CELEX: 62008CJ0138
Postopki za oddajo javnih naročil za gradnje
Postopki, ki so se začeli po začetku veljavnosti Direktive 2004/18/ES in pred iztekom roka za njen prenos
Postopki s pogajanjem s predhodno objavo obvestila o naročilu
Obveznost pripustitve minimalnega števila ustreznih kandidatov
Obveznost zagotavljanja lojalne konkurence

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 22 Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje (
UL L 199, str. 54
), kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/52/ES z dne (
UL L 328, str. 1
, v nadaljevanju: Direktiva 93/37), in na prehodna pravna razmerja med to direktivo in Direktivo 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (
UL L 134, str. 114
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbama Hochtief AG in Linde-Kca-Dresden GmbH ter Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság (odbor za arbitraže pri svetu za javna naročila, v nadaljevanju: KTKD) glede postopka s pogajanjem za oddajo javnega naročila z objavo obvestila o naročilu.
Pravni okvir
Pravo Skupnosti
Člen 1 Direktive 93/37 določa:
„V tej direktivi:
[…]
(g)
‚postopki s pogajanjem‘ so tisti nacionalni postopki, pri katerih se naročniki posvetujejo z gradbeniki glede svoje izbire in se dogovorijo za pogoje naročila z enim ali več gradbeniki;
(h)
gradbenik, ki predloži ponudbo, se označi z izrazom ‚ponudnik‘[,] gradbenik, ki […] je […] [zaprosil za] povabilo k udeležbi v omejenem postopku ali postopku s pogajanjem, pa z izrazom ‚kandidat‘[.]“
Člen 7(2) Direktive 93/37 določa:
„Naročniki lahko oddajo javna naročila gradenj po postopku s pogajanji, s predhodno objavo obvestila o naročilu in po opravljeni izbiri kandidatov v skladu z javno objavljenimi kriteriji v naslednjih primerih:
(a)
pri nepravilnih ponudbah na razpise po odprtem ali omejenem postopku ali ponudbah na razpise, ki so nesprejemljive po nacionalnih predpisih, usklajenih z določbami Naslova IV, če prvotni pogoji naročila niso bistveno spremenjeni. V teh primerih naročniki ne objavijo obvestila o naročilu, če vključijo v takšen postopek s pogajanji vsa podjetja, ki ustrezajo kriterijem členov [od] 24 do 29 in so oddala ponudbe v času odprtega ali omejenega postopka v skladu s formalnimi zahtevami razpisnega postopka;
(b)
če se zadevne gradnje opravljajo samo za raziskave, poskuse ali razvoj in ne za doseganje finančnih rezultatov ali povračila stroškov raziskav in razvoja;
(c)
v izjemnih primerih, ko narava gradenj ali z njimi povezanih tveganj ne dopušča predhodne celotne cenitve.“
Člen 18(1) Direktive 93/37 določa:
„Naročila se oddajo na podlagi kriterijev, določenih v poglavju 3 tega naslova, ob upoštevanju člena 19, potem ko naročniki preverijo ustreznost gradbenikov, ki niso bili izključeni po členu 24, v skladu s kriteriji glede gospodarskega in finančnega položaja in tehničnega znanja ali sposobnosti iz členov [od] 26 do 29.“
Člen 22 navedene direktive določa:
„1.   Pri omejenih postopkih in postopkih s pogajanjem naročniki na podlagi informacij o osebnem položaju gradbenika in prav tako informacij ter formalnosti, potrebnih za oceno minimalnih pogojev gospodarske in tehnične narave, ki jih mora gradbenik izpolnjevati, izberejo med kandidati s kvalifikacijami, ki so obvezne po členih [od] 24 do 29 za tiste gradbenike, ki jih bodo povabili k predložitvi ponudbe ali na pogajanja.
2.   Če naročniki oddajo naročilo po omejenem postopku, smejo predpisati razpon za število podjetij, ki jih nameravajo povabiti. V tem primeru mora biti številčni razpon naveden v obvestilu o oddaji naročila. Razpon se določi glede na naravo predvidene gradnje. Razpon mora zajemati najmanj 5 podjetij in doseči največ število 20.
V vsakem primeru mora biti število kandidatov za razpis zadostno za zagotovitev lojalne konkurence.
