CELEX: 62007CJ0317
Smernica 2000/76/ES
Spaľovanie odpadu
Čistenie a spaľovanie
Surový plyn vyrábaný z odpadu
Pojem odpad
Spaľovňa odpadov
Zariadenie na spoluspaľovanie

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov (
Ú. v. ES L 332, s. 91
; Mim. vyd. 15/005, s. 353).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Lahti Energia Oy (ďalej len „Lahti Energia“), spoločnosťou, ktorú vlastní mesto Lahti, a Itä-Suomen ympäristölupavirasto (Úrad pre životné prostredie východného Fínska, ďalej len „ympäristölupavirasto“) týkajúceho sa podriadenia komplexu plynového generátora a elektrárne požiadavkám smernice 2000/76.
Právny rámec
Smernica 2000/76
Odôvodnenia č. 5 a 27 smernice 2000/76 uvádzajú:
„(5)
V súlade so zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 zmluvy je potrebné konať na úrovni spoločenstva. Základňu pre ďalší postup vytvára zásada prijímania preventívnych bezpečnostných opatrení. Táto smernica sa obmedzuje na minimálne požiadavky na spaľovne a na zariadenia na spoluspaľovanie.
…
(27)
Nemalo by sa dovoliť, aby spoluspaľovanie odpadov v zariadeniach, ktoré neboli prvotne určené na spaľovanie odpadov, spôsobovalo vyššie emisie znečisťujúcich látok v tej časti objemu spalín, ktorá vzniká pri takomto spoluspaľovaní, než sú emisie povolené pre zariadenia určené iba na spaľovanie, a z toho dôvodu by pre toto spoluspaľovanie mali platiť vhodné obmedzenia.“
Podľa článku 3 tejto smernice:
„Pre účely tejto smernice:
1.
‚odpad‘ znamená akýkoľvek tuhý alebo kvapalný odpad definovaný v článku 1 písm. a) smernice [Rady] 75/442/EHS [z 15. júla 1975 o odpadoch (
Ú. v. ES L 194, s. 39
; Mim. vyd. 15/001, s. 23)];
…
4.
‚spaľovňa odpadov‘ znamená akúkoľvek stálu alebo mobilnú technickú jednotku a zariadenie určené pre tepelné spracovanie odpadov so zužitkovaním vznikajúceho spaľovacieho tepla alebo bez neho. Sem patrí spaľovanie oxidáciou odpadov, ako aj ostatné procesy tepelného spracovania, ako sú pyrolytické, splyňovacie alebo plazmové procesy, pokiaľ sa látky vznikajúce pri spracovaní následne spaľujú.
Táto definícia sa vzťahuje na areál a celú spaľovňu vrátane všetkých spaľovacích liniek, príjmu a skladovania odpadov, interných zariadení na predúpravu, systémov dodávky odpadov, paliva a vzduchu, kotla, zariadení na úpravu a čistenie spalín, zariadení pre spracovanie alebo skladovanie rezíduí a odpadových vôd v areáli, komínov, zariadení a systémov pre riadenie spaľovacích operácií, záznamov a monitorovania podmienok spaľovania;
5.
‚zariadenie na spoluspaľovanie‘ znamená akékoľvek stále alebo mobilné zariadenie, ktorého hlavným účelom je výroba energie alebo materiálnych výrobkov a:
—
ktoré využíva odpady ako základné alebo prídavné palivo; alebo
—
v ktorom sa odpady tepelne spracovávajú s cieľom zneškodnenia.
Ak spoluspaľovanie prebieha takým spôsobom, že hlavným účelom zariadenia nie je výroba energie alebo materiálnych výrobkov, ale skôr tepelné spracovanie odpadov, zariadenie sa považuje za spaľovňu v zmysle odseku 4.
Táto definícia sa týka areálu a celého zariadenia vrátane všetkých liniek pre spoluspaľovanie, príjmu a skladovania odpadov, interných zariadení na predúpravu odpadu, systémov dodávky odpadov, paliva a vzduchu, kotla, zariadení na úpravu a čistenie spalín, interných zariadení na úpravu alebo skladovanie zvyškov a odpadových vôd, komínov, zariadení a systémov pre riadenie spaľovacích operácií, záznam a monitorovanie podmienok spaľovania;
…
12.
