CELEX: 62005CJ0045
Žemės ūkio struktūros
Bendrijos pagalbos schemos
Galvijienos sektorius
Galvijų identifikavimas bei registravimas
Skerdimo priemokos
Neskyrimas ir sumažinimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro
galvijienos rinkos organizavimo (OL L 160, p. 21) ir 2000 m. liepos 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1760/2000,
nustatančio galvijų identifikavimo bei registravimo sistemą, reglamentuojančio jautienos bei jos produktų ženklinimą ir panaikinančio
Tarybos reglamentą (EB) Nr. 820/97 (OL L 204, p. 1), bei 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio
išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 391,
p. 36) ir 2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos administravimo
ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles
(OL 327, p. 11), išaiškinimo. Kalbant apie Reglamentą Nr. 1254/1999, šis prašymas susijęs ir su jo 21 straipsnio galiojimu.
Šis prašymas buvo pateiktas sprendžiant ginčą tarp galvijus auginančios žemės ūkio bendrovės
Maatschap Schonewille‑Prins
(toliau – Schonewille) ir
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
(Žemės ūkio, gamtos ir maisto produktų kokybės ministras, toliau – ministras) dėl pastarojo atsisakymo skirti galvijų skerdimo
priemokas, kurių ji buvo prašiusi.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
Pagal Reglamento Nr. 1254/1999 11 straipsnį gamintojas, laikantis galvijus gali gauti skerdimo priemoką, kuri skiriama už
paskerstus arba eksportuotus į trečiąją šalį reikalavimus atitinkančius galvijus.
Šio reglamento 21 straipsnis šiuo klausimu numato:
„Siekiant gauti tiesiogines išmokas pagal šį skyrių, gyvuliai identifikuojami ir registruojami pagal Reglamentą (EB) Nr. 820/97.“
Reglamento Nr. 1254/1999 aštuoniolikta konstatuojamoji dalis nurodo:
„(t)iesioginės išmokos išmokamos tiktai tiems gyvulių augintojams, kurie laikosi atitinkamų Bendrijos taisyklių dėl galvijų
identifikavimo ir registravimo; <…>“
1997 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 820/97, nustatantis galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą ir
jautienos bei jos produktų ženklinimą etiketėmis (OL L 117, p. 1) nuo 2000 m. rugsėjo 1 d. buvo panaikintas Reglamentu Nr. 1760/2000.
Reglamento Nr. 1760/2000 ketvirta–septinta konstatuojamosios dalys numato:
„Ryšium su galvijų spongiforminės encefalopatijos krizės nulemtu rinkos nestabilumu patobulinus minimų produktų gamybos bei
realizavimo reikalavimus, ypač susijusius su atsekamumu, padidėjo jautienos suvartojimas. Siekiant išlaikyti ir sustiprinti
vartotojų pasitikėjimą jautienos sveikumu ir jų neklaidinti, būtina sukurti ženklinimo sistemą, kuri vartotojui suteiktų pakankamą
ir aiškią informaciją apie produktą.
Tam tikslui svarbiausia yra įkurti, viena vertus, veiksmingą galvijų identifikavimo bei registravimo gamybos etape sistemą
<…>
Garantijų, kurias suteiks šis patobulinimas, dėka bus galima įgyvendinti kai kuriuos su visuomenės interesais susijusius reikalavimus,
ypač dėl žmonių ir gyvulių sveikatos.
Dėl to padidės žmonių pasitikėjimas jautienos bei jos produktų kokybe, bus išlaikytas aukštesnis žmonių sveikatos apsaugos
lygis ir sustiprintas ilgalaikis jautienos rinkos stabilumas.“
Šio Reglamento 7 straipsnio 1 dalis nurodo:
„Kiekvienas gyvulių laikytojas, išskyrus vežėją:
–        tvarko nuolat atnaujinamą registrą,
–        kompiuterinei duomenų bazei dirbant visu pajėgumu, per valstybės narės nustatytą laiką, maždaug 3–7 dienas, kompetentingą
instituciją informuoja apie visus gyvulių judėjimus ūkyje (įvežimus bei išvežimus) ir kiekvieną gimimą bei kritimą kartu nurodydamas
šių įvykių datas. Tačiau 23 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija valstybės narės prašymu gali nustatyti aplinkybes,
kuriomis valstybės narės šį maksimalų laikotarpį gali pratęsti, ir numato specialias galvijų judėjimo taisykles, taikytinas
vasaros sezonu išvežant juos į kalnų ganyklas.“
To paties reglamento 22 straipsnio 1 dalis numato:
„Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, užtikrinančių šio reglamento nuostatų laikymąsi. <...>
Bet kokios valstybių narių gyvulių laikytojui paskirtos nuobaudos turi atitikti jo padaryto pažeidimo pavojingumą. <…>“
Reglamento Nr. 3887/92 11 straipsnio 1 dalis nurodo:
„Šiame reglamente nustatytos baudos taikomos nepažeidžiant papildomų baudų, nustatytų nacionaliniu lygiu.“
Šis Reglamentas Nr. 3887/92 nuo 2002 m. sausio 1 d. buvo panaikintas Reglamentu Nr. 2419/2001.
Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnis numato:
„1.      Šioje dalyje numatytas pagalbos sumažinimas arba jos neskyrimas netaikomi, jeigu ūkininkas pateikė iš esmės teisingą informaciją
arba jeigu priešingu atveju jis gali įrodyti, kad yra nekaltas.
2.      Šioje dalyje numatytas pagalbos sumažinimas arba jos neskyrimas netaikomas pagalbos paraiškos dalims, apie kuriose esančias
arba po paraiškos pateikimo atsiradusias klaidas ūkininkas raštu pranešė kompetentingai institucijai, jeigu pastaroji ūkininko
nebuvo informavusi apie ketinimą atlikti patikrinimą vietoje ir apie bet kokią paraiškoje esančią klaidą.
Gavus iš ūkininko šio straipsnio pirmajame papunktyje nurodytą informaciją, pagalbos paraiška tikslinama atsižvelgiant į esamą
padėtį.“
To paties reglamento 45 straipsnis numato:
„1.      Nuo paraiškos skirti pagalbą galvijams pateikimo datos, klaidoms ir praleidimams kompiuterinės bazės įrašuose taikomas 44 straipsnis.
2.      Pagalbos paraiškose nenurodytiems galvijams 39 straipsnyje numatyta pagalba nemažinama ir ji skiriama, kai ūkininkas perduoda
kompetentingai institucijai kompiuterinėje duomenų bazėje padarytų įrašų pakeitimus ir patikslinimus, jeigu šiam ūkininkui
nebuvo pranešta apie kompetentingos institucijos ketinimą atlikti patikrinimą vietoje.“
Šio Reglamento Nr. 2419/2001 47 straipsnio 2 dalis nurodo:
„Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 2988/95 6 straipsnį šiame reglamente numatyti pagalbos sumažinimo arba jos neskyrimo atvejai
nepažeidžia nacionalinių sankcijų pagal bet kokias kitas Bendrijos arba nacionalinės teisės aktų nuostatas.“

Nacionalinės teisės aktai
1998 m. galvijų identifikavimo ir registravimo nuostatai (
Verordening identiticatie en registratie runderen 1998 van het Productschap Vee en Vlees
, toliau – PVV nuostatai) numato:
„12 straipsnis
1. Laikytojas, išskyrus transportuotoją, privalo registre tiksliai ir išsamiai registruoti Reglamento Nr. 820/97 4 straipsnio
3 dalyje ir 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nurodytus duomenis.
<…>
13 straipsnis
1. Laikytojas, išskyrus transportuotoją, per tris darbo dienas tarnybai turi pateikti šių nuostatų 12 straipsnio 1 dalyje
numatytus duomenis <…>“
Teisė į skerdimo priemoką yra įtvirtinta nuostatuose dėl Bendrijos priemokų už gyvulius (
Regeling dierlijke EG‑premies, Stcrt.
1996, Nr. 80, toliau –
Regeling
).

Regeling
2.3 straipsnio 2 dalis numato:
„Už galvijų, kurie pagal identifikavimo ir registravimo registro duomenis jų skerdimo ar eksportavimo į trečiąją šalį metu
yra bent aštuonių mėnesių, skerdimą arba eksportavimą į trečiąją šalį, gamintojams pateikus prašymą, mokama priemoka pagal
šio
Regeling
ir Reglamentų Nr. 1254/1999 ir Nr. 2342/1999 nuostatas.“

Regeling
2.4b straipsnio 2 dalis nurodo:
„Prašymai dėl galvijų skerdimo Nyderlandų skerdyklose priemokos yra pateikiami atitinkamai skerdyklai pranešus apie skerdimą
identifikavimo ir registravimo registrui pagal PVV nuostatas.“

Regeling
4.9 punktas nustato:
„1. Priemoka nemokama už galvijus, kurių atžvilgiu gamintojas per dvidešimt penkias dienas neįvykdė jam pagal PVV nuostatus
taikomų reikalavimų pranešti identifikavimo ir registravimo registrui apie gimimo dieną, atvežimo ar išvežimo iš jo ūkio datą
arba skerdimo ar eksportavimo į trečiąją šalį datą, jeigu tokia pareiga pranešti atsirado 2000 m. sausio 1 d. ar vėliau.
