CELEX: 62008CJ0076
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Tutkittavaksi ottaminen
Luonnonvaraisten lintujen suojelu
Direktiivi 79/409/ETY
Kevätmetsästys
Kielto
Poikkeus suojelujärjestelmästä
"Muun tyydyttävän ratkaisun" puuttumista koskeva edellytys
Perusteltu luottamus

Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Maltan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (
EYVL L 103, s. 1
), sellaisena kuin se on muutettuna vuosien 2004–2006 osalta annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003 (
EUVL L 122, s. 36
) ja vuoden 2007 osalta annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY (
EUVL L 363, s. 368
; jäljempänä kummassakin tapauksessa direktiivi), mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut viiriäisen (
coturnix coturnix
) ja turturikyyhkyn (
streptopelia turtur
) metsästyksen aloittamisen kevätmuuttokautena vuodesta 2004 lähtien noudattamatta kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Direktiivin 1 artiklan mukaan direktiivin tavoitteena on kaikkien luonnonvaraisina jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella, jossa EY:n perustamissopimusta sovelletaan, elävien lintulajien suojelu, hoitaminen ja sääntely, ja siinä annetaan säännökset niiden hyödyntämisestä.
Direktiivin johdanto-osan 11 perustelukappaleessa täsmennetään, että eräiden lajien suuren kannan, laajan maantieteellisen levinneisyyden ja suuren lisääntymisnopeuden vuoksi koko yhteisössä tiettyjä lajeja voidaan metsästää, mikä on hyväksyttävää hyödyntämistä; jos tiettyjä rajoituksia asetetaan ja niitä noudatetaan, näiden metsästystä koskevien lakien on oltava sopusoinnussa näiden lajien kantojen tyydyttävällä tasolla säilymisen kanssa.
Direktiivin 2 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitettujen lintulajien kantojen ylläpitämiseksi sellaisella tasolla, joka vastaa erityisesti ekologisia, tieteellisiä ja sivistyksellisiä vaatimuksia ottaen huomioon taloudelliset ja virkistykseen liittyvät vaatimukset, taikka näiden kantojen mukauttamiseksi tähän tasoon.
Direktiivin 5 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot myös ottamaan käyttöön yleinen suojelujärjestelmä, joka sisältää erityisesti kiellon tappaa, häiritä tai pyydystää 1 artiklassa tarkoitettuja lintuja ja hävittää niiden pesiä. Tämän velvoitteen soveltamisella ei kuitenkaan rajoiteta direktiivin 7 ja 9 artiklan soveltamista.
Direktiivin 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tämän direktiivin liitteessä II lueteltujen lajien kantojen koon, maantieteellisen levinneisyyden ja lisääntymisnopeuden takia koko yhteisössä niitä voidaan metsästää kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lajien metsästys ei vaaranna suojelutoimenpiteitä niiden levinneisyysalueella.
2.   Liitteessä II olevassa 1 osassa lueteltuja lajeja saa metsästää niillä maantieteellisillä vesi- ja maa-alueilla, joihin tätä direktiiviä sovelletaan.
3.   Liitteessä II olevassa 2 osassa lueteltuja lajeja saa metsästää vain niissä jäsenvaltioissa, joista on maininta.
4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että metsästys, tarvittaessa haukkametsästys mukaan lukien, harjoitettuna voimassa olevien kansallisten toimenpiteiden mukaisesti vastaa kyseisten lintulajien järkevän hyödyntämisen ja ekologisesti tasapainoisen sääntelyn periaatteita, ja että tämä käytäntö näiden lajien ja etenkin muuttavien lajien kantojen osalta on sopusoinnussa 2 artiklasta seuraavien toimenpiteiden kanssa. Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että metsästystä koskevan lainsäädännön alaisia lajeja ei metsästetä pesimisaikana eikä eri lisääntymis- ja poikastenkasvatusvaiheissa. Kun on kyse muuttavista lajeista, jäsenvaltioiden on huolehdittava erityisesti siitä, että metsästyslainsäädännön alaisia lajeja ei metsästetä niiden lisääntymiskauden aikana tai niiden palatessa pesimisalueilleen. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki aiheelliset tiedot siitä, miten niiden metsästystä koskevaa säännöstöä sovelletaan käytännössä.”
Direktiivin 9 artiklassa sallitaan kuitenkin tiettyjä poikkeuksia seuraavasti:
”1.   Jäsenvaltiot voivat, jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole, poiketa 5, 6, 7 ja 8 artiklasta seuraavin perustein:
– –
c)
salliakseen tiukasti valvotuissa oloissa ja valikoivasti tiettyjen lintujen pienien määrien pyydystämisen, hallussapitämisen tai muuten asiallisen hyötykäytön.
