CELEX: 62003CJ0132
Reglamentas (EB) Nr. 1139/98
2 straipsnio 2 dalies b punktas
Papildomi maisto produktų ženklinimo reikalavimai
Privalomos informacijos apie medžiagos, išskirtos iš tam tikrų genetiškai modifikuotų organizmų (GMO), pateikimas
Genetiškai modifikuotos sojos pupelės ir kukurūzai
Išimtis, kai užteršimas yra atsitiktinis ir neviršija nustatyto paklaidos lygio
Specialiai mitybai skirti maisto produktai
Kūdikiai ir maži vaikai
Išimties taikymas
Atsargumo principas

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą buvo pateiktas dėl 1998 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1139/98 dėl privalomo
informacijos, nenurodytos Direktyvoje 79/112/EEB, pateikimo ženklinant tam tikrus maisto produktus, pagamintus iš genetiškai
modifikuotų organizmų (OL L 159, p. 4), iš dalies pakeisto 2000 m. sausio 10 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 49/2000 (OL L 6,
p. 13, toliau – Reglamentas Nr. 1139/98), 2 straipsnio 2 dalies b punkto išaiškinimo.
2       Šis prašymas pateiktas byloje
Coordinamento delle associazioni per la difesa dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons)
(Naudotojų ir vartotojų bei aplinkos gynimo asociacijų susivienijimas, toliau –
Codacons
) prieš
Ministero della Salute
(Italijos sveikatos ministerija).
3       Šioje byloje siekiama panaikinti 2001 m. gegužės 31 d. Sveikatos ministro dekretą Nr. 371, įgyvendinantį 1999 m. gegužės 25 d.
Komisijos direktyvą 99/50/EB, iš dalies keičiančią Direktyvą 91/321/EEB dėl mišinių kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinių kūdikiams,
vyresniems kaip 4 mėnesių (2001 m. spalio 16 d. GURI Nr. 241, p. 4, toliau – Dekretas Nr. 371/2001). Iš šio dekreto matyti,
kad jei produktai buvo užteršti atsitiktinai ir genetiškai modifikuotų organizmų (toliau – GMO) kiekis neviršija 1 % mišinių
kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, ingredientų kiekio, ženklinant šiuos mišinius šios
informacijos pateikti neprivaloma.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
Iš GMO pagamintų maisto produktų ženklinimo Bendrijos teisės aktai
4       Reglamentas Nr. 1139/98 patikslina informaciją, kuri turi būti pateikiama ženklinant iš tam tikrų GMO pagamintus maisto produktus
ir maisto produktų ingredientus.
5       Reglamento Nr. 1139/98 ketvirta konstatuojamoji dalis nustato, kad priemonių, kurių ėmėsi tam tikros valstybės narės dėl maisto
produktų ir maisto ingredientų, pagamintų iš šių GMO, ženklinimo, taikymo skirtumai gali trukdyti laisvam šių maisto produktų
ir maisto ingredientų judėjimui bei taip pakenkti vidaus rinkos veikimui, todėl būtina Bendrijoje priimti vienodas šių produktų
ženklinimo taisykles.