2. Priemoka už galvijus, kurių atžvilgiu gamintojas per nustatytą terminą neįvykdė jam pagal PVV nuostatus taikomų reikalavimų
pranešti identifikavimo ir registravimo registrui apie gimimo dieną, atvežimo ar išvežimo iš jo ūkio datą arba skerdimo ar
eksportavimo į trečiąją šalį datą, jeigu tokia pareiga pranešti atsirado 2000 m. sausio 1 d. ar vėliau, tačiau ją įvykdė per
dvidešimt penkias dienas nuo atitinkamo įvykio, sumažinama 25 %.“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2001 m. vasario 1 d.
Schonewille
ministrui pateikė prašymą dėl skerdimo priemokos už 365 galvijus pagal
Regeling
.
2002 m. birželio 24 d. Sprendimu ministras nurodė, kad iš visų galvijų, dėl kurių pateiktas prašymas priemokai už 2001 m.,
tik 260 visiškai ar iš dalies atitiko šios priemokos skyrimo reikalavimus.
2002 m. liepos 23 d. laišku
Schonewille
pateikė skundą dėl šio sprendimo. 2002 m. rugpjūčio 19 d. ministras iš dalies pakeitė sprendimą, kuriame jis nurodė, kad
dar 15 galvijų visiškai atitiko šiai priemokai gauti keliamus reikalavimus, tačiau nurodė, kad kiti galvijai jų neatitiko
visiškai.
Pagrindinėms bylos šalims pasikeitus įvairia informacija,
Schonewille
toliau laikantis savo reikalavimų, 2003 m. birželio 19 d. ministras priėmė naują sprendimą. Jis nurodė, kad skundas yra nepriimtinas
tiek, kiek jis susijęs su skerdimo priemoka už 15 papildomų galvijų, kuriuos galiausiai nuspręsta laikyti atitinkančiais reikalavimus,
bei nepagrįstas kitų galvijų atžvilgiu.
Be to, šiame sprendime ministras, pirma, atmetė prašymą dėl priemokos už vieną galviją todėl, kad per
Regeling
4.9 straipsnio 1 dalyje numatytą terminą nebuvo pranešta identifikavimo ir registravimo registrui. Antra, remdamasis
Regeling
4.9 straipsnio 2 dalimi, jis 25 % sumažino už galvijų grupę prašomą priemoką.
2003 m. rugsėjo 30 d.
Schonewille
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui pateikė ieškinį dėl šio 2003 m. birželio 19 d. Sprendimo.
Pagrindinėje byloje
Schonewille
tvirtina, kad ministras klaidingai nusprendė, jog pavėluotas pranešimas identifikavimo ir registravimo registrui apie galvijo
atvežimo į skerdyklą datą gali pateisinti atsisakymą skirti skerdimo priemoką ar jos sumažinimą. Jos manymu, tai, ar galima
skirti priemoką už galvijus, turi būti įvertinta išimtinai remiantis Reglamento Nr. 1254/1999 21 straipsniu. Kadangi šiame
straipsnyje tik reikalaujama, kad galvijas būtų identifikuotas ir įregistruotas pagal Reglamentą Nr. 1760/2000,
Schonewille
mano, kad ministras galvijų identifikavimo ir registravimo atžvilgiu negali nustatyti tokių papildomų šios priemokos mokėjimo
sąlygų, kokie yra
Regeling
4.9 straipsnyje numatyti reikalavimai, susiję su pranešimo šiam registrui data.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo manymu, šioje byloje iš esmės kyla klausimas, ar, atsižvelgiant į
nustatytus pažeidimus,
Schonewille
identifikavimo ir registravimo registro administratoriui pranešant apie dieną, kurią į ūkį atvežti galvijai, ministras visiškai
ar iš dalies gali panaikinti teisę į skerdimo priemoką pagal Reglamentą Nr. 1254/1999.
Šiomis aplinkybėmis
College van Beroep voor het bedrijsleven
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 21 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad dėl bet kokio Reglamento (EB) Nr. 1760/2000
taikymo pažeidimo galvijo atžvilgiu visiškai atsisakoma skirti priemoką už šį galviją?
2.      Teigiamai atsakius į pirmąjį klausimą, ar Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 21 straipsnis galioja, ypač atsižvelgiant į iš jo
kylančias pasekmes?
3.      Ar Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsniai taikomi pažeidimams, padarytiems taikant Reglamentą (EB) Nr. 1760/2000?
4.      Teigiamai atsakius į trečiąjį klausimą, ar teisingas Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 45 straipsnio taikymas 44 straipsnio kontekste
reiškia, kad skerdimo priemoka yra skiriama padarius klaidą dėl neatsargumo pranešant duomenis kompiuterinės duomenų bazės
administratoriui, jeigu perduoti duomenys, kaip šioje byloje apie atvežimo dienas, yra tikslūs (ir buvo nuo pat pradžių teisingi
ir todėl jų nereikėjo taisyti)? Jeigu tai netaikytina kiekvienos klaidos dėl neatsargumo atžvilgiu, ar taikytina nagrinėjamai
situacijai, kurioje klaida padaryta dėl (keliomis dienomis ar savaitėmis) pavėluoto duomenų pateikimo, nors buvo skerdžiama
gerokai vėliau?