2.   Poikkeuksissa on mainittava:
—
lajit, joita poikkeukset koskevat,
—
pyydystämistä tai tappamista varten hyväksytyt välineet, laitteet ja menetelmät,
—
vaaratekijät sekä ne ajalliset ja paikalliset olot, joissa näitä poikkeuksia voidaan myöntää,
—
viranomainen, joka on valtuutettu ilmoittamaan, että vaaditut edellytykset täytetään, ja joka päättää, missä laajuudessa ja kuka saa käyttää mitäkin välineitä, laitteita ja menetelmiä,
—
suoritettavat tarkastukset.
3.   Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle vuosittain kertomus tämän artiklan soveltamisesta.
4.   Komissio varmistaa käytettävissään olevan tiedon ja erityisesti sille 3 kohdan mukaisesti toimitetun tiedon perusteella jatkuvasti, että näiden poikkeusten seuraukset eivät ole ristiriidassa tämän direktiivin kanssa. Komissio tekee tähän liittyen aiheelliset aloitteet.”
Direktiivin liitteessä II olevassa 2 osassa, jossa luetellaan lajit, joita tietyissä jäsenvaltiossa voidaan metsästää, mainitaan viiriäinen (
coturnix coturnix
) ja turturikyyhky (
streptopelia turtur
) niiden lajien joukossa, joita voidaan metsästää Maltalla.
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Koska komissio katsoi, että Maltan tasavalta ei ollut noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se oli antanut luvan viiriäisen ja turturikyyhkyn metsästykselle niiden vuoden 2004 kevätmuuttokautena, se päätti aloittaa EY 226 artiklassa määrätyn menettelyn. Komissio kehotti 4.7.2006 päivätyllä kirjeellä Maltan tasavaltaa esittämään tätä koskevat huomautuksensa, ja päivätyllä täydentävällä virallisella huomautuksella se laajensi oikeudenkäynnin ulottuvuutta myöhempiin vuosiin, joiden kuluessa metsästys oli sen mukaan sallittu samoin edellytyksin.
Maltan viranomaiset väittivät 23.3. ja 23.4.2007 päivätyillä kirjeillä, että direktiivin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn poikkeuksen soveltamisedellytyksiä oli noudatettu. Ne väittivät erityisesti, että tässä säännöksessä tarkoitettua ”muuta tyydyttävää ratkaisua” asianomaisten lajien metsästyksen aloittamiselle kevätkaudella ei ollut, koska vain hyvin pieniä määriä näiden lajien yksilöitä voidaan metsästää syysmetsästyskaudella Maltan tasavallan alueella.
Maltan viranomaiset katsoivat myös, että komissio ei voinut pätevästi laajentaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen kohdetta metsästyksen aloittamisen sallimiseen vuosien 2005, 2006 ja 2007 kevätkausina perehtymättä vuosikertomuksiin, jotka koskivat direktiivin 9 artiklan soveltamista ja jotka näiden viranomaisten oli toimitettava sille. Ne lähettivät 28.6.2007 komissiolle lisätietoja lintujen muutosta Välimeren ja erityisesti Maltan alueella.
Koska tämä vastaus ei vakuuttanut komissiota, se antoi 23.10.2007 perustellun lausunnon, jossa se toisti kahdessa virallisessa huomautuksessaan esitetyt väitteet ja kehotti asianomaista jäsenvaltiota toteuttamaan kyseisen lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta.
Maltan viranomaiset vastasivat 31.12.2007 päivätyllä kirjeellä kyseiseen perusteltuun lausuntoon ja totesivat pysyvänsä kannassaan.
Tässä tilanteessa komissio nosti tämän kanteen.
Oikeudenkäyntimenettely yhteisöjen tuomioistuimessa
Komissio vaati yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamossa 21.2.2008 kirjatulla hakemuksella yhteisöjen tuomioistuimen presidenttiä velvoittamaan EY 243 artiklan mukaisesti Maltan tasavallan olemaan aloittamatta viiriäisen ja turturikyyhkyn metsästystä vuoden 2008 keväällä.
Asiassa C-76/08 R, komissio vastaan Malta, 24.4.2008 antamallaan määräyksellä yhteisöjen tuomioistuimen presidentti velvoitti Maltan tasavallan olemaan sallimatta direktiivin 79/409 9 artiklan perusteella asianomaisten kahden lajin metsästystä vuoden 2008 kevätmuuton aikana.
