CELEX: 62002CJ0340
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 92/50/EHS
Verejné obstarávanie služieb
Pomoc zhotoviteľovi konštrukcie čističky odpadových vôd
Uzavretie zmluvy s úspešným záujemcom z predchádzajúcej súťaže návrhov bez predchádzajúceho zverejnenia oznámenia o vyhlásení metódy verejného obstarávania v Ú. v. ES

V žalobe Komisia Európskych spoločenstiev žiada Súdny dvor, aby určil, že Francúzska republika si tým, že Communauté urbaine
du Mans (ďalej len „CUM“) uzavrela zmluvu o vypracovaní štúdií, ktorej predmetom je okrem iného pomoc zhotoviteľovi konštrukcie
čističky odpadových vôd v Chauvinière, bez predchádzajúceho zverejnenia oznámenia o vyhlásení metódy verejného obstarávania
v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania
služieb (Ú. v. ES L 209, s. 1, ďalej len „smernica“), najmä z článku 15 ods. 2.

Právny rámec
Článok 7 ods. 1 smernice stanovuje:
„Táto smernica sa vzťahuje na verejné zmluvy na poskytnutie služieb, ktorých predpokladaná cena bez dane z pridanej hodnoty
nie je nižšia ako 200 000 ECU.“
Podľa článku 8 smernice musia byť zmluvy, ktorých predmetom sú služby uvedené v prílohe I A, uzavreté v súlade s ustanoveniami
kapitol III až VI uvedenej smernice.
V hlave V smernice s nadpisom „Spoločné pravidlá oznamovania“ článok 15 ods. 2 stanovuje:
„Obstarávatelia, ktorí chcú vyhlásiť verejné obstarávanie na práce [služby –
neoficiálny preklad
] metódou verejnej súťaže alebo užšej súťaže, alebo – za podmienok uvedených v článku 11 – rokovacieho konania, uverejnia
[zverejnia –
neoficiálny preklad
] svoj úmysel prostredníctvom oznamu.“
V hlave III smernice s nadpisom „Výber postupov verejného obstarávania a pravidiel súťaže návrhov“ článok 11 ods. 3 umožňuje
odchýliť sa od povinnosti zverejnenia oznámenia o vyhlásení metódy:
„Obstarávatelia môžu uzavrieť verejnú zmluvu na poskytnutie služby na základe rokovacieho konania bez zverejnenia oznamu v týchto
prípadoch:
…
c)      ak sa zmluva uzatvára po súťaži návrhov a musí [byť –
neoficiálny preklad
] podľa uplatňovaných pravidiel uzavretá s úspešným záujemcom alebo jedným z úspešných záujemcov. Ak je viac úspešných záujemcov,
budú všetci pozvaní, aby sa zúčastnili rokovaní;
…“
Podľa článku 1 písm. g) smernice:
„[Na účely tejto smernice] súťaž návrhov je taký vnútroštátny postup, ktorý obstarávateľovi umožňuje získať návrh, najmä z oblasti
územného plánovania, architektúry, stavebného inžinierstva a spracovania údajov, ktorý vybrala porota v súťaži, s udelením
alebo bez udelenia cien.“

Skutkový stav
CUM zverejnila viacero výziev na predkladanie ponúk týkajúcich sa poskytnutia služieb pri prácach na úprave čističky odpadových
vôd v Chauvinière.
Na tieto účely bol naplánovaný pracovný harmonogram pozostávajúci z nasledujúcich troch etáp:
–        prvá etapa: realizačná štúdia úpravne vody s cieľom zabezpečiť súlad čističky odpadových vôd v Chauvinière s európskymi normami
v oblasti životného prostredia,
–        druhá etapa: zmluva o vypracovaní štúdií, ktorej predmetom je: 1. pomoc zhotoviteľovi konštrukcie pri vypracovaní podrobného
technického programu na základe riešenia vybraného v prvej etape; 2. vypracovanie štúdie o vplyvoch, ktorá analyzuje všetky
vplyvy prevádzky na životné prostredie; a 3. pomoc zhotoviteľovi konštrukcie pri analýze predložených ponúk v rámci postupu,
ktorý je predmetom tretej etapy,
–        tretia etapa: vypracovanie návrhu konštrukcie a jej realizácia.
