CELEX: 62004CJ0084
Fördragsbrott
Förordning (EEG) nr 4253/88 och artikel 10 EG
Strukturfonder
Samordning mellan strukturfondernas åtgärder och EIB:s åtgärder
Systematisk minskning av belopp som betalas av EUGFJ:s utvecklingssektion
Avgifter som tagits ut av IFADAP under programperioden 1994-1999

1       Europeiska gemenskapernas kommission har yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla
sina skyldigheter enligt rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning
(EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels
med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet (EGT L 374, s. 1), i dess lydelse enligt
rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, s. 20; svensk specialutgåva, område 14, volym 1, s. 30)
(nedan kallad förordning nr 4253/88) samt artikel 10 EG, genom att tillåta att Instituto de Financiamento e Apio ao Desenvolvimento
da Agricultura e Pescas (Institutet för finansiering och utvecklingsstöd till jordbruk och fiske) (nedan kallat IFADAP) införde,
och bibehåller, ett förfarande för beviljande av finansiellt stöd från gemenskapens strukturfonder, vilket innehåller materiella
skyldigheter som innefattar betalning av avgifter, vilka avgifter inte är vare sig frivilliga eller fakultativa och som inte
heller utgör vederlag för någon tjänst utan används för att finansiera fullgörandet av uppgifter som särskilt ankommer på
portugisiska staten enligt gemenskapsrätten.

Tillämpliga bestämmelser

Gemenskapsrätten
2       I artikel 4.1 i rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juni 1988 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och
om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans
verksamheter (EGT L 185, s. 9), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2081/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, s. 5;
svensk specialutgåva, område 14, volym 1, s. 17) (nedan kallad förordning nr 2052/88) föreskrivs följande:
”Gemenskapens åtgärder skall vara sådana att de kompletterar eller bidrar till motsvarande nationella åtgärder. De skall
fastställas i nära samarbete mellan kommissionen, berörd medlemsstat, de behöriga myndigheterna och finansieringsorganen samt
– inom ramen för varje medlemsstats nationella bestämmelser och praxis – de ekonomiska och sociala parter som utses av medlemsstaten
på nationell, regional, lokal eller annan nivå, och alla parter skall delta som partners med ett gemensamt mål. Detta samrådsförfarande
kallas fortsättningsvis ’partnerskapet’. Partnerskapet skall omfatta förberedelsen och finansieringen liksom förhandsbedömningen,
övervakningen och utvärderingen av verksamheterna.
Partnerskapet skall genomföras i överensstämmelse med respektive parts institutionella, juridiska och finansiella befogenheter.”
3       Artikel 21.3 andra stycket i förordning nr 4253/88 med rubriken ”Betalningar” hade följande lydelse:
”Betalningarna skall göras till de slutliga stödmottagarna utan innehållande av belopp och utan dröjsmål som kan reducera
det stödbelopp som de har rätt till.”
4       I artikel 23.1 första stycket i samma förordning med rubriken ”Finansiell kontroll” föreskrevs följande:
”För att garantera fullbordandet av de verksamheter som genomförs av offentliga eller privata entreprenörer skall medlemsstaterna
vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra verksamheterna, nämligen
–       att regelbundet kontrollera att de verksamheter som finansieras av gemenskapen har genomförts korrekt,
–       att förhindra överträdelser och vidta sanktioner mot sådana,
...”

Den nationella lagstiftningen
5       Enligt artikel 1 i lagdekret nr 414/93 (
Diário da República
I, serie A, nr 298 av den 23 december 1993) är IFADAP ett offentligrättsligt institut. Det är en juridisk person och är självständigt
i fråga om administration och budget och har sina egna tillgångar.
6       I artikel 3.2 i lagdekret nr 414/93 föreskrivs följande:
”IFADAP:s avtalsförhållanden med tredjeman omfattas av civilrättsliga regler såvida det inte är fråga om myndighetsutövning.”
