CELEX: 62004CJ0239
Valsts pienākumu neizpilde
Direktīva 92/43/EEK
Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība
6. panta 4. punkts
Castro Verde īpaši aizsargājamā dabas teritorija
Alternatīvu risinājumu neesamība

Savā prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, īstenojot autoceļa – kura posms šķērso
Castro Verde
īpaši aizsargājamo dabas teritoriju (turpmāk tekstā – “ĪADT”) – projektu, kaut arī ietekmes uz vidi vērtējums ir bijis negatīvs
un attiecīgajam posmam bija alternatīvi risinājumi, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes
1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.;
turpmāk tekstā – “Dabisko dzīvotņu direktīva”), kura grozīta ar Padomes 1997. gada 27. oktobra Direktīvu 97/62/EK (OV L 305,
42. lpp.), 6. panta 4. punkts.

Atbilstošās tiesību normas

Direktīva 79/409/EEK
Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp.) 4. panta 1. un 2. punkts
dalībvalstīm uzliek pienākumu klasificēt kā ĪADT tās teritorijas, kas atbilst šajās normās noteiktajiem kritērijiem.
Šīs direktīvas 4. panta 4. punkts paredz:
“Attiecībā uz 1. un 2. punktā minētajām aizsargājamām teritorijām dalībvalstis attiecīgi rīkojas, lai nepieļautu dzīvotņu
piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām, kā arī novērš jebkurus traucējumus putnu dzīvei, ciktāl tie būtiski skar šā panta
mērķus. Dalībvalstis cenšas nepieļaut dzīvotņu piesārņošanu vai kaitējuma nodarīšanu tām arī ārpus šīm aizsargājamām teritorijām.”

Dabisko dzīvotņu direktīva
Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 2.–4. punkts noteic:
“2. Dalībvalstis veic attiecīgus pasākumus, lai īpaši aizsargājamās dabas teritorijās novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu
noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ noteikta attiecīgā teritorija, ja šāds traucējums
varētu būt nozīmīgs attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem.
3. Visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas
atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi izvērtē ietekmi uz
šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus. Ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju, un saskaņā
ar 4. punkta noteikumiem, kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies,
ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, un vajadzības gadījumā noskaidrojusi plašas sabiedrības viedokli.
4. Ja, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju, alternatīvu risinājumu trūkuma dēļ plāns vai projekts
tomēr ir jāīsteno sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses, tad
dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus, lai nodrošinātu
Natura 2000
tīkla kopējās vienotības aizsardzību. Dalībvalsts informē Komisiju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem.
[..]”
Saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 7. pantu:
“No šīs direktīvas 6. panta 2., 3. un 4. punkta izrietošās saistības aizstāj visas saistības, kas izriet no Direktīvas 79/409/EEK
4. panta 4. punkta pirmā teikuma un kas attiecas uz teritorijām, kuras klasificētas saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta
1. punktu vai līdzīgā veidā atzītas saskaņā ar 4. panta 2. punktu, jaunajām saistībām stājoties spēkā ar šīs direktīvas ieviešanas
datumu vai ar tādas klasifikācijas vai atzīšanas datumu, ko dalībvalsts veic saskaņā ar Direktīvu 79/409/EEK, ja pēdējais
ir vēlāks datums.”