V úradnom vestníku boli zverejnené dve oznámenia o vyhlásení metódy verejného obstarávania, a to vo vestníku z 30. novembra
1996, séria S č. 233, a v úradnom vestníku z 10. decembra 1998, séria S č. 239.
Oznámenie zverejnené 30. novembra 1996 sa týkalo užšej súťaže pre súťaž návrhov, ktorej predmetom bola realizačná štúdia plánovaná
v prvej etape. V tejto súťaži návrhov bola k dispozícii cena vo výške 200 000 FRF pre každého z troch vybraných záujemcov,
čiže celková výška cien bola 600 000 FRF.
Uvedené oznámenie v bode 2 uvádzalo, že záujemca, ktorého riešenie bude vybraté v rámci súťaže návrhov týkajúcej sa prvej
etapy, „bude môcť byť vyzvaný, aby spolupracoval pri realizácii svojej myšlienky v rámci zmluvy o vypracovaní štúdií, ktorej
predmetom bude (okrem iného) pomoc zhotoviteľovi konštrukcie“, ktorá bola plánovaná v prvej a tretej časti druhej etapy.
Oznam zverejnený 10. decembra 1998 sa týkal tretej etapy.

Konanie pred podaním žaloby
Listom zo 7. októbra 1999 Komisia vyzvala francúzske orgány, aby jej oznámili svoje pripomienky k podmienkam a spôsobu, akým
sa uskutočnili uvedené výzvy na predkladanie ponúk.
Keďže francúzske orgány neposkytli na tento list oficiálnu odpoveď, zaslala im Komisia listom z 3. augusta 2000 výzvu s tromi
výhradami týkajúcimi sa porušenia článku 27 ods. 2, článku 15 ods. 2 a článku 36 ods. 1 smernice.
Listom z 21. novembra 2000 francúzske orgány namietali všetky výhrady uvedené vo výzve Komisie. Keďže Komisia pokladala odpoveď
za nedostatočnú, zaslala listom z 26. júla 2001 odôvodnené stanovisko, v ktorom zopakovala svoje výhrady.
Francúzske orgány odpovedali na odôvodnené stanovisko listom zo 4. februára 2002. Uznali v ňom odôvodnenosť prvej a tretej
výhrady Komisie.
Za takých okolností sa Komisia rozhodla podať žalobu, ktorej predmet sa obmedzuje len na druhú výhradu uvedenú v odôvodnenom
stanovisku.

O žalobe

Tvrdenia účastníkov konania
Komisia v žalobe tvrdí, že zmluva o pomoci zhotoviteľovi konštrukcie, ktorá je predmetom druhej etapy a ktorej cena dosahuje
výšku 4 502 137,90 FRF, sa týkala iných plnení, než o aké išlo v súťaži návrhov začatej oznámením z 30. novembra 1996. Preto
mala byť uvedená zmluva predmetom zverejnenia a súťaže v súlade so spoločnými pravidlami oznamovania a účasti podľa hláv V
a VI smernice. Táto zmluva však bola uzavretá s úspešným záujemcom zo súťaže návrhov organizovanej na vypracovanie realizačnej
štúdie plánovanej v prvej etape, a to bez akéhokoľvek zverejnenia alebo súťaže na úrovni Spoločenstva.
Komisia tvrdí, že zmienka obsiahnutá v oznámení o verejnom obstarávaní zverejnenom roku 1996, podľa ktorej úspešný záujemca
súťaže môže byť vyzvaný, aby spolupracoval so zhotoviteľom konštrukcie v rámci druhej etapy, nie je relevantná a v žiadnom
prípade nezbavuje obstarávateľa povinností, ktoré mu vyplývajú zo smernice.
Komisia dodáva, že zásada rovnosti zaobchádzania so záujemcami zakotvená v smernici ukladá, aby bol predmet obstarávania jasne
vymedzený a nemohol byť rozšírený v priebehu výberového konania. Z tejto zásady rovnako vyplýva, že kritériá výberu musia
byť jasne určené. To znamená, že nielenže úspešný záujemca nemal žiadnu istotu ani nárok v prípade realizácie iných plnení
v rámci prípadnej ďalšej zmluvy o technickej pomoci zhotoviteľovi konštrukcie, ale ani nebolo určené žiadne kritérium na uzavretie
takejto následnej zmluvy.