7       Enligt artikel 5.2 i samma lagdekret har IFADAP följande uppgifter:
”a)      Delta i forskning och besluta om ekonomisk-politiska åtgärder inom jordbruks- och fiskesektorerna samt stödåtgärder till företag
inom dessa sektorer.
b)      Garantera att stöd- och biståndssystemen till jordbruket och fisket på gemenskaps- och nationell nivå fungerar, medverka vid
utformning och genomförande av godkända program och planer och tjänstgöra som enda nationell motpart gentemot EUGFJ:s utvecklingssektion
och andra stödsystem för jordbruk och fiske på gemenskapsnivå, särskilt i samband med ansökningar om förskott, ersättningar,
avstämning och redovisning av konton.
…
d)      Betala ut stöd på nationell och gemenskapsnivå för att stödja program eller projekt eller till räntor på lån som tagits i
detta syfte av stödmottagarna.
e)      Delta i utvärdering och kontroll av program och projekt som mottagit stöd på nationell nivå eller från gemenskapen.
…”
8       I en gemensam kungörelse av den 28 maj 1996 (
Diário da República
, II, nr 136 av den 14 juni 1996) beslutade finansministern och ministern för jordbruk, landsbygdsutveckling och fiske följande:
”1.      IFADAP får ta ut en avgift som inte får överstiga 0,9 procent av stödbeloppet för pågående projekt.
2. När IFADAP:s handläggning inte består av analys- eller beslutsåtgärder får ovannämnda avgiftsnivå inte överstiga 0,45 procent.
…”

Bakgrund till tvisten och det administrativa förfarandet
9       IFADAP inrättades för att förvalta krediter till stöd för jordbruket, skogsbruket, boskapssektorn och fisket i Portugal. Portugisiska
staten tilldelade genom lagdekret nr 414/93 IFADAP ett antal offentliga uppgifter, bland annat att garantera att stöd- och
biståndssystemen till jordbruket och fisket på gemenskaps- eller nationell nivå fungerar, varvid IFADAP har blivit exklusiv
nationell motpart till EUGFJ:s utvecklingssektion och andra nationella och gemensamma stödsystem inom dessa sektorer. När
IFADAP utför sina uppgifter agerar institutet på den portugisiska statens vägnar.
10     Vid kontroller på plats år 1993 konstaterade kommissionens tjänstemän att de slutliga mottagarna av stöd från EUGFJ:s utvecklingssektion
var skyldiga att betala en avgift till IFADAP som motsvarade en procentdel av stöden. Dessa avgifter, som togs ut direkt av
stödmottagarna, motsvarade 1,5 procent av det finansierade beloppet. Det angavs uttryckligen i stödmottagarnas avtal att de
skulle betala dessa avgifter till IFADAP. Enär kommissionen bedömde att avgifterna stred mot gemenskapsrätten uppmanade den
de portugisiska myndigheterna att avskaffa den direkta uppbörden samt att återbetala felaktigt uttagna belopp till stödmottagarna.
11     De portugisiska myndigheterna medgav i skrivelse av den 20 januari 1999 att avgiftspraxis under perioden mellan den 3 augusti
1993 och den 31 december 1994 var felaktig och åtog sig att återbetala beloppen till stödmottagarna. Kommissionen ansåg därför
att de portugisiska myndigheterna hade vidtagit åtgärder för att leva upp till sina gemenskapsskyldigheter under ovannämnda
period.
12     Efter att ha övergett ett system där avgifterna togs ut direkt på de belopp som utbetalades till stödmottagarna ersattes detta
system av de portugisiska myndigheterna från och med januari 1995, och särskilt efter att den gemensamma kungörelsen publicerats
den 28 maj 1996, av ett system som innebär att beloppen utbetalas i dess helhet till stödmottagarna i kombination med ett
förfarande för beviljande av stöd som innebär att stödmottagarna skall betala en avgift som vederlag för IFADAP:s tjänster.
Dessa tjänster består huvudsakligen av rådgivning inför ansökningar om stöd och av uppföljning av ansökningarna i efterhand.
Enligt de upplysningar som kommissionen erhöll från de portugisiska myndigheterna år 1999 samt vid en kontroll på plats som
kommissionens tjänstemän genomförde i mars 2000 fungerade utbetalningssystemet på följande sätt. Stödmottagaren erhöll tillsammans
med beslutet om stöd en blankett som skulle skickas tillbaka till IFADAP om att denne godtog att hans konto belastades med
ett belopp motsvarade avgiften för ”tjänster tillhandahållna av IFADAP i samband med det berörda avtalet” (det vill säga att
det beviljats stöd). Den omständigheten att inbetalningen var fakultativ och frivillig förklarades muntligen vid IFADAP:s
kontakter med stödmottagarna.