6       Šio reglamento penkta ir šešta konstatuojamosios dalys nustato:
„5)      kadangi siekiant tinkamai informuoti galutinį vartotoją 1997 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB)
Nr. 258/97 dėl naujų maisto produktų ir naujų maisto komponentų (OL L 43, p. 1) 8 straipsnyje numatyti papildomi konkretūs
ženklinimo reikalavimai; kadangi tokie papildomi konkretūs ženklinimo reikalavimai netaikomi maisto produktams ar maisto ingredientams,
kurie iki Reglamento (EB) Nr. 258/97 įsigaliojimo Bendrijoje buvo plačiai vartojami žmonių maistui ir dėl to jie nelaikomi
naujais;
6)      kadangi, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymų, galutiniam vartotojui informuoti skirtos ženklinimo taisyklės tokiais
pat principais turėtų būti taikomos maisto produktams ir maisto ingredientams, sudarytiems ar gautiems iš GMO, kurie buvo
pateikti rinkai prieš įsigaliojant Reglamentui (EB) Nr. 258/97, remiantis pagal (1990 m. balandžio 23 d. Tarybos) Direktyvą 90/220/EEB
(dėl apgalvoto genetiškai modifikuotų organizmų išleidimo į aplinką) gautu sutikimu, bei maisto produktams ir maisto ingredientams,
pateiktiems į rinką po minėto reglamento įsigaliojimo;“
7       Pagal Reglamento Nr. 1139/98 1 straipsnio 1 dalį jis taikomas maisto produktams ir maisto ingredientams, pagamintiems iš šių
GMO:
–      1996 m. balandžio 3 d. Komisijos sprendime 96/281/EB dėl genetiškai modifikuotos sojos pupelių (Glycine max L.), kurių atsparumas
herbicido glifosatui yra padidintas, pateikimo į rinką pagal Direktyvą 90/220 (OL L 107, p. 10) nurodytoms genetiškai modifikuotoms
sojos pupelėms ir
–      1997 m. sausio 23 d. Komisijos sprendime 97/98/EB dėl genetiškai modifikuotų cukrinių kukurūzų (Zea mays L.), kurių insekticidinės
savybės buvo kompleksiškai modifikuotos Bt-endotoksino genu ir kurie įgijo padidintą toleranciją herbicidui amonio glufozinatui,
pateikimo į rinką remiantis Direktyva 90/220 (OL L 31, p. 69), nurodytų cukrinių kukurūzų.
8       Pagal Reglamento Nr. 1139/98 2 straipsnio 3 dalyje numatytas ženklinimo taisykles atitinkamais atvejais yra papildomai pridedami
žodžiai „pagamintas iš genetiškai modifikuotos sojos“ arba „pagamintas iš genetiškai modifikuotų kukurūzų“.
9       Reglamentas Nr. 1139/98 vis dėlto numato šių ženklinimo taisyklių išimtį tuo atveju, jei medžiaga, išskirta iš tam tikrų GMO,
atsiranda atsitiktinai, su sąlyga, kad jos kiekis neviršija minimalių ribinių verčių arba lygio.
10     Pagal šio reglamento keturioliktą konstatuojamąją dalį negalima atmesti tokio atsitiktinio užteršimo. Reglamento Nr. 49/2000
ketvirta konstatuojamoji dalis numato, kad atsitiktinis užteršimas gali įvykti auginant, renkant derlių, vežant, sandėliuojant
ir perdirbant.
11     Reglamento Nr. 1139/98 2 straipsnio 2 dalies b punktas nustato:
„Nurodytiems maisto produktams netaikomi papildomi konkretūs ženklinimo reikalavimai, jei:
<...>
b)      medžiagos, išskirtos iš 1 straipsnio 1 dalyje nurodytų genetiškai modifikuotų organizmų ir kitų medžiagų, išskirtų iš kitų
genetiškai modifikuotų organizmų ir pateiktų į rinką remiantis Reglamentu (EB) Nr. 258/97, maisto ingredientuose arba maisto
produktuose, kurių sudėtyje yra tik vienas ingredientas, yra ne daugiau nei 1 % kiekviename atskirame maisto ingrediente ar
maisto produkte, kurį sudaro tik vienas ingredientas, jei minėtos medžiagos į maisto produktus patenka atsitiktinai.
Siekiant nustatyti, ar medžiaga pateko atsitiktinai, ūkio subjektai kompetentingoms institucijoms privalo pateikti jas tenkinančius
įrodymus, jog jie ėmėsi reikiamų priemonių, skirtų išvengti, kad kaip šaltinis būtų naudojami pirmesnėje pastraipoje minėti
genetiškai modifikuoti organizmai (arba jų produktai).“
12     Reglamento Nr. 258/97 8 straipsnio 1 dalis numato:
„Nepažeidžiant kitų Bendrijos teisės reikalavimų dėl maisto produktų ženklinimo etiketėmis, maisto produktams taikomi toliau
pateikti papildomi konkretūs ženklinimo etiketėmis reikalavimai siekiant užtikrinti, kad galutinis vartotojas gautų informaciją
apie:
a)      bet kokią charakteristiką apie maisto produktą ar jo savybę, pavyzdžiui, apie jo:
– sudėtį,
– maistinę vertę ar poveikį mitybai,
– vartojimo paskirtį,
dėl kurios naujas maisto produktas ar maisto komponentas tampa netapatus jau esamam maisto produktui ar maisto komponentui.