Vo svojom vyjadrení k žalobe francúzska vláda predovšetkým tvrdí, že predmetné ustanovenia týkajúce sa oznámení o vyhlásení
metódy verejného obstarávania z 30. novembra 1996 a usmernenia, na ktoré sa oznam odvolával a ktoré obsahuje podrobnejšie
informácie, neponechávali žiadnu pochybnosť o vôli CUM vyhradiť si možnosť uzavrieť s úspešným záujemcom zo súťaže návrhov
zmluvu o vypracovaní štúdií, ktorých predmetom je pomoc zhotoviteľovi konštrukcie. V dôsledku toho mohla byť zmluva o pomoci
zhotoviteľovi konštrukcie uzavretá s úspešným záujemcom zo súťaže návrhov bez predchádzajúceho zverejnenia oznámenia o vyhlásení
metódy verejného obstarávania.
Francúzska vláda po druhé tvrdí, že článok 11 ods. 3 písm. c) smernice v tomto prípade zbavuje povinnosti zverejniť oznámenie
o vyhlásení metódy verejného obstarávania.
Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, že kritériá na uzavretie zmluvy o pomoci zhotoviteľovi konštrukcie neboli určené v oznámení
z 30. novembra 1996, čím bola porušená zásada rovnosti zaobchádzania so záujemcami, francúzska vláda zastáva názor, že táto
výhrada sa musí považovať za neprípustnú v rozsahu, v akom sa po prvýkrát objavuje v žalobe, t. j. v akom sa francúzska vláda
nemohla voči nej brániť v rámci postupu pred podaním žaloby.
Pokiaľ ide o tento posledný bod, Komisia tvrdí, že nejde o novú námietku, ale o pripomienku, ktorá slúži na podporu jej stanoviska,
a síce že predmet zmluvy sa vzťahoval len na súťaž návrhov.

Posúdenie Súdnym dvorom
O prípustnosti
Je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je účelom konania pred podaním žaloby dať členskému štátu príležitosť
na jednej strane, aby splnil svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z práva Spoločenstva, a na druhej strane, aby sa mohol účinne
brániť proti námietkam vzneseným Komisiou (pozri najmä rozsudky z 10. mája 2001, Komisia/Holandsko, C-152/98, Zb. s. I-3463,
bod 23, a z 15. januára 2002, Komisia/Taliansko, C-439/99, Zb. s. I-305, bod 10).
Z toho po prvé vyplýva, že predmet žaloby podanej podľa článku 226 ES je podmienený konaním pred podaním žaloby upraveným
v uvedenom ustanovení. Z toho dôvodu musí byť žaloba postavená na rovnakých dôvodoch a tvrdeniach ako odôvodnené stanovisko.
Ak teda námietka nebola uvedená v odôvodnenom stanovisku, nie je prípustná v štádiu konania pred Súdnym dvorom (pozri najmä
rozsudok Komisia/Taliansko, už citovaný, bod 11).
Po druhé odôvodnené stanovisko musí obsahovať súvislý a podrobný výklad dôvodov, ktoré viedli Komisiu k presvedčeniu, že si
dotknutý členský štát nesplnil niektorú z povinností, ktoré mu vyplývajú zo zmluvy ES (pozri najmä rozsudky zo 4. decembra
1997, Komisia/Taliansko, C-207/96, Zb. s. I-6869, bod 18, a z 15. januára 2002, Komisia/Taliansko, už citovaný, bod 12).
V prejednávanom prípade Komisia v bodoch 20 a 21 odôvodneného stanoviska v rámci druhej výhrady tvrdila, že „zmienka uvedená
v oznámení o vyhlásení metódy verejného obstarávania o možnosti, že by ,úspešný záujemca spolupracoval pri realizácii vybraného
návrhu‘…, nepriznávala úspešnému záujemcovi zo súťaže návrhov žiadnu istotu alebo nárok, pokiaľ ide o realizáciu iných plnení
v rámci prípadnej ďalšej zmluvy o technickej pomoci zhotoviteľovi konštrukcie“ a „… že obstarávateľ neprávom vyňal niektoré
plnenia týkajúce sa pomoci zhotoviteľovi konštrukcie, plánované v druhej etape celkovej organizačnej schémy, z procesu zverejnenia
a súťaže“.
