CELEX: 62004CJ0247
EF-toldkodeksen
godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter
begrebet "skyldigt efter lovgivningen"

1       Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 236, stk. 1, første afsnit, i Rådets forordning (EØF)
nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1, herefter »toldkodeksen«).
2       Denne anmodning er fremsat i forbindelse med en sag mellem Transport Maatschappij Traffic BV (herefter »Traffic«) og Staatssecretaris
van Economische Zaken (den nederlandske statssekretær for økonomiske anliggender, herefter »statssekretæren«) vedrørende sidstnævntes
afslag på at efterkomme anmodningen om godtgørelse af den antidumpingtold, som Traffic har betalt.

Retsforskrifter
3       Toldkodeksens artikel 4 indeholder følgende definitioner:
»[...]
9)      toldskyld: en persons forpligtelse til at betale de importafgifter (toldskyld ved indførsel) eller eksportafgifter (toldskyld
ved udførsel), der efter gældende fællesskabsbestemmelser anvendes for bestemte varer
[...]
23)      gældende bestemmelser: fællesskabsbestemmelserne eller nationale bestemmelser
[...]«
4       Toldkodeksens artikel 20, stk. 1, der er indeholdt i kodeksens afsnit II, som har overskriften »Elementer, på grundlag af
hvilke import- eller eksportafgifterne samt de andre foranstaltninger, der er fastsat som led i varehandelen, finder anvendelse«,
bestemmer:
»1. Hvis der opstår toldskyld, er grundlaget for de efter lovgivningen skyldige afgifter De Europæiske Fællesskabers toldtarif.«
5       Kapitel 2 i toldkodeksens afsnit VII indeholder bestemmelserne om en toldskylds opståen. Disse bestemmelser fastsætter bl.a.
de afgiftsudløsende begivenheder for en sådan skyld samt tidspunktet og stedet for dens indtræden.
6       Med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i kapitel 3 i samme afsnit om opkrævning af toldskyldsbeløb bestemmer toldkodeksens
artikel 221:
»1. Så snart afgiftsbeløbet er bogført, underrettes debitor efter en passende fremgangsmåde om beløbets størrelse.
[...]
3. Underretning af debitor kan ikke ske efter udløbet af en frist på tre år, regnet fra datoen for toldskyldens opståen. [...]«
7       Kapitel 4 i toldkodeksens afsnit VII indeholder bestemmelser om toldskyldens ophør.
8       Kodeksens artikel 236, stk. 1, første afsnit, der er indeholdt i kapitel 5 i afsnit VII med overskriften »Godtgørelse af og
fritagelse for afgifter«, bestemmer:
»Godtgørelse af import- eller eksportafgifter ydes, hvis det godtgøres, at det pågældende beløb på betalingstidspunktet ikke
var skyldigt efter lovgivningen, eller at beløbet er blevet bogført i strid med artikel 220, stk. 2.«

Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
9       Ved betalingspålæg af 18. december 1997 gav afgiftsmyndigheden for toldområde Roosendaal (herefter »inspecteur«) Traffic meddelelse
om forfalden antidumpingtold på 62 045,20 NGL (28 154,88 EUR).
10     Efter at have betalt dette beløb indgav Traffic den 19. februar 1998 en klage over dette betalingspålæg.
11     Den 18. maj 1998 trak Traffic for det første denne klage tilbage og fremsatte for det andet en anmodning til inspecteur om
godtgørelse af den betalte antidumpingtold på grundlag af toldkodeksens artikel 236 med henvisning til, at denne afgift ikke
var skyldig efter lovgivningen. Traffic gjorde bl.a. gældende, at inspecteur ikke havde kompetence til at pålægge sådanne
afgifter. Efter afslag på denne anmodning indgav Traffic en klage til statssekretæren, som blev afvist ved afgørelse af 9.
oktober 2000. Traffic har herefter anlagt sag ved College van Beroep voor het bedrijfsleven til prøvelse af denne afgørelse.
12     Den 13. februar 2002 annullerede denne ret statssekretærens afgørelse med den begrundelse, at sidstnævnte ikke på grundlag
af toldkodeksens artikel 236 havde taget stilling til spørgsmålet, om den omtvistede toldskyld ikke var »skyldigt efter lovgivningen«
på betalingstidspunktet eller om den var blevet bogført i strid med toldkodeksens artikel 220, stk. 2.
13     Den 19. november 2002 traf statssekretæren en afgørelse, hvorved den på ny afviste Traffics anmodning om godtgørelse.
14     Traffic anlagde herefter sag med påstand om annullation af nævnte afgørelse ved College van Beroep voor het bedrijfsleven.
Traffic har bl.a. gjort gældende, at afgiftsbeløbet først var skyldigt i medfør af toldkodeksens artikel 236, efter at debitor
efter toldkodeksens artikel 221 var blevet underrettet efter en passende fremgangsmåde om afgiftsbeløbets størrelse. Dette
kan imidlertid ikke være tilfældet, når det er en myndighed, der savner kompetence, der har foretaget underretningen om beløbets
størrelse.
15     I forelæggelsesafgørelsen har College van Beroep voor het bedrijfsleven henvist til, at der i toldkodeksens afsnit VII, kapitel
5, opregnes en række grunde til, at der kan ske godtgørelse af eller fritagelse for eksport- eller importafgifter. På dette
grundlag spørger den forelæggende ret, om manglende kompetence for en administrativ myndighed efter national ret kan være
en af disse grunde, og nærmere bestemt, om en sådan kompetencemangel kan føre til det resultat, at afgiftsbeløbet ikke var
»skyldigt efter lovgivningen« på betalingstidspunktet i medfør af toldkodeksens artikel 236.
16     I denne forbindelse har den forelæggende ret oplyst, at betalingspålægget til Traffic af 18. december 1997 i medfør af nederlandsk
offentlig ret er en afgørelse, som stifter en betalingsforpligtelse. På dette grundlag kunne der indgives klage over betalingspålægget
inden for den frist på seks uger, der er fastsat i den nederlandske lovgivning, efter at den blev bekendtgjort for adressaten.
17     College van Beroep voor het bedrijfsleven har ligeledes anført, at inspecteur den 18. december 1997 ikke var kompetent til
at udstede et betalingspålæg, og at inspecteur først fik kompetence hertil den 1. januar 1998.
18     Den forelæggende ret mener, at selv om denne kompetencemangel med føje kunne gøres gældende til støtte for en klage eller
et søgsmål til prøvelse af betalingspålægget, kan samme kompetencemangel ikke danne grundlag for en anmodning om godtgørelse
af eller fritagelse for eksport- eller importafgifter.
19     Det er under disse omstændigheder, at College van Beroep voor het bedrijfsleven har besluttet at udsætte sagen og forelægge
Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal begrebet »skyldigt efter lovgivningen« i [...] toldkodeksens artikel 236 fortolkes således, at der dermed udelukkende
sigtes til spørgsmålet, om betingelserne for toldskyldens opståen som fastsat i [...] toldkodeksens afsnit VII, kapitel 2,
er opfyldt, eller således, at beløbet kun er skyldigt efter lovgivningen, såfremt der ikke, heller ikke i henhold til de gældende
nationale bestemmelser som omhandlet i [...] toldkodeksens artikel 4, nr. 23, kan gøres nogen grund gældende, der anfægter
den måde, hvorpå underretningen om, at afgifterne er skyldige, skete?«