Šiame straipsnyje naujas maisto produktas ar maisto komponentas laikomas netapačiu nurodytajam, jei atlikus tam tikrą esamų
duomenų analizę galima moksliškai įrodyti, kad nustatytoji charakteristika, atsižvelgiant į jai leidžiamas natūralių svyravimų
ribas, skiriasi nuo įprasto maisto produkto ar maisto komponento charakteristikos.
Šiuo atveju ženklinant etiketėmis turi būti nurodyta modifikuota charakteristika ar savybės, taip pat metodas, kurį naudojant
ta charakteristika ar savybės buvo įgytos;
b)      naujame maisto produkte ar maisto komponente esančią medžiagą, kurios nėra ekvivalentiškame esamame maisto produkte ir kuri
gali turėti pasekmių tam tikrų gyventojų grupių sveikatai;
c)      naujame maisto produkte ar maisto komponente esančią medžiagą, kurios nėra ekvivalentiškame esamame maisto produkte ir kuri
gali kelti susirūpinimą dėl etinių priežasčių;
d)      (GMO), gauto naudojant genetinės modifikacijos metodus, kurių neišsamus sąrašas pateiktas Direktyvos 90/220/EEB I A priedo
1 dalyje, buvimą.“ (Pataisytas vertimas)
13     2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1829/2003 dėl genetiškai modifikuoto maisto ir pašarų
(OL L 268, p. 1) panaikino Reglamentą Nr. 1139/98 ir Reglamento Nr. 258/97 8 straipsnio 1 dalies d punktą.
14     Šio 2004 m. balandžio 18 d. įsigaliojusio reglamento 12–14 straipsniai numatė konkrečius ženklinimo reikalavimus, taikomus
maisto produktams, kurių sudėtyje yra GMO arba kurie yra pagaminti iš GMO, bei šių reikalavimų išimtis, taikomas atsitiktinio
užteršimo GMO atvejais, kai jų kiekis neviršija 0,9 % minimalios ribinės vertės.
Bendri maisto produktų ženklinimo Bendrijos teisės aktai
15     Pagal 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui
skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo (OL L 33, 1979, p. 1) trečią ir ketvirtą konstatuojamąsias
dalis:
„kadangi šios direktyvos tikslas – sudaryti galimybę veikti bendro pobūdžio Bendrijos taisyklėms, horizontaliai taikytinoms
visiems į rinką pateiktiems maisto produktams;
kadangi specifinio pobūdžio taisyklės, vertikaliai taikomos tik tam tikriems maisto produktams, turi būti įtrauktos į šiems
produktams skirtas nuostatas.“
16     Šios direktyvos šešta konstatuojamoji dalis nustato:
„kadangi bet kokios ženklinimo taisyklės visų pirma turėtų būti kuriamos siekiant informuoti ir apsaugoti vartotoją.“
17     Direktyvos 79/112 3 straipsnis numato išsamų ženklinant maisto produktus privalomos pateikti informacijos sąrašą.
18     Tos pačios direktyvos 4 straipsnio 2 dalies pirmoji pastraipa numato:
„Konkrečiai nurodytiems maisto produktams, bet ne apskritai visiems maisto produktams taikytinos Bendrijos nuostatos gali
numatyti, kad ženklinant, be 3 straipsnyje nurodytos informacijos, dar būtų pateikta ir kitokia informacija.“
19     Direktyva 79/112 buvo panaikinta ir pakeista 2000 m. kovo 20 d. Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/13/EB (OL L 109, p. 29),
įsigaliojusia 2000 m. gegužės 26 dieną.
Kūdikių ir mažų vaikų maitinimui skirtų specialių maisto produktų Bendrijos teisės aktai
20     1989 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyvos 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto
produktais (OL L 186, p. 27) antra ir trečia konstatuojamosios dalys numato, kad ši direktyva yra pirmasis etapas pašalinant
dėl nacionalinių įstatymų skirtumų susidariusias kliūtis, trukdžiusias laisvam specialios paskirties maisto produktų judėjimui,
ir kad šiame etape jos siūlomu nacionalinių įstatymų suderinimu siekiama priimti bendrąjį apibrėžimą bei nustatyti priemones,
leidžiančias apsaugoti vartotoją nuo apgaulės, susijusios su šių produktų pobūdžiu, ir priimti nagrinėjamų produktų ženklinimo
etiketėmis taisykles, kurių privaloma laikytis.