Za takých okolností je nutné usúdiť, že sa Komisia tvrdením, že kritériá na uzavretie zmluvy o pomoci zhotoviteľovi konštrukcie
neboli vymedzené v oznámení o vyhlásení metódy verejného obstarávania z 30. novembra 1996, čím bola porušená zásada rovnosti
zaobchádzania so záujemcami, obmedzila na vysvetlenie výhrady uvedenej v bodoch 20 a 21 odôvodneného stanoviska bez toho,
aby sformulovala novú výhradu. Z toho vyplýva, že výhrada neprípustnosti vznesená francúzskou vládou musí byť zamietnutá.
O veci samej
V tejto žalobe Komisia v zásade vyčíta francúzskym orgánom, že uzavreli verejnú zmluvu v oblasti pomoci zhotoviteľovi konštrukcie
plánovanej v druhej etape bez toho, aby pristúpili k výberovému konaniu stanovenému smernicou.
Na úvod je potrebné konštatovať, že podmienky uplatnenia smernice boli v tomto prípade splnené. Štúdie a pomoc zhotoviteľovi
konštrukcie, ktoré boli predmetom druhej etapy, predstavujú služby v zmysle článku 8 prílohy I A smernice. Okrem toho minimálna
cena zmluvy stanovená v článku 7 ods. 1 smernice bola prekročená.
Z toho vyplýva, že zmluvy o poskytnutí uvedených služieb mohli byť v zmysle článku 8 smernice uzavreté len za splnenia pravidiel
obsiahnutých v hlave III smernice, najmä v článku 11 a článku 15 ods. 2. Podľa uvedeného ustanovenia mali obstarávatelia povinnosť
zverejniť oznámenie o vyhlásení metódy verejného obstarávania.
Francúzska vláda však tvrdí, že možnosť uzavrieť zmluvu týkajúcu sa druhej etapy s úspešným záujemcom zo súťaže návrhov uvedená
v oznámení z 30. novembra 1996 zbavila obstarávateľa povinnosti zverejniť nové oznámenie pred uzavretím tejto zmluvy.
S týmto tvrdením nemožno súhlasiť. Zásada rovnosti zaobchádzania s rôznymi poskytovateľmi služieb zakotvená v článku 3 ods. 2
smernice a zásada transparentnosti, ktorá z nej vyplýva (pozri analogicky rozsudky z 25. apríla 1996, Komisia/Belgicko, C-87/94,
Zb. s. I-2043, body 51 až 53, a zo 7. decembra 2000, Telaustria a Telefonadress, C-324/98, Zb. s. I-10745, bod 61), vyžadujú,
aby boli predmet každej zmluvy, ako aj kritériá jej uzavretia jasne vymedzené.
Táto požiadavka je daná tým, že predmet zmluvy, ako aj kritériá jej uzavretia sa musia pokladať za rozhodujúce prvky pri rozhodovaní
o tom, ktorý postup stanovený v smernici sa má použiť, a pri posúdení, či boli dodržané všetky náležitosti takto zvoleného
postupu.
V prejednávanom prípade z toho vyplýva, že čisto možnosť uzavrieť zmluvu týkajúcu sa druhej etapy podľa kritérií platných
pre inú zmluvu, ktorá sa týkala prvej etapy, nie je to isté ako uzavretie zmluvy na základe niektorého postupu stanoveného
smernicou.
Francúzska vláda sa takisto odvoláva na článok 11 ods. 3 smernice, ktorý umožňuje obstarávateľom, ktorí použijú rokovacie
konanie, odchýliť sa v taxatívne vymenovaných prípadoch od povinnosti zverejniť oznámenie. Podľa článku 11 ods. 3 písm. c)
smernice je tomu tak najmä v prípade, keď „sa zmluva uzatvára po súťaži návrhov a musí byť podľa uplatňovaných pravidiel uzavretá
s úspešným záujemcom alebo jedným z úspešných záujemcov…“.