Lietas fakti un pirmstiesas procedūra
Lisabonas pilsētu un Algarves reģionu savienojoša autoceļa A 2 būvniecības projekta īstenošana 1997. gadā tika uzticēta Portugāles
sabiedrībai
BRISA Auto‑Estradas
.
Attiecībā uz šī autoceļa daļu, kas atrodas starp
Aljustrel
un
Castro Verde
apdzīvotajām vietām, šī sabiedrība izstrādāja projektu ceļa posmam, kas austrumu pusē apbrauc
Messejana
,
Alcarias
,
Conceiçao
,
Aivados
un
Estação de Ourique
apdzīvotās vietas un šķērso
Castro Verde
ĪADT rietumu malu.
1999. gada septembrī Portugāles Vides ministrijā tika iesniegts šī ceļa posma projekta ietekmes uz vidi novērtējums (turpmāk
tekstā – “ietekmes uz vidi pētījums”).
Tajā pašā mēnesī Portugāles iestādes saskaņā ar Direktīvas 79/409 4. pantu
Castro Verde
teritoriju klasificēja kā ĪADT.
2000. gada janvārī vides valsts sekretārs apstiprināja ietekmes uz vidi pētījumu un atļāva īstenot šo projektu.
Autoceļa A 2 posms starp
Aljustrel
un
Castro Verde
tika atvērts satiksmei 2001. gada jūlijā.
Pamatojoties uz sūdzību, ar ko Komisija tika informēta, ka, neskatoties uz to, ka šī ceļa posma ietekmes uz
Castro Verde
ĪADT vērtējums ir bijis negatīvs, Portugāles iestādes bija īstenojušas autoceļa, kura posms šķērsoja minēto teritoriju, būves
projektu, Komisija ar 2000. gada 20. oktobra brīdinājuma vēstuli aicināja Portugāles Republiku divu mēnešu laikā sniegt paskaidrojumus.
Portugāles iestādes nosūtīja Komisijai paskaidrojumus 2000. gada 4. decembra un 2001. gada 12. janvāra vēstulēs.
Konstatējusi, ka Portugāles iestādes nav paskaidrojušas iemeslus, kādēļ netika apsvērti alternatīvie ceļa posmi, kas atrodas
gan ārpus
Castro Verde
ĪADT, gan ārpus
Alcarias
,
Conceição
,
Aivados
un
Estação de Ourique
apdzīvotajām vietām, un uzskatot, ka Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Dabisko dzīvotņu direktīvas
6. panta 4. punkts, Komisija 2001. gada 11. aprīlī izdeva argumentētu atzinumu, aicinot šo dalībvalsti veikt vajadzīgos pasākumus
šī atzinuma prasību izpildei divu mēnešu laikā pēc tā paziņošanas.
Tā kā Portugāles iestāžu atbilde uz argumentēto atzinumu Komisiju neapmierināja, tā nolēma iesniegt šo prasību.