‚povolenie‘ znamená písomné rozhodnutie (alebo niekoľko takých rozhodnutí), vydané príslušným orgánom, ktorým sa udeľuje oprávnenie prevádzkovať zariadenie za určitých podmienok, ktoré zaručujú, že zariadenie spĺňa všetky požiadavky tejto smernice. Jedno povolenie sa môže týkať jedného alebo viacerých zariadení alebo častí zariadenia v tom istom areáli, ktoré prevádzkuje ten istý prevádzkovateľ;
13.
‚zvyšok‘ znamená akúkoľvek kvapalnú alebo tuhú látku (vrátane spodného popola a trosky z pecí, popolčeka a kotlového prachu, tuhých produktov reakcií počas úpravy a čistenia plynov, splaškových kalov zo spracovania odpadových vôd, opotrebovaných katalyzátorov a opotrebovaného aktívneho uhlia) definovanú ako odpad v článku 1 písm. a) smernice 75/442/EHS, ktorá vzniká v priebehu spaľovacieho alebo kombinovaného spaľovacieho procesu, procesu úpravy a čistenia spalín alebo odpadových vôd alebo iných procesov vnútri spaľovne alebo zariadenia na spoluspaľovanie.“
Článok 7 smernice 2000/76 s názvom „Limitné hodnoty emisií do ovzdušia“ stanovuje:
„1.   Spaľovne musia byť navrhnuté, vybavené, vybudované a prevádzkované takým spôsobom, aby sa neprekračovali limitné hodnoty emisií v spalinách stanovené v prílohe V.
2.   Zariadenia na spoluspaľovanie musia byť navrhnuté, vybavené, vybudované a prevádzkované takým spôsobom, aby sa neprekračovali limitné hodnoty emisií v spalinách určené podľa prílohy II alebo stanovené v nej.
…“
Smernica 2006/12/ES
Podľa článku 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/12/ES z 5. apríla 2006 o odpadoch (
Ú. v. EÚ L 114, s. 9
), ktorá v záujme jasnosti a racionality kodifikuje smernicu 75/442, „odpad“ je „akákoľvek látka alebo predmet v kategórii ustanovenej v prílohe I, ktorej sa jej držiteľ zbavuje, chce sa zbaviť alebo je povinný sa zbaviť“.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Lahti Energia požiadala ympäristölupavirasto o environmentálne povolenie na prevádzkovanie svojho plynového generátora a elektrárne. Toto povolenie sa týka komplexu pozostávajúceho z dvoch samostatných zariadení nachádzajúcich sa v rovnakom areáli, ktorými sú generátor produkujúci plyn z odpadu a elektráreň, ktorá vo svojom parnom kotle spaľuje vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore.
Ympäristölupavirasto vydal pre Lahti Energia dočasné environmentálne povolenie, v ktorom stanovil podmienky, za ktorých bolo udelené. Usúdil, že plynový generátor produkujúci plyn a elektráreň, ktorá tento plyn spaľuje, spolu vytvárajú zariadenie na spoluspaľovanie odpadov v zmysle smernice 2000/76/ES.
Lahti Energia proti tomuto rozhodnutiu podala žalobu na Vaasan hallinto-oikeus (správny súd vo Vaasa), v ktorej navrhovala, aby bolo určené, že spaľovanie plynu v hlavnom kotle, teda plynu, ktorý bol vyčistený a rafinovaný v oddelenom zariadení na výroby plynu, sa nepovažuje za spoluspaľovanie odpadov v zmysle smernice 2000/76.
Vaasan hallinto-oikeus túto žalobu zamietol. Usúdil najmä, že uskutočnenie cieľov sledovaných smernicou 2000/76/ES by mohlo byť zmarené takýmto reštriktívnym výkladom rozsahu jej pôsobnosti, podľa ktorého by sa jej požiadavky neuplatňovali na spaľovanie predspracovaného odpadu. Tento súd však dospel k záveru, že ako samostatná funkčná jednotka sa plynový generátor nemá považovať za spaľovňu odpadov v zmysle smernice 2000/76, pretože splyňovací proces je tepelné spracovanie, a aby zariadenie mohlo byť spaľovňou odpadu, musela by v ňom existovať linka určená na spaľovanie.
Vaasan hallinto-oikeus usúdil, že plynový generátor a elektráreň spoločne vytvárajú zariadenie na spoluspaľovanie odpadov v zmysle smernice 2000/76/ES.
Lahti Energia následne podala na Korkein hallinto-oikeus odvolanie a tento súd rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1
Má sa článok 3 bod 1 smernice 2000/76/ES vykladať tak, že smernica sa neuplatňuje na spaľovanie plynného odpadu?
