CELEX: 62005CJ0388
Valsts pienākumu neizpilde
Dabisko dzīvotņu aizsardzība
Savvaļas fauna un flora
Īpaši aizsargājamā teritorija "Valloni e steppe pedegarganiche"

1       Ar šo prasību Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka Itālijas Republika:
–       pirms 1998. gada 28. decembra, proti, dienas, kad kā īpaši aizsargājamā teritorija (turpmāk tekstā – “ĪAT”) tika noteikta
“Valloni e steppe pedegarganiche”, nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4. panta 4. punktu Padomes 1979. gada 2. aprīļa
Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Putnu aizsardzības direktīva”),
jo tā nav veikusi piemērotus pasākumus, lai novērstu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī jebkurus traucējumus
savvaļas putnu dzīvei, kam ir būtiskas sekas attiecībā uz plānu ar nosaukumu “teritorijas nolīgums” un tā projektiem, kuri
varēja ietekmēt dzīvotnes un sugas, kas atrodamas putnu aizsardzībai nozīmīgajā teritorijā, kuru sauc arī par
Important Bird Area
(turpmāk tekstā – “
IBA
”), kas ar numuru 94 ir iekļauta
IBA
1989. gada katalogā kā “Gargano zemesrags” [“Promontorio del Gargano”] un ar numuru 129 –
IBA
1998. gada katalogā kā “Gargano zemesrags” [“Promontorio del Gargano”], un [šis nolīgums un projekti] faktiski ir nodarījuši
kaitējumu dzīvotnēm un traucējumus savvaļas putniem, kas dzīvoja minētajā teritorijā;
–       pēc 1998. gada 28. decembra – dienas, kad “Valloni e steppe pedegarganiche” tika noteikta kā ĪAT, nav izpildījusi pienākumus,
kas izriet no 6. panta 2.–4. punkta un 7. panta Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas
faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.; turpmāk tekstā – “Dzīvotņu direktīva”), šādā veidā:
–       pretēji šīs direktīvas 6. panta 2. punkta prasībām Itālija nav veikusi piemērotus pasākumus, lai ĪAT “Valloni e steppe pedegarganiche”
novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta
šī ĪAT, attiecībā uz “teritorijas nolīgumā” paredzētajiem projektiem, kuri jau ir pabeigti un kuru dēļ ir radusies dabisko
dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanās, kā arī traucējums, kas skar sugas minētajā teritorijā;
–       pretēji minētās direktīvas 6. panta 3. punkta prasībām, attiecībā uz “teritorijas nolīgumā” paredzētajiem projektiem, kuri
jau ir īstenoti un kuri varēja būtiski ietekmēt šo ĪAT, [Itālija] nav veikusi tādu iepriekšēju ietekmes novērtējumu, kurš
atbilstu šajā pantā paredzētajiem nosacījumiem;
–       pretēji minētās direktīvas 6. panta 4. punkta prasībām [Itālija] nav piemērojusi procedūru, kura ļauj īstenot projektu, neraugoties
uz negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju un nepastāvot alternatīviem risinājumiem sevišķi svarīgu sabiedrības
interešu dēļ, kas ietver sociāla vai ekonomiska rakstura intereses, vai arī apsvērumus, kas attiecas uz veselības aizsardzību
vai sabiedrības drošību, vai uz videi sevišķi svarīgiem labvēlīgiem pārveidojumiem, vai, pēc Komisijas atzinuma, uz citām
sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, un [tā] nav paziņojusi Komisijai visus kompensācijas pasākumus, kas pieņemti, lai
nodrošinātu
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības aizsardzību, attiecībā uz projektiem, kuri ir ierakstīti “teritorijas nolīgumā” [un] kuri ir apstiprināti,
neņemot vērā to ietekmi uz ĪAT “Valloni e steppe pedegarganiche”, lai cīnītos pret sociāli ekonomisko krīzi un bezdarbu, kas
skar Manfredonijas [
Manfredonia
] reģionu.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
2       Putnu aizsardzības direktīvas 4. pantā ir paredzēts:
“1. Sugām, kuras minētas I pielikumā, jāpiemēro īpaši dzīvotņu aizsardzības pasākumi, lai nodrošinātu to izdzīvošanu un vairošanos
savā izplatības areālā.