Kanne
Tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten lausumat
Maltan tasavalta väittää, että komission kannetta ei kokonaisuudessaan voida ottaa tutkittavaksi, koska komissio vaatii itse asiassa yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan yleisesti, että kevätmetsästyksen aloittaminen vuodesta 2004 alkaen on ristiriidassa direktiivin 9 artiklan kanssa. Tämä jäsenvaltio korostaa, että komission vaatimus, joka merkitsee asianomaisen kahden lintulajin lopullista kevätmetsästyskieltoa sen alueella, poistaa direktiivin 9 artiklalta sen tehokkaan vaikutuksen. Se väittää tämän osalta, että se, noudatetaanko tämän artiklan soveltamisedellytyksiä, riippuu tapauskohtaisesta arvioinnista ja että komission on erityisesti tukeuduttava tietyn vuoden osalta vuosikertomukseen, joka koskee tämän 9 artiklan soveltamista ja jonka asianomaisen jäsenvaltion on sille toimitettava tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Maltan tasavalta katsoo, että komission kanne on joka tapauksessa jätettävä tutkimatta sikäli kuin sillä pyritään siihen, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa yhteisön oikeuden noudattamatta jättämisen vuoden 2007 kevätmetsästyksen aloittamisen vuoksi, koska se ei ole vielä toimittanut tälle toimielimelle kyseistä vuotta koskevaa kertomusta. Tilanne on sitäkin suuremmalla syyllä tämä seuraavien vuosien osalta.
Komissio katsoo puolestaan, että sen kanne voidaan ottaa tutkittavaksi. Se täsmentää, että kanne koskee nimenomaisesti vuosien 2004–2007 kevätmetsästyksen aloittamista muttei puolestaan vuotta 2008, koska edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Malta annetun määräyksen vuoksi Maltan tasavalta ei ole sallinut asianomaisen kahden lintulajin kevätmetsästystä kyseisenä vuonna.
Komissio myöntää, että kysymykseen siitä, onko direktiivin 9 artiklaa noudatettu, voidaan vastata vasta, kun asianomainen jäsenvaltio on pannut tämän artiklan täytäntöön. Se katsoo kuitenkin, että sen kanteen tutkittavaksi ottaminen ei edellytä niiden vuosikertomusten edeltävää tutkimista, jotka jäsenvaltioiden on sille toimitettava kyseisen 9 artiklan 3 kohdan perusteella. Se korostaa, että kun otetaan huomioon sen asema perustamissopimuksen noudattamisen valvojana, vain sillä on toimivalta päättää, onko jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittaminen asianmukaista.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Maltan tasavallan esittämän ensimmäisen oikeudenkäyntiväitteen, joka koskee sitä, että komissio ei voi vaatia yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan direktiivin 9 artiklan yleistä ja jatkuvaa noudattamatta jättämistä, koska tämä vaarantaisi kyseisen artiklan tehokkaan vaikutuksen, osalta on todettava, että sekä perustellusta lausunnosta että kannekirjelmän perusteluista ja komission vastauksesta ilmenee, että komissio ei vaadi yhteisöjen tuomioistuinta kieltämään yleisesti Maltan tasavaltaa sallimasta viiriäisen ja turturikyyhkyn kevätmetsästyskäytäntöä ja siis kieltämään lopullisesti direktiivin 9 artiklassa säädetyn poikkeuksen täytäntöönpanon, vaan toteamaan, että tämä jäsenvaltio ei ole noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut tällaisen käytännön samoin edellytyksin kunakin vuonna 2004–2007.
Maltan tasavallan esittämän toisen oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan komissio ei voi vaatia yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä vuoden 2007 ja tätä seuraavien vuosien kevätmetsästyksen osalta tutkimatta näitä vuosia koskevia vuosikertomuksia, osalta on riittävää todeta, että direktiivin 9 artiklan 3 kohdan vaikutuksena ei ole eikä sen kohteena sitä paitsi ole voinut laillisesti olla komission mahdollisuuden nostaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne alistaminen sille, että asianomainen jäsenvaltio toimittaa siinä säädetyn vuosikertomuksen. Direktiivin 9 artiklan 4 kohdassa komissio päinvastoin velvoitetaan varmistamaan käytettävissään olevan tiedon ja ”erityisesti” kyseisessä 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen vuosikertomusten perusteella jatkuvasti, että jäsenvaltioiden direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa sallittujen poikkeusten täytäntöönpanon seuraukset eivät ole ristiriidassa tämän direktiivin kanssa.