Má byť plynový generátor, ktorý vyrába plyn z odpadu prostredníctvom pyrolytického postupu, považovaný za spaľovňu odpadov v zmysle článku 3 bodu 4 smernice 2000/76/ES, aj keď v tomto zariadení neexistuje spaľovacia linka?
Má byť spaľovanie generátorového plynu — ktorý je vyrobený v plynovom generátore a po ukončení splyňovacieho procesu vyčistený — v kotle v elektrárni považované za činnosť v zmysle článku 3 smernice 2000/76/ES? Má nejaký význam skutočnosť, že namiesto fosílnych palív je ako palivo použitý vyčistený plyn a že emisie na jednotku energie produkované elektrárňou sú pri využití vyčisteného generátorového plynu vyrobeného z odpadu nižšie ako pri využití iných palív? Má pri výklade pôsobnosti smernice 2000/76/ES význam, že vzhľadom na technické aspekty výroby a na ich vzájomnú vzdialenosť vytvára plynový generátor a elektráreň jedno zariadenie alebo že vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore môže byť prepravený a použitý napríklad na výrobu energie, ako pohonná hmota alebo na iné účely?
Za akých podmienok je možné považovať vyčistený plyn vyrobený v plynovom generátore za výrobok tak, že sa naň neuplatňuje právna úprava týkajúca sa odpadu?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
Vo svojej prvej otázke sa vnútroštátny súd pýta, či sa pojem „odpad“ uvedený v článku 3 bode 1 smernice 2000/76 vzťahuje aj na látky plynného skupenstva.
V kontexte veci samej je potrebné túto otázku vnímať tak, že jej podstatou je, či plyn pochádzajúci z pyrolytického postupu uskutočneného v plynovom generátore a týkajúceho sa tuhého odpadu rôznej povahy môže byť považovaný za „odpad“ v zmysle smernice 2000/76, takže táto plynná látka, ktorá sa následne popri iných palivách používa ako palivo v elektrárni, by mohla byť považovaná buď za látku, ktorá sa v zmysle článku 3 bodu 4 prvého pododseku
in fine
tejto smernice „následne spaľuje“, alebo za odpad používaný ako „prídavné palivo“, alebo odpad „tepelne spracováva[ný] s cieľom zneškodnenia“ v zmysle článku 3 bodu 5 prvého pododseku tejto smernice.
Ako v tejto súvislosti zdôraznili Lahti Energia, fínska a talianska vláda, ako aj Komisia Európskych spoločenstiev, je nutné zdôrazniť, že jasné znenie článku 3 bodu 1 smernice 2000/76 definuje v rámci tejto smernice pojem „odpad“ ako „tuhý“ alebo „kvapalný“ odpad, tak ako to vyplýva z definície článku 1 písm. a) smernice 75/442.
Doslovný výklad tohto ustanovenia pritom postačuje na to, aby sa dospelo k záveru, že smernica 2000/76 sa vzťahuje výlučne na tuhý a kvapalný odpad, a preto nie je potrebné skúmať, či sa pojem „odpad“ v kontexte smernice 75/442 vzťahuje aj na odpad plynného skupenstva.
Na prvú otázku je preto potrebné odpovedať v tom zmysle, že pojem „odpad“ uvedený v článku 3 bode 1 smernice 2000/76 sa nevzťahuje na látky v plynnom skupenstve.
O druhej otázke
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd pýta Súdneho dvora, či je existencia spaľovacej linky nevyhnutnou podmienkou na to, aby mohol byť objekt, akým je generátor produkujúci plyn z odpadu, kvalifikovaný ako „spaľovňa odpadov“ v zmysle článku 3 bodu 4 smernice 2000/76.
Podľa článku 3 bodu 4 prvého pododseku smernice 2000/76 sa pojem spaľovňa odpadov vzťahuje na technickú jednotku a zariadenie určené osobitne na tepelné spracovanie odpadov, ktoré zahŕňa spaľovanie oxidáciou odpadov, ako aj ostatné procesy tepelného spracovania, ako sú pyrolytické a splyňovacie procesy.
Ako v tejto súvislosti jednoznačne vyplýva z porovnania jednotlivých jazykových verzií článku 3 bodu 4 smernice 2000/76 a ako uviedli Lahti Energia, Hämeen ympäristökeskus, fínska vláda a Komisia, objekt, v ktorom je tepelne spracovávaný odpad, môže byť ako „spaľovňa odpadov“ kvalifikovaný len vtedy, ak sú látky, ktoré pochádzajú z použitia tepelného procesu, následne spálené.