21     Direktyvos 89/398 ketvirta konstatuojamoji dalis nustato:
„kadangi produktai, kuriems taikoma ši direktyva, yra maisto produktai, kurių sudėtis ir paruošimas turi būti specialiai sukurti,
siekiant patenkinti individualius asmenų, kuriems jie skirti, mitybos reikalavimus; kadangi dėl to gali tekti numatyti nuostatas,
leidžiančias nukrypti nuo bendrųjų arba specialiųjų nuostatų, kurios būtų taikomos maisto produktams, siekiant įgyvendinti
specifinius mitybos tikslus.“
22     Šios direktyvos 1 straipsnio 2 dalis numato:
„a)      Specialios paskirties maisto produktai – tai produktai, kurie dėl savo specialios sudėties arba gamybos proceso aiškiai skiriasi
nuo įprastų maisto produktų ir kurie tinka vartoti jų charakteristikoje nurodytais mitybos tikslais ir parduodami nurodant
jų paskirtį.“
b)      Speciali paskirtis turi atitikti specifinius mitybos reikalavimus:
<...>
arba
iii)      sveikų kūdikių ir mažų vaikų.“
23     Pagal Direktyvos 89/398 4 straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą atskiros nuostatos, taikytinos I priede išvardytoms specialios
paskirties maisto produktų grupėms, priimamos specialiosiomis direktyvomis. Tarp šių grupių yra 1 punkte numatyta grupė „Mišiniai
kūdikiams iki 4–6 mėn.“, 2 punkte numatyta grupė „Pienas ir kitas maistas kūdikiams, vyresniems nei 6 mėn., ir mažiems vaikams
iki 3 m.“, ir 3 punkte numatyta grupė „Kūdikių maistas“.
24     Pagal Direktyvos 89/398 4 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos f punktą šios specialios direktyvos gali, be kita ko
,
apimti nuostatas dėl produktų, priklausančių vienai iš šios direktyvos I priedo grupių, ženklinimo etiketėmis, pristatymo
ir reklamos.
25     Šios direktyvos 7 straipsnis nustato:
„1. <...> Direktyva 79/112 <...> su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/395/EEB, taikoma 1 straipsnyje nurodytiems
produktams toliau išvardytomis sąlygomis.
<...>
3. Produktų, dėl kurių pagal 4 straipsnį nebuvo priimta jokia specialioji direktyva, ženklinime turi atsispindėti informacija
apie:
<...>
4. Specifiniai produktų, kuriems buvo priimta specialioji direktyva, ženklinimo etiketėmis reikalavimai turi būti nustatyti
toje direktyvoje.“
26     Vadovaujantis Direktyvos 89/398 4 straipsnio 1 dalimi, 1991 m. gegužės 14 d. buvo priimta Komisijos direktyva 91/321/EEB dėl
mišinių kūdikiams iki 4‑6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių (OL L 175, p. 35), iš dalies pakeista 1999 m.
gegužės 25 d. Komisijos direktyva 1999/50/EB (OL L 139, p. 29, toliau – Direktyva 91/321), ir 1996 m. vasario 16 d. Komisijos
direktyva 96/5/EB dėl perdirbtų grūdinių maisto produktų ir maisto kūdikiams ir mažiems vaikams (OL L 49, p. 17), iš dalies
pakeista 1998 m. birželio 2 d. Komisijos direktyva 98/36/EB (OL L 167, p. 23) ir 1999 m. gegužės 6 d. Komisijos direktyva 1999/39/EB
(OL L 124, p. 8, toliau – Direktyva 96/5).
27     Pagal Direktyvos 91/321 1 straipsnio 2 dalies a ir b punktus bei Direktyvos 96/5 1 straipsnio 4 dalį „kūdikiai“ yra vaikai
iki 12 mėnesių amžiaus, o „maži vaikai“ – vaikai nuo vienerių iki trejų metų amžiaus.