5.      Ar Reglamento (EB) Nr. 3887/92 11 straipsnis ir (arba) Reglamento (EB) Nr.  1760/2000 22 straipsnis ir (arba) Reglamento (EB) Nr. 2419/2001
47 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad valstybė narė gali nesuteikti teisės į Bendrijos skerdimo priemoką arba
taikydama nacionalinę sankciją ją sumažinti, siekdama, kad būtų laikomasi šio reglamento?
6.      Jeigu teigiamai ar iš dalies teigiamai atsakoma į penktąjį klausimą, ar Bendrijos sumažinimų arba neskyrimų išimtys, numatytos
Bendrijos lygmeniu, ypač Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsniuose, analogiškai taikomos nacionaliniams sumažinimams
ir neskyrimams?
7.      Teigiamai atsakius į šeštąjį klausimą, ar teisingas Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 45 straipsnio analogiškas taikymas 44 straipsnio
kontekste reiškia, kad dėl duomenų perdavimo kompiuterinei duomenų bazei pažeidimų, būtent pavėluoto šių duomenų perdavimo,
negalima atsisakyti skirti skerdimo priemokos, jeigu tokie registre įregistruoti duomenys, šiuo atveju atvežimo diena, yra
visiškai tikslūs?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo
Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 1254/1999
21 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad nepateikus kompiuterinei duomenų bazei duomenų apie galvijo judėjimą ūkyje (įvežimą
ar išvežimą) per Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antrojoje įtraukoje numatytą terminą, skerdimo priemoka už
šį galviją neskiriama.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką aiškinant Bendrijos teisės nuostatas reikia atsižvelgti ne tik į jų formuluotes,
bet ir į kontekstą bei teisės akto, kuriam jos priklauso, tikslus (be kita ko, žr. 2003 m. lapkričio 13 d. Sprendimo
Granarolo
, C‑294/01, Rink. p. I‑13429, 34 punktą ir 2006 m. gruodžio 7 d. Sprendimo
SGAE
, C‑306/05, dar nepaskelbto Rinkinyje, 34 punktą).
Pagal Reglamento Nr. 1254/1999 21 straipsnį, siekiant gauti skerdimo priemoką, galvijas turi būti „identifikuojamas ir registruojamas
pagal Reglamentą (Nr. 1760/2000)“.
Iš šio straipsnio formuluotės aiškiai matyti, kad, kaip nurodyta Reglamento Nr. 1254/1999 aštuonioliktoje konstatuojamojoje
dalyje, skerdimo priemokos skyrimas siejamas su tuo, ar atitinkamų gyvulių augintojai laikėsi Bendrijos taisyklių, taikytinų
galvijų identifikavimui ir registravimui.
Be to, reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 2419/2001 dvidešimt aštunta konstatuojamoji dalis nurodo, jog „tinkamas galvijų
ženklinimas ir registravimas yra Reglamento <...> Nr. 1254/1999 21 straipsnyje numatyta (skerdimo priemokos) reikalavimų atitikties
sąlyga“.
Kaip numatyta Reglamento Nr. 1760/2000 aštuntoje konstatuojamoje dalyje, „<...> prekybai Bendrijos vidaus rinkoje skirti gyvuliai
turi būti identifikuojami pagal Bendrijos taisykles, numatytus reikalavimus ir registruojami taip, kad būtų galima nustatyti
pirminį arba tranzitinį ūkį, centrą ar organizaciją; iki 1993 m. sausio 1 d. šių identifikavimo bei registravimo sistemų taikymas
turi būti išplėstas ir gyvulių judėjimui kiekvienos valstybės narės teritorijoje“.
Šiuo atžvilgiu, ypač kalbant apie galvijų registravimą, Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antra įtrauka nurodo,
kad kiekvienas gyvulių laikytojas „<...> per valstybės narės nustatytą laiką, maždaug 3–7 dienas, kompetentingą instituciją
informuoja apie visus gyvulių judėjimus ūkyje (įvežimus bei išvežimus) ir kiekvieną gimimą bei kritimą, kartu nurodydamas
šių įvykių datas. Tačiau 23 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija valstybės narės prašymu gali nustatyti aplinkybes,
kuriomis valstybės narės šį maksimalų laikotarpį gali pratęsti, ir numato specialias galvijų judėjimo taisykles, taikytinas
vasaros sezonu išvežant juos į kalnų ganyklas“.