3.   Če naročniki oddajo naročilo po postopku s pogajanjem iz člena 7(2), število kandidatov, ki se smejo udeležiti pogajanj, ne sme biti manjše od tri, pod pogojem, da je ustreznih kandidatov dovolj.
4.   Vsaka država članica zagotovi, da naročniki izdajo vabila brez zapostavljanja tistih pripadnikov drugih držav članic, ki izpolnjujejo potrebne zahteve in pod enakimi pogoji, kakršni veljajo za njene državljane.“
Člen 80(1) Direktive 2004/18 določa:
„1.   Države članice morajo sprejeti zakone, podzakonske akte in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo najpozneje do 31. januarja 2006. O tem takoj obvestijo Komisijo.
[…]“
Člen 82 navedene direktive, naslovljen „[r]azveljavitve“, določa:
„Direktiva 92/50/EGS, razen člena 41 navedene direktive, ter direktiv[i] 93/36/EGS in 93/37[…] se razveljavijo z začetkom veljavnosti od datuma iz člena 80 brez poseganja v obveznosti držav članic v zvezi s skrajnimi roki za prenos in začetek veljavnosti iz Priloge XI.
Sklicevanja na razveljavljene direktive se štejejo za sklicevanja na to direktivo in se berejo v skladu s korelacijsko tabelo v Prilogi XII.“
Direktiva 2004/18 je začela veljati 30. aprila 2004.
Nacionalno pravo
Direktiva 93/37 je bila prenesena v madžarsko pravo z zakonom CXXIX iz leta 2003 o javnih naročilih (a közbeszerzésekről szóló 2003 évi CXXIX. törvény,
Magyar Közlöny
2003/157, v nadaljevanju: Kbt).
Člen 130(1), (2) in (7) Kbt, ki se uporablja za postopke s pogajanjem s predhodno objavo obvestila o naročilu, določa:
„(1)   Naročnik v tem postopku določi število ali razpon ponudnikov, tako da nato povabi k dajanju ponudb število ustreznih kandidatov, ki če so predložili veljavne ponudbe, lahko doseže zgornjo mejo predvidenega razpona, ali vsaj dovolj takih kandidatov.
(2)   Minimalno število udeležencev ali spodnji prag razpona ne more biti nižji od tri. To število ali ta razpon morata biti prilagojena predmetu naročila, zagotoviti pa je treba pošteno konkurenco v vseh okoliščinah.
[…]
(7)   Naročnik individualno, neposredno in pisno povabi izbrane kandidate, katerih število ustreza, če je kandidatov, za katere se šteje, da so ustrezni, dovolj, določenima številu ali razponu – na podlagi njihovih finančnih in gospodarskih ter tehničnih ali poklicnih zmogljivosti – k oddaji ponudb. Če naročnik ni določil števila ali razpona, morajo biti k oddaji ponudb povabljeni vsi ustrezni kandidati. Kandidati, povabljeni k oddaji ponudb, ne morejo predložiti skupne ponudbe.“
Ob nastanku dejstev v glavni stvari Direktiva 2004/18 še ni bila prenesena v madžarsko pravo.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Spor o glavni stvari je povezan s postopkom za oddajo javnega naročila za gradnje s pogajanjem v znesku, ki presega prag Skupnosti. Poteka med gospodarskima družbama s sedežem v Nemčiji, Hochtief AG in Linde-Kca-Dresden GmbH, in KTKD. Naročnik tega naročila, Budapest Főváros Önkormányzata (občinska uprava v Budimpešti), je v navedenem sporu intervenirala v podporo KTKD.
Budapest Főváros Önkormányzata je 5. februarja 2005 v
Uradnem listu Evropske unije
objavila razpis za prijavo interesa za postopek za oddajo javnega naročila v glavni stvari. Številčni razpon kandidatov, ki bi lahko bili povabljeni k oddaji ponudb, je bil med tri in pet.
Ob izteku roka za predložitev prijav se je prijavilo pet kandidatov, vključno z združenjem, ki ga sestavljata tožeči stranki v glavni stvari. Ob upoštevanju tako predloženih prijav je Budapest Főváros Önkormányzata, prvič, izključila prijavo tega združenja kot nedopustno zaradi „neskladnosti“ in, drugič, sklenila nadaljevati postopek z dvema kandidatoma, za katera se je štelo, da sta „ustrezna“, tako da ju je povabila k oddaji ponudbe.