Lisäksi komission jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevan menettelyn aloittamisen alistaminen sille, että asianomainen jäsenvaltio toimittaa ensin kertomuksen, loukkaisi joka tapauksessa komission perustamissopimuksen noudattamisen valvojan asemaa, jonka mukaisesti se yksin on toimivaltainen päättämään, onko tämän menettelyn aloittaminen tarkoituksenmukaista ja miksi se on aloitettava (ks. mm. vastaavasti yhdistetyt asiat C-20/01 ja C-28/01, komissio v. Saksa, tuomio 10.4.2003, Kok., s. I-3609, 30 kohta).
Maltan tasavallan esittämät kaksi oikeudenkäyntiväitettä on näin ollen hylättävä.
Pääasia
Asianosaisten lausumat
Komissio toteaa, että viiriäinen ja turturikyyhky ovat direktiivin liitteessä II esiintyviä lajeja ja että jäsenvaltioiden on näin ollen noudatettava niiden osalta tämän direktiivin 7 artiklan 4 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia. Se täsmentää, että tämä merkitsee erityisesti, että metsästystä harjoitetaan direktiivin 2 artiklan mukaisesti ja että sitä ei harjoiteta ajanjaksona, jona sillä olisi kielteisiä vaikutuksia asianomaisten lintujen kantojen ylläpitämiseen, ja erityisesti niiden palatessa pesimisalueilleen.
Komissio katsoo, että viiriäisen ja turturikyyhkyn kevätmetsästyksen aloittaminen Maltalla ei ole näiden edellytysten mukaista. Yhtäältä näiden kahden lajin metsästys niiden palatessa pesimisalueilleen on kielletty direktiivin 7 artiklan 4 kohdan perusteella, ja toisaalta tämän direktiivin 9 artiklassa asetetut edellytykset tästä kiellosta poikkeamiseksi eivät sen mukaan täyty.
Komissio lisää, että jäsenvaltion, joka haluaa panna direktiivin 9 artiklan 1 kohdan täytäntöön, on näytettävä toteen, että tämän säännöksen soveltamisedellytykset täyttyvät (ks. vastaavasti asia C-507/04, komissio v. Itävalta, tuomio 12.7.2007, Kok., s. I-5939, 198 kohta).
Muistutettuaan, että direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa sallitaan poikkeus sen 7 artiklassa vahvistetusta kiellosta metsästää muuttavia lajeja niiden palatessa pesimisalueilleen ainoastaan, jos ”muuta tyydyttävää ratkaisua ei ole”, komissio väittää, että tilanne ei ole tämä käsiteltävänä olevassa asiassa.
Komissio muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan poikkeuksen perusteella aloitettu metsästyskausi ei voi tarpeettomasti ajoittua niihin kausiin, joiden aikana direktiivissä pyritään erityisen suojelun toteuttamiseen, ja että tällaista tarvetta ei muun muassa ole, jos tämän toimenpiteen ainoana tavoitteena on lajien metsästyskausien pidentäminen alueilla, joilla näitä lajeja jo esiintyy vahvistettuna metsästyskautena (ks. vastaavasti asia C-344/03, komissio v. Suomi, tuomio 15.12.2005, Kok. s. I-11033, 33 kohta).
Kun lisäksi metsästettäviä lintuja esiintyy edes vähäisissä määrin vuodenaikana, jona metsästys sallitaan direktiivissä, muun tyydyttävän ratkaisun puuttumista koskeva edellytys ei täyty (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Suomi, tuomion 35, 38 ja 42 kohta sekä em. asia komissio v. Itävalta, tuomion 203 ja 204 kohta).
Komission mukaan Maltan tasavallan vuosien 2004 ja 2005 osalta toimittamat vuosikertomukset osoittavat, että sekä viiriäisiä että turturikyyhkyjä todella esiintyi Maltalla kyseisten vuosien syysmetsästyskauden aikana. Näiden tietojen perusteella se arvioi, että tilanne oli tämä myös vuosien 2006 ja 2007 osalta.
Komissio täsmentää, että sillä, että syksyllä linnut pelkästään lentävät Maltan alueen yhden osan eli Western Cliffsin yli, ei ole merkitystä, koska metsästäjät pääsevät tälle alueelle. Se lisää, että tässä tapauksessa ylilentoalueet ovat lähellä alueita, joilla lintuja esiintyy keväisin, että metsästystä voidaan harjoittaa, kun linnut ovat muuttolennolla, ja että metsästysmahdollisuuksia voidaan syksyllä parantaa elinympäristöjen hoitotoimenpitein.
