CELEX: 62006CJ0464
Земеделие
Режим на възстановяванията при износ на земеделски продукти
Регламент (ЕО) № 800/1999
Член 5
Подаване на декларацията за износ
Изпращане по факс

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5 от Регламент (ЕО) № 800/1999 на Комисията от 15 април 1999 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (
ОВ L 102, стp. 11
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 27, стр. 187), изменен с Регламент (ЕО) № 90/2001 на Комисията от 17 януари 2001 г. (
ОВ L 14, стp. 22
, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 36, стр.14, наричан по-нататък „Регламент № 800/1999“).
Запитването е отправено в рамките на производство, образувано по инициатива на Avena Nordic Grain Oy (наричано по-нататък „ANG“) против решение на Maa- ja metsätalousministeriö (Министерство на земеделието и горите, наричано по-нататък „министерството“) — орган, който управлява във Финландия помощите, финансирани от Европейския фонд по ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) — във връзка с отказа за изплащане на възстановяване при износ.
Правна уредба
Общностна правна уредба
Контрол на земеделските продукти по време на износа
Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета от 12 февруари 1990 година относно контрола върху износа на селскостопански продукти, за които са допуснати възстановявания при износа или други суми (
ОВ L 42, стp. 6
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 7, стр. 234) предвижда в член 2, буква a), че държавите-членки извършват „физически проверки на стоките […] при приключване на митническите формалности за износ и преди издаването на разрешението за износ на съответните стоки въз основа на представените документи, потвърждаващи данните, съдържащи се в митническата декларация за износ“.
Регламент (ЕО) № 2090/2002 на Комисията от 26 ноември 2002 година за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета относно физическите проверки, осъществявани при износ на земеделски продукти, отговарящи на изискванията за възстановявания (
ОВ L 322, стp. 4
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 45, стр. 159), уточнява в член 5, параграф 1, че по смисъла на член 2, буква а) от Регламент (ЕИО) № 386/90 „физическа проверка“ означава „проверяване на съответствието между декларацията за износ, включително документите, представени към нея, и стоките, що се отнася за тяхното количество, естество и характеристики“.
Условия за прилагане на режима на възстановяванията при износ за земеделски продукти
Съображения 4, 6 и 63 от Регламент № 800/1999 гласят:
„(4)
като има предвид, че денят на износ трябва да бъде този, в който митническите власти приемат документа, чрез който деклараторът изявява своето желание да осъществи износ на продукти, за които същият иска ползване на възстановяване при износ; като има предвид, че този документ има за цел да привлече вниманието, и по-специално, на митническите власти върху факта, че разглежданата операция е осъществена с помощта на финансов ресурс на Общността с цел митническите власти да пристъпят към адекватни проверки; като има предвид, че в момента на това приемане, продуктите са поставени под митнически контрол до техния действителен износ; като има предвид, че тази дата служи за справка за установяване количеството, естеството и характеристиките на изнесения продукт;
[…]
(6)
като има предвид, че за да се позволи точното прилагане на Регламент [№ 386/90], последно изменен с Регламент (ЕО) № 163/94 [ОВ L 24, стp. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 14, стр. 185], трябва да се предвиди, че проверката на идентичност между декларацията за износ и земеделските продукти се осъществява в момента на натоварването в контейнер, в камион, в плавателен съд, или на други подобни средства;
[…]
(63)
като има предвид, че общностните правила предвиждат предоставянето на възстановявания при износ единствено въз основа на обективни критерии, и по-специално що се отнася до количеството, естеството и характеристиките на изнесения продукт, както и до неговото географско местоназначение; като има предвид, че в светлината на придобития опит, е необходимо да стане по-интензивно действието на мерките за борба срещу нередностите и особено срещу измамата, които увреждат бюджета на Общността; като има предвид, че с оглед на това е необходимо да се предвиди възстановяването на надвнесени суми, както и санкции, насърчаващи износителите да съблюдават правилата на Общността“.
Член 5 от посочения регламент гласи следното:
„1.   „Ден на износа“ означава датата, в която митническите власти приемат декларацията за износ, в която е означено, че ще бъде заявено възстановяване.
2.   Датата на приемане на декларацията за износ определя:
a)
приложимия размер на възстановяване, ако не е имало предварително фиксиране на възстановяването;
б)
адаптиранията, които трябва да бъдат направени по отношение на размера на възстановяване, ако е имало предварително фиксиране на възстановяването;
в)
количеството, естеството и характеристиките на изнесения продукт.
