CELEX: 62009CJ0517
Direktiv 89/552/EEG
TV-utsändningstjänster
Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel
Nationell domstol i den mening som avses i artikel 267 FEUF
Domstolen saknar behörighet

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 1 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989
om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av
audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (EGT L 298, s. 23; svensk specialutgåva, område 6, volym 3,
s. 3) i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/65/EG av den 11 december 2007 (EUT L 332, s. 27) (nedan
kallat direktiv 89/552).
Begäran har framställts av Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel de la Communauté française
de Belgique i ett förfarande som rör RTL Belgium SA (nedan kallat bolaget RTL Belgium). Detta bolag misstänks ha överträtt
nationella bestämmelser om teleshopping.

Tillämpliga bestämmelser

Unionsrätten
Artikel 1 c och d i direktiv 89/552 innehåller följande definitioner:
”c)      redaktionellt ansvar: faktisk kontroll av såväl valet av program som hur de ska struktureras, antingen i en kronologisk programtablå,
när det gäller tv-sändningar, eller i en katalog, när det gäller audiovisuella medietjänster på begäran. Det redaktionella
ansvaret medför inte nödvändigtvis något rättsligt ansvar enligt nationell lagstiftning för innehållet eller tillhandahållna
tjänster.
d)      leverantör av medietjänster: den fysiska eller juridiska person som har det redaktionella ansvaret för valet av audiovisuellt
innehåll för den audiovisuella medietjänsten och som avgör hur det ska struktureras.”
Artiklarna 2.1, 2.2 a och 3 a och b har följande lydelse:
”1. Varje medlemsstat ska säkerställa att alla audiovisuella medietjänster som sänds av leverantörer av medietjänster under
dess jurisdiktion överensstämmer med reglerna i det rättssystem som är tillämpligt på audiovisuella medietjänster avsedda
för allmänheten i den medlemsstaten.
2. I detta direktiv avses med leverantörer av medietjänster under en medlemsstats jurisdiktion:
a)      De leverantörer av medietjänster som enligt punkt 3 är etablerade i den medlemsstaten.
…
3. I detta direktiv anses en leverantör av medietjänster vara etablerad i en medlemsstat i följande fall:
a)      Leverantören av medietjänster har sitt huvudkontor i medlemsstaten och redaktionella beslut om den audiovisuella medietjänsten
fattas i den medlemsstaten.
b)      Om en leverantör av medietjänster har sitt huvudkontor i en medlemsstat medan redaktionella beslut om den audiovisuella medietjänsten
fattas i en annan medlemsstat, ska leverantören av medietjänster anses vara etablerad i den medlemsstat där en betydande del
av arbetsstyrkan som arbetar med den audiovisuella medietjänstverksamheten är verksam. Om en betydande del av arbetsstyrkan
som arbetar med den audiovisuella medietjänstverksamheten är verksam i båda medlemsstaterna, ska leverantören av medietjänster
anses vara etablerad i den medlemsstat där denne har sitt huvudkontor. Om en betydande del av arbetsstyrkan som arbetar med
den audiovisuella medietjänstverksamheten inte är verksam i någon av de medlemsstaterna, ska leverantören av medietjänster
anses vara etablerad i den medlemsstat där den först började sin verksamhet i enlighet med den medlemsstatens lagstiftning,
under förutsättning att den upprätthåller en varaktig och verklig anknytning till ekonomin i den medlemsstaten.”