13     Kommissionen skickade, efter att ha mottagit dessa upplysningar, den 25 juli 2001 en formell underrättelse till Republiken
Portugal. Kommissionen påpekade i underrättelsen att det förfarande som införts av de portugisiska myndigheterna från och
med den 1 januari 1995, och som innehöll viktiga materiella skyldigheter såsom betalning av avgifter som varken var frivilliga
eller fakultativa och som inte hade karaktär av vederlag för tjänster till stödmottagarna, innebar att ett förfarande fortfarande
tillämpades som i själva verket liknade det avgiftsuttag som tillämpades före den 1 januari 1995. Avgifterna som togs ut på
detta sätt och som räknats ut på grundval av en procentsats av investeringens värde, utgjorde i realiteten ett faktiskt obligatoriskt
avdrag som räknats ut som en procentsats av det belopp som beviljats av gemenskapsfonderna och var i själva verket administrativa
avgifter för att täcka de nödvändiga kostnaderna för de förvaltningsuppgifter som ålagts IFADAP i dess egenskap av myndighet
som utbetalar ovannämnda stöd. Enligt kommissionen strider det mot gemenskapsrätten att ta ut en sådan administrativ avgift
och då i synnerhet mot bestämmelserna i rådets förordning nr 4253/88 och i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni
1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (EGT L 161, s. 1) och mot artikel 10 EG.
14     Republiken Portugal påpekade i sina skrivelser till kommissionen av den 5 november 2001 och den 13 juni 2002 som svar på den
formella underrättelsen att den avgift på maximalt 0,45–0,9 procent som stödmottagarna betalat till IFADAP under perioden
1995–1999 hade räknats ut på grundval av det belopp som beviljats för den subventionerade investeringen och att den inte stred
mot gemenskapsrätten. Republiken Portugal har dessutom gjort gällande, vad beträffar perioden efter år 1999 som motsvarar
den tredje ramen för gemenskapsstöd och som regleras av förordning nr 1260/99, att den inte längre tillämpar principen att
ta ut en avgift för IFADAP:s tjänster. Kommissionen ansåg därför att Republiken Portugal inte hade åsidosatt sina skyldigheter
för perioden efter år 1999.
15     Kommissionen ansåg inte att Republiken Portugals svar på den formella underrättelsen var tillfredsställande vad beträffar
perioden 1995–1999 och sände den 13 november 2002 ett motiverat yttrande till Republiken Portugal. I yttrandet upprepade kommissionen
i huvudsak de invändningar som hade åberopats i den formella underrättelsen och anmodade Republiken Portugal att vidta nödvändiga
åtgärder inom två månader från delgivningen av yttrandet.
16     Eftersom kommissionen inte var helt tillfreds med Republiken Portugals svar på det motiverade yttrandet av den 17 januari
2003, i vilket medlemsstaten vidhöll sin tidigare inställning, beslutade kommissionen att väcka förevarande talan med yrkande
att domstolen skall fastställa att förordning nr 4253/88 och artikel 10 EG har åsidosatts från och med den 1 januari 1995
vad beträffar programperioden 1994–1999, vilket motsvarade den andra ramen för gemenskapsstöd.

Parternas yrkanden
17     Kommissionen har yrkat att domstolen skall:
–       fastställa att den portugisiska staten har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt förordning nr 4253/88 och artikel
10 EG genom att tillåta att IFADAP införde, och bibehåller, ett förfarande för beviljande av finansiellt stöd från gemenskapens
strukturfonder, vilket innehåller materiella skyldigheter som innefattar betalning av avgifter, vilka avgifter inte är vare
sig frivilliga eller fakultativa och som inte heller utgör vederlag för någon tjänst utan används för att finansiera fullgörandet
av uppgifter som ankommer på portugisiska staten enligt bland annat gemenskapsrätten, och
–       förplikta Republiken Portugal att ersätta rättegångskostnaderna.