3.   Всяко действие, имащо същите правни последици като приемане на декларация за износ, се счита за еквивалентно на такова приемане.
4.   Използваният документ при износа за предоставяне на възстановяване съдържа всички необходими данни за изчисляване на сумата на възстановяването и по-точно:
a)
за продуктите:
—
описанието, опростено, когато е необходимо, на продуктите според номенклатурата за възстановяванията при износ, заедно с кода на номенклатурата на възстановяванията, и, доколкото това е необходимо, за изчисляване на възстановяването, състава на посочените продукти или справка за този състав,
—
нетната маса на продуктите или, в случай на необходимост, количеството, изразено в единица мярка, което трябва да се вземе предвид за изчисляване на възстановяването;
б)
за стоките се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1222/94 [на Комисията от 30 май 1994 година за установяване за някои земеделски продукти, изнасяни под формата на стоки, които не попадат в приложното поле на приложение II към Договора, общите условия за прилагане на режима за предоставяне на възстановявания при износ и на критерии за определяне на техния размер (
ОВ L 136, стp. 5
)].
5.   При приемането на документа, предвиден в параграф 3, продуктите се поставят под митнически контрол […], докато не напуснат митническата територия на Общността.
[…]
7.   Всяко лице, което изнася продукти, за които изисква възстановяване, е длъжно:
a)
да подаде декларация за износ пред компетентната митническа служба на мястото, където продуктите са натоварени за превоз за износ;
б)
да информира тази митническа служба най-малко 24 часа преди началото на дейностите по товаренето и да посочи очакваната продължителност на товаренето. […]
[…]
Компетентната митническа служба може да разреши операцията по товаренето след като приеме декларацията за износ, преди да изтече срокът, посочен в буква б).
Компетентната митническа служба трябва да може да направи физически проверки и да идентифицира стоките за транспорт до службата на излизане от митническата територия на Общността.
[…]“
Национална правна уредба
Съгласно член 9 от Закона за електронното управление [Laki sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa (13/2003)] и член 18 от Закона за електронния подпис [Laki sähköisistä allekirjoituksista (14/2003)] административните процедури могат да бъдат образувани по електронен път.
Все пак Наредбата на министерството за въвеждането на система на възстановявания при износ, на обезпечения, на лицензии за внос и износ, както и на сертификати за предварително фиксиране [maataloustuotteiden vientituki- ja vakuus- sekä tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusjärjestelmän täytäntöönpanosta annettu maa- ja metsätalousministeriön asetus (1363/2002)] предвижда в член 4 задължение за изпращане на оригиналния формуляр на декларацията за износ на компетентната митническа служба, посочена в член 5, параграф 7, първа алинея, буква a) от Регламент № 800/1999.
Спорът по главното производство и преюдициалният въпрос
На 14 юни 2003 г. ANG изнася от пристанище Vaasa (Финландия) две партиди овес с местоназначение Канада. От акта за препращане е видно, че декларацията за износ за тези партиди е изпратена на компетентната митническа служба преди натоварването единствено по факс и че оригиналът на тази декларация е изпратен едва след посоченото натоварване. Според същия акт не се оспорва, че съдържанието на този оригинал съвпада изцяло с изпратения по факс вариант, че в основата на прибягването към този начин на изпращане е недоразумение между спедитора на ANG и компетентните митнически власти, възникнало в разговор относно натоварването, както и че тези власти напълно са разполагали с възможност да упражнят необходимия контрол, че съответните партиди са пристигнали в пристанището по местоназначението им и нищо не е показвало, че ANG е опитало да наруши процедурата по възстановяване или да действа по измамен начин.
Запитана от министерството относно изплащането на възстановяване при тези обстоятелства, Комисията на Европейските общности заявява с писма от 23 май и 30 юли 2004 г., че според нея ANG няма право да получава такова плащане за разглежданата в главното производство операция.
Поради това с Решение от 2 септември 2004 г. министерството отказва да изплати поисканото от ANG възстановяване за съответните партиди на основание на това, че декларацията за износ не била на разположение на митническите власти преди момента на евентуалния контрол на товара.