[..]
Kā īpaš[i] aizsargājamās teritorijas šo sugu aizsardzībai dalībvalstis pirmām kārtām nosaka skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās
teritorijas, ņemot vērā aizsardzības prasības ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva.
2. Dalībvalstis veic līdzīgus pasākumus attiecībā uz tādu regulāri sastopamu migrējošo sugu vairošanās, spalvu mešanas un
ziemošanas vietām, kā arī atpūtas vietām migrācijas maršrutā, kuras nav minētas I pielikumā, ņemot vērā to aizsardzības nepieciešamību
ģeogrāfiskajā jūras un sauszemes teritorijā, uz kuru attiecas šī direktīva. Tālab dalībvalstīm īpaša uzmanība jāvelta mitrāju
un pirmām kārtām starptautiski nozīmīgu mitrāju aizsardzībai.
[..]
4. Attiecībā uz 1. un 2. punktā minētajām aizsargājamām teritorijām dalībvalstis attiecīgi rīkojas, lai nepieļautu dzīvotņu
piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērš jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie būtiski skar šā panta
mērķus. Dalībvalstis cenšas nepieļaut dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām arī ārpus šīm aizsargājamām teritorijām.”
3       Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu
noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums
varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem.”
4       Ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu ir ieviesta procedūra, atbilstoši kurai novērtē tādu plānu vai projektu ietekmi
uz aizsargājamām teritorijām, kuri var ietekmēt minētās teritorijas, bet tās pašas direktīvas 6. panta 4. punktā ir paredzēts
ar dažiem nosacījumiem veikt kompensācijas pasākumus, ja plāns vai projekts ir jāīsteno, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā
ar ietekmi uz attiecīgo teritoriju.
5       Dzīvotņu direktīvas 7. pantā ir noteikts, ka no šīs direktīvas 6. panta 2.–4. punkta izrietošās saistības “aizstāj visas saistības,
kas izriet no [Putnu aizsardzības] [d]irektīvas 4. panta 4. punkta pirmā teikuma un kas attiecas uz teritorijām, kuras klasificētas
saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 1. punktu vai līdzīgā veidā atzītas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, jaunajām saistībām
stājoties spēkā ar šīs direktīvas ieviešanas datumu vai ar tādas klasifikācijas vai atzīšanas datumu, ko dalībvalsts veic
saskaņā ar [Putnu aizsardzības] [d]irektīvu, ja pēdējais ir vēlāks datums.”

Prāvas rašanās fakti un pirmstiesas procedūra
6       2001. gada februārī
Lega Italiana Protezione Uccelli
(Itālijas Putnu aizsardzības līga) iesniedza Komisijai sūdzību par to, ka ģeogrāfiskajā teritorijā ar nosaukumu “Valloni
e steppe pedegarganiche”, kas ir noteikta par ĪAT 1998. gada 28. decembrī, tiek veikti daudzi rūpnieciski un ar nekustamo
īpašumu saistīti darbi – kas ir vai nu jau izpildīti, vai arī ko ir paredzēts izpildīt –, kuri apdraud daudzu tādu savvaļas
putnu sugu dabisko dzīvotni vai šo sugu saglabāšanu, kuri dzīvo vai īslaicīgi uzturas šajā teritorijā.
7       Ar 2001. gada 22. augusta vēstuli Komisija pieprasīja Itālijas Republikai informāciju par darbiem, kas ir veikti un paredzēti
minētajā teritorijā, it īpaši par darbiem, kas attiecas uz “teritorijas nolīgumu” Manfredonijas reģiona rūpnieciskajai attīstībai,
kuru noslēguši Apūlijas reģions un Manfredonijas pašvaldība.
8       Itālijas iestādes atbildēja ar Itālijas Republikas Pastāvīgās pārstāvniecības Eiropas Savienībā 2001. gada 6. decembra un
2002. gada 15. februāra vēstulēm, kā arī ar Apūlijas reģiona 2003. gada 13. februāra vēstuli.
9       Ar 2003. gada 19. decembra vēstuli Komisija brīdināja Itālijas Republiku un lūdza tai sniegt paskaidrojumus divu mēnešu laikā
no šīs vēstules nosūtīšanas.
