CELEX: 61982CJ0235
Kvotasystem for stålproduktion
påstand om annullation af Kommissionens beslutning om at pålægge bøde

1 Ved staevning , indgaaet til Domstolens justitskontor den 17 . september 1982 , har SpA Ferriere San Carlo i medfoer af EKSF-traktatens artikel 36 , stk . 2 , anlagt sag med paastand om annullation , dels af Kommissionens beslutning af 13 . august 1982 , hvorved sagsoegeren blev paalagt en boede i medfoer af EKSF-traktatens artikel 58 , dels af Kommissionens generelle beslutning nr . 2794/80/EKSF af 31 . oktober 1980 om indfoerelse af et kvotasystem for staalproduktionen for virksomheder i jern- og staalindustrien ( EFT L 291 , s . 1 ).
2 Det fastslaas i den anfaegtede beslutning , at sagsoegeren i strid med ovennaevnte beslutning nr . 2794/80 har overskredet den produktionskvota paa 5 792 tons for produkter i gruppe IV , som Kommissionen havde tildelt sagsoegeren for fjerde kvartal 1980 , med en produktionsmaengde paa 2 007 tons . Under henvisning til , at det sagsoegende selskab saaledes har overskredet den tildelte kvota med mere end 10 % , paalaegges selskabet San Carlo i medfoer af artikel 9 , stk . 1 og 2 , i ovennaevnte generelle beslutning en boede paa 2 007 × 82,5 = 165 570 ECU .
§ OMMISSIONEN                                             § LO :  § 3963                                                                      § LU :    3 Under denne sag har det sagsoegende selskab principalt nedlagt paastand om annullation af den omtvistede beslutning om at paalaegge boede , subsidiaert paastaas boeden nedsat , og mere subsidiaert nedlaegges paastand om , at Domstolen fastsaetter »betingelser og frister« for betaling af boeden paa en saadan maade , at der tages hensyn saavel til det sagsoegende selskabs oekonomi som til den konjunkturbestemte situation i jern- og staalindustrien .
Paastanden om annullation af den anfaegtede beslutning
4 Til stoette for paastanden om annullation har det sagsoegende selskab paaberaabt sig foelgende anbringender . For det foerste , at der ikke i beslutningen er taget hensyn til , at kvotaoverskridelsen udelukkende skyldtes eksport til tredjelande , for det andet , at den generelle beslutning nr . 2794/80 , som er den anfaegtede beslutnings hjemmel , er retsstridig , fordi den er tillagt tilbagevirkende gyldighed , for det tredje , at den anfaegtede beslutning er truffet i strid med EKSF-traktatens artikler 3 og 4 , for det fjerde , at den anfaegtede beslutning er truffet i strid med artikel 14 i beslutning nr . 2794/80 og med EKSF-traktatens artikel 33 , for det femte , at den sagsoegeren tildelte kvota ikke blev aendret trods sagsoegerens foroegede produktionskapacitet , og endelig for det sjette , at der ved udstedelsen af den anfaegtede beslutning ikke er taget hensyn til det sagsoegende selskabs virksomhed efter den 31 . oktober 1980 .
Foerste anbringende
5 Dette anbringende er , at den paatalte kvotaoverskridelse udelukkende skyldes eksporten af to varepartier til Libyen paa hver 1 000 tons , som blev afsendt henholdsvis den 10 . november og den 4 . december 1980 . Efter sagsoegerens opfattelse kan Kommissionen ikke paalaegge boede for eksport til tredjelande , saa meget desto mere som sagsoegeren derigennem handlede i overensstemmelse med EKSF-traktatens aand og formaal , saaledes som disse kommer til udtryk i artiklerne 3 og 4 , hvortil kommer , at sagsoegeren ikke har forvoldt sine konkurrenter i medlemsstaterne noget tab .
6 Som Domstolen tidligere har fastslaaet i andre domme , er Kommissionen , naar foranstaltninger i henhold til EKSF-traktatens artikel 58 kan komme paa tale , befoejet til at skoenne over , hvorvidt der skal tages hensyn til samhandelen med tredjelande , og Kommissionen skal i den forbindelse ikke blot tilgodese de saerlige behov paa Faellesskabets marked for jern og staal , men ogsaa tage hensyn til Faellesskabets interesser i forbindelserne med tredjelandene . Arti-  kel 58 kan derfor ikke fortolkes saaledes , at Kommissionen skulle vaere forpligtet til fra kvotaordningen at undtage den produktion , som visse virk § 1983_SAG235/82                                             § LO :  § 3964                                                                      § LU :   somheder fortrinsvis oensker at levere til eksportmarkederne . Foelgelig maa dette anbringende forkastes .
7 I oevrigt er det ikke _ som Kommissionen med rette har gjort gaeldende _ selve eksporten til et tredjeland , der udgoer en kvotaoverskridelse , der som saadan er blevet sanktioneret med en boede , men sagsoegerens samlede produktion i loebet af det paagaeldende kvartal . Desuden fremgaar det af bevisfoerelsen , at sagsoegeren alene i december 1980 , dvs . paa et senere tidspunkt end frembringelsen af den produktion , som var bestemt til eksport til et tredjeland , har produceret 2 439 tons jern- og staalprodukter , dvs . en stoerre maengde end den paatalte kvotaoverskridelse .
