CELEX: 62008CJ0408
Kasační opravný prostředek
Ochranná známka Společenství
Nařízení (ES) č. 40/94
Článek 55 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. c)
Právní zájem na podání návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky založeného na důvodu absolutní neplatnosti
Advokátní kancelář
Slovní označení ,COLOR EDITION‘
Popisný charakter slovní ochranné známky tvořené popisnými prvky

Svým kasačním opravným prostředkem se společnost Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (dále jen „společnost Lancôme“) domáhá zrušení rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2008, Lancôme v. OHIM – CMS Hasche Sigle (COLOR EDITION) (T-160/07, Sb. rozh. s. II-1733, dále jen „napadený rozsudek“), kterým Soud zamítl její žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne , na základě kterého byl zápis slovní ochranné známky COLOR EDITION prohlášen za neplatný pro kosmetické přípravky a líčidla.
Právní rámec
Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (
Úř. věst. 1994, L 11, s. 1
; Zvl. vyd. 17/01, s. 146, dále jen „nařízení“) stanoví:
„Do rejstříku se nezapíšou:
[…]
c)
ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby výrobků nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností.“
Článek 55 odst. 1 nařízení zní následovně:
„Návrh na zrušení práv majitele ochranné známky Společenství nebo prohlášení této ochranné známky za neplatnou může podat u úřadu:
a)
v případech uvedených v článcích 50 a 51 každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina nebo subjekt vytvořené k zastupování zájmů výrobců, poskytovatelů služeb, obchodníků nebo spotřebitelů, mají-li podle ustanovení příslušných předpisů procesní způsobilost;
b)
v případech uvedených v čl. 52 odst. 1 osoby uvedené v čl. 42 odst. 1;
c)
v případech uvedených v čl. 52 odst. 2 majitelé starších práv uvedených v tomto ustanovení nebo osoby oprávněné uplatňovat tato práva podle právních předpisů dotčeného členského státu.“
Podle čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení se ochranná známka Společenství prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u OHIM, pokud byla uvedená ochranná známka zapsána v rozporu s článkem 7.
Článek 42 odst. 1 nařízení označuje osoby, které mohou podat námitky proti zápisu ochranné známky, když uplatní relativní důvod pro zamítnutí, zatímco článek 52 téhož nařízení určuje relativní důvody neplatnosti.
Skutečnosti předcházející sporu
Dne 9. prosince 2002 společnost Lancôme podala u OHIM přihlášku slovního označení „COLOR EDITION“ jakožto ochranné známky Společenství.
Výrobky, pro které byl zápis požadován, spadají do třídy 3 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a odpovídají následujícímu popisu: „Kosmetické přípravky a líčidla“.
Ochranná známka, která byla předmětem uvedené přihlášky, byla zapsána dne 11. února 2004.
Dne 12. května 2004 advokátní kancelář Norton Rose Vieregge podala u OHIM návrh na prohlášení neplatnosti tohoto zápisu na základě čl. 51 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení.
Dne 21. prosince 2005 zrušovací oddělení OHIM tento návrh zamítlo.
Dne 9. února 2006 advokátní kancelář CMS Hasche Sigle, právní nástupce advokátní kanceláře Norton Rose Vieregge, podala proti rozhodnutí zrušovacího oddělení odvolání.
Rozhodnutím ze dne 26. února 2007 druhý odvolací senát OHIM uvedenému odvolání vyhověl. Měl jednak za to, že je odvolání přípustné, a jednak, že slovní označení „COLOR EDITION“ je popisné ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení, a tudíž i postrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení.
Řízení před Soudem a napadený rozsudek
Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 7. května 2007 podala společnost Lancôme žalobu domáhající se zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne .
Na podporu své žaloby společnost Lancôme vznesla tři žalobní důvody, vycházející z porušení čl. 55 odst. 1 písm. a), čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení.
Napadeným rozsudkem Soud uvedenou žalobu zamítl a společnosti Lancôme uložil náhradu nákladů řízení.
Soud po provedení textové a teleologické analýzy čl. 55 odst. 1 nařízení první uplatněný žalobní důvod zamítl, když měl za to, že pokud jde o návrhy na prohlášení neplatnosti založené na absolutním důvodu neplatnosti, se tento článek omezuje na to, že od navrhovatele vyžaduje, aby měl právní subjektivitu nebo procesní způsobilost, avšak nevyžaduje od něj, aby prokázal právní zájem na podání návrhu.