ANG сезира Korkein hallinto-oikeus (Върховен административен съд) с жалба срещу това решение. Според тази юрисдикция от Решение от 1 октомври 1998 г. по дело Нидерландия/Комисия (
C-27/94, Recueil, стp. I-5581
) и от Решение от 6 март 2001 г. по дело Нидерландия/Комисия (
C-278/98, Recueil, стp. I-1501
) следва, че декларацията за износ трябва да бъде изпратена предварително под формата на оригинален документ и че декларация, изпратена с факс, по принцип не би могла да се счита за отговаряща на това изискване. Всъщност в случай че в резултат от митническия контрол се установят неточности, съответният оператор можел да представи друга декларация, като посочи в нея точните данни. Посочената юрисдикция все пак изтъква, че в случая по главното производство декларацията за износ, изпратена по факс преди натоварването, съвпада с изпратената впоследствие оригинална декларация за износ и че националните органи нямат никакви съмнения относно съществуването на вероятно измамно поведение, тъй като изпращането по факс било резултат от недоразумение, възникнало в резултат на становище, дадено от компетентните митнически власти. Ето защо, ако случаят по главното производство е бил преценен от гледна точка на националното право, ANG вероятно нямало да получи отказ за изплащане на възстановяването. Освен това принципите на пропорционалност и на добра администрация, които са общи принципи на общностното право, е можело да окажат влияние в контекста на главното производство.
Предвид горните обстоятелства, Korkein hallinto-oikeus решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Следва ли член 5 от Регламент [№ 800/1999], във връзка с принципа на пропорционалност и принципа на добра администрация, да се тълкува в смисъл, че даден компетентен национален орган може да приеме декларация за износ, изпратена по факс преди съответно натоварване, когато установи, че не съществува и най-малкото съмнение за измамно поведение, когато ненадлежното изпращане на съответната декларация за износ е резултат от грешка, свързана със съвет от посочения орган и когато последният е можел да констатира, че оригиналната и подписана декларация за износ, изпратена впоследствие, съвпада напълно с изпратената по факс декларация за износ?“
По преюдициалния въпрос
Със своя преюдициален въпрос препращащата юрисдикция иска да се установи дали член 5 от Регламент № 800/1999 не допуска компетентните митнически власти да приемат декларация за износ на земеделски продукти, която е изпратена преди натоварването им единствено по факс, когато това поведение не е резултат от измамно намерение, доколкото въпросното изпращане се свежда до просто изпращане по факс, дължащо се на грешка, свързана със становище, дадено от посочените органи, а оригиналната декларация, изпратена след натоварването, съвпада напълно с изпратената по факс декларация за износ.
Според член 5, параграф 7, първа алинея, буква a) от Регламент (ЕО) № 800/1999 всяко лице, което изнася продукти, за които изисква възстановяване, е длъжно да подаде декларация за износ. От трета и четвърта алинея от посочения параграф следва, че след като е приела тази декларация, компетентната митническа служба може да разреши операцията по натоварване, като същата е имала възможност, видно от съображения 4 и 6 от посочения регламент и от член 2 от Регламент № 386/90 и от член 5 от Регламент № 2090/2002, да извърши физическата проверка на съответните земеделски продукти, за да провери идентичността между тях и декларацията за износ в момента на натоварването.
В приложение на член 5, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 800/1999 декларацията за износ трябва да съдържа всички необходими данни, за да се установи съществуването на право на възстановяване и да се изчисли сумата на възстановяването (вж. в този смисъл Решение от 1 декември 2005 г. по дело Fleisch-Winter,
C-309/04, Recueil, стp. I-10349
, точка 31 и Решение от 27 април 2006 г. по дело Elfering Export,
C-27/05, Recueil, стp. I-3681
, точка 26).
Освен това по смисъла на член 5 от посочения регламент при приемането на декларацията от компетентните митнически власти продуктите се поставят под митнически контрол, докато не напуснат митническата територия на Общността.
От всички разпоредби по-горе следва, че макар в тях да не се уточнява изрично формата, в която трябва да бъде подадена декларацията за износ, същата от една страна следва да бъде в писмен вид, по-специално за да може да се провери дали данните, посочени от износителя, отговарят на стоките, представени с цел износ, и от друга страна, тя трябва да бъде предоставена, преди стоките да са напуснали митническата територия на Общността (вж. Решение от 22 юни 1993 г. по дело Германия/Комисия,
C-54/91, Recueil, стp. I-3399
, точка 22 и Решение от 1 октомври 1998 г. по дело Нидерландия/Комисия, посочено по-горе, точка 25).