Ako správne uviedla holandská vláda, zoznam technických prvkov v článku 3 bode 4 druhom pododseku smernice 2000/76 nemožno považovať ani za vyčerpávajúci výpočet prvkov, ktoré môžu tvoriť spaľovňu, ani za výpočet prvkov, z ktorých musí spaľovňa nevyhnutne pozostávať. Preto prítomnosť spaľovacej linky nie je nevyhnutým kritériom na účely kvalifikácie objektu ako „spaľovne“.
Za týchto okolností je na druhú otázku potrebné odpovedať jednak v tom zmysle, že pojem „spaľovňa odpadov“ uvedený v článku 3 bode 4 smernice 2000/76 sa týka akejkoľvek technickej jednotky alebo zariadenia, v ktorých dochádza k tepelnému spracovaniu odpadu pod podmienkou, že látky, ktoré pochádzajú z použitia tepelného procesu sú následne spálené, a jednak v tom zmysle, že prítomnosť spaľovacej linky nie je nevyhnutným kritériom na účely takejto kvalifikácie.
O tretej otázke
Vo svojej tretej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, ako je potrebné v kontexte článku 3 smernice 2000/76 chápať komplex na výrobu energie, v ktorom plynový generátor susediaci s elektrárňou dodáva tejto elektrárni vyčistený plyn získaný procesom splyňovania odpadu a použitý v uvedenej elektrárni popri fosílnych palivách ako palivo. Vnútroštátny súd sa osobitne na účely kvalifikácie tohto komplexu pýta jednak na relevantnosť skutočnosti, že použitie vyčisteného plynu elektrárňou umožňuje dosiahnuť v porovnaní s použitím fosílnych palív nižšie úrovne emisií, a jednak na relevantnosť skutočnosti, že obe jednotky tvoriace uvedený komplex predstavujú určitú funkčnú jednotku v tom zmysle, že plynový generátor je určený na čiastočné pokrytie potrieb paliva elektrárne, ale plyn, ktorý uvedený generátor produkuje, môže byť zároveň určený na uvádzanie na trh mimo dotknutého areálu.
Na úvod je potrebné zdôrazniť, že ak na účely uplatnenia smernice 2000/76 objekt na spoločnú výrobu elektriny a tepla zahŕňa viaceré kotly, každý kotol spolu s jeho technickým vybavením sa musí považovať za odlišné zariadenie (rozsudok z 11. septembra 2008, Gävle Kraftvärme,
C-251/07, Zb. s. I-7047
, bod 33).
Preto je aj v prípade dvoch objektov, akými sú tie vo veci samej, potrebné na účely uplatnenia smernice 2000/76 pristúpiť k samostatnému posúdeniu plynového generátora a elektrárne.
Podľa článku 3 bodu 5 prvého pododseku smernice 2000/76 sa musí ako zariadenie na spoluspaľovanie odpadov kvalifikovať zariadenie, ktorého hlavným účelom je výroba energie alebo materiálnych výrobkov a ktoré buď využíva odpad ako základné alebo prídavné palivo, alebo v ktorom sa odpad tepelne spracováva s cieľom zneškodniť ho (pozri rozsudok Gävle Kraftvärme, už citovaný, bod 35).
Druhý pododsek uvedeného článku 3 bodu 5 upresňuje, že ak spoluspaľovanie prebieha takým spôsobom, že hlavným účelom zariadenia nie je výroba energie alebo materiálnych výrobkov, ale skôr tepelné spracovanie odpadu, zariadenie sa musí kvalifikovať ako „spaľovňa odpadov“ v zmysle bodu 4 toho istého článku (rozsudok Gävle Kraftvärme, už citovaný, bod 36).
Zo znenia týchto ustanovení jasne vyplýva, že zariadenie na spoluspaľovanie odpadov je osobitnou formou spaľovne odpadov a že v závislosti od základného cieľa zariadenia treba posudzovať, či je spaľovňou odpadov, alebo zariadením na spoluspaľovanie odpadov (rozsudok Kraftvärme, už citovaný, bod 37).
O kvalifikácii plynových generátorov
Vo veci samej a s výhradou skutkových zistení, ku ktorým môže dospieť len vnútroštátny súd, zdá sa, že v plynovom generátore sa odpad tepelne spracováva, ale látky, ktoré z tohto procesu vznikajú, nie sú v tomto generátore spaľované. Tieto látky, v prejednávanej veci surový plyn, sa filtrujú prostredníctvom čističa, ktorý umožňuje získanie vyčisteného plynu bez nežiaducich pevných častíc, teda plynu, ktorý sa v takomto stave môže použiť ako palivo.