V tomto ohledu měl Soud zejména v bodě 25 napadeného rozsudku za to, že z čl. 55 odst. 1 nařízení vyplývá, že zákonodárce zamýšlel, aby návrhy na prohlášení neplatnosti založené na absolutních důvodech neplatnosti mohla podat každá fyzická nebo právnické osoba a každá skupina nebo subjekt mající procesní způsobilost, zatímco pokud jde o návrhy na prohlášení neplatnosti založené na relativních důvodech neplatnosti, výslovně okruh osob navrhujících prohlášení neplatnosti omezil.
Tato analýza je podle bodu 26 napadeného rozsudku podpořena skutečností, že na rozdíl od relativních důvodů pro zamítnutí, které chrání pouze soukromé zájmy majitelů určitých starších práv, jsou absolutní důvody pro zamítnutí založeny na různých obecných zájmech a pro zajištění ochrany těchto zájmů je třeba, aby absolutní důvody pro zamítnutí mohly být vzneseny co nejširším okruhem možných subjektů.
Soud z toho v bodě 35 napadeného rozsudku vyvodil, že jelikož nebylo zpochybněno, že advokátní kancelář CMS Hasche Sigle může být považována za právnickou osobu, odvolací senát právem prohlásil, že návrh této advokátní kanceláře je přípustný.
Stejně tak, pokud jde o druhý uplatněný žalobní důvod, se Soud domníval, že odvolací senát nepochybil, když měl za to, že ochranná známka COLOR EDITION je popisná ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení. V tomto ohledu měl za to, že tato ochranná známka, posuzovaná jako celek, vykazuje dostatečně přímou a konkrétní spojitost s kosmetickými přípravky a líčidly, na které se vztahuje.
V tomto rámci v bodech 48 a 49 napadeného rozsudku zejména uvedl, že označení „COLOR EDITION“ je tvořeno výlučně údaji, které mohou sloužit k označení určitých vlastností dotčených výrobků, a že u cílové veřejnosti nevyvolává dojem dostatečně vzdálený dojmu vyvolanému prostým umístěním slovních prvků, které ji tvoří, vedle sebe.
Poté, co Soud nakonec připomněl, že k tomu, aby označení nemohlo být zapsáno jako ochranná známka Společenství, stačí uplatnění jednoho z absolutních důvodů pro zamítnutí, žalobu zamítl, aniž by přezkoumal uplatněný třetí žalobní důvod.
Návrhová žádání účastníků řízení
Společnost Lancôme navrhuje, aby Soudní dvůr napadený rozsudek zrušil, odvolání směřující proti rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM zamítl, uložil OHIM náhradu nákladů řízení vzniklých před Soudem a Soudním dvorem a advokátní kanceláři CMS Hasche Sigle uložil náhradu nákladů řízení souvisejících s odvolacím řízením před OHIM.
OHIM navrhuje, aby byl kasační opravný prostředek zamítnut a aby byla společnosti Lancôme uložena náhrada nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
Na podporu svého kasačního opravného prostředku společnost Lancôme vznáší formálně dva důvody vycházející z toho, že Soud porušil čl. 55 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícímu z porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení
Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku společnost Lancôme Soudu vytýká, že připustil, že advokátní kancelář má právo podat vlastním jménem návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství. Tento důvod se dělí na dvě části. Zaprvé společnost Lancôme v podstatě tvrdí, že Soud nesprávně vyložil čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení, když měl za to, že právní zájem na podání návrhu není nezbytný k tomu, aby mohl být podán návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství založený na absolutním důvodu neplatnosti. Zadruhé uvádí, že skutečnost, že advokátní kancelář takový návrh podala na svůj účet a vlastním jménem, není slučitelná s profilem povolání advokáta uznaným na úrovni Unie.
K první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného výkladu čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení, pokud jde o právní zájem na podání návrhu
– Argumentace účastníků řízení
Společnost Lancôme uvádí, že
actio popularis
právo Unie nikterak neupravuje. Ačkoli článek 230 ES, který pro podání žaloby vyžaduje, aby žalobce byl osobně a bezprostředně dotčen, v projednávaném případě není přímo použitelný, musí být čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení nicméně vykládán podle jejího názoru s ohledem na zásady, které obecně platí v právu Unie. Navíc všechny právní řády rozlišují mezi právní způsobilostí a procesní způsobilostí, přičemž procesní způsobilost předpokládá právní zájem na podání návrhu. Ze skutečnosti, že zákonodárce takový zájem výslovně nevyžaduje, tedy nelze vyvozovat, že tento zájem není požadován.