Reikia konstatuoti, kad ši imperatyviais terminais suformuluota nuostata detaliai aprašo gyvulių laikytojų pareigos informuoti
apimtį ir tiksliai šiems laikytojams nustato šios pareigos įvykdymo terminą.
Taip pat reikia pabrėžti, kad ši nuostata
in fine
tiksliai apibrėžia šio termino pratęsimo būdus. Be to, tiksli informacija apie šiuos būdus taptų nesvarbi, jeigu gyvulių
laikytojai galėtų nesilaikyti šio termino.
Darytina išvada, kad ši nuostata turi būti aiškinama taip, jog kiekvienas gyvulių laikytojas turi laikytis nustatyto termino,
kai jis kompiuterinei duomenų bazei praneša apie galvijo judėjimą ūkyje (įvežimą ar išvežimą).
Toks aiškinimas atitinka 2004 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 911/2004, įgyvendinančio Europos Parlamento
ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1760/2000 dėl ausies įsagų, pasų ir ūkių registrų (OL L 163, p. 65) aiškų 9 straipsnio tekstą,
pagal kurį gyvulių laikytojas per laikotarpį nuo trijų iki septynių dienų turi pranešti apie įvykius.
Be to, šį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 1760/2000 tikslai, kuriais, kaip matyti iš jo 4–7 konstatuojamųjų dalių, siekiama
padidinti vartotojų pasitikėjimą jautienos bei jos produktų kokybe, išlaikyti aukštesnį žmonių sveikatos apsaugos lygį ir
sustiprinti tvarų jautienos rinkos stabilumą.
Norint pasiekti šiuos tikslus, galvijų identifikavimo ir registravimo sistema turi veiksmingai ir patikimai veikti bet kuriuo
momentu, kad kompetentingos valdžios institucijos kuo greičiau galėtų nustatyti gyvulio kilmę epizootinių ligų atveju ir nedelsiant
imtis būtinų priemonių, kad būtų išvengta bet kokios grėsmės visuomenės sveikatai. To nebūtų galima padaryti, jeigu gyvulių
laikytojas per Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje numatytą terminą kompiuterinei duomenų bazei
nepraneštų apie savo galvijų judėjimą.
Papildomai reikia konstatuoti, kad dėl pareigos pranešti per minėtame straipsnyje numatytą terminą, be jame nurodytos nukrypti
leidžiančios nuostatos, Bendrijos nuostatose nenumatyta jokios kitos nukrypti leidžiančios nuostatos, netgi Reglamente Nr. 1254/1999,
kuris tam, jog būtų skiriama skerdimo priemoka, reikalauja laikytis Bendrijos taisyklių, taikytinų galvijams identifikuoti
ir registruoti, kurios apima ir Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antrą įtrauką.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad Reglamento Nr. 1254/1999 21 straipsnis turi
būti aiškinamas taip, jog nepateikus kompiuterinei duomenų bazei duomenų apie galvijo judėjimą ūkyje (įvežimą ar išvežimą)
per Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nustatytą terminą, šis galvijas tampa netinkamu skerdimo
priemokai, todėl ši priemoka už šį gyvulį neskiriama.

Dėl antrojo klausimo
Savo antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 1254/1999
21 straipsnio poveikis, kuris aprašytas atsakyme į pirmąjį klausimą, nėra toks neproporcingas, kad ši nuostata taptų negaliojančia.
Primintina, kad proporcingumo principas, kuris yra vienas iš Bendrijos teisės bendrųjų principų, įpareigoja, jog Bendrijos
institucijų veiksmai neviršytų to, kas yra tinkama ir būtina teisėtiems atitinkamų teisės aktų tikslams pasiekti, atsižvelgiant
į tai, kad iš kelių galimų tinkamų priemonių reikia rinktis mažiausiai ribojančią, o atsiradę nepatogumai neturėtų būti neproporcingi
siekiamiems tikslams (šiuo klausimu žr. 1994 m. spalio 5 d. Sprendimo
Crispoltoni ir kt
., C‑133/93, C‑300/93 ir C‑362/93, Rink. p. I‑4863, 41 punktą; 1998 m. gegužės 5 d. Sprendimo
National Farmers’ Union ir kt
., C‑157/96, Rink. p. I‑2211, 60 punktą).
Minėtų sąlygų teisminės kontrolės atžvilgiu Bendrijos teisės aktų leidėjas bendrosios žemės ūkio politikos srityje turi diskreciją,
kuri atitinka EB 34‑37 straipsniais jam priskirtas politines funkcijas. Todėl tik akivaizdžiai netinkamas šioje srityje priimtos
priemonės pobūdis, palyginti su kompetentingos institucijos siekiamu tikslu, gali paveikti tokios priemonės teisėtumą (žr.
minėtų sprendimų
Crispoltoni ir kt
. 42 punktą ir
National Farmers’ Union ir kt
. 61 punktą).