Tožeči stranki v glavni stvari sta zoper odločbo Budapest Főváros Önkormányzata vložili ugovor pri KTKD, v katerem sta med drugim trdili, da ker v skladu s členom 130 Kbt število ustreznih kandidatov ni doseglo predvidenega minimuma, se postopek ni mogel nadaljevati. KTKD je ta ugovor zavrnil.
Tožeči stranki sta nato pri sodišču vložili tožbo zoper odločbo KTKD, v kateri sta se oprli zlasti na člen 22(2) in (3) Direktive 93/37. Ker je tudi prvostopenjsko sodišče zavrnilo njuno tožbo, sta tožeči stranki pri predložitvenem sodišču vložili pritožbo.
V teh okoliščinah je Fővárosi Ítélőtábla prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali se ureditev, ki jo vsebuje člen 44(3) Direktive 2004/18[…], ki je nadomestil člen 22 Direktive 93/37[…], uporabi, če se je postopek za oddajo naročila začel, ko je Direktiva 2004/18[…] že začela veljati, vendar se še ni iztekel rok, določen za prenos te direktive, tako da ta še ni bila prenesena v nacionalno pravo?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je, v primeru postopkov s pogajanjem s predhodno objavo obvestila o naročilu, ob upoštevanju, da člen 44(3) Direktive 2004/18[…] določa, da ‚[mora biti v] vsakem primeru […] število povabljenih kandidatov zadostno za zagotovitev poštene konkurence‘, omejitev števila ustreznih kandidatov treba razlagati tako, da mora biti v drugi fazi oddaje naročila vedno vsaj minimalno število kandidatov (trije)?
3.
Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je pogoj, da ‚je ustreznih kandidatov dovolj‘, iz člena 22(3) Direktive 93/37[…] treba razlagati tako, da če ni doseženo minimalno število (tri) ustreznih kandidatov za udeležbo, ni mogoče nadaljevanje postopka s povabilom k oddaji ponudb?
4.
Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen, ali se člen 22(2), drugi pododstavek, Direktive [93/37], ki je umeščen med določbe o omejenih postopkih in v skladu s katerim ‚[mora biti v] vsakem primeru […] število kandidatov za razpis zadostno za zagotovitev lojalne konkurence‘, uporabi za postopke v dveh fazah, ki so urejeni v členu 22(3)?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Uvodne ugotovitve
Tožeči stranki v glavni stvari menita, da bi moralo predložitveno sodišče k predloženim vprašanjem dodati vprašanje, povezano z nespoštovanjem načel enakega obravnavanja, prepovedi diskriminacije in sorazmernosti, ker je ta zakonodaja iz postopka za oddajo javnih naročil izključila osebe ali podjetja, ki so sodelovala pri pripravi naročila, ne da bi imela možnost dokazati neobstoj izkrivljanja konkurence. Navedeni tožeči stranki menita, da so se podobni ukrepi v nacionalnem pravu drugih držav članic šteli za neskladne s pravom Skupnosti v sodbah z dne 3. marca 2005 v združenih zadevah Fabricom (
C-21/03 in C-34/03, ZOdl., str. I-1559
) in z dne v zadevi Michaniki (
C-213/07, ZOdl., str. I-9999
).
V zvezi s tem je treba opozoriti, da pri sodelovanju med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, kot ga določa člen 234 ES, le nacionalno sodišče, ki odloča v sporu in je pristojno za izdajo sodne odločbe, glede na posebnosti spora, ki poteka pred njim, presoja tako nujnost sprejetja predhodne odločbe, da bo lahko izdalo sodbo, kot upoštevnost vprašanj, ki jih postavi Sodišču (glej zlasti sodbe z dne 7. januarja 2003 v zadevi BIAO, C-306/99, Recueil, str. I-1, točka 88; z dne v zadevi Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, C-217/05, ZOdl., str. I-11987, točka 16, in z dne v zadevi Pedro IV Servicios, C-260/07, ZOdl., str. I-2437, točka 28).
Možnost določati vprašanja, ki jih je treba predložiti Sodišču, ima torej le nacionalno sodišče, stranke pa ne morejo spremeniti njihove vsebine (glej zlasti sodbe z dne 9. decembra 1965 v zadevi Singer, 44/65, Recueil, str. 1191, 1198; z dne v zadevi Kainuun Liikenne in Pohjolan Liikenne, C-412/96, Recueil, str. I-5141, točka 23, in z dne v zadevi ATB in drugi, C-402/98, Recueil, str. I-5501, točka 29).