Om det præjudicielle spørgsmål
20     Med henblik på besvarelsen af det forelagte spørgsmål skal det afgøres, om den omstændighed, at der ikke skete underretning
af afgiftsbeløbets størrelse i overensstemmelse med toldkodeksens artikel 221, stk. 1, kan have til følge, at nævnte beløb
ikke var skyldigt efter lovgivningen på betalingstidspunktet i overensstemmelse med toldkodeksens artikel 236.
21     I denne forbindelse bemærkes, at toldkodeksens artikel 236, stk. 1, første afsnit, bestemmer, at der ydes godtgørelse af import-
eller eksportafgifter, hvis det godtgøres, »at det pågældende beløb på betalingstidspunktet ikke var skyldigt efter lovgivningen«.
22     Således som den nederlandske regering og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber med rette har gjort gældende i deres
skriftlige og mundtlige indlæg, bestemmer toldkodeksens artikel 20, stk. 1, der er indeholdt i kodeksens afsnit II, at »[h]vis
der opstår toldskyld, er grundlaget for de efter lovgivningen skyldige afgifter De Europæiske Fællesskabers toldtarif«. Endvidere
er bestemmelserne om toldskyldens opståen fastsat i kapitel 2 i toldkodeksens afsnit VII. Nærmere bestemt opstår toldskyld
ved indførsel i medfør af toldkodeksens artikel 201, stk. 1, litra a), når en importafgiftspligtig vare overgår til fri omsætning.
23     For så vidt angår anvendelsen af De Europæiske Fællesskabers Toldtarif (herefter »den fælles toldtarif«) er det tilstrækkeligt
at bemærke, at de afgifter, der er genstand for hovedsagen, dvs. antidumpingtold, i overensstemmelse med toldkodeksens artikel
20, stk. 3, litra g), er omfattet af nævnte toldtarif som »andre toldmæssige foranstaltninger, der er fastsat ved andre fællesskabsforskrifter«.
24     Hvad angår toldskylden skal det bemærkes, at der herved som beskrevet i toldkodeksens artikel 4, nr. 9, forstås »en persons
forpligtelse til at betale de importafgifter [...] eller eksportafgifter [...], der efter gældende fællesskabsbestemmelser
anvendes for bestemte varer«.
25     Opkrævningen af toldskyldsbeløbet er for sin del undergivet særlige bestemmelser, der er indeholdt i kapitel 3 i toldkodeksens
afsnit VII, som bl.a. foreskriver en pligt til underretning om toldskyldens størrelse, inden opkrævning heraf foretages.
26     Det følger af disse bestemmelser samt af den sondring, som fællesskabslovgiver har indført mellem selve toldskyldens eksistens
og opkrævningen heraf, at toldskyldens opståen sker forud for underretningen om beløbets størrelse og således nødvendigvis
er uafhængig af denne underretning. Underretningen kan derfor ikke, således som generaladvokaten har anført det i punkt 31
i forslaget til afgørelse, have nogen betydning for, om der foreligger en toldskyld.
27     Det skal endvidere tilføjes, at den modsatte fortolkning, som Traffic har gjort gældende, hvorefter afgifter ikke er »skyldige
efter lovgivningen« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i toldkodeksen, medmindre der sker korrekt underretning herom
til debitor, ville have til virkning, at anvendelsen af toldkodeksens artikel 236 ville blive gjort afhængig af, at gældende
nationale regler i de forskellige medlemsstater er iagttaget, og ville derfor bringe den ensartede anvendelse af toldkodeksen
i fare.
28     Det skal således fastslås, at selv om det er korrekt, at en medlemsstats toldmyndigheders tilsidesættelse af toldkodeksens
artikel 221, stk. 1, kan være til hinder for opkrævning af de afgifter, der er skyldige efter lovgivningen eller for opkrævning
af morarenter, forholder det sig ikke desto mindre således, at en sådan tilsidesættelse ikke har nogen som helst betydning
for, om en sådan toldskyld foreligger.
29     Under henvisning til alle disse betragtninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at med henblik på anvendelsen af
toldkodeksens artikel 236, stk. 1, første afsnit, er import- eller eksportafgifter skyldige efter lovgivningen, når en toldskyld
er opstået i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i kapitel 2 i kodeksens afsnit VII, og når disse afgifters
størrelse har kunnet opgøres på grundlag af den fælles toldtarif i overensstemmelse med bestemmelserne i toldkodeksens afsnit
II.
Import- eller eksportafgifterne forbliver skyldige efter lovgivningen i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i toldkodeksens
artikel 236, stk. 1, første afsnit, selv om debitor ikke har fået underretning om størrelsen heraf i overensstemmelse med
kodeksens artikel 221, stk. 1.

Sagens omkostninger
30     Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Anden Afdeling) for ret:
Med henblik på anvendelsen af artikel 236, stk. 1, første afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992
om indførelse af en EF-toldkodeks er import- eller eksportafgifter skyldige efter lovgivningen, når en toldskyld er opstået
i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i kapitel 2 i nævnte forordnings afsnit VII, og når disse afgifters
størrelse har kunnet opgøres på grundlag af De Europæiske Fællesskabers fælles toldtarif i overensstemmelse med bestemmelserne
i nævnte forordnings afsnit II.
Import- eller eksportafgifterne forbliver skyldige efter lovgivningen i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel
236, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 2913/92, selv om debitor ikke har fået underretning om størrelsen heraf i overensstemmelse
med samme forordnings artikel 221, stk. 1.
Underskrifter
*
Processprog: nederlandsk.