28     Direktyvos 91/321 ir 96/5 nustato sudėties ir ženklinimo reikalavimus, susijusius atitinkamai su mišiniais kūdikiams iki 4–6
mėnesių ir mišiniais kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, skirtiems vartoti sveikiems vaikams, ir su perdirbtais grūdiniais
maisto produktais bei maistu kūdikiams ir mažiems vaikams.

Nacionalinės teisės aktai
29     1999 m. balandžio 7 d. Respublikos prezidento dekreto Nr. 128 dėl Direktyvos 96/5 ir Direktyvos 98/36/EB dėl perdirbtų grūdinių
maisto produktų ir maisto kūdikiams ir mažiems vaikams (1999 m. gegužės 12 d. GURI Nr. 109, p. 5, toliau – Dekretas Nr. 128/1999)
3 straipsnio 2 dalis nustato:
„<...> Šių maisto produktų sudėtyje <...> turi būti ne daugiau kaip 0,01 mg/kg pesticidų likučių ir juose neturi būti genetiškai
modifikuotos medžiagos.“
30     1994 m. balandžio 6 d. Sveikatos ministro dekreto Nr. 500, skirto 1991 m. gegužės 14 d. Komisijos direktyvai 91/321/EEB dėl
mišinių kūdikiams iki 4‑6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, bei 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvai 92/52/EEB
dėl mišinių kūdikiams iki 4‑6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, skirtų eksportuoti į trečiąsias šalis,
perkelti, 4 straipsnio pirmojoje pastraipoje numatyta:
„Kūdikiams skirtas maistas turi būti gaminamas iš baltymų šaltinių, nustatytų (Dekreto Nr. 128/1999) prieduose ir laikantis
ten pat nurodytų draudimų, taip pat iš maisto ingredientų, kurių vartojimo tinkamumas specialios paskirties maisto produktams,
skirtiems kūdikiams nuo gimimo, turi būti nustatytas remiantis visuotinai pripažintais mokslo duomenimis.“
31     Dekreto Nr. 500/1994 4 straipsnio 1 dalis buvo papildyta šiuo Dekrete Nr. 371/2001 numatytu sakiniu:
„Jokie iš GMO pagaminti produktai negali būti naudojami, išskyrus Reglamente (EB) Nr. 49/2000 numatytas išimtis.“

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
32     2002 m. gegužės 14 d. sprendimu
Tribunale amministrativo regionale del Lazio
panaikino Dekretą Nr. 371/2001 tiek, kiek jo nuostatos leidžia ženklinant mišinius kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinius
kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, nepateikti informacijos, kad produktų sudėtyje yra iš GMO išskirtų medžiagų, jei jos
neviršija 1 % ir jei produktai yra užteršti atsitiktinai.
33     Šiame sprendime jis, be kita ko, nusprendė, kad Dekrete Nr. 371/2001 numatytas nukrypimas nuo ženklinimo pareigos prieštarauja
Dekreto Nr. 128/1999 3 straipsnio 2 daliai ir kad Reglamentas Nr. 49/2000 jo taip pat nenumato, nes jis nėra taikomas kūdikiams
ir mažiems vaikams skirtam maistui.
34     Šio teismo nuomone, Direktyva 91/321 numatė specialų kūdikiams ir mažiems vaikams skirto maisto ženklinimo reglamentavimą.
Vadinasi, šis reglamentavimas nukrypsta nuo Direktyvoje 79/112 numatyto bendro maisto produktų ženklinimo Bendrijoje reglamentavimo,
nes jis numato griežtesnius reikalavimus nei bendrasis išsamaus ir teisingo vartotojo informavimo principas.
35     Toks Bendrijos teisės aktų aiškinimas išplaukia ne tik iš jų nuoseklios logikos, bet ir atsižvelgiant į atsargumo principą,
Bendrijos teisės bendrąjį principą, reikalaujantį pateikti geriausią informaciją.
36     Vis dėlto šiuo sprendimu likusi ieškinio dalis buvo atmesta. Buvo nuspręsta, kad Dekretas Nr. 371/2001 tiek, kiek juo leidžiama,
kad mišinių kūdikiams iki 4–6 mėnesių ir mišinių kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, sudėtyje būtų ne daugiau nei 1 % iš
GMO išskirtos medžiagos, yra teisėtas.