Par prasību
Komisija apgalvo, ka ietekmes uz vidi pētījums nepārprotami rāda, ka ceļa posmam no
Aljustrel
līdz
Castro Verde
, ko Portugāles iestādes izvēlējušās autoceļa A 2 posma būvei, ir ļoti būtiska negatīva ietekme uz 17 Direktīvas 79/409 I pielikumā
minētajām savvaļas putnu sugām, kā arī uz šo putnu dabiskajām dzīvotnēm.
Portugāles Republika norāda, ka Komisija ir vienīgi formulējusi vispārējus apsvērumus, kas ņemti no ietekmes uz vidi pētījuma,
nepierādot, kādā veidā konkrētā ceļa posma būvei varētu būt ļoti būtiska negatīva ietekme. Tā apgalvo, ka ir jālīdzsvaro iespējamā
negatīvā ietekme uz
Castro Verde
ĪADT un reālais kaitējums.
Saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu kompetentās valsts iestādes piekrīt plāna vai projekta, kas nav
tieši saistīts ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai, bet kas var to būtiski ietekmēt, īstenošanai
tikai tad, ja tās, pienācīgi izvērtējot plāna vai projekta ietekmi uz šo teritoriju, ir pārliecinājušās, ka netiks izjaukta
attiecīgās teritorijas viengabalainība, un vajadzības gadījumā noskaidrojušas plašas sabiedrības viedokli.
Šī tiesību norma tādējādi ievieš procedūru, lai ar iepriekšējas kontroles palīdzību nodrošinātu, ka plānu vai projektu, kas
nav tieši saistīts ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgs tās apsaimniekošanai, bet kas var to būtiski ietekmēt, var apstiprināt
tikai tad, ja netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība (2004. gada 7. septembra spriedums lietā C‑127/02
Waddenvereniging
un
Vogelbeschermingsvereniging
, Krājums, I‑7405. lpp., 34. punkts).
Šajā sakarā Tiesa jau ir atzinusi, ka piekrišanu konkrētā plāna vai projekta īstenošanai var dot tikai ar nosacījumu, ka kompetentās
valsts iestādes ir pārliecinājušās, ka tas nekaitēs attiecīgās teritorijas viengabalainībai. Tas tā ir, ja, no zinātnes viedokļa
raugoties, nav nekādu pamatotu šaubu par šāda kaitējuma neesamību (iepriekš minētā sprieduma lietā
Waddenvereniging
un
Vogelbeschermingsvereniging
56. un 59. punkts).
Šajā gadījumā ietekmes uz vidi pētījums norāda uz to, ka
Castro Verde
ĪADT mīt 17 Direktīvas 79/409 I pielikumā minētās putnu sugas, kā arī uz atsevišķu sugu augsto jutīguma pakāpi attiecībā
uz traucējumiem un/vai to dzīvotnes sašķelšanu, ko izraisa autoceļa A 2 posma starp
Aljustrel
un
Castro Verde
apdzīvotajām vietām projekta īstenošana.
Tāpat no šī pētījuma izriet, ka attiecīgajam projektam ir “visai liela” vispārēja ietekme, kā arī “liela negatīvā ietekme”
uz
Castro Verde
ĪADT mītošajiem putniem.
Līdz ar to jāatzīst, ka brīdī, kad Portugāles iestādes piekrita autoceļa A 2 posma projekta īstenošanai, tās nevarēja pamatoti
uzskatīt, ka šis projekts nenodarīs nekādu kaitējumu konkrētās teritorijas viengabalainībai.
Tas, ka pēc īstenošanas projekts nebija nodarījis šādu kaitējumu, šo vērtējumu nekādi neietekmē: tieši lēmuma par piekrišanu
projekta īstenošanai pieņemšanas brīdī, no zinātnes viedokļa raugoties, nav jābūt nekādām pamatotām šaubām par kaitējuma attiecīgās
teritorijas viengabalainībai neesamību (šajā sakarā skat. 2004. gada 29. janvāra spriedumu lietā C‑209/02 Komisija/Austrija,
Recueil
, I‑1211. lpp., 26. un 27. punkts, un iepriekš minētā sprieduma lietā
Waddenvereniging
un
Vogelbeschermingsvereniging
56. un 59. punktu).
Šādos apstākļos Portugāles iestādes varēja izvēlēties vai nu nepiekrist, vai arī piekrist šī projekta īstenošanai saskaņā
ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktu, ja ir izpildīti tajā paredzētie nosacījumi (šajā sakarā skat. iepriekš
minētā sprieduma lietā
Waddenvereniging
un
Vogelbeschermingsvereniging
57. un 60. punktu).
Tātad šajā gadījumā jāizvērtē, vai autoceļa A 2 posma starp
Aljustrel
un
Castro Verde
apdzīvotajām vietām projekta īstenošana var tikt atļauta, pamatojoties uz Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktu.
Šajā sakarā Komisija apgalvo, ka Portugāles Republika nav ievērojusi šo normu, jo šajā gadījumā Portugāles iestādes nav apsvērušas
konkrētus alternatīvus ceļa posmus, kas negatīvi neietekmētu ne
Castro Verde
ĪADT, ne šīs teritorijas iedzīvotājus.
Komisija it īpaši uzskata, ka šīs iestādes nav ņēmušas vērā alternatīvus ceļa posmus, kas atrodas ārpus
Castro Verde
ĪADT, kā arī
Alcarias
,
Conceição
,
Aivados
un
Estação de Ourique
apdzīvotajām vietām.
Komisija uzskata, ka šādi alternatīvi ceļa posmi bija jāizvērtē un it īpaši tas attiecas uz autoceļa A 2 posmiem joslā uz