Rozlišení provedené Soudem mezi správním řízením a soudním řízením je nerelevantní, neboť si nelze představit, že by právo podat návrh u správního orgánu bylo rozsáhlejší než právo podat žalobu proti rozhodnutím tohoto orgánu před soudy Unie.
Stejně tak je nerelevantní rozlišení provedené Soudem mezi absolutními důvody neplatnosti a relativními důvody neplatnosti, neboť z tohoto rozlišení nelze dovodit, že není absolutně nezbytné uplatňovat právní zájem na podání návrhu na prohlášení neplatnosti založeného na absolutním důvodu neplatnosti.
Pokud jde o zamítnutí zápisu popisné ochranné známky ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení, obecným zájmem, který je základem tohoto důvodu pro zamítnutí, je zájem všech soutěžitelů přihlašovatele či majitele ochranné známky, kteří v rámci práva užívat popisný údaj pro své zboží či služby musejí být chráněni proti zápisům, které soutěžitel získal neoprávněně, přičemž tento zájem je uznaný judikaturou. Z toho vyplývá, že pouze skutečná či potenciální překážka, která vznikla skutečnému či potenciálnímu soutěžiteli přihlašovatele, umožňuje uplatnit tento důvod pro zamítnutí.
Tento výklad je potvrzen výslovným pravidlem obsaženým v čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení, který právo podat návrh na prohlášení neplatnosti přiznává každé skupině nebo subjektu vytvořeným výrobci, poskytovateli služeb, obchodníky nebo spotřebiteli, to znamená osobám, které mohou být dotčeny zápisem ochranné známky stiženým vadou.
Společnost Lancôme z toho vyvozuje, že čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že kromě procesní způsobilosti vyžaduje, aby navrhovatel byl dotčen hospodářsky, a to skutečně nebo potenciálně, a tedy aby měl skutečný či potenciální hospodářský zájem na výmazu napadené ochranné známky. Tak tomu přitom nemůže být v případě advokátní kanceláře, která navrhuje prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství vztahující se na kosmetické přípravky.
OHIM v odpovědi uvádí, že návrhy na prohlášení neplatnosti, které u něj byly podány, se řídí pouze nařízením a jeho prováděcím nařízením, a že čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení není nejednoznačný, jelikož k podání návrhu na prohlášení neplatnosti opravňuje každou osobu.
Podle OHIM společnost Lancôme nesprávně vykládá judikaturu týkající se obecného zájmu, který je základem absolutního důvodu pro zamítnutí stanoveného v čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení. Tímto zájmem totiž není pouze zájem podnikatelů na tom, aby mohli užívat popisná označení, ale zájem každé osoby, podnikatele či nikoli, aby popisná označení nebyla vlastněna výlučně jediným podnikem. To je ostatně potvrzeno skutečností, že popisný charakter označení se posuzuje s ohledem na jeho vnímání relevantní veřejností, která není omezena na odborníky dotčeného odvětví, neboť zahrnuje především konečné spotřebitele a uživatele.
Společnost Lancôme vykládá rovněž nesprávným způsobem čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení. Odkaz, který je v něm učiněn na „skupinu nebo subjekt“, se týká pouze doplnění seznamu osob, které mohou podat návrh na prohlášení neplatnosti. Uvedený článek k podání takového návrhu opravňuje skupiny nebo subjekty, které mají procesní způsobilost, avšak podle vnitrostátních právních předpisů postrádají právní subjektivitu.
– Závěry Soudního dvora
Aktivní legitimace pro účely podání návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství u OHIM nepodléhá zvláštním pravidlům pro přípustnost použitelným na soudní žaloby. V tomto ohledu Soud neprovedl nesprávné právní posouzení, když v bodě 32 napadeného rozsudku konstatoval, že návrh na prohlášení neplatnosti na základě čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení spadá pod správní řízení, a nikoli pod soudní řízení, a že z tohoto důvodu měl zejména v bodě 30 uvedeného rozsudku za to, že judikatura týkající se článku 230 ES není v projednávaném případě relevantní, a to přímo ani analogicky.
