CELEX: 62001CJ0475
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
EY 90 artiklan 1 kohdan rikkominen
Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverot
Alemman verokannan soveltaminen ouzoon kuin muihin alkoholijuomiin
Verokannan yhteensopivuus sellaisen direktiivin kanssa, jota ei ole vaadittu kumottavaksi EY 230 artiklan mukaisessa määräajassa

Kanteessaan Euroopan yhteisöjen komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Kreikan tasavalta ei ole noudattanut
EY 90 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt ouzon osalta voimassa muista alkoholijuomista kannettavaa
alemman valmisteveron.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.7.2002 antamalla määräyksellä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan komission vaatimuksia. Se ei ole jättänyt kirjelmää eikä ollut edustettuna istunnossa
antamassa lausumaa.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetussa neuvoston
direktiivissä 92/83/ETY (EYVL L 316, s. 21) annetaan säännöt valmisteveron määrien vahvistamiseksi kaikkien direktiivin soveltamisalaan
kuuluvien tuotteiden osalta. Etyylialkoholin osalta soveltamisala ilmaistaan direktiivin 19 ja 20 artiklassa.
Direktiivin 92/83 19 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Jäsenvaltioiden on kannettava etyylialkoholista valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät direktiivin 92/84/ETY mukaisesti.”
Direktiivin 92/83 20 artiklassa todetaan seuraavaa:
–        ”Tässä direktiivissä ’etyylialkoholilla’ tarkoitetaan:
–        kaikkia CN-koodeihin 2207 ja 2208 kuuluvia tuotteita, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia,
mukaan lukien tuotteet, jotka muodostavat osan muuhun yhdistetyn nimikkeistön ryhmään kuuluvasta tuotteesta,
–        CN-koodeihin 2204, 2205 ja 2206 kuuluvia tuotteita, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 22 tilavuusprosenttia,
–        tislattuja alkoholijuomia, jotka voivat sisältää näitä tuotteita liuenneina.”
Valmisteveron määrä määräytyy direktiivin 92/83 21–26 artiklan mukaisesti; 23 artiklan mukaan tietyin edellytyksin joidenkin
tuotteiden osalta voidaan soveltaa alempaa valmisteverokantaa. Tämä artikla kuuluu seuraavasti:
”Seuraavat jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä, jotka voivat olla valmisteveron vähimmäismäärää
alhaisempia mutta eivät enempää kuin 50 prosenttia tavanomaista kansallista etyylialkoholin valmisteveron määrää alhaisempia,
seuraaviin tuotteisiin:
– –
2)      Helleenien tasavalta asetuksessa (ETY) N:o 1576/89 määriteltyyn aniksella maustettuun tislattuun alkoholijuomaan, joka on
väritöntä ja jonka sokeripitoisuus on enintään 50 grammaa litrassa ja jossa perinteisillä enintään 1 000 litran vetoisilla
kuparisilla panostislauslaitteistoilla tislaamalla maustetun alkoholin osuuden on oltava vähintään 20 prosenttia lopputuotteen
todellisesta alkoholipitoisuudesta.”

Kansallinen lainsäädäntö
Lain 2127/93 tarkoituksena on saattaa direktiivi 92/83 Kreikan oikeusjärjestyksen osaksi.
Siinä vahvistetaan perusveron suuruudeksi noin 294 000 Kreikan drakmaa (GRD) sadalta litralta puhdasta alkoholia.
Saman lain 26 §:ssä säädetään kuitenkin 50 prosentin alennus perusverosta ouzolle, jolloin tämän tuotteen valmisteveroksi
tulee vain noin 147 000 GRD sadalta litralta puhdasta alkoholia.