Nationell rätt
Dekretet om samordning av bestämmelser om audiovisuella medietjänster offentliggjordes i
Moniteur belge
den 24 juli 2009 (nedan kallat dekretet).
I artikel 1.16, 1.46 och 1.57 i dekretet ges följande definitioner:
”16)      Utgivare av tjänster: den fysiska eller juridiska person som har det redaktionella ansvaret för valet av audiovisuellt innehåll
för den audiovisuella medietjänsten och som avgör hur det ska struktureras.
…
46)      Redaktionellt ansvar: faktisk kontroll av såväl valet av program som hur de ska struktureras, antingen i en kronologisk programtablå,
när det gäller linjära tjänster, eller i en katalog, när det gäller icke-linjära tjänster.
…
57)      Teleshopping: sändning, i form av program eller kortare inslag, av direkta erbjudanden till allmänheten med avseende på att
mot betalning tillhandahålla varor eller tjänster, inklusive fast egendom, eller rättigheter och förpliktelser”.
Enligt artikel 2.3 i dekretet gäller följande:
”En utgivare av en tjänst omfattas av den franskspråkiga gemenskapens behörighet om
1)      den är hemmahörande i den franskspråkiga regionen,
2)      den är hemmahörande i Bryssels tvåspråkiga region och dess verksamhet uteslutande ska riktas mot den franskspråkiga gemenskapen.”
I artikel 31.6 i dekretet föreskrivs följande:
”… Längden på sändningar i form av teleshopping fastställs av regeringen. Denna typ av program får sändas maximalt tre timmar
per dag, inklusive repriser.”
Artikel 133 i dekretet har följande lydelse:
”Härmed inrättas Conseil supérieur de l’audiovisuel de la Communauté française de Belgique, en oberoende förvaltningsmyndighet
som är en juridisk person och som ska ansvara för regleringen på området för audiovisuella tjänster i den franskspråkiga gemenskapen …”
I artikel 134 i dekretet stadgas att Conseil supérieur de l’audiovisuel består av två kollegier, nämligen Collège d’avis och
Collège d’autorisation et de contrôle. Myndigheten består vidare av ett presidium och en utredningsavdelning.
Enligt artikel 136.1 i dekretet har Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel bland annat
följande uppgifter:
”1)      dokumentera uttalanden från utgivare av tjänster med undantag för lokala televisionsbolag och [Radio-Télévision belge de la
Communauté française de Belgique],
2)      bevilja tillstånd att använda radiofrekvenser,
[…]
12)      fastställa överträdelser av lagar, dekret och förordningar på området för audiovisuella frågor och åsidosättande av skyldigheter
som följer av ett avtal som ingåtts mellan den franskspråkiga gemenskapen och en utgivare av tjänster eller en distributör
av tjänster, av avtalet om driften av [Radio-Télévision belge de la Communauté française de Belgique], av det avtal som regeringen
ingått med vart och ett av de lokala televisionsbolagen samt av åtaganden som gjorts inom ramen för en anbudsinfordran enligt
detta dekret”.
I artikel 139.1 i dekretet fastställs sammansättningen av Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel.
Artikeln har följande lydelse:
”Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel består av de [fyra] ledamöter i presidiet som
avses i artikel 142.1 och ytterligare sex ledamöter. De utses för ett mandat om fyra år vilket kan förlängas …
Utan att det påverkar vad som stadgas i artikel 142.1 ska de tio ledamöterna utses enligt bestämmelserna i artikel 9 i lagen
av den 16 juli 1973 om skydd för ideologiska och filosofiska strömningar. Av de sex ledamöter som avses i föregående stycke
ska tre utses av parlamentet i den franskspråkiga gemenskapen. Regeringen tillsätter övriga ledamöter sedan parlamentet i
den franskspråkiga gemenskapen utsett de tre första ledamöterna.
Ledamöterna i Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel ska väljas bland personer med erkända
kvalifikationer inom juridik, audiovisuella medier eller kommunikation.
…”
Enligt artikel 140.1 i dekretet företräder presidiet vid Conseil supérieur de l’audiovisuel, som är sammansatt av ordföranden
och den förste, den andre och den tredje vice ordföranden, nämnda organ inför domstol och i förhållande till utomstående.
Enligt artikel 140.3 är det presidiet som anställer personal till Conseil supérieur de l’audiovisuel, bland annat rådgivare
och handläggare till utredningsavdelningen på förslag av den utredningsansvarige tjänstemannen.
Presidiets fyra ledamöter tillsätts enligt artikel 142.1 i dekretet av regeringen.
Utredningsavdelningen tar emot klagomål som tillställts Conseil supérieur de l’audiovisuel och utreder dessa enligt artikel 143
i dekretet. Den kan även på eget initiativ inleda en utredning. I artikeln föreskrivs även att utredningsavdelningen leds
av den utredningsansvarige tjänstemannen under kontroll av presidiet.
I artikel 161 i dekretet anges de förfaranderegler som utredningsavdelningen och Collège d’autorisation et de contrôle du
Conseil supérieur de l’audiovisuel ska tillämpa då de handlägger klagomål eller omständigheter som kan innebära ett åsidosättande
av lagar, dekret och författningar på det audiovisuella området. I artikel 161.1 föreskrivs följande:
”… Utredningsavdelningen inleder en utredning och avgör om ärendet kan tas upp till sakprövning.
Om ärendet kan prövas ska utredningsavdelningen sköta utredningen. Den kan besluta att ärendet ska avskrivas.
…
Collège d’autorisation et de contrôle kan besluta att återuppta ett ärende som utredningsavdelningen har avvisat eller avskrivit.
Utredningsrapporten ska vidarebefordras till Collège d’autorisation et de contrôle ...”
Enligt artikel 161.2–161.4 ska Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel delge motparten
i ärendet sina anmärkningar och rapporten. Denne har en månad på sig för att gå igenom handlingarna och inkomma med ett skriftligt
yttrande. Vederbörande ska även anmodas att inställa sig. Collège d’autorisation et de contrôle kan höra varje person som
kan ha något relevant att tillföra utredningen och ska avgöra ärendet genom ett motiverat beslut inom 60 dagar från det att
överläggningarna är avslutade.

De faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
Den 8 oktober 2009 mottog utredningsavdelningen en anmälan från en TV-tittare som sade sig ha noterat att RTL Belgium, några
dagar tidigare, hade sänt sju timmars teleshopping under en och samma dag trots att den lagstadgade gränsen var tre timmar.
Efter att ha kontrollerat att den tillåtna gränsen hade överskridits skickade utredningsavdelningen en skrivelse till RTL
Belgium, med säte i Belgien, för att inhämta dess eventuella kommentarer.
Bolaget svarade att utredningsavdelningen inte var behörig att göra en utredning om bolaget då det var dess moderbolag, CLT‑UFA
med säte i Luxemburg, som levererade tjänsten RTL Belgium.
Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel undrar om det är de belgiska eller de luxemburgska
myndigheterna som är behöriga att kontrollera tjänsten RTL Belgium. Om bolaget RTL Belgium ska anses tillhandahålla tjänsten
RTL Belgium, vilket utredningsavdelningen har anfört, anser nämnda Collège d’autorisation et de contrôle du conseil supérieur
de l’audiovisuel att det är behörigt då bolaget har sitt säte i Belgien och beslut om det redaktionella innehållet, enligt
utredningsavdelningen, fattas i Belgien.
Begäran om förhandsavgörande innehåller bland annat följande upplysningar om bolaget RTL Belgium och dess moderbolag CLT‑UFA.
Bolaget RTL Belgium har beviljats successiva tillstånd av belgiska myndigheter att tillhandahålla TV-utsändningstjänster,
bland annat tjänsten RTL Belgium, sedan år 1987. Det sista tillstånd som beviljades för denna tjänst löpte ut den 31 december 2005.
Bolaget RTL Belgium begärde inte att det skulle förlängas med motiveringen att den aktuella tjänsten numera tillhandahölls
från Luxemburg av CLT‑UFA.
Sistnämnda bolag, som i dag kontrollerar 66 procent av bolaget RTL Belgium, har beviljats koncession av luxemburgska myndigheter
för samma tjänst sedan år 1995.
I beslut av den 29 november 2006 fann Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel att bolaget
RTL Belgium utan tillstånd spred tjänster som bolaget är utgivare av, bland annat tjänsten RTL Belgium, i strid med belgiska
bestämmelser om televisionssändningar och påförde bolaget böter om 500 000 euro. Bolaget RTL Belgium väckte då talan mot beslutet
inför Conseil d’État (Belgien), som biföll talan och upphävde nämnda beslut genom dom av den 15 januari 2009.
Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel har anfört att Conseil d’État i sin dom slog fast
att situationen med två tillstånd som förelåg fram till år 2005 stred mot regeln att en enda medlemsstat är behörig i förhållande
till ett audiovisuellt organ och att situationen kunde hindra den fria rörligheten för tjänster inom Europeiska unionen. Conseil
d’État fann att det under dessa omständigheter saknade relevans vem av CLT‑UFA och bolaget RTL Belgium som var att betrakta
som utgivare av tjänsten enligt dekretets terminologi eller tillhandahållare av tjänsten enligt terminologin i direktiv 89/552.
Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel anser emellertid att frågan är relevant i målet
vid den nationella domstolen med hänsyn till de nya bestämmelser som är tillämpliga i Belgien sedan år 2009. Dessa bestämmelser
omfattar dels dekretet, dels ett protokoll om samarbete mellan Konungariket Belgien och Storhertigdömet Luxemburg.
Dekretet trädde i kraft den 28 mars 2009. Det föreskrivs häri bland annat en ny definition av konceptet”redaktionellt ansvar”.
Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel menar att det är en domstol i den mening som avses
i artikel 267 FEUF och därför har möjlighet att tillställa EU-domstolen en begäran om förhandsavgörande. Utöver att det i
rättsligt hänseende utgör en oberoende förvaltningsmyndighet uppfyller Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur
de l’audiovisuel de kriterier som EU-domstolen fastställt för att ett organ ska anses som en domstol enligt denna artikel.
Mot denna bakgrund beslutade Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel att ställa följande
frågor till domstolen:
”Kan begreppet ’faktisk kontroll av såväl valet av program som hur de ska struktureras’ i artikel 1 c i [direktiv 89/552/EEG]
tolkas så, att det är möjligt att anse att ett bolag som har sitt säte i en medlemsstat och har beviljats koncession för tillhandahållande
av en audiovisuell medietjänst av regeringen i den medlemsstaten utövar en sådan ’faktisk kontroll’ trots att produktionen
av kanalens samtliga egna program, arbetet med information till allmänheten om programplanering, finansiella och juridiska
tjänster, personalrekrytering, infrastrukturadministration och andra personalfrågor har delegerats (med möjlighet till vidaredelegering)
till ett utomstående bolag i en annan medlemsstat i utbyte mot ersättning i form av ett obestämt belopp motsvarande den totala
reklamomsättningen till följd av kanalens sändningsverksamhet och trots att det är inom det utomstående bolaget som det fattas
beslut om programplanering, eventuella programstrykningar och ändringar av programtablåer?”