37     2002 m. birželio 25 d.
Ministero della Salute
pateikė
Consiglio di Stato
apeliaciją dėl šio sprendimo, kuriuo prašė panaikinti tą jo dalį, kuria buvo nuspręsta panaikinti Dekreto Nr. 371/2001 dalį.
38     Pagrįsdama savo ieškinį
Ministero della Salute
tvirtino, kad jokioje iš specialiųjų direktyvų dėl kūdikiams ir mažiems vaikams skirtų maisto produktų nėra nustatyta reikalavimo
ženklinime pateikti informaciją dėl atsitiktinio medžiagos, išskirtos iš GMO, buvimo.
39     Iš to matyti, kad vienintelės šiuo klausimu taikytinos nuostatos yra Reglamento Nr. 1139/98 nuostatos, papildytos Reglamento
Nr. 49/2000 nuostatomis dėl visiems maisto produktams, vadinasi, ir kūdikiams bei mažiems vaikams skirtiems maisto produktams,
taikytino lygio.
40
Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari
(AIIPA) (Italijos maisto produktų gamybos asociacija) įstojo į apeliacinę bylą
Ministero della Salute
pusėje.
41
Codacons,
apeliacinėje byloje palaikomas trečiųjų šalių
Adusbef
ir
Federconsumatori,
paprašė atmesti apeliaciją.
42     Šiomis aplinkybėmis, manydamas, kad pagrindinei bylai išspręsti būtina išaiškinti Reglamentą Nr. 1139/98,
Consiglio di Stato
nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento <...> Nr. 1139/98 <...> 2 straipsnio 2 dalies b punkto nuostata taip pat turi būti taikoma kūdikiams ir vaikams
iki trejų metų skirtiems maisto produktams; pavyzdžiui, jei iš GMO išskirtos medžiagos pateko į šiuos produktus atsitiktinai
ir neviršija 1 %, ar ženklinant informacija apie tai turi būti pateikiama?“

Dėl prejudicinio klausimo
43     Pateikdamas šį klausimą, prejudicinį sprendimą prašantis priimti teismas iš esmės nori sužinoti, ar Reglamento Nr. 1139/98
2 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatyta to paties reglamento 2 straipsnio 1 ir 3 dalyse
numatytos pareigos ženklinant maisto produktus pateikti informaciją apie medžiagos, išskirtos iš GMO, buvimą, jei ji atsirado
dėl atsitiktinio užterštumo ir neviršija 1 % minimalios ribinės vertės, išimtis taip pat taikytina ir kūdikiams bei mažiems
vaikams skirtiems maisto produktams.
44     Visų pirma primintina, kad iš principo tik prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui priklauso nustatyti,
jo manymu, Teisingumo Teismui būtinų pateikti prejudicinių klausimų apimtį.
45     Iš to išplaukia, kad jei Teisingumo Teismas prieitų prie išvados, kad Reglamento Nr. 1139/98 2 straipsnio 2 dalies b punkto
nuostata taip pat taikytina ir kūdikiams bei mažiems vaikams skirtam maistui, subsidiariai
Codacons
pateiktas klausimas dėl šios nuostatos teisėtumo Teisingumo Teismo nebus nagrinėjamas, nes jis akivaizdžiai viršija prašymą
priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikto prejudicinio klausimo apimtį.
46     Tam, kad būtų galima atsakyti į prejudicinį klausimą, reikia nustatyti susijusių Reglamento Nr. 1139/98 nuostatų vietą Bendrijos
maisto produktų ženklinimo teisės aktų visumoje.
47     Reglamento Nr. 1139/98 preambulės antroje dalyje nurodoma Direktyvos 79/112 4 straipsnio 2 dalis, pagal kurią konkrečiai nurodytiems
maisto produktams, bet ne apskritai visiems maisto produktams taikytinos Bendrijos nuostatos gali numatyti, kad ženklinant,
be 3 straipsnyje nurodytos informacijos, dar būtų pateikta ir kitokia informacija.