V tomto ohľade je potrebné pripomenúť, ako správne zdôrazňuje Komisia, že toto ustanovenie, keďže predstavuje výnimku zo základného
pravidla zmluvy, sa musí vykladať reštriktívne a že ten, kto ho chce použiť, má dôkazné bremeno, pokiaľ ide o skutočnú existenciu
výnimočných okolností, ktoré použitie výnimky odôvodňujú (pozri rozsudok z 10. apríla 2003, Komisia/Nemecko, C‑20/21 a C‑28/01,
Zb. s. I-3609, bod 58).
V prejednávanom prípade, ako na to poukázal generálny advokát v bode 40 svojich návrhov, časť plnení, ktoré boli predmetom
druhej etapy, nepatrí pod pojem súťaže návrhov, tak ako je vymedzený v článku 1 písm. g) smernice, ktorý sa zmieňuje o „návrhu
(pláne alebo projekte)“. Ak by sa aj prvá časť druhej etapy (pomoc zhotoviteľovi konštrukcie pri vypracovaní podrobného technického
programu na základe riešenia vybraného v prvej etape) mohla prípadne pokladať za plán alebo projekt podľa článku 1 písm. g)
smernice, nie je tomu tak v prípade tretej časti druhej etapy. Pomoc zhotoviteľovi konštrukcie pri analýze predložených ponúk
v rámci postupu, ktorý je predmetom tretej etapy, zjavne nepredstavuje plán alebo projekt v zmysle článku 1 písm. g) smernice.
V každom prípade podmienky použitia výnimky podľa článku 11 ods. 3 písm. c) smernice nie sú v tomto prípade splnené. Z názvu
uvedeného ustanovenia jasne vyplýva, že zbavenie sa povinnosti zverejniť oznámenie je možné len vtedy, ak predmetná zmluva
nadväzuje na súťaž návrhov a musí byť uzavretá s úspešným záujemcom alebo jedným z úspešných záujemcov.
Ako potvrdzuje generálny advokát v bode 45 svojich návrhov, slovné spojenie „uzatvára sa po súťaži návrhov“ v zmysle článku
11 ods. 3 písm. c) smernice znamená, že medzi súťažou návrhov a predmetnou zmluvou musí byť priamy funkčný vzťah. Keďže sa
daná súťaž návrhov týkala prvej etapy a bola organizovaná s cieľom uzavrieť zmluvu týkajúcu sa tejto etapy, nemožno zmluvu
z druhej etapy považovať za uzatvorenú v nadväznosti na ňu.
Navyše ustanovenie v bode 2 oznámenia o vyhlásení metódy verejného obstarávania z 30. novembra 1996 stanovuje iba možnosť,
nie povinnosť zveriť druhú etapu úspešnému záujemcovi zo súťaže návrhov týkajúcej sa prvej etapy. Nie je preto možné tvrdiť,
že zmluva týkajúca sa druhej etapy musí byť uzavretá s úspešným záujemcom alebo jedným z úspešných záujemcov zo súťaže návrhov.
Z tohto dôvodu sa výnimka z povinnosti zverejniť oznámenie o vyhlásení metódy verejného obstarávania stanovená v článku 11
ods. 3 písm. c) smernice nevzťahuje na prejednávaný prípad.
Z uvedeného vyplýva, že druhá etapa nebola zverejnená v oznámení o vyhlásení metódy verejného obstarávania v súlade s pravidlami
smernice, hoci sa na ňu smernica vzťahuje.
Vzhľadom na uvedené je potrebné konštatovať, že Francúzska republika si tým, že CUM uzavrela verejnú zmluvu týkajúcu sa pomoci
zhotoviteľovi konštrukcie čističky odpadových vôd v Chauvinière bez predchádzajúceho zverejnenia oznámenie o vyhlásení metódy
verejného obstarávania v úradnom vestníku, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice, najmä z článku 15 ods. 2.

O trovách
V súlade s článkom 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy
konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Francúzsku republiku na náhradu trov konania
a táto nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol a vyhlásil:
1)
Francúzska republika si tým, že Communauté urbaine du Mans uzavrela zmluvu o vypracovaní štúdií týkajúcu sa pomoci zhotoviteľovi
konštrukcie čističky odpadových vôd v Chauvinière bez toho, aby predtým zverejnila oznámenie o vyhlásení metódy verejného
obstarávania v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice Rady 92/50/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii postupov verejného obstarávania
služieb, najmä z článku 15 ods. 2.
2)
Francúzska republika je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.