18     Republiken Portugal har yrkat att talan skall ogillas och att kommissionen skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Bedömning av talan

Parternas argument
19     Enligt kommissionen följer det indirekt av ordalydelsen av artikel 21.3 andra stycket i förordning nr 4253/88 att denna bestämmelse
utgör en bestämmelse om fullständig betalning. Enligt bestämmelsen skall den berörda medlemsstaten tillse att stödmottagarna
får hela det beviljade beloppet utbetalt och den får inte reducera eller innehålla någon del av beloppet. De åtgärder som
avses med termerna ”innehållande” och ”reducera” skall tolkas extensivt, bland annat mot bakgrund av vilka följder de har
för stödmottagarna.
20     Kommissionen har påpekat att syftet med bestämmelsen är att förhindra att medlemsstaterna använder en del av gemenskapsfonderna,
som skall finansiera verksamheten på olika gemensamma politikområden, för att finansiera administrationen av dessa politikområden.
Vad avser strukturpolitiken motiveras dessa bestämmelser av att det är gemenskapslagstiftarens vilja att det skall säkerställas
att gemenskapsstöd används korrekt för att uppnå de målsättningar som anges i EG-fördraget för dessa politikområden.
21     Vad beträffar Republiken Portugals invändning att de belopp som stödmottagarna betalade var ett vederlag för IFADAP:s tjänster
som stödmottagarna frivilligt hade åtagit sig att betala i ett civilrättsligt avtal och där institutet inte agerade som myndighet
enligt artikel 3.2 i lagdekret nr 414/93, genmälde kommissionen att det system som IFADAP tillämpade inte möjliggjorde att
det görs en åtskillnad mellan institutets uppgifter som förvaltnings- och kontrollmyndighet och de uppgifter som följer av
institutets rådgivning.
22     Kommissionen har slutligen påpekat att principen om ett partnerskap i artikel 4.1 i förordning nr 2052/88 utgör ett specialfall
av den allmänna principen om lojalt samarbete i artikel 10 EG. Härav följer att den förstnämnda av dessa bestämmelser skall
tolkas och tillämpas mot bakgrund av den allmänna principen, vilket innebär att medlemsstaterna skall säkerställa att de skyldigheter
som följer av ovannämnda förordning respekteras och således vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa gemenskapsrättens
räckvidd och genomslagskraft.
23     Enligt Republiken Portugal skall det beaktas att förutom sina offentliga uppgifter som nationell exklusiv motpart till EUGFJ:s
utvecklingssektion tillhandahåller IFADAP sökande och stödmottagare i de program som finansieras av fonden åtskilliga ekonomiska
tjänster som går långt utöver vad som är strängt nödvändigt för att fullgöra sin uppgift. Dessa tjänster, som kan tillhandahållas
av andra ekonomiska aktörer, kan varken förväxlas med de tjänster som IFADAP skall tillhandahålla i egenskap av myndighet
enligt artikel 5 i lagdekret nr 414/93 och artikel 23 i förordning nr 4253/88 eller identifieras med dessa tjänster. Den berörda
medlemsstaten har dessutom påpekat att tillhandahållandet av tjänsterna skall säkerställa att stödmottagarna faktiskt får
tillgång till de program som finansieras av EUGFJ:s utvecklingssektion.
24     Republiken Portugal har i andra hand påpekat att IFADAP:s avgiftsuttag inte innebär att IFADAP innehåller eller gör ett avdrag
på gemenskapsfonderna. Det är nämligen dels så att programmen vid EUGFJ:s utvecklingssektion generellt finansieras till 75
eller 85 procent av gemenskapsfonderna och till mellan 15 och 25 procent av portugisiska statens fonder och att avgifterna,
som högst uppgår till 0,9 procent av stödbeloppet, aldrig påverkar gemenskapsstödet. Å andra sidan har inte artikel 21.3 andra
stycket i förordning nr 4253/88 åsidosatts, eftersom stödmottagarna erhöll hela det gemenskapsfinansierade stöd han hade rätt
till.
25     Republiken Portugal har likaså i andra hand påpekat att domen av den 22 oktober 1998 i de förenade målen C-36/97 och C-37/97,
Kellinghusen och Ketelsen (REG 1998, s. I-6637), samt domen av den 11 januari 2001 i mål C-247/98, Grekland mot kommissionen
(REG 2001, s. I-1), inte är tillämpliga på de avgifter som IFADAP tog ut. Det finns nämligen stora rättsliga och faktiska
skillnader mellan förevarande tvist och ovannämnda mål.
