo sťažovatelia boli oprávnení vykonávať predmetné regulované povolanie v inom členskom štáte, ako je štát, v ktorom zamýšľajú vykonávať toto povolanie, zjavne nemožno ich situáciu kvalifikovať ako výlučne vnútroštátnu, a preto je potrebné odmietnuť argumentáciu Španielskeho kráľovstva, ktorá sa v tomto smere opiera o rozsudok z 2. júla 1998, Kapasakalis a i. (
C-225/95 až C-227/95, Zb. s. I-4239
, body 18 a 19). Ako Komisia zdôraznila, Súdny dvor v tomto rozsudku došiel k záveru, že smernica 89/48 nie je uplatniteľná z dôvodu, že žalobcovia vo veci samej nevykonávali zamestnanie, neštudovali a ani nezískali diplom v inom členskom štáte.
Španielske kráľovstvo sa okrem toho domnieva, že uplatnenie smernice 89/48 by v dôsledku toho umožnilo obísť rozlišovanie medzi úradnými diplomami a vlastnými diplomami, zavedené organickým zákonom 6/2001, a to na základe jednoduchej súkromnej zmluvy uzatvorenej medzi dvoma univerzitami, podľa ktorej by univerzita iného členského štátu automaticky uznávala vlastné diplomy vydávané španielskou univerzitou. Španielske kráľovstvo pripomína, že diplom „stavebný inžinier“, na ktorý sa odvolávajú sťažovatelia, nie je úradným diplomom, ale iba vlastným diplomom univerzity v Alicante, ktorý v súlade s organickým zákonom 6/2001 nemá účinky, ktoré právne predpisy priznávajú úradným diplomom, a ktorý teda nie je platný na akademické a profesijné účely v Španielsku. Doklady o štúdiu, ktoré sťažovatelia získali v Španielsku, teda neumožňujú vykonávať povolanie inžiniera ciest, kanálov a prístavov v tomto členskom štáte. Odvolávanie sa sťažovateľov, ktorí absolvovali celé svoje štúdium v Španielsku, na ustanovenia smernice 89/48 na účely získania prístupu k tomuto povolaniu, musí byť teda kvalifikované ako podvodné konanie a zneužitie práva.
V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že štátni príslušníci členského štátu sa nepochybne nesmú podvodným konaním alebo zneužitím práva pokúšať obísť pôsobnosť vnútroštátnej právnej úpravy tým, že využijú možnosti, ktoré im poskytuje právo Spoločenstva. Nemôžu sa podvodným konaním alebo zneužitím práva domáhať uplatnenia noriem Spoločenstva (rozsudky zo 7. februára 1979, Knoors,
115/78, Zb. s. 399
, bod 25; z , Bouchoucha,
C-61/89, Zb. s. I-3551
, bod 14; z , Centros,
C-212/97, Zb. s. I-1459
, bod 24, a z , Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas,
C-196/04, Zb. s. I-7995
, bod 35).
Hoci vnútroštátne súdy môžu v jednotlivých prípadoch na základe objektívnych skutočností zohľadňovať zneužívajúce alebo podvodné konanie dotknutých osôb, aby im prípadne odopreli výhody vyplývajúce z ustanovení práva Spoločenstva, ktorých sa dovolávajú, musia pri posudzovaní takéhoto konania súčasne zohľadniť ciele, ktoré sledujú dotknuté ustanovenia práva Spoločenstva (rozsudok Centros, už citovaný, bod 25).
Všeobecný systém uznávania diplomov zavedený smernicou 89/48 má práve za cieľ umožniť štátnym príslušníkom členského štátu, ktorí sú oprávnení vykonávať regulované povolanie v členskom štáte, prístup k tomuto povolaniu v iných členských štátoch.