Komissio väittää lisäksi, että viiriäisen ja turturikyyhkyn suojelun taso ei ole suotuisa ja että kevätmetsästyksen aloittaminen pahentaa tätä tilannetta.
Tämä toimielin väittää myös, että Maltan tasavalta ei ole osoittanut, että direktiivin 9 artiklan 1 kohdan muita soveltamisedellytyksiä, jotka mainitaan kyseisen 9 artiklan 1 kohdan a–c alakohdassa, ja erityisesti sitä, että asianomaisia lajeja metsästetään vain ”pieniä määriä”, on noudatettu. Tämän jälkimmäisen edellytyksen osalta se väittää, että tapettujen lintujen lukumäärää on verrattava vuotuiseen kokonaiskuolleisuuteen.
Komissio kiistää Maltan tasavallan vastineessaan esittämän väitteen, jonka mukaan komissio olisi loukannut perusteltua luottamusta, jonka se oli synnyttänyt tämän jäsenvaltion liittymisneuvottelujen aikana sen mahdollisuuden osalta, joka tällä jälkimmäisellä on sallia viiriäisen ja turturikyyhkyn metsästys kevätkaudella direktiivin 9 artiklan mukaisesti. Komissio väittää, että se ei antanut minkäänlaista tämäntyyppistä sitoumusta tätä jäsenvaltiota kohtaan.
Maltan tasavalta väittää, että direktiivin tavoitteena ei ole lajien ehdoton suojelu ja kaiken käytön tai hyötykäytön täydellinen kieltäminen, vaan sen tavoite on lintukantojen säilyttäminen tyydyttävällä tasolla. Tämä jäsenvaltio viittaa erityisesti direktiivin 2 ja 7 artiklaan ja sen 9 artiklan 1 kohdan c alakohtaan, Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelua koskevaan yleissopimukseen, joka allekirjoitettiin Bernissä 19.9.1979 ja hyväksyttiin yhteisön puolesta tehdyllä neuvoston päätöksellä 82/72/ETY (
EYVL 1982, L 38, s. 1
), sekä muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevaan yleissopimukseen, joka allekirjoitettiin Bonnissa ja hyväksyttiin yhteisön puolesta tehdyllä neuvoston päätöksellä 82/461/ETY (
EYVL L 210, s. 10
).
Maltan tasavalta katsoo, että viiriäisen ja turturikyyhkyn kevätmetsästyksen aloittaminen sen alueella täyttää direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa vahvistetut edellytykset.
Tämä jäsenvaltio muistuttaa, että asiassa C-182/02, Ligue pour la protection des oiseaux ym., 16.10.2003 antamassaan tuomiossa (Kok., s. I-12105, 9 kohta) yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa sallitaan metsästys aikoina, jolloin se on lähtökohtaisesti kielletty. Se täsmentää, että tässä säännöksessä tarkoitettua ”muuta tyydyttävää ratkaisua” ei esillä olevassa asiassa ole. Ensinnäkään kevätkauden ei voida määritelmällisesti katsoa jatkavan syyskautta. Toiseksi muun tyydyttävän ratkaisun puuttuminen ei viittaa kaikkien korvaavien ratkaisujen puuttumiseen vaan tavoitellun päämäärän kannalta hyväksyttävän ja riittävän tarkoituksenmukaisen ratkaisun puuttumiseen; tavoite on esillä olevassa asiassa lintujen pienien määrien pyydystämisen ja asiallisen hyötykäytön salliminen vakiintunut traditio samalla säilyttäen.
Kyseinen jäsenvaltio väittää, että asianomaisten kahden lajin metsästyksen aloittaminen syksyllä ei ole tyydyttävä ratkaisu, kun otetaan huomioon muuttolintujen lukumäärä vuoden kyseisenä ajanjaksona sekä asianomaisten saarten yli tapahtuvan lennon olosuhteet, jotka mahdollistavat yksinomaan vähäisten määrien pyydystämisen. Se viittaa tämän osalta siihen, mitä yhteisöjen tuomioistuin katsoi edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Suomi antamassaan tuomiossa (35 ja 41 kohta).