Pokud jde o odpověď na otázku, zda čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení podmiňuje přípustnost návrhu na prohlášení neplatnosti prokázáním právního zájmu na podání návrhu, Soud provedl správný výklad uvedeného článku.
Je totiž nejprve nesporné, že jak uvedl Soud v bodě 21 napadeného rozsudku, čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení žádný právní zájem na podání návrhu nezmiňuje.
Dále pak, jak Soud v podstatě uvedl v bodech 22 až 25 napadeného rozsudku, čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení stanoví, že návrh na prohlášení neplatnosti založený na absolutním důvodu neplatnosti může podat každá fyzická nebo právnická osoba nebo skupina nebo subjekt vytvořené k zastupování zájmů výrobců, poskytovatelů služeb, obchodníků nebo spotřebitelů, mají-li procesní způsobilost, zatímco čl. 55 odst. 1 písm. b) a c) nařízení, týkající se návrhů na prohlášení neplatnosti založených na relativním důvodu neplatnosti, právo podat takový návrh vyhrazuje určitým určeným osobám, které mají právní zájem na podání návrhu. Soud z toho správně vyvodil, že z uspořádání tohoto článku vyplývá, že zákonodárce zamýšlel omezit okruh osob, které mohou podat návrh na prohlášení neplatnosti v druhém případě, avšak nikoli v prvním případě.
Konečně Soud rovněž právem v bodě 26 napadeného rozsudku v podstatě uvedl, že zatímco relativní důvody pro zamítnutí zápisu chrání zájmy majitelů určitých starších práv, absolutní důvody pro zamítnutí zápisu chrání obecný zájem, který je jejich základem, což vysvětluje, že čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení od navrhovatele nevyžaduje, aby prokázal právní zájem na podání návrhu.
Krom toho tvrzení společnosti Lancôme, podle kterého čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby u OHIM mohl být podán návrh na prohlášení neplatnosti napadené ochranné známky, vyžaduje skutečný nebo potenciální hospodářský zájem na výmazu této ochranné známky, postrádá opodstatnění.
Jednak totiž na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Lancôme, takový výklad není podpořen tím, že v uvedeném čl. 55 odst. 1 písm. a) jsou zmíněny skupina nebo subjekt vytvořené k zastupování zájmů výrobců, poskytovatelů služeb, obchodníků nebo spotřebitelů, které mají podle ustanovení příslušných předpisů procesní způsobilost. Cílem tohoto výčtu, zahrnujícího ostatně spotřebitele, kterým obecně nelze přiznat takový hospodářský zájem, který popisuje společnost Lancôme, je pouze to, aby do seznamu osob, které mohou u OHIM podat návrh na prohlášení neplatnosti na základě tohoto ustanovení, byly zařazeny skupiny nebo subjekty této povahy, které, i když mají procesní způsobilost podle příslušných předpisů, nemají právní subjektivitu.
Dále pak takový výklad nevyplývá z rozsudku ze dne 4. května 1999, Windsurfing Chiemsee (
C-108/97 a C-109/97, Recueil, s. I-2779
), na který společnost Lancôme odkazuje. V bodě 25 uvedeného rozsudku totiž Soudní dvůr rozhodl, že obecný zájem vyžaduje, aby označení nebo údaje, které popisují výrobky nebo služby, pro které je zápis požadován, mohly být volně užívány všemi. Z toho lze vyvodit, že obecným zájmem, který je základem důvodu pro zamítnutí zápisu ochranné známky z důvodu jejího popisného charakteru, není výlučně zájem soutěžitelů přihlašovatele nebo majitele této ochranné známky, kterým může vzniknout jakákoli překážka a kteří z tohoto důvodu mají skutečný nebo potenciální hospodářský zájem na výmazu napadené ochranné známky, ale že jde o zájem všech.
Z předcházejícího vyplývá, že argumenty uplatněné společností Lancôme na podporu této části prvního důvodu kasačního opravného prostředku nejsou opodstatněné a že tato jeho část musí být proto zamítnuta.
Ke druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že právo advokátní kanceláře podat návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky u OHIM na vlastní účet a vlastním jménem je neslučitelné s profilem povolání advokáta
– Argumentace účastníků řízení
Společnost Lancôme uvádí, že i v případě, že by Soudní dvůr uplatnil jiný výklad čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení, než je její výklad, je napadený rozsudek třeba v každém případě zrušit, jelikož právo advokátní kanceláře na to, aby na vlastní účet a vlastním jménem podala návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství, není slučitelné s profilem povolání advokáta uznaným na úrovni Unie.