Be to, šiuo klausimu reikia nurodyti, kad jei Bendrijos teisės aktų leidėjas nustato pagalbos suteikimo sąlygas, teisės netekimas,
kylantis dėl vienos iš šių sąlygų nesilaikymo, nėra sankcija, bet paprasčiausia įstatyme numatytų reikalavimų nesilaikymo
pasekmė (šiuo klausimu žr. 2004 m. lapkričio 11 d. Sprendimo
Toeters ir Verberk
, C‑171/03, Rink. p. I‑10945, 47 punktą).
Reglamento Nr. 1254/1999 21 straipsnis numato, kad skerdimo priemoka gali būti skiriama, tik jei laikomasi Reglamente Nr. 1760/2000
numatytų Bendrijos taisyklių, taikomų galvijams identifikuoti ir registruoti Viena iš šių taisyklių, 7 straipsnio 1 dalies
antra įtrauka, reikalauja laikytis pranešimo kompiuterinei duomenų bazei apie galvijo įvežimą ar išvežimą iš ūkio termino.
Iš to išplaukia, kad dėl termino nesilaikymo negalima gauti skerdimo priemokos už atitinkamą galviją, o šis neskyrimas yra
paprasčiausia vieno iš šios priemokos skyrimui taikomų reikalavimų nesilaikymo pasekmė.
Kaip matyti iš šio sprendimo 40 ir 41 punktų, pareiga laikytis Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje
numatyto termino yra ypač svarbi Bendrijos taisyklių, taikomų galvijams identifikuoti ir registruoti, kontekste.
Iš tiesų ši pareiga, kuri kompetentingoms valdžios institucijoms suteikia galimybę greitai nustatyti gyvulio kilmę epizootinių
ligų atveju ir nedelsiant imtis būtinų priemonių, kad būtų išvengta bet kokios rizikos visuomenės sveikatai, yra siekiama
identifikavimo ir registravimo sistemos tikslų ir, be kita ko, tikslo užtikrinti šių gyvulių veiksmingą identifikavimą realiu
laiku, kuris yra esminis dėl visuomenės sveikatos priežasčių. Iš to išplaukia, kad ši pareiga neturi būti laikoma akivaizdžiai
netinkama šių tikslų siekimo priemonė.
Be to, reikia nurodyti, kad, praleidus pranešimo kompiuterinei duomenų bazei terminą, skerdimo priemoka neskiriama tik tiek,
kiek ji susijusi su galvijais, kurių atžvilgiu nebuvo laikomasi Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje
įtvirtintos registravimo pareigos.
Taigi į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad jį nagrinėjant nebuvo nustatyta jokio veiksnio, kuris proporcingumo principo
atžvilgiu turėtų poveikį Reglamento Nr. 1254/1999 21 straipsnio galiojimui tiek, kiek praleidus Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio
1 dalies antroje įtraukoje numatytą terminą, galvijas tampa netinkamu skerdimo priemokai, todėl ši priemoka už šį gyvulį neskiriama.

Dėl trečiojo ir ketvirtojo klausimų
Savo trečiuoju ir ketvirtuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsniai taikomi skerdimo priemokos neskyrimui už galviją, kurio
atžvilgiu duomenys apie galvijo judėjimą ūkyje (įvežimą ar išvežimą) kompiuterinei duomenų bazei nebuvo pateikti per Reglamento Nr. 1760/2000
7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje numatytą terminą, bet jie minėtai duomenų bazei pateikti pavėluotai ir yra teisingi.
Pirmiausia reikia pabrėžti, kad Reglamentas Nr. 2419/2001, kaip savo išvados 67 punkte nurodė generalinis advokatas, iš principo
nėra taikomas pagrindinės bylos aplinkybėms, kurios patenka į Reglamento Nr. 3887/92 taikymo sritį
ratione temporis
.
Teisingumo Teismas savo 2004 m. liepos 1 d. Sprendime
Gerken
(C‑295/02, Rink. p. I‑6369, p. 61) nusprendė, jog 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl
Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1) 2 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad kai pagalbos
už „gyvulius“ paraiška, patenkančia į Reglamento Nr. 3887/92 taikymo sritį
ratione temporis
, padarytas pažeidimas, už kurį pagal šio reglamento 10 straipsnio 2 dalies a punktą, po 1999 m. gruodžio 21 d. Komisijos
reglamentu (EB) Nr. 2801/1999 (OL L 340, p. 29) padarytų pakeitimų tapusį 10b straipsnio 2 dalies pirmąja ir antrąja pastraipomis,
gali būti taikoma nuobauda, kompetentingos valdžios institucijos turi Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalies nuostatas
taikyti atgaline data, remdamosi tuo, kad šios nuostatos yra ne tokios griežtos nagrinėjamo elgesio atžvilgiu (taip pat žr.