Preto vzhľadom na to, že látky získané z tepelného spracovania odpadu nie sú spaľované v takomto generátore, jeho fungovanie a vlastnosti neumožňujú, aby bol ako taký kvalifikovaný ako „spaľovňa odpadov“ v zmysle článku 3 bodu 4 smernice 2000/76.
Zdá sa však, že hlavý účel plynového generátora je výroba paliva, teda v tomto prípade vyčisteného plynu, a že odpad sa v ňom tepelne spracováva s cieľom zneškodniť ho.
Aj keď v tejto súvislosti je nepochybne pravda, ako je uvedené v bode 28 tohto rozsudku, že zariadenie na spoluspaľovanie odpadov je osobitnou formou spaľovne odpadov, stále platí, že tieto dva typy zariadení sú definované samostatne. Ako pritom v bode 71 svojich návrhov zdôraznila generálna advokátka, aj keď podmienku tepelného spracovania odpadu možno vyžadovať v oboch prípadoch, pokiaľ ide o kvalifikáciu zariadenia na spoluspaľovanie, znenie článku 3 bodu 5 smernice 2000/76 naopak nevyžaduje, aby látky, ktoré takto vzniknú, boli následne spaľované.
Z tohto vyplýva, že tak, ako bolo pripomenuté v bode 26 tohto rozsudku, plynový generátor, ako je ten, ktorého sa týka prejednávaná vec, spĺňa podmienky potrebné na to, aby mohol byť kvalifikovaný ako zariadenie na spoluspaľovanie v zmysle článku 3 bodu 5 smernice 2000/76.
Pokiaľ ide o vyčistený plyn pochádzajúci z tepelného spracovania odpadu, podľa rakúskej vlády sa možno domnievať, že takýto plyn produkovaný plynovým generátorom zodpovedá látke, ktorá je výsledkom tepelného spracovania odpadu v tomto generátore, a že pokiaľ je tento plyn následne spálený v elektrárni, je možné uvedený generátor považovať za spaľovňu v zmysle článku 3 bodu 4 smernice 2000/76.
V prvom rade, ako v tejto súvislosti vyplýva z údajov, ktoré predložil vnútroštátny súd, dotknutý plyn má najmä z dôvodov jeho filtrácie v čističi podobné vlastnosti ako fosílne palivo, a preto predstavuje plyn, ktorý môže byť použitý ako palivo na výrobu energie tak v elektrárni, ktorej je produkcia plynového generátora určená, ako aj v iných elektrárniach.
Za týchto okolností nemožno hovoriť o látke, ktorá je výsledkom tepelného spracovania odpadu v plynovom generátore a ktorá je spálená v elektrárni len na účely ukončenia procesu zničenia odpadu. Ako totiž uviedla fínska a talianska vláda, ak je tento proces až do svojho ukončenia uskutočnený v plynovom generátore, z odpadu je vytvorený výrobok, ktorý má vlastnosti paliva.
V druhom rade, ak je v zariadení, ktorého hlavným cieľom je výroba materiálnych výrobkov, v tomto prípade plynných výrobkov, tepelne spracovávaný odpad s cieľom zneškodniť ho, musí sa takéto zariadenie kvalifikovať ako zariadenie na spoluspaľovanie v súlade so systémom článku 3 bodov 4 a 5 smernice 2000/76, podľa ktorého závisí označenie za spaľovňu alebo za zariadenie na spoluspaľovanie od hlavného účelu dotknutého objektu (pozri v tomto zmysle rozsudok Gävle Kraftvärme, už citovaný, bod 40).
O kvalifikácii elektrárne
Pokiaľ ide o činnosti elektrárne, ktorej sa týka vec sama, zdá sa, že jej účelom je výroba energie spaľovaním surovín, ako je čierne uhlie, a čiastočne spaľovaním vyčisteného plynu, aký vyrába plynový generátor. Je preto nutné konštatovať, že hlavným účelom takejto elektrárne nie je spaľovanie látok, ktoré vznikajú tepelným spracovaním odpadu v plynovom generátore.
Okrem toho nemožno tvrdiť, že spaľovanie tohto vyčisteného plynu v elektrárni popri fosílnych palivách predstavuje tepelné spracovanie „odpadu“ v zmysle smernice 2000/76, čo by umožnilo kvalifikovať túto elektráreň ako spaľovňu.