Подаването на декларация за износ, която може да бъде правно основание за възстановяване (Решение по дело Fleisch-Winter, посочено по-горе, точка 41), представлява в това си качество съществена формалност в рамките на сътрудничеството, установено в тази връзка между износителя и компетентните митнически власти, която предоставя на последните всички необходими данни за извършване на физическата проверка на въпросните стоки преди тяхното натоварване, така че съгласно съображение 63 от Регламент № 800/1999 да се изключи всякаква опасност от нередности и злоупотреби в областта на възстановяванията при износ (вж. в този смисъл Решение по дело Elfering Export, посочено по-горе, точка 31, а по отношение на Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на общи условия за прилагане на режима на възстановявания при износ на земеделски продукти (
ОВ L 351, стp. 1
) — Решение от 14 април 2005 г. по дело Käserei Champignon Hofmeister,
C-385/03, Recueil, стp. I-2997
, точки 27 и 28).
Както обаче изтъкват по същество всички заинтересовани лица, представили становища пред Съда, обстоятелството, че дадена декларация е изпратена по факс предполага подаването на писмен документ, който, доколкото е изпратен преди натоварването на съответните стоки и съдържа всички необходими за проверката им данни, по никакъв начин не възпрепятства компетентните митнически власти да извършат тази проверка.
Наистина износителят не би следвало да може да промени своето искане за възстановяване според резултата на една евентуална проверка (Решение по дело Käserei Champignon Hofmeister, посочено по-горе, точка 28).
Така вече бе прието, че компетентните митнически власти не могат да приемат с обратно действие декларация за износ, представена след като е осъществен износът, с цел получаване на възстановявания (вж. в този смисъл Решение от 10 януари 2002 г. по дело British Sugar,
C-101/99, Recueil, стp. I-205
, точки 68 и 73). Освен това те не могат да извършват проверки въз основа на съобщени по факс данни, вместо въз основа на данни, съдържащи се в оригиналния екземпляр на декларациите за плащане, с който се иска предварително изплащане на възстановяванията, ако това създава опасност от недължимо предоставяне на субсидии, доколкото след установяването на неточност в хода на митническа проверка, извършена въз основа на изпратеното по факс копие, съответният търговец може да подаде друга декларация, съдържаща точните данни (вж. Решение от 6 март 2001 г. по дело Нидерландия/Комисия, посочено по-горе, точка 70).
Все пак подобна опасност е изключена, когато операцията по износ не е опорочена от измама или от опит за измама от страна на износителя, след като стоките, посочени в изпратената по факс декларация за износ, са достигнали до третата страна по местоназначение и оригиналът на декларацията, изпратен след натоварването, напълно съвпада с декларацията, изпратена преди това по факс.
При тези обстоятелства изпращането на декларация за износ по факс няма реални последици за правилното функциониране на режима на възстановяванията.
Препращащата юрисдикция следва да провери дали условията, посочени в точка 23 от настоящото решение, са налице в главното производство, с оглед на материалите по делото, с което е сезирана.
Следователно на преюдициалния въпрос трябва да се отговори, че член 5 от Регламент (ЕО) № 800/1999 следва да се тълкува в смисъл, че допуска компетентните митнически власти да приемат декларация за износ на земеделски продукти, когато тя е изпратена по факс преди натоварването с цел превозване на износните стоки, когато така изпратената декларация съдържа всички необходими данни за извършване на физическата проверка на изнасяните стоки и когато въпросната операция по износ не е опорочена от измама или от опит за измама. Такъв е случаят, когато стоките, посочени в изпратената по факс декларация за износ, са достигнали до третата страна по местоназначение и изпратената впоследствие оригинална декларация съвпада напълно с изпратената по факс декларация. Препращащата юрисдикция следва да провери дали тези условия са изпълнени в главното производство.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните в главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред препращащата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:

Член 5 от Регламент (ЕО) № 800/1999 на Комисията от 15 април 1999 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 90/2001 на Комисията от 17 януари 2001 г., следва да се тълкува в смисъл, че допуска компетентните митнически власти да приемат декларация за износ на земеделски продукти, когато тя е изпратена по факс преди натоварването с цел превозване на износните стоки, когато така изпратената декларация съдържа всички необходими данни за извършване на физическата проверка на изнасяните стоки и когато въпросната операция по износ не е опорочена от измама или от опит за измама. Такъв е случаят, когато стоките, посочени в изпратената по факс декларация за износ, са достигнали до третата страна по местоназначение и изпратената впоследствие оригинална декларация съвпада напълно с изпратената по факс декларация. Препращащата юрисдикция следва да провери дали тези условия са изпълнени в главното производство.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: фински.