V právu Unie je profil povolání advokáta odjakživa profilem spolupracovníka justice. Článek 19 statutu Soudního dvora je založen na této koncepci povolání advokáta, která vyplývá rovněž z judikatury a zejména z rozsudku ze dne 18. května 1982, AM & S Europe v. Komise (155/79, Recueil, s. 1575, bod 24).
OHIM namítá nepřípustnost této druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku na základě čl. 113 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora z důvodu, že otázka slučitelnosti mezi postavením navrhovatele před OHIM a postavením advokáta nebyla vznesena před Soudem.
– Závěry Soudního dvora
Třebaže je tato část prezentována jako část důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícího z porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení, je třeba konstatovat, že je tato část založena nikoli na tomto ustanovení, ale na jiných právních skutečnostech na tomto ustanovení nezávislých.
Jednak totiž ze samotného znění argumentace rozvinuté na její podporu vyplývá, že uvedenou část společnost Lancôme uplatňuje pro případ, že by Soudní dvůr nepřijal výklad čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení, který učinila, přičemž napadený rozsudek musí být podle ní zrušen „v každém případě“ z jiných důvodů, než je uváděný nesprávný výklad.
Dále pak uplatněné důvody, které se týkají povolání advokáta, nesouvisejí s čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení. Toto nařízení ostatně neobsahuje pravidla použitelná na výkon tohoto povolání, přičemž tato pravidla v případě, že neexistují specifická pravidla práva Unie v dané oblasti, v zásadě stanoví každý členský stát (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 12. prosince 1996, Reisebüro Broede,
C-3/95, Recueil, s. I-6511
, bod 37, jakož i ze dne , Wouters a další,
C-309/99, Recueil, s. I-1577
, bod 99).
Druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku tudíž ve skutečnosti představuje právní důvod odlišný od důvodu, který vychází z porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení.
Tento důvod přitom před Soudem vznesen nebyl, a jelikož jde o přípustnost návrhu podaného u OHIM, a nikoli o přípustnost soudní žaloby, nepředstavuje nepominutelný důvod, který by měl Soud přezkoumat z úřední povinnosti.
Takový důvod je nepřípustný, jelikož v rámci kasačního opravného prostředku je příslušnost Soudního dvora omezena na posouzení právního řešení důvodů projednávaných před nalézacím soudem (viz v tomto smyslu zejména rozsudek ze dne 1. února 2007, Sison v. Rada, C-266/05 P, Sb. rozh. s. I-1233, bod 95 a citovaná judikatura).
Druhou část prvního důvodu kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout a v důsledku toho je třeba zamítnout první důvod kasačního opravného prostředku.
Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícímu z porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení
Argumentace účastníků řízení
Tímto důvodem kasačního opravného prostředku společnost Lancôme Soudu vytýká, že použil nesprávná kritéria při posuzování označení „COLOR EDITION“ jakožto spojení výrazů.
Podle judikatury k tomu, aby takto složená ochranná známka mohla být považována za popisnou, je třeba ověřit, zda zvolené výrazy a jejich spojení jsou známé a obvyklé v běžném jazyce cílové veřejnosti. Soud tím, že uvedl, že ochranná známka tvořená z prvků, z nichž každý je popisný, je sama popisná, vyjma případu, kdy existuje vnímatelný rozdíl mezi ochrannou známkou, jejíž zápis je požadován a prostým souhrnem prvků, ze kterých se skládá, porušil zásadu uvedenou v rozsudku Soudního dvora ze dne 20. září 2001, Procter & Gamble v. OHIM (C-383/99 P, Recueil, s. I-6251). Podle této zásady měl totiž Soud spíše zkoumat, zda existuje vnímatelný rozdíl mezi spojením výrazů a běžným jazykem kategorie dotčených spotřebitelů pro označení výrobků a služeb či jejich základních vlastností.
Krom toho posouzení Soudu není založeno na žádné skutkové okolnosti týkající se jazyka cílové veřejnosti.