26     Republiken Portugal har däremot förordat att det är den rättspraxis som följer av domarna av den 30 november 1978 i mål 31/78,
Bussone (REG 1978, s. 2429), av den 15 september 1982 i mål 233/81, Denkavit Futtermittel (REG 1982, s. 2933), och av den
26 oktober 1983 i mål 297/82, Samvirkende danske Landboforeninger (REG 1983, s. 3299; svensk specialutgåva, volym 7, s. 331)
och som avser EUGFJ:s garantisektion som skall tillämpas. Republiken Portugal har påpekat att domstolen har uttalat att även
vid administrationen av de gemensamma marknadsorganisationerna kan de kontrollåtgärder som genomförs av nationella myndigheter
motivera att det tas ut en avgift av de berörda företagen.

Domstolens bedömning
27     Det skall inledningsvis slås fast att det är utrett, vilket även framgår av handlingarna i detta mål, att Republiken Portugal
under programperioden 1994–1999 bemyndigade IFADAP att ta ut en avgift av stödmottagarna som motsvarade en viss procentsats
av det beviljade totalbeloppet för projektet och som således proportionellt minskade de belopp som stödmottagarna erhöll i
stöd från EUGFJ:s utvecklingssektion.
28     För att kunna bedöma om kommissionens talan är välgrundad skall det prövas om uttaget är förenligt med gemenskapsrätten.
29     Enligt artikel 21.3 andra stycket i förordning nr 4253/88 skall ”[b]etalningarna … göras till de slutliga stödmottagarna utan
innehållande av belopp och utan dröjsmål som kan reducera det stödbelopp som de har rätt till”.
30     Det framgår otvivelaktigt av denna bestämmelses ordalydelse att det inte är tillåtet att ta ut någon avgift på de stöd som
beviljats stödmottagarna.
31     Domstolen har redan uttalat sig om bestämmelserna avseende EUGFJ:s garantisektion i vilka det, i likhet med artikel 21.3 andra
stycket i förordning nr 4253/88, krävs att stöd utbetalas i dess helhet. Domstolen har bland annat tolkat artikel 15.3 i rådets
förordning (EEG) nr 1765/92 av den 30 juni 1992 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor
(EGT L 181, s. 12; svensk specialutgåva, område 3, volym 43, s. 20) och artikel 30a i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av
den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (EGT L 148, s. 24; svensk specialutgåva, område
3, volym 2, s. 63), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2066/92 av den 30 juni 1992 (EGT L 215, s. 49; svensk
specialutgåva, område 3, volym 43, s. 193) (nedan kallad förordning nr 805/68).
32     Trots att det finns vissa skillnader mellan EUGFJ:s garantisektion och dess utvecklingssektion är de principer som slagits
fast i domstolens rättspraxis avseende EUGFJ:s garantisektion och som innebär att stöd skall utbetalas i dess helhet, såsom
generaladvokaten påpekade i punkterna 67–70 i förslaget till avgörande, överförbara till detta mål, såtillvida att de skillnader
som finns mellan sektionerna är underordnade deras gemensamma karaktär, nämligen att de finansieras över gemenskapsbudgeten,
vilket innebär att de beviljar finansiella stöd i form av bidrag för åtgärder som omfattas av deras respektive behörighet.
Dessa stöd som finansieras från samma håll omfattas av samma regler för utbetalning och innebär att det belopp som utbetalas
till stödmottagaren skall motsvara det belopp som beviljats.
33     Vad beträffar EUGFJ:s garantisektion har domstolen funnit, avseende artikel 15.3 i förordning nr 1765/92 och artikel 30a i
förordning nr 805/68, att genom dessa bestämmelser förbjuds de nationella myndigheterna att göra ett avdrag på utbetalningarna
eller att kräva att en förvaltningsavgift skall betalas vid ansökan som leder till en minskning av stödbeloppen (domen i det
ovannämnda målet Kellinghusen och Ketelsen, punkt 21).