10     Tā kā šī dalībvalsts uz minēto vēstuli neatbildēja, Komisija 2004. gada 9. jūlijā nosūtīja tai argumentētu atzinumu.
11     Itālijas Republika atbildēja uz šo atzinumu ar 2004. gada 9. novembra vēstuli, kurā norādīja, ka drīzumā atbildēs uz Komisijas
iebildumiem.
12     Nesaņēmusi citas atbildes, Komisija nolēma celt šo prasību.
13     Tā kā Komisija tomēr atteicās no prasījumiem, kas balstīti uz Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkta pārkāpumu, tad
tie vairs nav jāizskata.

Par prasību

Lietas dalībnieku argumenti
14     Komisija apgalvo, ka “teritorijas nolīgums” Manfredonijas reģiona rūpnieciskajai attīstībai tika apstiprināts 1998. gada martā
un ka tajā ietvertie projekti tika sākti nekavējoties, kaitējot daudzu tādu aizsargātu putnu sugu saglabāšanai, kas dzīvo
vai īslaicīgi uzturas ģeogrāfiskajā teritorijā ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche”, kas ir noteikta par ĪAT 1998. gada
28. decembrī. Starp citu, šie projekti joprojām tiek īstenoti.
15     Šis “teritorijas nolīgums” ir apstiprināts, neveicot pasākumus, lai novērstu piesārņojumu un dzīvotņu noplicināšanos, kā arī
lai novērstu traucējumus, kuri skar putnus “Valloni e steppe pedegarganiche” teritorijā, un neveicot iepriekšēju ietekmes
uz šo teritoriju novērtējumu.
16     Itālijas Republika atzīst, ka “teritorijas nolīgums” ir apstiprināts 1998. gada martā, neveicot nekādu novērtēšanas procedūru
attiecībā uz tā ietekmi uz “Valloni e steppe pedegarganiche” teritoriju. Tā atzīst, ka rūpnieciskie uzņēmumi ir tieši ietekmējuši
Kopienā nozīmīgas dabiskās dzīvotnes izzušanu šajā teritorijā.

Tiesas vērtējums
Par stāvokli pirms ģeogrāfiskās teritorijas “Valloni e steppe pedegarganiche” noteikšanas par ĪAT
17     Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punktā dalībvalstīm ir uzlikts pienākums attiecībā uz ĪAT attiecīgi rīkoties, lai
nepieļautu dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērst jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie
būtiski skar minētā panta mērķus.
18     No Tiesas judikatūras izriet, ka dalībvalstīm ir jāpilda pienākumi, kas tām ir uzlikti ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta
4. punktu, pat ja attiecīgā teritorija nav noteikta par ĪAT, lai gan tam bija jānotiek; šie pienākumi ir jāpilda no attiecīgā
brīža (skat. 1999. gada 18. marta spriedumu lietā C‑166/97 Komisija/Francija,
Recueil
, I‑1719. lpp., 38. punkts).
19     Šajā sakarā Tiesa ir atzinusi, ka, lai gan
IBA
katalogs attiecīgajām dalībvalstīm nav juridiski saistošs, tajā ir zinātniski pierādījumi, pēc kuriem var izvērtēt, vai dalībvalsts
ir izpildījusi pienākumu aizsargāto sugu saglabāšanai noteikt kā ĪAT skaitliski un lieluma ziņā vispiemērotākās teritorijas
(it īpaši skat. 2000. gada 7. decembra spriedumu lietā C‑374/98 Komisija/Francija,
Recueil
, I‑10799. lpp., 25. punkts).
20     Ir skaidrs, ka ģeogrāfiskā teritorija ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche”, kas atrodas Apūlijas reģionā un, precīzāk,
Manfredonijas pašvaldībā, dod patvērumu retām savvaļas putnu sugām, tāpēc 1989. gadā
BirdLife International
noteica to kā
IBA
ar nosaukumu “Promontorio del Gargano” (Gargano zemesrags). Turklāt šī teritorija kā
IBA
tika noteikta arī
IBA
1998. gada katalogā.
21     Tādējādi šķiet, ka minētā teritorija bija jānoteic kā ĪAT pirms 1998. gada 28. decembra.
22     Turklāt nav apstrīdēts, ka industrializēšanas dēļ saistībā ar “teritorijas nolīgumu” ir iznīcināta daļa no “Valloni e steppe
pedegarganiche” teritorijas, kura bija labi aizsargāta; tādējādi ir kaitēts vairāku tādu aizsargātu putnu sugu saglabāšanai,
kas izmantoja šo teritoriju.