Huruvida domstolen är behörig
EU-domstolen kommer inledningsvis att pröva huruvida Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel
utgör en domstol i den mening som avses i artikel 267 FEUF och följaktligen om EU-domstolen är behörig att pröva den ställda
frågan.

Yttranden som inkommit till domstolen
Konungariket Belgien och Europeiska kommissionen anser att Conseil supérieur de l’audiovisuel uppfyller samtliga de kriterier
som fastställts i EU‑domstolens praxis för att känneteckna en domstol.
Bolaget RTL Belgium, CLT‑UFA och den luxemburgska regeringen anser för sin del att kriteriet om en oberoende ställning inte
är uppfyllt.
Bolaget RTL Belgium och CLT‑UFA har för det första anfört att Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de
l’audiovisuel inte är tillräckligt oberoende från den verkställande makten då den belgiska regeringen bland annat tillsätter
en stor del av organets ledamöter. Ledamöterna tillsätts för övrigt på så sätt att olika ideologiska och filosofiska strömningar
tas i beaktande vilket hindrar dem från att vara fullt oberoende. Vidare föreligger det inte någon åtskillnad i funktionshänseende
mellan utredning och beslutsfattande. Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel är slutligen
varken utomstående i förhållande till en eventuell klagande, som den inte har någon skyldighet att höra, eller till utredningsavdelningen,
som är underställd presidiet.
Den luxemburgska regeringen har gjort gällande att Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel
är part i målet och således inte har det oberoende som krävs. Detta styrks av att myndigheten är företrädd när talan mot dess
beslut väckts vid Conseil d’État.