2007 m. kovo 8 d. Sprendimo
Campina
, C‑45/06, dar nepaskelbto Rinkinyje, 32 ir 33 punktus).
Iš to darytina išvada, kad Reglamento Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsniuose numatytos išimtys taikomos atgaline data sankcijų
nustatytų prašymų dėl pagalbos, kurie patenka į Reglamento Nr. 3887/92 taikymo sritį
ratione temporis
, atžvilgiu tiek, kiek taikant šiuos straipsnius nustatomos švelnesnės sankcijos nei taikomos pagal pastarąjį reglamentą,
nenumatantį tokių išimčių.
Kalbant apie Reglamento Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsnių materialinę taikymo sritį, reikia nurodyti, kad šio 44 straipsnio
1 dalis šiuose straipsniuose numatytų išimčių taikymą apriboja tik to paties reglamento IV dalyje numatytais sumažinimų ir
neskyrimų atvejais. Iš to išplaukia, kad atsižvelgiant į minėto sprendimo
Gerken
informaciją šios išimtys pagal Reglamentą Nr. 3887/92 gali būti taikomos tik minėtame 10b straipsnyje numatytoms sankcijoms.
Šiuo straipsniu, numatančiu sankcijas sumažinant bendrą pagalbos sumą, kurią gali gauti ūkis, ar jos neskiriant siekiama,
kaip savo išvados 70 punkte pabrėžė generalinis advokatas, finansiškai nubausti ūkį dėl nustatyto skirtumo tarp pagalbos prašyme
deklaruoto skaičiaus ir reikalavimus atitinkančio gyvulių skaičiaus.
Be to, kaip matyti iš šio sprendimo 48 punkto, skerdimo priemokos neskyrimas už galviją, kompiuterinei duomenų bazei nepateikus
duomenų apie jo judėjimą ūkyje (įvežimą ar išvežimą) per Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje
nustatytą terminą, yra ne sankcija, o šios priemokos skyrimui taikomų reikalavimų nesilaikymo pasekmė.
Todėl Reglamento Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsniuose numatytos išimtys nėra tokios, kad būtų galima skirti galvijų skerdimo
priemoką, jei nebuvo laikomasi jai skirti taikomų reikalavimų.
Remiantis tuo, kas pasakyta, į trečiąjį ir ketvirtąjį klausimus reikia atsakyti taip, kad Reglamento Nr. 2419/2001 44 ir 45 straipsniai
netaikomi skerdimo priemokos neskyrimui už galviją, kompiuterinei duomenų bazei nepateikus duomenų apie jo judėjimą ūkyje
(įvežimą ar išvežimą) per Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nustatytą terminą, siekiant, kad
šis galvijas atitiktų skerdimo priemokos reikalavimus, nors šie pavėluotai minėtai duomenų bazei pateikti duomenys yra teisingi.

Dėl penktojo klausimo
Savo penktuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 3887/92
11 straipsnis ir (arba) Reglamento (EB) Nr. 1760/2000 22 straipsnis ir (arba) Reglamento (EB) Nr. 2419/2001 47 straipsnio
2 dalis turi būti aiškinami taip, jog valstybė narė siekdama, kad būtų laikomasi Bendrijos teisės aktų, gali nesuteikti teisės
į Bendrijos skerdimo priemoką ar ją sumažinti, nustatydama nacionalinę sankciją.
Pirmiausia reikia nurodyti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 54 ir 55 punktų, kadangi Reglamentas Nr. 2419/2001 iš principo
nėra taikomas pagrindinės bylos aplinkybėmis ir kad informacija, pateikta minėtame sprendime
Gerken
, leidžia šiame reglamente numatytas sankcijas taikyti atgaline data, tik jeigu jos yra švelnesnės nagrinėjamo elgesio atžvilgiu,
šio reglamento 47 straipsnio 2 dalis, įtvirtinanti galimybę kartu taikyti tiek nacionalines, tiek Bendrijos sankcijas, negali
būti taikoma atgaline data ir todėl netaikoma pagrindinėje byloje.
Antra, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 3887/92 tikslai pagal jo septintą ir devintą konstatuojamąsias dalis yra veiksmingai
kontroliuoti nuostatų, susijusių su Bendrijos pagalba, laikymąsi bei nustatyti nuostatas, kuriomis siekiama veiksmingai užkirsti
kelią ir bausti už pažeidimus bei apgavystes (žr. 2002 m. gegužės 16 d. Sprendimo
Schilling ir Nehring
, C‑63/00, Rink. p. I‑4483, 25 punktą ir minėto sprendimo
Gerken
41 punktą).