23     Tādējādi ir jāatzīst, ka pirms 1998. gada 28. decembra Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Putnu
aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punktu, un ka šajā daļā Komisijas prasība ir jāapmierina.
Par stāvokli pēc ģeogrāfiskās teritorijas ar nosaukumu “Valloni e steppe pedegarganiche” noteikšanas par ĪAT
24     Jānorāda, ka attiecībā uz teritorijām, kas ir noteiktas par ĪAT, Dzīvotņu direktīvas 7. pantā ir paredzēts, ka saistības,
kuras izriet no Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 4. punkta, ir aizstātas ar saistībām, kuras izriet no Dzīvotņu direktīvas
6. panta 2. punkta, jaunajām saistībām stājoties spēkā ar [Dzīvotņu] direktīvas ieviešanas datumu vai ar klasifikācijas datumu
atbilstoši Putnu aizsardzības direktīvai, ja pēdējais ir vēlāks datums (skat. 2002. gada 13. jūnija spriedumu lietā C‑117/00 Komisija/Īrija,
Recueil
, I‑5335. lpp., 25. punkts).
25     “Valloni e steppe pedegarganiche” teritorija tika noteikta par ĪAT 1998. gada 28. decembrī, tātad šajā gadījumā Dzīvotņu direktīvas
6. panta 2. punkts šai teritorijai ir piemērojams no minētās dienas.
26     Šajā sakarā ir jāatgādina, ka ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punktu, tāpat kā ar Putnu aizsardzības direktīvas 4. panta
4. punkta pirmo teikumu dalībvalstīm ir uzlikts pienākums attiecībā uz ĪAT, kas klasificētas saskaņā ar 4. panta 1. punktu,
attiecīgi rīkoties, lai nepieļautu kaitējuma nodarīšanu dzīvotnēm, kā arī traucējumus, kas būtiski skar sugas, kuru dēļ ir
noteiktas attiecīgās ĪAT (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Īrija, 26. punkts).
27     No lietas materiāliem izriet, ka pēc 1998. gada 28. decembra šī sprieduma 22. punktā izklāstītais stāvoklis turpinājās. Šajā
sakarā ir jāatgādina, ka, atbildot uz Komisijas izvirzītajiem iebildumiem, Apūlijas reģions 2004. gada 7. jūlija oficiālajā
paziņojumā norādīja, ka ņem vērā nepieciešamību veikt atbilstošus kompensācijas pasākumus, paredzot vai nu attiecīgās ĪAT
paplašināšanu, vai arī nosakot jaunu ĪAT, kurā būtu līdzīga fauna un veģetācija kā izpostītajā dzīvotnē.
28     Tādējādi iebildums, kurš balstīts uz to, ka Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Dzīvotņu direktīvas
6. panta 2. punktu, ir pamatots. Tāpēc Komisijas prasība ir jāapmierina arī šajā daļā.
29     Tātad ir jāatzīst, ka, neveicot piemērotus pasākumus, lai ĪAT “Valloni e steppe pedegarganiche” novērstu dabisko dzīvotņu
un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir noteikta, Itālijas
Republika attiecībā uz laika posmu pirms 1998. gada 28. decembra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Putnu aizsardzības
direktīvas 4. panta 4. punktu, un attiecībā uz laika posmu pēc minētās dienas – pienākumus, kas tai uzlikti ar Dzīvotņu direktīvas
6. panta 2. punktu.

Par tiesāšanās izdevumiem
30     Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Itālijas
Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, Itālijas Republikai jāpiespriež
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) pasludina:
1)
neveicot piemērotus pasākumus, lai īpaši aizsargājamā teritorijā “Valloni e steppe pedegarganiche” novērstu dabisko dzīvotņu
un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir noteikta, Itālijas
Republika attiecībā uz laika posmu pirms 1998. gada 28. decembra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 4. panta 4. punktu
Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, un attiecībā uz laika posmu pēc minētās
dienas – pienākumus, kas tai uzlikti ar 6. panta 2. punktu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu,
savvaļas faunas un floras aizsardzību;
2)
Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – itāļu.