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Komissio on saanut erilaisia kanteluja siitä, että Kreikan viranomaiset sovelsivat alennettua valmisteverokantaa ouzoon, kun
muiden alkoholijuomien – kuten ginin, vodkan, viskin, rommin, tequilan ja arrakin – vero on korkeampi.
Komissio katsoi veroeron olevan vastoin EY 90 artiklaa ja aloitti jäsenyysvelvoitteiden noudattamista jättämistä koskevan
menettelyn. Annettuaan Kreikan tasavallalle virallisen huomautuksen, jossa tätä pyydettiin esittämään huomautuksensa, se antoi
10.8.1999 perustellun lausunnon, jossa kyseistä jäsenvaltiota pyydettiin ryhtymään lausunnon noudattamisen edellyttämiin toimiin
kahden kuukauden määräajassa lausunnon tiedoksiannosta lukien. Koska Kreikan viranomaiset kiistivät rikkoneensa yhteisön oikeutta
väitetyllä tavalla, komissio nosti nyt esillä olevan kanteen.

Kanne
Aluksi on huomattava komission korostaneen, että sen kanne perustuu yksinomaan EY 90 artiklaan ja että se ei viittaa direktiivin
92/83 23 artiklaan. Näin ollen se, ettei komissio pannut vireille kannetta viimeksi mainitun artiklan kumoamiseksi, ei vaikuta
esillä olevan jäsenyysvelvoitteiden noudattamista jättämistä koskevan kanteen tutkittavaksi ottamiseen.
Komissio toteaa, että yhteisön johdetun oikeuden sääntöjä on tulkittava ja ne on saatettava jäsenvaltion oikeusjärjestyksen
osaksi EY:n perustamissopimuksen kanssa yhteensopivalla tavalla. Kyseisen toimielimen mukaan tämä merkitsee, että sellainen
johdetun oikeuden säännös, jossa jäsenvaltioille annetaan oikeus kantaa kotimaisesta tuotteesta alennettua valmisteveroa,
ei mitenkään poista näiltä niiden velvollisuutta noudattaa perustamissopimuksessa vahvistettuja perusperiaatteita, joihin
EY 90 artiklassa mainittu periaate lukeutuu. Komission mielestä Kreikan tasavalta on rikkonut EY 90 artiklan ensimmäistä kohtaa,
kun se on soveltanut alennettua valmisteveroa ainoastaan ouzoon. Yhteisöjen tuomioistuimen toistuvasti noudattamasta oikeuskäytännöstä
nimittäin ilmenee, että ollakseen EY 90 artiklan mukainen kansallisen verojärjestelmän on kaikissa tapauksissa estettävä,
että ulkomaisia tuotteita verotetaan raskaammin kuin vastaavia kotimaisia tuotteita.
Kreikan tasavalta kiistää väitteen, jonka mukaan sen lainsäädäntö on vastoin yhteisön oikeutta. Sen mielestä komissio on nojautuessaan
kanteessaan pelkästään EY 90 artiklaan jättänyt huomiotta tässä tapauksessa sovellettavan erityissäännöksen (lex specialis)
eli direktiivin 92/83 23 artiklan, jossa Kreikan mukaan sallitaan alennetun veron soveltaminen ouzoon. Kreikan tasavalta kiistää
niin ikään sen, että ouzo ja muut alkoholijuomat – kuten gini, vodka ja viski – ovat vastaavia.
Tältä osin on ensiksikin muistettava, että direktiivin 92/83 23 artiklan 2 kohdassa annetaan Kreikan tasavallalle oikeus soveltaa
ouzoon vähimmäisveroa alempaa valmisteveroa niin, ettei valmistevero kuitenkaan ole yli 50 prosenttia alempi kuin etyylialkoholista
normaalisti menevä valmistevero.
Asiassa ei ole kiistetty sitä, että Kreikan tasavalta tukeutuu direktiivin 92/83 23 artiklan 2 kohtaan määrätessään ouzon
valmisteveroksi 50 prosenttia muiden alkoholijuomien verokannasta ja että näin tehdessään se noudatti säännöksen sanamuotoa.