Šiuo atžvilgiu, kalbant apie galvijų skerdimo priemokos prašymus, šis reglamentas aiškiai numato pažeidimų atveju taikomas
sankcijas, sumažinant bendrą Bendrijos pagalbos sumą ar jos neskiriant. Be to, jis nustato bendrų taisyklių sistemą, kuria
siekiama apsaugoti Europos Bendrijos finansinius interesus.
Iš to darytina išvada, kad valstybės narės negali nustatyti nacionalinių sankcijų sumažinant bendrą Bendrijos pagalbos, kurios
gali prašyti ūkis, pateikęs skerdimo priemokos prašymą, sumą ar jos neskiriant, nes tokios sankcijos jau yra detaliai nustatytos
Reglamente Nr. 3887/92.
Toks aiškinimas atitinka aiškias Reglamento Nr. 2419/2001 51 straipsnio ir 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 796/2004,
nustatančio išsamias kompleksinio paramos susiejimo, moduliavimo ir integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, numatytų
Tarybos reglamente (EB) Nr. 1782/2003, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrąją žemės ūkio politiką
taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams, įgyvendinimo taisykles (OL L 141, p. 18), kuris pakeitė
Reglamentus Nr. 3887/92 ir Nr. 2419/2001 ir pagal kurį valstybės narės gamintojams ar kitiems rinkos dalyviams, dalyvaujantiems
pagalbos skyrimo procedūroje, gali numatyti atitinkamas nacionalines sankcijas, tik kai atitinkami sumažinimai ar pagalbos
neskyrimai nenumatyti šiuose reglamentuose, 75 straipsnio formuluotes.
Galiausiai reikia nurodyti, kad tas pats aiškinimas neprieštarauja Reglamento Nr. 3887/92 11 straipsniui ir (arba) Reglamento Nr. 1760/2000
22 straipsniui, nes nekliudo valstybėms narėms nustatyti nacionalinių sankcijų, kurios būtų kitokio pobūdžio, nei Reglamente Nr. 3887/92
numatyti sumažinimai ir neskyrimai.
Remiantis tuo, kas pasakyta, į penktąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad Reglamento Nr. 3887/92 11 straipsnis ir (arba)
Reglamento Nr. 1760/2000 22 straipsnis turi būti aiškinami taip, jog valstybė narė negali nustatyti nacionalinių sankcijų
sumažinant bendrą Bendrijos pagalbos, kurios gali prašyti ūkis, pateikęs skerdimo priemokos prašymą, sumą ar jos neskiriant,
nes tokios sankcijos jau yra detaliai nustatytos Reglamente Nr. 3887/92.

Dėl šeštojo ir septintojo klausimų
Atsižvelgiant į penktojo klausimo atsakymą, į septintąjį ir aštuntąjį klausimus atsakyti nereikia.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui,
išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo 21 straipsnis turi
būti aiškinamas taip, kad nepateikus kompiuterinei duomenų bazei duomenų apie galvijo judėjimą ūkyje (įvežimą ar išvežimą)
per 2000 m. liepos 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1760/2000, nustatančio galvijų identifikavimo bei
registravimo sistemą, reglamentuojančio jautienos bei jos produktų ženklinimą ir panaikinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 820/97,
7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nustatytą terminą, šis galvijas tampa netinkamu skerdimo priemokai, todėl ši priemoka
už šį gyvulį neskiriama.
2.
Nagrinėjant antrąjį prejudicinį klausimą nebuvo nustatyta jokio veiksnio, kuris proporcingumo principo atžvilgiu turėtų poveikį
Reglamento Nr. 1254/1999 21 straipsnio galiojimui tiek, kiek jis numato, kad praleidus Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio
1 dalies antroje įtraukoje numatytą terminą, galvijas tampa netinkamu skerdimo priemokai, todėl ši priemoka už šį gyvulį neskiriama.
3.
2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės
sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles, 44 ir
45 straipsniai netaikomi skerdimo priemokos neskyrimui už galviją, kompiuterinei duomenų bazei nepateikus duomenų apie jo
judėjimą ūkyje (įvežimą ar išvežimą) per Reglamento Nr. 1760/2000 7 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nustatytą terminą
taip, kad padarytų šį galviją tinkamą skerdimo priemokos mokėjimui net ir tuo atveju, kai šie pavėluotai minėtai duomenų bazei
pateikti duomenys yra teisingi.
4.
1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės
sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles, 11 straipsnis ir (arba) Reglamento Nr. 1760/2000 22 straipsnis
turi būti aiškinami taip, kad valstybė narė negali nustatyti nacionalinių sankcijų, sumažinančių bendrą Bendrijos pagalbos,
į kurią gali pretenduoti prašymą dėl skerdimo priemokos pateikęs ūkis, sumą ar jos neskiriančių, nes tokio pobūdžio sankcijos
jau yra detaliai nustatytos Reglamente Nr. 3887/92.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.