48     Vadinasi, Reglamente Nr. 1139/98 yra nuostatų dėl ženklinimo, kuris pagal Direktyvos 79/112 ketvirtą konstatuojamąją dalį
yra „specifinio pobūdžio taisyklės, vertikaliai taikomos tik tam tikriems maisto produktams“.
49     Reglamentas Nr. 1139/98 iš tiesų taikomas tik konkretiems maisto produktams, t. y. numatytiesiems to paties reglamento 1 straipsnio
1 dalyje, visiškai ar iš dalies gautiems iš genetiškai modifikuotų sojos pupelių ar tam tikrų rūšių kukurūzų.
50     Kalbant apie Bendrijos teisės aktus dėl specialios mitybos produktų, būtent kūdikiams ir mažiems vaikams skirtų maisto produktų,
iš Direktyvos 89/398 4 straipsnio išplaukia, kad Komisija yra įpareigota priimti specialias direktyvas, apimančias nuostatas
dėl tam tikrų maisto produktų, taip pat ir dėl kūdikių mišinių, pieno ir kito maisto kūdikiams, vyresniems nei 4 mėn., ir
mažiems vaikams iki 3 m. ženklinimo etiketėmis, pristatymo ir reklamos.
51     Todėl buvo priimtos Direktyvos 91/321 ir 96/5, nustatančios sudėties ir ženklinimo reikalavimus, susijusius atitinkamai su
mišiniais kūdikiams iki 4‑6 mėnesių ir mišiniais kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėnesių, skirtais vartoti sveikiems vaikams,
ir su perdirbtais grūdiniais maisto produktais bei maistu kūdikiams ir mažiems vaikams.
52     Todėl kyla klausimas, ar konkretūs Reglamento Nr. 1139/98 ženklinimo reikalavimai taip pat taikomi ir specialiai kūdikių bei
mažų vaikų mitybai skirtiems maisto produktams, kuriems taikytini Bendrijos teisės aktai, nurodyti šio sprendimo 50 ir 51 punktuose.
53     Iš Direktyvos 89/398 7 straipsnio 1 ir 4 dalių, paaiškintų šios direktyvos ketvirtoje konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad
nuostatos dėl ženklinimo, būtent Reglamento Nr. 1139/98 nuostatos, iš principo yra taikomos šioje direktyvoje numatytiems
specialiai mitybai skirtiems maisto produktams, t. y. maisto produktams, kuriais siekiama patenkinti individualius asmenų,
kuriems jie skirti, mitybos reikalavimus, nebent yra būtina nukrypti nuo šių nuostatų tam, kad būtų užtikrinti tokie specialūs
mitybos poreikiai (šiuo atžvilgiu žr. 1999 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
UDL
, C‑101/98, Rink. p. I‑8841, 15 ir 18 punktus).
54     Vadinasi, Direktyvos 91/321 ir 96/5 nenumato specialių kūdikiams bei mažiems vaikams skirtų maisto produktų ženklinimo dėl
GMO medžiagos reikalavimų, nukrypstančių nuo Reglamento Nr. 1139/98. Taigi šiuo metu tokie reikalavimai nėra laikomi būtinais,
kad būtų užtikrinti kūdikių ir mažų vaikų specialūs mitybos reikalavimai.
55     Todėl, neįrodžius, kad prieštaraujama Reglamento Nr. 1139/98 2 straipsnio 2 dalies b punkto sistemai, turiniui ar tikslams,
ši nuostata turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta konkrečių šiame reglamente numatytų ženklinimo reikalavimų išimtis
taip pat taikoma ir maisto produktams, skirtiems Direktyvoje 89/398 numatytai specialiai kūdikių ir mažų vaikų mitybai.
56     Šio išaiškinimo nepaneigia ir atsargumo principo pagrindimas.
57     Kaip išplaukia iš Reglamento Nr. 1139/98 ketvirtos ir šeštos konstatuojamųjų dalių, juo siekiama dvigubo tikslo, t. y., pirma,
panaikinti galimas kliūtis produktų, kurių sudėtyje yra genetiškai modifikuotų sojos ir kukurūzų, laisvam judėjimui ir, antra,
informuoti galutinį vartotoją (šiuo atžvilgiu žr. 2003 m. birželio 12 d. Sprendimo
Glawischnig,
C‑316/01, Rink
.
p. I‑5995, 30 ir 31 punktus).