OHIM v podstatě odpovídá, že tvrdí-li společnost Lancôme, že označení je popisné pouze v případě, kdy je známé a obvyklé v běžném jazyce cílové veřejnosti, přehlíží základní rozdíl existující mezi čl. 7 odst. 1 písm. d) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení. Pro použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení je nerozhodné, zda je napadené sousloví známé a obvyklé v běžném jazyce cílové veřejnosti či nikoli, jelikož se toto ustanovení použije rovněž na označení, která mohou být běžně užívána v budoucnu pro prezentaci dotčených výrobků nebo služeb.
Ve výše uvedeném rozsudku Procter & Gamble v. OHIM se tak Soudní dvůr omezil na to, že ověřil, zda gramatická konstrukce sousloví „baby-dry“ umožňuje jeho užívání v budoucnu. Přezkum popisného charakteru označení „COLOR EDITION“ provedený Soudem je krom toho v souladu s judikaturou vydanou po tomto rozsudku.
Krom toho společnost Lancôme, která Soudu vytýká, že své rozhodnutí nezaložil na žádné skutkové okolnosti, ve skutečnosti usiluje o zpochybnění skutkového posouzení, které Soud provedl, takže tato část předmětného důvodu kasačního opravného prostředku je nepřípustná. Tato část je krom toho zjevně neopodstatněná, neboť otázka, zda spotřebitelé kosmetických přípravků používají v současné době v běžném jazyce takový výraz jako „color edition“, postrádá relevanci.
Závěry Soudního dvora
Z judikatury vyplývá, že pouhá složenina prvků, z nichž každý popisuje vlastnosti výrobků nebo služeb, pro které je zápis požadován, zpravidla sama popisuje uvedené vlastnosti ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení. Taková složenina však nemusí být popisná ve smyslu tohoto ustanovení za podmínky, že vyvolává dojem dostatečně vzdálený dojmu, který vyvolává sloučení uvedených prvků (viz rozsudky ze dne 12. února 2004, Koninklijke KPN Nederland,
C-363/99, Recueil, s. I-1619
, body 98 a 99; Campina Melkunie, C-265/00, Recueil, s. I-1699, body 39 a 40, jakož i ze dne , OHIM v. Celltech, C-273/05 P, Sb. rozh. s. I-2883, body 77 a 78).
Ochranná známka tvořená slovem složeným z prvků, z nichž každý popisuje vlastnosti výrobků nebo služeb, pro které je zápis požadován, tak sama popisuje uvedené vlastnosti, vyjma případu, kdy existuje vnímatelný rozdíl mezi slovem a prostým souhrnem prvků, ze kterých se skládá, což předpokládá, že z důvodu neobvyklé povahy složeniny vzhledem k uvedeným výrobkům nebo službám slovo vyvolává dojem dostatečně vzdálený dojmu vyvolanému prostým sloučením údajů, které uvádějí prvky, ze kterých se skládá, takže dominuje nad souhrnem uvedených prvků (viz výše uvedené rozsudky Koninklijke KPN Nederland, bod 100, a Campina Melkunie, bod 41).
V projednávaném případě Soud poté, co měl za to, že označení „COLOR EDITION“ je tvořeno výlučně údaji, které mohou sloužit k označení určitých vlastností dotčených výrobků, v bodě 49 uvedeného rozsudku uvedl, že spojení výrazů „color“ a „edition“ vykazuje strukturu nikoli neobvyklou, ale běžnou z hlediska lexikálních pravidel anglického jazyka, a že ochranná známka, jejíž zápis byl požadován, tedy u cílové veřejnosti nevyvolává dojem dostatečně vzdálený dojmu vyvolanému prostým umístěním slovních prvků, které ji tvoří, vedle sebe, aby tak docházelo ke změně jejího smyslu nebo dosahu.
Tyto úvahy, jak uvedl generální advokát v bodě 98 svého stanoviska, nejsou s ohledem na judikaturu připomenutou v bodech 61 a 62 tohoto rozsudku stiženy žádným nesprávným právním posouzením.
Z toho vyplývá, že vytýkané skutečnosti uplatněné společností Lancôme v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku opodstatněné nejsou a tento důvod kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout.
Ze všech předcházejících úvah vyplývá, že kasační opravný prostředek musí být zamítnut.
K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě článku 118 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že OHIM náhradu nákladů řízení od společnosti Lancôme požadoval a společnost Lancôme neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:

1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.

2)
Společnosti Lancôme parfums et beauté & Cie SNC se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.