Za týchto okolností skutočnosť, že príslušník členského štátu, ktorý si želá vykonávať regulované povolanie, si zvolí miesto výkonu tohto povolania v členskom štáte, ktorý uprednostňuje, nemôže sama osebe predstavovať zneužitie všeobecného systému uznávania diplomov zavedeného smernicou 89/48. Právo štátnych príslušníkov určitého členského štátu zvoliť si členský štát, v ktorom si želajú dosiahnuť svoju odbornú kvalifikáciu, je spojené s výkonom základných slobôd na jednotnom trhu zaručených Zmluvou ES.
Z týchto úvah vyplýva, že Španielske kráľovstvo je podľa článku 3 prvého odseku písm. a) smernice 89/48, s výhradou prípadných kompenzačných opatrení, povinné uznávať nielen talianske diplomy inžinierov v prípade, že vzdelanie zamerané na získanie tohto diplomu bolo úplne alebo z časti získané v Taliansku, ale rovnako aj diplomy vydané príslušnými talianskymi orgánmi po ukončení vzdelania získaného výlučne v Španielsku.
V každom prípade, ako zdôrazňuje Španielske kráľovstvo vo svojom vyjadrení k žalobe, na rozdiel od toho, čo možno vyvodiť z návrhov tejto žaloby o nesplnenie povinnosti, predmetom prvého žalobného dôvodu Komisie v skutočnosti nie je kategorické odmietnutie príslušnými španielskymi orgánmi uznať akékoľvek talianske odborné kvalifikácie inžiniera, ale výlučne odmietnutie uznať odbornú kvalifikáciu inžiniera získanú v Taliansku na základe univerzitného vzdelávania absolvovaného výlučne v Španielsku. Preto je potrebné obmedziť výrok rozsudku tak, aby boli zohľadnené tieto úvahy.
O druhom žalobnom dôvode založenom na požiadavke nostrifikácie dokladov získaných v inom členskom štáte na účely účasti na skúškach v rámci interného výberového konania v španielskej verejnej správe
V druhom žalobnom dôvode Komisia spochybňuje požiadavku nostrifikácie akéhokoľvek zahraničného diplomu stanovenú vyhláškami MAM/1266/2003 a APU/423/2005 na účely služobného postupu v štátnej správe. Tvrdí, že táto požiadavka je v rozpore s článkom 3 smernice 89/48, ktorý sa uplatňuje tak na výkon regulovaného povolania, ako aj na prístup k tomuto povolaniu.
V dôsledku toho, ak štátny príslušník členského štátu vykonáva povolanie inžiniera v štátnej správe, podmienky výkonu tohto povolania musia zahŕňať aj možnosti služobného postupu, a teda aj kritériá týkajúce sa účasti na skúškach interného výberového konania. Požiadavka nostrifikácie diplomu spôsobuje, že interný postup a v konečnom dôsledku výkon tohto povolania je pre štátnych príslušníkov členského štátu, ktorí sú držiteľmi profesijného diplomu vyžadovaného v inom členskom štáte, obťažnejší ako pre štátnych príslušníkov, ktorí sú držiteľmi diplomu vyžadovaného v Španielsku.
Španielske kráľovstvo tvrdí, že vzhľadom na to, že v štátnej správe môže byť akýkoľvek úradník v zásade pridelený na pracovné miesta rôzneho druhu, pracovné miesta nie sú obsadzované v závislosti od príslušnej odbornej kvalifikácie, ale v závislosti od akademického titulu, a teda podľa toho, či ide o doktorát, titul magister alebo diplom inžiniera alebo architekta. Rozhodnutie o uznaní umožňujúce prístup k regulovanému povolaniu nemá žiadnu výpovednú hodnotu, pokiaľ ide o úroveň vyžadovaného akademického titulu. Za týchto okolností je nostrifikácia potrebná, aby sa mohol určiť akademický titul uchádzača, ktorý svoju kvalifikáciu získal v inom členskom štáte.
Súdny dvor okrem toho už rozhodol, že ak je smernica 89/48 uplatniteľná, verejný orgán členského štátu musí rešpektovať pravidlá stanovené v tejto smernici a nemôže požadovať ako predbežnú podmienku na prístup k danému povolaniu, aby príslušné vnútroštátne orgány nostrifikovali doklady o štúdiu dotknutej osoby (rozsudky z 8. júla 1999, Fernández de Bobadilla,
C-234/97, Zb. s. I-4773
, bod 27, a zo , Peros,
C-141/04, Zb. s. I-7163
, bod 35).