Poleg tega sprememba vsebine vprašanj za predhodno odločanje ali odgovor na dopolnilna vprašanja, ki jih tožeči stranki v glavni stvari navajata v svojih stališčih, ne bi bila skladna z vlogo Sodišča na podlagi člena 234 ES in njegovo obveznostjo, da vladam držav članic in zainteresiranim strankam omogoči, da v skladu s členom 23 Statuta Sodišča predložijo izjave, glede na to, da so na podlagi te določbe zainteresirane stranke obveščene le o predložitvenih odločbah (glej v tem smislu zlasti sodbe z dne 1. aprila 1982 v združenih zadevah Holdijk in drugi, od 141/81 do 143/81, Recueil, str. 1299, točka 6; z dne v zadevi Wiljo, C-178/95, Recueil, str. I-585, točka 30, in z dne v zadevi Phytheron International, C-352/95, Recueil, str. I-1729, točka 14, ter zgoraj navedeno sodbo Kainuun Liikenne in Pohjolan Liikenne, točka 24).
Ker v obravnavanem primeru predložitveno sodišče ni priznalo ne nujnosti ne upoštevnosti vprašanja o razlogih ali okoliščinah izključitve tožečih strank v glavni stvari iz postopka za oddajo zadevnega javnega naročila, Sodišče o tem ne more presojati.
Prvo vprašanje
S prvim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali se Direktiva 2004/18 uporablja za postopek za oddajo naročila, ki se je začel po začetku veljavnosti te direktive, toda pred iztekom roka za njen prenos, tako da navedena direktiva še ni bila prenesena v nacionalno pravo.
Najprej je treba spomniti, da pred iztekom roka za prenos direktive državam članicam ni mogoče očitati, da v svojem notranjem pravnem redu še niso sprejele ukrepov za izvajanje te direktive (glej sodbi z dne 18. decembra 1997 v zadevi Inter Environnement Wallonie, C-129/96, Recueil, str. I-7411, točka 43, in z dne v zadevi Adeneler in drugi, C-212/04, ZOdl., str. I-6057, točka 114).
Tako v zadevi v glavni stvari ob začetku zadevnega postopka za oddajo javnega naročila Direktiva 2004/18 ni bila prenesena v madžarski pravni red, saj se rok za njen prenos še ni iztekel, tako da se je v tej fazi postopka še vedno uporabljala Direktiva 93/37.
Ker je ob izteku roka za prenos Direktive 2004/18 zadevni postopek v glavni stvari še vedno potekal, se postavlja tudi vprašanje morebitne uporabe te direktive v zadevi v glavni stvari.
Glede tega je iz navedb madžarske vlade na obravnavi razvidno, da je bila odločitev naročnika, da izključi ponudbo združenja, ki ga sestavljata tožeči stranki v glavni stvari, in nadaljuje postopek s kandidatoma, za katera meni, da sta ustrezna, sprejeta pred iztekom roka za prenos Direktive 2004/18.
V teh okoliščinah bi bilo v nasprotju z načelom pravne varnosti, če bi se pravo, ki ga je treba uporabiti v zadevi v glavni stvari, določilo glede na datum oddaje javnega naročila, medtem ko je bila odločitev, pri kateri naj bi bilo v obravnavanem primeru pravo Skupnosti kršeno, sprejeta pred iztekom roka iz prejšnje točke te sodbe (glej po analogiji sodbo z dne 5. oktobra 2000 v zadevi Komisija proti Franciji, C-337/98, Recueil, str. I-8377, točka 40).
Na prvo vprašanje je treba zato odgovoriti, da se Direktiva 2004/18 ne uporablja za odločitev, ki jo je sprejel naročnik v postopku za oddajo javnega naročila za gradnje pred iztekom roka za prenos te direktive.
Drugo vprašanje
Glede na odgovor na prejšnje vprašanje na drugo ni treba odgovoriti.
Tretje vprašanje
S tretjim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 22(3) Direktive 93/37 razlagati tako, da postopka s pogajanjem za oddajo javnega naročila ni mogoče nadaljevati, če ni doseženo minimalno število treh kandidatov, predvideno s to določbo.