Maltan tasavalta lisää, että tämä tilanne poikkeaa näin ollen tilanteesta, jota kuvataan edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Itävalta annetussa tuomiossa, jossa kyseessä olivat sääolosuhteet, ja väittää, että kun otetaan huomioon sen erityinen maantieteellinen tilanne, sen koko, sen suuri väestöntiheys ja sen maaseudun fyysiset ominaisuudet, muuttolintulajit, joita voidaan metsästää sen alueella, eivät lähtökohtaisesti lisäänny kyseisellä alueella. Tämä jäsenvaltio toteaa, että sen alue sijaitsee ainakin 300 km:n päässä Välimeren ylittävien muuttolintujen reitistä ja että viiriäisten ja turturikyyhkyjen muuttovirrat vaihtelevat vuodenajan mukaan. Näin ollen nämä kaksi lajia eivät yleisesti ottaen muuta Maltan ylitse syksyllä, ja kun ne tekevät tämän, ne lentävät vain alueen tietyn osan yli lyhyenä ajanjaksona elokuun lopusta syyskuun loppuun ja joskus ne eivät laskeudu sinne. Keväällä näiden kahden lintulajin muutto on sen sijaan paljon merkittävämpää ja se jakautuu kaikille Maltan saarille.
Maltan tasavalta lisää, että yli 80 prosenttia maltalaismetsästäjistä metsästää vain omalla alueellaan ja että asianomaisten lintulajien kevätmetsästyksen täydellinen kieltäminen merkitsisi käytännössä sitä, että heiltä kiellettäisiin näiden kahden lajin metsästys kokonaan.
Tämä jäsenvaltio väittää, että useampien luonnollisten suojapaikkojen määrääminen komission ehdottamalla tavalla ei muuttaisi tilannetta, ja se toteaa, että jo luodut suojapaikat kattavat 4,5 prosenttia eli 1434,2 hehtaaria saarten maa-alueista.
Maltan tasavalta katsoo myös, että viiriäisten ja turturikyyhkyjen suojelun taso ei ole epäsuotuisa. Se väittää, että Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) luokitteli vuonna 2007 nämä lajit luokkaan ”elinvoimainen”. Se katsoo, että kevätmetsästyksen aloittamisella sen alueella ei voi olla mitään vaikutusta suojelun tasoon, koska metsästys koskee vain hyvin pieniä määriä, minkä komissio sen mukaan kiisti vain vastauksessaan. Tämä jäsenvaltio lisää, ettei ole olemassa tieteellisiä todisteita, jotka osoittavat, että Euroopassa tämänhetkisellä metsästyskäytännöllä olisi kohtalokas vaikutus lintukantaan, ja että tämän jälkimmäisen mahdollisen vähenemisen on katsottava johtuvan muista syistä, joihin kuuluu esimerkiksi maatalousmaan lisääntyminen.
Maltan tasavalta täsmentää, että direktiivin 9 artiklassa vahvistettuja edellytyksiä on arvioitava kunkin jäsenvaltion tasolla.
Tämä jäsenvaltio väittää, että komissio loukkasi perusteltua luottamusta, jonka se oli synnyttänyt liittymisneuvottelujen aikana sen mahdollisuuden osalta, joka tällä jäsenvaltiolla on sallia viiriäisen ja turturikyyhkyn metsästys kevätkaudella kyseisen 9 artiklan mukaisesti.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Direktiivin 7 artiklan 1 kohdan mukaan direktiivin liitteessä II lueteltuja lajeja voidaan metsästää kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tämän 7 artiklan 4 kohdassa säädetään kuitenkin muun muassa, että kun on kyse muuttavista lajeista, jäsenvaltioiden on huolehdittava erityisesti siitä, että niitä ei metsästetä niiden palatessa pesimisalueilleen.
Esillä olevassa asiassa viiriäinen ja turturikyyhky kuuluvat direktiivin 7 artiklan 1 ja 4 kohdan säännösten soveltamisalaan, minkä vuoksi näitä kahta lajia ei saa metsästää niiden palatessa pesimisalueilleen.
Jos jäsenvaltiot noudattavat direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, ne voivat kuitenkin poiketa niillä direktiivin 7 artiklan mukaisesti olevista velvoitteista. Kyseessä on poikkeusjärjestelmä, jota on näin ollen tulkittava suppeasti ja jonka täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioiden on osoitettava, että sen soveltamisedellytykset täyttyvät (ks. vastaavasti asia C-60/05, WWF Italia ym., tuomio 8.6.2006, Kok., s. I-5083, 34 kohta).
Edellytyksiin, jotka on täytettävä, jotta jäsenvaltiot voivat turvautua kyseiseen poikkeusjärjestelmään, kuuluu direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa muun tyydyttävän ratkaisun puuttuminen.