Ako totiž bolo konštatované v bode 17 tohto rozsudku, uvedená smernica pod pojem „odpad“ nezaraďuje látky v plynnom skupenstve. Je preto vylúčené domnievať sa, že spaľovanie vyčisteného plynu vyprodukovaného v plynovom generátore, ktoré sa uskutočňuje v elektrárni, predstavuje tepelnú úpravu odpadu.
Z toho za okolností, akými sú tie vo veci samej, vyplýva, že hoci účelom plynového generátora je získavanie výrobkov v plynnom skupenstve tepelným spracovaním odpadu, čo postačuje na to, aby bol kvalifikovaný ako zariadenie na spoluspaľovanie v zmysle článku 3 bodu 5 smernice 2000/76, elektráreň používajúca vyčistený plyn získaný v tomto generátore postupom spoluspaľovania, a to miesto fosílnych palív, ktoré pri výrobe energie používa v prevažnej miere, nespadá do rámca pôsobnosti tejto smernice.
V tejto súvislosti už nie je na účel kvalifikácie objektu ako spaľovne alebo zariadenia na spoluspaľovanie potrebné zohľadniť skutočnosť, aká kvalifikácia by umožnila dosiahnuť úroveň emisií, ktorá by bola pre životné prostredie najpriaznivejšia. Táto problematika totiž spadá do pôsobnosti zákonodarcu Spoločenstva, ktorý definoval podmienky potrebné na právnu kvalifikáciu zariadení a prípustných úrovní emisií tak pre spaľovne a zariadenia na spoluspaľovanie, ako aj pre veľké spaľovacie zariadenia. Z toho vyplýva, že pre vnútroštátny súd rozhodujúci o tejto otázke sú relevantné len požiadavky opísané v článku 3 bodoch 4 a 5 smernice 2000/76.
Vzhľadom na uvedené okolnosti je potrebné na tretiu otázku odpovedať v tom zmysle, že za okolností veci samej:
—
plynový generátor, ktorého účelom je získavanie výrobkov v plynnom skupenstve, v tomto prípade vyčisteného plynu, tým, že odpad tepelne spracuje, musí byť kvalifikovaný ako „zariadenie na spoluspaľovanie“ v zmysle článku 3 bodu 5 smernice 2000/76,
—
elektráreň používajúca ako prídavné palivo miesto fosílnych palív, ktoré pri výrobe energie používa v prevažnej miere, vyčistený plyn získaný spoluspaľovaním odpadov v plynovom generátore nespadá do rámca pôsobnosti tejto smernice.
O štvrtej otázke
Vo svojej štvrtej otázke sa vnútroštátny súd pýta, v akom chemickom skupenstve možno odpad považovať za „výrobok“.
Tento súd uvedenú otázku formuloval vychádzajúc z predpokladu, že plynné látky získané na konci tepelného spracovania odpadu v plynnom generátore, ako je ten, ktorého sa týka vec sama, majú samy osebe povahu odpadu v zmysle článku 3 bodu 1 smernice 2000/76.
V tejto súvislosti bolo v odpovedi na prvú otázku konštatované, že pojem „odpad“ uvedený v tomto ustanovení sa nevzťahuje na látky v plynnom skupenstve.
Za týchto okolností nie je potrebné na štvrtú otázku odpovedať.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

1.
Pojem „odpad“ uvedený v článku 3 bode 1 smernice 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov sa nevzťahuje na látky v plynnom skupenstve.

2.
Pojem „spaľovňa odpadov“ uvedený v článku 3 bode 4 smernice 2000/76 sa týka akejkoľvek technickej jednotky alebo zariadenia, v ktorých dochádza k tepelnému spracovaniu odpadu, pod podmienkou, že látky, ktoré pochádzajú z použitia tepelného procesu, sú následne spálené; v tejto súvislosti nie je prítomnosť spaľovacej linky nevyhnutým kritériom na účely takejto kvalifikácie.

3.
Za okolností, akými sú tie vo veci samej:
—
plynový generátor, ktorého účelom je získavanie výrobkov v plynnom skupenstve, v tomto prípade vyčisteného plynu, tým, že odpad tepelne spracuje, musí byť kvalifikovaný ako „zariadenie na spoluspaľovanie“ v zmysle článku 3 bodu 5 smernice 2000/76,
—
elektráreň používajúca ako prídavné palivo miesto fosílnych palív, ktoré pri výrobe energie používa v prevažnej miere, vyčistený plyn získaný spoluspaľovaním odpadov v plynovom generátore nespadá do rámca pôsobnosti tejto smernice.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: fínčina.