Článok 3 smernice 89/48, ako Komisia uviedla, vyžaduje, aby diplomy vydávané v niektorom členskom štáte umožňovali ich držiteľom nielen prístup k regulovanému povolaniu v inom členskom štáte, ale rovnako aj výkon tohto povolania za rovnakých podmienok, ako sú podmienky výkonu držiteľov národných diplomov.
Z toho vyplýva, že vnútroštátne orgány sú povinné zabezpečiť, aby držitelia odbornej kvalifikácie získanej v inom členskom štáte mali rovnaké možnosti služobného postupu ako držitelia zodpovedajúcej domácej odbornej kvalifikácie. V prejednávanej veci napriek tomu, že povolanie inžiniera ciest, kanálov a prístavov spravidla v Španielsku vykonávajú držitelia španielskeho diplomu získaného po absolvovaní päťročného štúdia, držiteľovi diplomu vydaného v inom členskom štáte, ktorý oprávňuje záujemcu, prípadne po vykonaní kompenzačných opatrení, na výkon toho istého povolania v Španielsku, sa teda musia priznať rovnaké možnosti služobného postupu ako držiteľom tohto španielskeho diplomu. Pre tieto úvahy je irelevantný počet rokov štúdia, ktoré uvedený držiteľ diplomu musí absolvovať, aby získal príslušný diplom.
Ak totiž diplom vydaný v inom členskom štáte bol uznaný v súlade so smernicou 89/48, prípadne po uložení kompenzačných opatrení, možno sa domnievať, že potvrdzuje rovnakú odbornú kvalifikáciu ako rovnocenný španielsky diplom. Za týchto okolností by skutočnosť, že držiteľ diplomu vydaného v inom členskom štáte nemá rovnaké možnosti služobného postupu ako držitelia zodpovedajúceho španielskeho diplomu výlučne z dôvodu, že tento diplom bol získaný po skončení vzdelávania kratšieho trvania, znevýhodňovala držiteľov diplomu iného členského štátu len na základe skutočnosti, že príslušnú kvalifikáciu získali rýchlejšie.
V dôsledku toho nie je požiadavka nostrifikácie zlučiteľná s článkom 3 smernice 89/48 prinajmenšom v rozsahu, v akom táto požiadavka predstavuje predbežnú podmienku účasti na skúškach v rámci interného výberového konania, a to aj pre uchádzačov, ktorí sa odvolávajú iba na diplom vydaný v inom členskom štáte a uznaný podľa smernice 89/48.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy je potrebné konštatovať, že Španielske kráľovstvo si tým, že:
—
odmietlo uznať odbornú kvalifikáciu inžiniera získanú v Taliansku získanú na základe univerzitného vzdelania absolvovaného iba v Španielsku, a
—
podmienilo účasť na skúškach v rámci interného výberového konania vo verejnej správe pre inžinierov, ktorí sú držiteľmi profesijných dokladov o formálnej kvalifikácii získaných v inom členskom štáte, akademickým uznaním uvedenej kvalifikácie,
nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice 89/48 a najmä z jej článku 3.
O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania a Španielske kráľovstvo nemalo úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Španielske kráľovstvo si tým, že:
—
odmietlo uznať odbornú kvalifikáciu inžiniera získanú v Taliansku na základe univerzitného vzdelania absolvovaného iba v Španielsku, a
—
podmienilo účasť na skúškach v rámci interného výberového konania vo verejnej správe pre inžinierov, ktorí sú držiteľmi profesijných dokladov o formálnej kvalifikácii získaných v inom členskom štáte, akademickým uznaním uvedenej kvalifikácie,
nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov, zmenenej a doplnenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo , a to najmä z jej článku 3.

2.
Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.