Glede tega je treba spomniti, da Direktiva 93/37 v svojih določbah vsebuje pravila o poteku postopka.
Tako sta v zvezi s potekom postopka za oddajo javnega naročila za gradnje v členu 18 Direktive 93/37 predvideni vsaj dve različni fazi, in sicer, prvič, morebitna izključitev ponudnikov ali kandidatov na podlagi člena 24 te direktive in preizkus primernosti ponudnikov ali kandidatov, ki niso bili izključeni, glede na merila gospodarske, finančne in tehnične zmogljivosti, navedena v členih od 26 do 29 navedene direktive in določena za zadevni postopek, ter, drugič, oddaja naročila na podlagi meril, določenih za navedeni postopek v naslovu IV, poglavje 3, te direktive, in ob upoštevanju določb njenega člena 19.
V postopku s pogajanjem med prvo zgoraj omenjeno fazo in fazo oddaje naročila poteka faza pogajanja med naročnikom in kandidati, ki se smejo udeležiti pogajanja.
Člen 22(3) Direktive 93/37 določa, da če je naročilo oddano po postopku s pogajanjem, število kandidatov, ki se smejo udeležiti pogajanja, ne sme biti manjše od tri, če je ustreznih kandidatov dovolj.
Iz besedila te določbe je torej razvidno, da morajo naročniki upoštevati vsaj minimalno število kandidatov – predvideno s to določbo – ki se smejo udeležiti pogajanja, če število ustreznih kandidatov to omogoča.
Glede tega je treba za „ustrezne kandidate“ v smislu člena 22(3) Direktive 93/37 šteti vse gradbenike s kvalifikacijami, ki so obvezne v skladu s členi od 24 do 29 te direktive, ki so zaprosili za povabilo k udeležbi v zadevnem postopku in izpolnjujejo gospodarske in tehnične pogoje, določene za ta postopek.
Prvič, „kandidat“ je namreč v členu 1(h) Direktive 93/37 opredeljen kot gradbenik, ki je zaprosil za povabilo k udeležbi v omejenem postopku ali postopku s pogajanjem.
Drugič, v skladu s členom 22(1) Direktive 93/37 pri postopkih s pogajanjem naročniki na podlagi informacij o osebnem položaju gradbenika ter tudi informacij in formalnosti, potrebnih za presojo gospodarskih in tehničnih pogojev, ki jih mora izpolnjevati, med kandidati s kvalifikacijami, ki so obvezne po členih od 24 do 29 navedene direktive, izberejo tiste, ki jih bodo povabili na pogajanje.
Člen 22(3) Direktive 93/37 je treba torej razlagati tako, da če je naročilo oddano po postopku s pogajanjem, število kandidatov, ki se smejo udeležiti pogajanja, ne sme biti manjše od tri, če je dovolj gradbenikov s kvalifikacijami, obveznimi v skladu s členi od 24 do 29 te direktive, ki so zaprosili za povabilo k udeležbi v zadevnem postopku in izpolnjujejo gospodarske in tehnične pogoje, določene za ta postopek.
Tako lahko naročnik, če je naročilo oddano po postopku s pogajanjem in število ustreznih kandidatov ne doseže najnižjega praga, ki je določen za zadevni postopek in je najmanj tri, vseeno nadaljuje postopek, tako da enega ali več ustreznih kandidatov povabi na pogajanje o pogojih naročila.
Kot je Komisija upravičeno poudarila, če bi bilo drugače, družbene potrebe, ki jo je naročnik ugotovil, opredelil in jo nameraval izpolniti z oddajo zadevnega naročila, ne bi bilo mogoče izpolniti, vendar ne zato, ker ne bi bilo ustreznih kandidatov, temveč ker bi bilo njihovo število pod najnižjim pragom.
Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 22(3) Direktive 93/37 razlagati tako, da če je naročilo oddano po postopku s pogajanjem in število ustreznih kandidatov ne doseže najnižjega praga, določenega za ta postopek, lahko naročnik vseeno nadaljuje postopek, tako da povabi ustreznega kandidata ali ustrezne kandidate na pogajanje o pogojih navedenega naročila.
Četrto vprašanje
S četrtim vprašanjem predložitveno sodišče sprašuje, ali se člen 22(2), drugi pododstavek, Direktive 93/37 uporablja za postopek s pogajanjem za oddajo javnih naročil za gradnje.