58     Reglamentu Nr. 1139/98 siekiama kartu su pagal Direktyvą 79/112, kuri nebuvo traktuojama kaip aplinkos apsaugos priemonė (žr. minėto
sprendimo
Glawischnig
33 punktą), ženklinant tam tikrus maisto produktus būtinai pateiktina informacija numatyti papildomą informaciją.
59     Reglamento Nr. 1139/98 penkta ir šešta konstatuojamosios dalys, be kita ko, nurodo, kad jame numatyti konkretūs papildomi
ženklinimo reikalavimai yra pagrįsti tais pačiais principais kaip ir Reglamento Nr. 258/97 8 straipsnio nuostatos bei skirti
informuoti galutinį vartotoją.
60     Be to, iš tų pačių konstatuojamųjų dalių išplaukia, kad minėti reikalavimai taikomi maistui ir maisto ingredientams, sudarytiems
ar gautiems iš GMO, kurie, remiantis pagal Direktyvą 90/220 gautu sutikimu, buvo pateikti rinkai prieš įsigaliojant Reglamentui
Nr. 258/97, bei maisto produktams ir maisto ingredientams, pateiktiems į rinką po šio reglamento įsigaliojimo.
61     Pagal nusistovėjusią teismo praktiką atsargumo principas reiškia prielaidą dėl abejonių dėl pavojaus egzistavimo ir jo poveikio
žmonių sveikatai (šiuo atžvilgiu žr. 2003 m rugsėjo 9 d. Sprendimo
Monsanto Agricoltura Italia ir kiti,
C‑236/01, Rink
.
p. I‑1805, 111 punktą ir ten nurodomą teismų praktiką).
62     Reglamento Nr. 258/97 aštunta konstatuojamoji dalis numato, jog jame numatomais papildomais specifiniais ženklinimo etiketėmis
reikalavimais siekiama užtikrinti, kad galutinis vartotojas gautų būtiną informaciją apie tam tikrus maisto produktus. Joje
priduriama, kad šie produktai turi būti nekenksmingi žmonių sveikatai ir kad tai turi būti užtikrinta pagal Direktyvą 90/220
numatyta sutikimo procedūra ir (arba) šiame reglamente numatyta specialia įvertinimo procedūra.
63     Iš tikrųjų Reglamentu Nr. 1139/98 numatytų GMO pateikimas į rinką galimas tik tuo atveju, jei šis pateikimas buvo leistas
įvertinus riziką, kad atsižvelgus į tokio įvertinimo išvadas yra užtikrinama, jog jie nekelia pavojaus vartotojui. Todėl šiuo
atveju atsargumo principas yra sprendimo priėmimo proceso dalis (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo
Monsanto Agricoltura Italia ir kt.
133 punktą).
64     Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į užduotą klausimą reikėtų atsakyti taip:  Reglamento Nr. 1139/98 2 straipsnio 2 dalies
b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatyta to paties reglamento 2 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatytos pareigos
ženklinant maisto produktus pateikti informaciją apie medžiagos, išskirtos iš GMO, buvimą, jei ji atsirado dėl atsitiktinio
užterštumo ir neviršija 1 % minimalios ribinės vertės, išimtis taip pat taikytina ir specialiai kūdikių bei mažų vaikų mitybai
skirtiems maisto produktams.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
65     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui,
išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1998 m. gegužės 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1139/98 dėl privalomo informacijos, nenurodytos Direktyvoje 79/112/EEB,
pateikimo ženklinant tam tikrus maisto produktus, pagamintus iš genetiškai modifikuotų organizmų, iš dalies pakeisto 2000 m.
sausio 10 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 49/2000, 2 straipsnio 2 dalies b punktas turi būti aiškinamas taip, kad jame numatyta
to paties reglamento 2 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatytos pareigos ženklinant maisto produktus pateikti informaciją apie medžiagos,
išskirtos iš GMO, buvimą, jei ji atsirado dėl atsitiktinio užterštumo ir neviršija 1 % minimalios ribinės vertės, išimtis
taip pat taikytina ir specialiai kūdikių bei mažų vaikų mitybai skirtiems maisto produktams.
Parašai.
*
Proceso kalba: italų.