rietumiem no
Castro Verde
ĪADT starp šīs teritorijas robežu un ceļu IC 1, kas atrodas līdzenumu reģionā ar ļoti zemu iedzīvotāju blīvumu, tāpēc Portugāles
iestādes bez būtiskām tehniskām grūtībām un nepamatotām papildizmaksām varēja izvēlēties alternatīvu ceļa posmu, kas negatīvi
neietekmētu ne šo ĪADT, ne iepriekš minētās vai citas apdzīvotās vietas.
Portugāles Republika uzskata, ka Komisijai ir ne tikai jāpiedāvā šāds ceļa posms, bet tas arī jānosaka un jādetalizē, pierādot
tāda alternatīva risinājuma esamību un dzīvotspēju, kas būtu mazāk kaitīgs videi un ko Portugāles iestādes nav paredzējušas.
Taču Komisija šajā sakarā nav sniegusi nevienu pierādījumu.
Katrā ziņā Portugāles Republika apgalvo, ka Komisijas piedāvāto risinājumu nevar uzskatīt par “alternatīvu risinājumu” Dabisko
dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punkta izpratnē. Pēc tās domām, šis jēdziens neattiecas vienīgi uz aizstāšanas risinājumu,
kura teorētiskā iespējamība varētu tikt aizstāvēta, bet ietver arī šāda risinājuma negatīvās ietekmes ņemšanu vērā.
Komisijas piedāvātā ceļa posma [projekta] īstenošana nodarītu būtisku sociālu, ekonomisku un vides kaitējumu, jo tā ietekmētu
Conceição
,
Aivados
un
Estação de Ourique
iedzīvotājus, kā arī
Monte da Rocha
dambja ūdenstilpi.
Līdz ar to šī dalībvalsts uzskata, ka mazsvarīgais kaitējums, ko
Castro Verde
ĪADT viengabalainībai nodara Portugāles iestāžu izvēlētais ceļa posma projekts, ir mazāk būtisks nekā kaitējums, ko būtu
izraisījusi Komisijas piedāvātā risinājuma īstenošana.
Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktā paredzēts – ja, neskatoties uz negatīvu vērtējumu saskaņā ar šī panta 3. punkta
pirmo teikumu, kā arī alternatīvu risinājumu neesamības dēļ plāns vai projekts tomēr ir jāīsteno neatliekamu sabiedrības interešu
apsvērumu dēļ, dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus, lai nodrošinātu
Natura 2000
vispārējās vienotības aizsardzību.
Šī norma – kas ar zināmiem nosacījumiem ļauj īstenot plānu vai projektu, par kuru ir dots negatīvs novērtējums saskaņā ar
Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta pirmo teikumu – kā atkāpe no 3. punkta otrajā teikumā noteiktā piekrišanas
kritērija ir jāinterpretē šauri.
Tādējādi plāna vai projekta īstenošana saskaņā ar Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktu ir
inter alia
pakļauta nosacījumam, ka ir jāpierāda alternatīvu risinājumu neesamība.
Šajā gadījumā Portugāles iestādes nepārprotami ir izvērtējušas un noraidījušas vairākus risinājumus ceļa posmiem, kas apbrauc
Alcarias
,
Conceição
,
Aivados
un
Estação de Ourique
apdzīvotās vietas, taču šķērso
Castro Verde
ĪADT rietumu malu.
Tomēr no lietas materiāliem neizriet, ka šīs iestādes ir izskatījušas risinājumus ceļa posmiem ārpus
Castro Verde
ĪADT un uz rietumiem no minētajām apdzīvotajām vietām, kaut arī, pamatojoties uz Komisijas sniegto informāciju, nevar
a priori
noliegt, ka šādu risinājumu piemērošana varētu atbilst alternatīvajiem risinājumiem Dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta
4. punkta izpratnē, pat ja tie, kā apgalvo Portugāles Republika, iespējams, radītu zināmas grūtības.
Tādēļ, neizvērtējot šāda veida risinājumus, Portugāles iestādes nav pierādījušas, ka nav alternatīvu risinājumu šīs tiesību
normas izpratnē.
Līdz ar to jāatzīst, ka, īstenojot autoceļa – kura posms šķērso
Castro Verde
īpaši aizsargājamo dabas teritoriju – projektu, kaut arī ietekmes uz vidi vērtējums ir bijis negatīvs, un nepierādot, ka
šim ceļa posmam nebija alternatīvu risinājumu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Dabisko dzīvotņu
direktīvas 6. panta 4. punkts.

Par tiesāšanās izdevumiem
Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 2. punktu lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Portugāles
Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, jāpiespriež Portugāles Republikai
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1)
īstenojot autoceļa – kura posms šķērso
Castro Verde
īpaši aizsargājamo dabas teritoriju – projektu, kaut arī ietekmes uz vidi vērtējums ir bijis negatīvs, un nepierādot, ka
šim ceļa posmam nebija alternatīvu risinājumu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada
21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, kura grozīta ar Padomes 1997. gada
27. oktobra Direktīvu 97/62/EK, 6. panta 4. punkts;
2)
Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – portugāļu.