Glede tega je treba ugotoviti, da je iz sistematike člena 22 Direktive 93/37 razvidno, da se odstavek 2, drugi pododstavek, nanaša zgolj na naročila, oddana po omejenem postopku.
Vendar je treba opozoriti, da kot je razvidno iz desete uvodne izjave Direktive 93/37, je njen namen razviti učinkovito konkurenco pri javnih naročilih (glej sodbe z dne 16. septembra 1999 v zadevi Fracasso in Leitschutz, C-27/98, Recueil, str. I-5697, točka 26; z dne v združenih zadevah Lombardini in Mantovani,
C-285/99 in C-286/99, Recueil, str. I-9233
, točka 34; z dne v zadevi Universale-Bau in drugi, C-470/99, Recueil, str. I-11617, točka 89, in z dne v zadevi Sintesi, C-247/02, ZOdl., str. I-9215, točka 35).
Tako poskuša Direktiva 93/37 zaradi uresničitve cilja razvoja učinkovite konkurence oddajo naročil organizirati tako, da bo naročnik lahko primerjal različne ponudbe in na podlagi objektivnih meril izbral najugodnejšo (zgoraj navedeni sodbi Fracasso in Leitschutz, točka 31, in Sintesi, točka 37).
Zato je – čeprav člen 22(2), drugi pododstavek, Direktive 93/37 določa, da mora biti število kandidatov za razpis zadostno za zagotovitev lojalne konkurence, če naročniki oddajo naročilo po omejenem postopku – v tej določbi zgolj izrecno naveden eden od splošnih ciljev navedene direktive (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Sintesi, točka 36).
Čeprav Direktiva 93/37 glede postopkov s pogajanjem ne vsebuje določb, podobnih njenemu členu 22(2), drugi pododstavek, si mora naročnik, ki uporabi postopke, kakršni so navedeni v členu 7(2) te direktive, vseeno prizadevati za zagotavljanje lojalne konkurence.
Glede tega je treba najprej poudariti, da je treba v teh primerih pri uporabi postopka s pogajanjem predhodno objaviti obvestilo o naročilu, da bi se spodbudile prijave. Kot je navedeno v točki 14 te sodbe, je bil v zadevi v glavni stvari ta ukrep izveden.
Dalje, glede faze pogajanja o naročilu člen 22(3) Direktive 93/37 naročniku nalaga, naj k udeležbi v tej fazi povabi dovolj kandidatov. Ali jih je dovolj za zagotovitev lojalne konkurence, je treba ugotoviti glede na značilnosti in predmet zadevnega naročila.
Nazadnje, če v takem postopku število ustreznih kandidatov ne doseže najnižjega praga, določenega za zadevni postopek, ki je v skladu z Direktivo 93/37 najmanj tri, je treba priznati, da če so se gospodarski in tehnični pogoji tega postopka pravilno določili in uporabili, je naročnik vseeno zagotovil lojalno konkurenco.
Iz vsega zgoraj navedenega je razvidno, da je treba na četrto vprašanje odgovoriti, da je treba Direktivo 93/37 razlagati tako, da je obveznost prizadevanja za zagotavljanje lojalne konkurence izpolnjena, če naročnik uporabi postopek s pogajanjem v skladu s pogoji iz člena 7(2) navedene direktive.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Direktiva 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev se ne uporablja za odločitev, ki jo je sprejel naročnik v postopku za oddajo javnega naročila za gradnje pred iztekom roka za prenos te direktive.

2.
Člen 22(3) Direktive Sveta 93/37/EGS z dne 14. junija 1993 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil za gradnje, kakor je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 97/52/ES z dne , je treba razlagati tako, da če je naročilo oddano po postopku s pogajanjem in število ustreznih kandidatov ne doseže najnižjega praga, določenega za zadevni postopek, lahko naročnik vseeno nadaljuje postopek, tako da ustreznega kandidata ali ustrezne kandidate povabi na pogajanje o pogojih navedenega naročila.

3.
Direktivo 93/37, kakor je bila spremenjena z Direktivo 97/52, je treba razlagati tako, da je obveznost prizadevanja za zagotavljanje lojalne konkurence izpolnjena, če naročnik uporabi postopek s pogajanjem v skladu s pogoji iz člena 7(2) navedene direktive.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: madžarščina.