Näin ollen komission kanne, jonka välittömänä tarkoituksena on kyseenalaistaa valmistevero, jonka soveltamiseen ouzoon Kreikan
tasavalta on saanut oikeuden direktiivin 92/83 23 artiklan 2 kohdassa, johtaa välillisesti mutta väistämättä kyseisen säännöksen
laillisuuden kiistämiseen.
Yhteisön toimielinten toimia koskee pääsääntöisesti lainmukaisuusolettama, ja niillä on näin ollen oikeusvaikutuksia niin
kauan kuin niitä ei ole peruutettu, kumottu kumoamiskanteen johdosta tai todettu pätemättömiksi ennakkoratkaisupyynnön tai
lainvastaisuusväitteen seurauksena (ks. vastaavasti asia C-137/92 P, komissio v. BASF ym., tuomio 15.6.1994, Kok. 1994, s.
I‑2555, Kok. Ep. XV, s. I‑239, 48 kohta ja asia C‑245/92 P, Chemie Linz v. komissio, tuomio 8.7.1999, Kok. 1999, s. I‑4643,
93 kohta).
Poikkeuksen tähän periaatteeseen muodostavat toimet, joihin liittyvä lainvastaisuus on niin ilmeinen, ettei sitä voida mitenkään
hyväksyä yhteisön oikeusjärjestyksessä. Tällaisilla toimilla ei voida katsoa olevan väliaikaistakaan oikeusvaikutusta, ja
niitä on siis pidettävä oikeudellisesti mitättöminä. Poikkeuksen tarkoituksena on säilyttää tasapaino kahden oikeusjärjestykselle
asetetun perustavanlaatuisen mutta joskus vastakkaisen vaatimuksen eli oikeussuhteiden vakauden sekä legaliteettiperiaatteen
noudattamisen välillä (em. asia komissio v. BASF ym., tuomion 49 kohta ja em. asia Chemie Linz v. komissio, tuomion 94 kohta).
Koska yhteisön toimielinten toimen mitättömäksi toteamisen seuraukset ovat vakavia, on selvää, että oikeusvarmuussyistä tällainen
toteamus voidaan tehdä ainoastaan aivan poikkeuksellisissa tilanteissa (em. asia komissio v. BASF ym., tuomion 50 kohta ja
em. asia Chemie Linz v. komissio, tuomion 95 kohta)
Direktiiviä 92/83 kokonaisuudessaan sen enempää kuin sen 23 artiklan 2 kohtaakaan ei kuitenkaan voida pitää tällä tavoin mitättömänä.
Lisäksi on todettava, ettei neuvosto ole peruuttanut kyseistä direktiiviä ja että yhteisöjen tuomioistuin ei ole kumonnut
sen 23 artiklan 2 kohtaa eikä todennut tätä säännöstä pätemättömäksi.
Näin ollen direktiivin 92/83 23 artiklan 2 kohdalla on oikeusvaikutuksia, joita koskee lainmukaisuusolettama.
Tästä seuraa, että koska Kreikan tasavalta on pitänyt voimassa kansallisen säännöstön, joka on annettu direktiivin 92/83 23
artiklan 2 kohdan nojalla ja mukaisena, se ei ole jättänyt noudattamatta yhteisön oikeuden asettamia velvollisuuksiaan.
Edellä todettu huomioon ottaen Kreikan tasavalta ei ole jättänyt noudattamatta yhteisön oikeuden mukaisia velvollisuuksiaan,
kun se on pitänyt ouzon valmisteveron muista alkoholijuomista kannettavaa valmisteveroa alempana.
Komission kanne onkin hylättävä perusteettomana.

Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Kreikan tasavalta on vaatinut komission velvoittamista korvaamaan
oikeudenkäyntikulut ja koska tämä on hävinnyt asian, komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Mainitun työjärjestyksen
69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan väliintulijana ollut Yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista kuluistaan.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (täysistunto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3)
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: kreikka.