Domstolens bedömning
Vid bedömningen av huruvida ett organ utgör en domstol i den mening som avses i artikel 267 FEUF, vilket är en rent unionsrättslig
fråga, beaktar EU-domstolen enligt fast praxis ett antal omständigheter, såsom huruvida organet är upprättat enligt lag, organet
är av stadigvarande karaktär, dess jurisdiktion är av tvingande art, förfarandet är kontradiktoriskt, organet tillämpar rättsregler
och huruvida det har en oberoende ställning (se, bland annat, dom av den 17 september 1997 i mål C‑54/96, Dorsch Consult,
REG 1997, s. I‑4961, punkt 23, av den 31 maj 2005 i mål C‑53/03, Syfait m.fl., REG 2005, s. I‑4609, punkt 29, och av den 14 juni 2007
i mål C‑246/05, Häupl, REG 2007, s. I‑4673, punkt 16, samt beslut av den 14 maj 2008 i mål C‑109/07, Pilato, REG 2008, s. I‑3503,
punkt 22).
EU-domstolen kommer först att pröva om Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel kan anses
ha en oberoende ställning.
Begreppet oberoende ställning, vilket inte kan skiljas från den dömande uppgiften, innebär framför allt att det berörda organet
ska vara utomstående i förhållande till den myndighet som fattat det omtvistade beslutet (se, för ett liknande resonemang,
bland annat dom av den 30 mars 1993 i mål C‑24/92, Corbiau, REG 1993, s. I‑1277, punkt 15, svensk specialutgåva, volym 14,
s. 105, och av den 19 september 2006 i mål C‑506/04, Wilson, REG 2006, s. I‑8613, punkt 49).
Det finns två aspekter av begreppet. Den första är en yttre aspekt som förutsätter att organet är skyddat mot ingripanden
eller yttre påtryckningar som kan äventyra dess medlemmars oberoende bedömning av de tvister som det ska lösa (se domen i
det ovannämnda målet Wilson, punkterna 50 och 51).
Den andra är en inre aspekt som liknar begreppet opartiskhet och rör avståndet mellan den dömande personen och de respektive
parterna i tvisten (se domen i det ovannämnda målet Wilson, punkt 52).
Domstolen finner att Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel inte uppfyller villkoret
om en oberoende ställning.
Med utgångspunkt i Conseil supérieur de l’audiovisuels och dess organs strukturella organisation samt deras uppdrag finner
domstolen att nämnda organ inte kan anses agera som ett oberoende utomstående organ i förhållande till å ena sidan den person
som presumeras ha överträtt reglerna och å andra sidan den förvaltningsmyndighet som övervakar sektorn för audiovisuella medier.
Vad gäller den strukturella organisationen av Conseil supérieur de l’audiovisuel, påpekar domstolen för det första att dess
presidium består av fyra ledamöter, det vill säga ordföranden och den första, den andra och den tredje vice-ordföranden. De
är för det andra även ledamöter av Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel och utgör en
betydande del av detta organ, nämligen fyra av dess tio ledamöter.
Vad beträffar de uppdrag som anförtrotts de olika organen i Conseil supérieur de l’audiovisuel följer det av dekretet att
det inom denna förvaltningsmyndighet är Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel som har
till uppgift att kontrollera att utgivare av berörda medietjänster efterlever reglerna på det audiovisuella området och beivra
eventuella överträdelser. Uppdraget genomförs med hjälp av det arbete som utförs av utredningsavdelningen, vilken leds av
den utredningsansvarige tjänstemannen under överinseende av presidiet.
Domstolen finner att Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel, som är beslutande organ,
via presidiet är funktionellt bundet till nämnda Conseil supérieur de l’audiovisuel i dess helhet och till utredningsavdelningen,
på vars förslag man fattar beslut. Det följer härav att när Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de
l’audiovisuel fattar beslut är det inte självständigt i förhållande till det administrativa kontrollorganet, vilket kan uppfattas
som part i ett förfarande på området för audiovisuella medier (se, analogt, domen i det ovannämnda målet Syfait m.fl., punkt 33).
Denna slutsats styrks vidare av att presidiet företräder Conseil supérieur de l’audiovisuel inför domstol och i förhållande
till utomstående.
När Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel fattar det omtvistade beslutet är det följaktligen
inte utomstående i förhållande till berörda intressen och besitter därför inte den opartiskhet som krävs i förhållande till
den person som eventuellt överträtt reglerna, i förevarande fall bolaget RTL Belgium, för att utgöra en domstol i den mening
som avses i artikel 267 FEUF.
Således saknas anledning att pröva huruvida Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel uppfyller
övriga villkor för att bedöma om ett organ utgör en domstol i den mening som avses i artikel 267 FEUF.
Under dessa omständigheter är domstolen inte behörig att besvara den ställda frågan.

Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:
EU-domstolen är inte behörig att besvara den fråga som ställts av Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur
de l’audiovisuel i dess beslut av den 3 december 2009.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: franska.