Tämän osalta yhteisöjen tuomioistuin on katsonut toistuvasti, että tämä edellytys ei täyty, kun poikkeukseen perustuva metsästyskausi ajoittuu tarpeettomasti niihin kausiin, joina direktiivissä pyritään erityisen suojelun toteuttamiseen. Tällaista tarvetta ei muun muassa ole, jos toimenpiteen, jolla metsästys poikkeuksellisesti sallitaan, ainoana tavoitteena on tiettyjen lintulajien metsästyskausien pidentäminen alueilla, joilla näitä lintuja jo esiintyy direktiivin 7 artiklan mukaisesti vahvistettuina metsästyskausina (ks. em. asia Ligue pour la protection des oiseaux ym., tuomion 16 kohta ja asia C-135/04, komissio v. Espanja, tuomio 9.6.2005, Kok., s. I-5261, 19 kohta).
Oikeuskäytännöstä ilmenee, että tällaista tarvetta ei myöskään ole, kun asianomaiset lajit tosiasiassa esiintyvät syksyllä kevätmetsästykselle avoimilla alueilla, vaikka niitä esiintyisi huomattavasti vähäisemmissä määrin kuin keväällä, kun nämä määrät eivät ole merkityksettömiä (ks. vastaavasti em. asia komissio v. Suomi, tuomion 35 ja 43 kohta).
Esillä olevassa asiassa asiakirja-aineistosta ja erityisesti Maltan tasavallan komissiolle direktiivin 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamista vuosikertomuksista ilmenee, että viiriäinen ja turturikyyhky esiintyvät tämän valtion tietyillä alueilla syysmetsästyskauden aikana.
Vaikka lisäksi alueet, joilla asianomaiset kaksi lajia esiintyvät syysmetsästyskauden aikana, ovat pienemmät kuin alueet, joilla nämä kaksi lajia esiintyvät kevätmuuton aikana, kuten tämä jäsenvaltio väittää, ne ovat lähellä näitä jälkimmäisiä alueita, ja asiakirja-aineistosta ei ennen kaikkea ilmene, että metsästäjät eivät pääsisi helposti syysmetsästyskauden aikana alueille, joilla kyseiset lajit esiintyvät.
Näin ollen asianomaiset kaksi lajia esiintyvät tosiasiassa syksyllä kevätmetsästykselle avoimilla alueilla.
Pelkästään tämä toteamus ei kuitenkaan riitä siihen, että katsottaisiin, että direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”muu tyydyttävä ratkaisu” on olemassa.
Kun yhteisön lainsäätäjä käytti ilmaisua ”muu tyydyttävä ratkaisu”, sen tarkoituksena ei ollut sulkea pois direktiivin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn poikkeuksen käyttöä tilanteessa, jossa jonkinlainen metsästysmahdollisuus direktiivin 7 artiklan perusteella sallittuina metsästyskausina on olemassa, vaan se pyrki mahdollistamaan sen, että tästä säännöksestä poiketaan vain siinä määrin kuin on tarpeen, kun näinä kausina – tässä tapauksessa syksyllä – tarjotut metsästysmahdollisuudet ovat niin vähäiset, että direktiivissä tavoiteltu tasapaino lajien suojelun ja tiettyjen vapaa-ajantoimintojen välillä on järkkynyt.
Direktiivin 9 artiklan säännöksistä, joissa viitataan kyseisen poikkeuksen tiukkaan valvontaan ja pyydystämisen valikoivuuteen, ja lisäksi yleisestä suhteellisuusperiaatteesta ilmenee kuitenkin, että poikkeuksen, jota jäsenvaltio aikoo käyttää, on oltava oikeassa suhteessa sen oikeuttavaan tarpeeseen.
Tästä seuraa, että toteamus muun tyydyttävän ratkaisun puuttumisesta eli esillä olevan asian tavoin riittämättömistä metsästysmahdollisuuksista syksyllä ei suinkaan avaa rajattomia mahdollisuuksia sallia metsästys keväällä, vaan sallii metsästyksen aloittamisen ainoastaan silloin, kun tämä on tarpeen ja kun direktiivin muita tavoitteita ei vaaranneta.
Yhteisöjen tuomioistuin on näin ollen katsonut, että direktiivin 9 artiklan mukaiset poikkeukset voidaan toteuttaa vain, jos on olemassa takeet siitä, että kyseisten lajien populaatio säilyy tyydyttävällä tasolla, ja että jos tätä edellytystä ei täytetä, lintujen pyyntiä ei voida missään tapauksessa pitää asiallisena eikä näin ollen hyväksyttävänä hyödyntämisenä direktiivin 11 perustelukappaleessa tarkoitetulla tavalla (em. asia WWF Italia ym., tuomion 32 kohta).