34     Republiken Portugal har emellertid hävdat att de avgifter som IFADAP tar ut inte skall täcka institutets administrativa kostnader
utan utgör en ersättning för institutets tjänster till stödmottagarna och som huvudsakligen består av rådgivning inför ansökan
om stöd och uppföljning i efterhand.
35     Ett sådant resonemang kan inte godtas. Förbudet mot avdrag kan inte ges en rent formell tolkning, så att det endast omfattar
avdrag vid själva utbetalningen av stödet. Förbudet mot avdrag måste därför anses omfatta alla avgifter beträffande vilka
det föreligger ett direkt och inre samband med de utbetalda beloppen. (se, analogt, avseende EUGFJ:s garantisektion, dom av
den 7 oktober 2004 i mål C‑312/02, Sverige mot kommissionen, REG 2004, s. I-9247, punkt 22).
36     Republiken Portugal har medgett att avgifterna, som utgör ett vederlag för IFADAP:s tjänster, uppstår till följd av ansökan
om stöd och skall motsvara en procentsats av det belopp som finansieras av stöd från EUGFJ:s utvecklingssektion.
37     Republiken Portugal kan inte heller med framgång dels hävda att de berörda avgifterna utgjorde ett vederlag för IFADAP:s tjänster,
dels att be betalades frivilligt av stödmottagarna. Det är nämligen så att om ovannämnda avgifter skulle betraktas som ett
vederlag skulle beloppet avgöras av den tillhandahållna tjänstens värde och inte enligt en procentsats av projektbeloppet.
Om det dessutom godtogs att avgifterna var frivilliga skulle kostnaderna för tjänster som tillhandahållits samtliga stödmottagare
endast betalas av de stödmottagare som betalade avgifterna, vilket skulle strida mot deras karaktär av vederlag.
38     Domstolen konstaterar under dessa omständigheter dels att det fanns ett direkt samband mellan stödmottagarnas ansökningar
om stöd och avgiftsuttaget, dels att avgifterna medförde att det stödbelopp som stödmottagarna faktiskt erhöll minskade.
39     Härav följer att ett avgiftsuttag av det slag som infördes genom den gemensamma kungörelsen av den 28 maj 1996 är oförenligt
med artikel 21.3 andra stycket i förordning nr 4253/88 och att Republiken Portugal följaktligen har åsidosatt innehållet i
denna bestämmelse. Talan om fördragsbrott kan således bifallas i detta avseende.
40     Republiken Portugal har emellertid inte underlåtit att uppfylla sina allmänna skyldigheter enligt artikel 10 EG på ett sätt
som skall skiljas från bedömningen av den underlåtenhet som redan fastställts avseende de specifika gemenskapsskyldigheter
som ankommer på Republiken Portugal enligt förordning nr 4253/88.
41     Med beaktade av samtliga omständigheter som angetts ovan skall kommissionens talan bifallas.
42     Republiken Portugal har följaktligen underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt förordning nr 4253/88 genom att tillåta
att IFADAP införde, och bibehåller, ett förfarande för beviljande av finansiellt stöd från gemenskapens strukturfonder, vilket
innehåller materiella skyldigheter som innefattar betalning av avgifter, vilka avgifter inte är vare sig frivilliga eller
fakultativa och som inte heller utgör vederlag för någon tjänst utan används för att finansiera fullgörandet av uppgifter
som ankommer på portugisiska staten enligt bland annat gemenskapsrätten.

Rättegångskostnader
43     Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Republiken Portugal skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Portugal
har tappat målet skall Republiken Portugal förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:
1)
Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december
1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen
av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet,
i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993, genom att tillåta att Instituto de Financiamento
e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas (Institutet för finansiering och utvecklingsstöd till jordbruk och fiske)
införde, och bibehåller, ett förfarande för beviljande av finansiellt stöd från gemenskapens strukturfonder, vilket innehåller
materiella skyldigheter som innefattar betalning av avgifter, vilka avgifter inte är vare sig frivilliga eller fakultativa
och som inte heller utgör vederlag för någon tjänst utan används för att finansiera fullgörandet av uppgifter som ankommer
på portugisiska staten enligt bland annat gemenskapsrätten.
2)
Republiken Portugal skall ersätta rättegångskostnaderna.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: portugisiska.