Esillä olevassa asiassa yhteisöjen tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ja muun muassa Maltan tasavallan komissiolle toimittamista vuosikertomuksista sekä suullisessa käsittelyssä käydyistä keskusteluista ilmenee, että kyseessä olevina vuosina metsästäjät saattoivat metsästää vain merkityksettömän määrän lintuja syysmetsästyskautena.
Komissio ei sitä paitsi kiistä sitä, että kyseisenä ajanjaksona asianomaiset kaksi lintulajia esiintyvät vain tämän jäsenvaltion pienellä alueella ja että niiden muutto tapahtuu pääosin elokuun lopussa ja syyskuun aikana.
Asiakirja-aineistosta ei lopuksi ilmene, että näiden kahden metsästettävän lintulajin kanta olisi alle tyydyttävän tason. IUCN:n laatimasta uhanalaisten lajien punaisesta luettelosta ilmenee erityisesti, että asianomaiset lajit esiintyvät luokassa ”elinvoimainen”.
Kun otetaan huomioon nämä hyvin erityiset olosuhteet, viiriäisen ja turturikyyhkyn metsästystä syysmetsästyskautena ei voida pitää Maltalla muuna tyydyttävänä ratkaisuna, joten tällaisen ratkaisun puuttumista koskevan edellytyksen, joka asetetaan direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa, olisi lähtökohtaisesti katsottava täyttyvän.
On kuitenkin pohdittava, vastaavatko olosuhteet, joissa Maltan tasavalta on sallinut asianomaisten kahden lajin kevätmetsästyksen, edellä 58 kohdassa mainittua oikeasuhteisuutta koskevaa vaatimusta sekä muita direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä.
Näiden kahden muuttavan lajin metsästyskauden pidentäminen sallimalla metsästys noin kahden kuukauden ajan kevätkaudella, jolloin nämä kaksi metsästettävää lajia palaavat pesimisalueilleen, kun se merkitsee viiriäisen osalta kolme kertaa suurempaa kuolleisuutta (n. 15000 tapettua lintua) ja turturikyyhkyn osalta kahdeksan kertaa suurempaa kuolleisuutta (n. 32000 tapettua lintua) syyskauden metsästyskäytäntöön verrattuna, ei ole tarkoituksenmukainen ja täysin oikeasuhteinen ratkaisu direktiivin lajiensuojelutavoitteeseen nähden.
Vaikka asianomaiset kaksi lajia esiintyvät syksyllä vain merkityksettömissä määrin ja hyvin lyhyen ajan, kaikki metsästystoimet eivät ole mahdottomia syksyllä, joten Maltan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädettyjä poikkeusedellytyksiä, kun niitä tulkitaan suhteellisuusperiaatteen valossa, minkä vuoksi se ei ole noudattanut tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut aloittaa viiriäisen ja turturikyyhkyn kevätmetsästyksen useiden viikkojen ajan jokaisena vuotena vuosina 2004–2007.
Maltan tasavalta vetoaa lopuksi luottamuksensuojan periaatteeseen, koska se väittää, että sille vakuutettiin sen liittymistä Euroopan unioniin edeltäneiden neuvottelujen aikana, että se voisi edelleen sallia viiriäisen ja turturikyyhkyn metsästyksen liittymistä edeltänein edellytyksin. Paitsi että tämä seikka ei ilmene asiakirja-aineistosta, sillä ei kuitenkaan missään tapauksessa ole merkitystä sen edellytyksen noudattamisen arvioinnissa, joka koskee direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun muun tyydyttävän ratkaisun puuttumista, minkä vuoksi se ei voi vaikuttaa tämän tuomion edellisessä kohdassa esitettyyn toteamukseen kyseisen direktiivin rikkomisesta.
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että Maltan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut viiriäisen (
coturnix coturnix
) ja turturikyyhkyn (
streptopelia turtur
) metsästyksen aloittamisen vuosien 2004–2007 kevätmuuttokautena noudattamatta tämän direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä.
Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Maltan tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska tämä on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Maltan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna vuosien 2004–2006 osalta annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003 ja vuoden 2007 osalta annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY, mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut viiriäisen (
coturnix coturnix
) ja turturikyyhkyn (
streptopelia turtur
) metsästyksen aloittamisen vuosien 2004–2007 kevätmuuttokautena noudattamatta tämän direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä.

2)
Maltan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.