Andet spoergsmaal
8 Dette anbringende er , at den anfaegtede beslutnings tilbagevirkende gyldighed er retsstridig af to grunde . Dels blev den foerste ordre , paa 1 000 tons , som sagsoegeren afsendte til et tredjeland den 10 . november 1980 , effektueret i henhold til en kontrakt indgaaet den 7 . oktober 1980 , dvs . foer ikrafttraedelsen af beslutning nr . 2794/80 , som blev offentliggjort i EF-Tidende den 31 . oktober 1980 . Dels var der ved beregningen af kvotaoverskridelsen med urette medtaget sagsoegerens produktion for de sidste tre maaneder i 1980 , mens der normalt ikke tages hensyn til produktionen i oktober maaned eller de ordrer , som er indgaaet og accepteret foer den 31 . oktober . Sagsoegeren har som foelge heraf gjort gaeldende , at Kommissionen boer nedsaette den paatalte kvotaoverskridelse mindst til halvdelen .
9 Det maa hertil bemaerkes , jfr . Domstolens praksis ( dom af 16 . 2 . 1982 i sag 258/80 , SpA Metallurgica Rumi mod Kommissionen , Sml ., s . 487 ; dom af 16 . 2 . 1982 i sag 276/80 , Ferriera Padana SpA mod Kommissionen , Sml ., s . 517 ), at beslutning nr . 2794/80/EKSF ikke har haft egentlig tilbagevirkende gyldighed , fordi virksomhederne kunne tilpasse deres produktion for november og december maaned efter deres kvota for det paagaeldende kvartal , og saaledes undgaa at handle retsstridigt . Selv om retssikkerhedsprincippet i almindelighed forbyder , at en faellesskabsretsakt gives gyldighed fra et tidspunkt , der ligger foer aktens offentliggoerelse , kan dette rent undtagelsesvis tillades , naar det tilstraebte formaal fordrer det , og naar de beroertes berettigede forventning respekteres behoerigt .
§ OMMISSIONEN                                             § LO :  § 3965                                                                      § LU :    10 I det foreliggende tilfaelde var det noedvendigt ogsaa at inddrage oktober maaned for at undgaa , at virksomhederne forhoejede deres produktion for denne maaned i forventning om en senere nedsaettelse .
11 I oevrigt har Kommissionen respekteret de beroertes berettigede forventning ved meddelelsen af 11 . oktober 1980 ( EFT C 264 , s . 1 ), hvorefter den havde til hensigt at inddrage oktober maaned i kvotasystemet , og ved den beslutning , der blev offentliggjort samme dato ( EFT L 268 , s . 25 ), som forpligter virksomhederne til at meddele oplysninger om deres produktion for oktober maaned 1980 .
12 Det fremgaar endvidere af de af Kommissionen til sagsakterne indleverede bilag , at Kommissionen den 4 . og 17 . oktober 1980 afholdt to moeder med de uafhaengige italienske producenter for at informere dem om gennemfoerelsen af kvotasystemet for staalproduktionen .
13 Selv om Kommissionen vel ikke praecist angav kvotaernes fremtidige niveau , hvilket kunne forhindre virksomhederne i at drage klare konsekvenser af Kommissionens henstillinger for at undgaa , at produktionen overskred deres kvotaer for kvartalet som helhed , findes Kommissionen dog under disse omstaendigheder at have underrettet virksomhederne om sine planer .
14 Foelgelig maa ogsaa det andet anbringende , som sagsoegeren har anfoert til stoette for paastanden , forkastes .
Tredje anbringende
15 Det er selskabet San Carlo ' s opfattelse , at det ikke har paafoert sine konkurrenter inden for Det europaeiske oekonomiske Faellesskab tab , idet merproduktionen i forhold til kvotaen blev leveret til lande uden for Faellesskabet . San Carlo mener derfor , at Kommissionen ikke har taget fornoedent hensyn hertil ved udstedelsen af den anfaegtede beslutning og saaledes har tilsidesat bestemmelserne i EKSF-traktatens artikler 3 og 4 , navnlig de bestemmelser , der paalaegger den at tage hensyn til , at virksomhederne har mulighed for at erhverve et minimum af oekonomiske midler , opretholde beskaeftigelsen og en § 1983_SAG235/82                                             § LO :  § 3966                                                                      § LU :   tilstraekkelig produktionskapacitet samt at sikre en stadig ekspansion og en modernisering af produktionen .
16 Med dette anbringende , som maa forstaas som en praeliminaer indsigelse , drages lovligheden af den generelle beslutning nr . 2794/80 paa ny i tvivl .
17 Som Domstolen tidligere har statueret i sager , hvor der har vaeret fremfoert lignende argumenter ( ovennaevnte dom af 16 . 2 . 1982 i sagen Ferriera Padana SpA og dom af 7 . 7 . 1982 i sag 119/81 , Kloeckner mod EF-Kommissionen , endnu utrykt ), tager den opfattelse , som sagsoegeren har gjort gaeldende , ikke hensyn til det egentlige formaal med artikel 58 i traktatens system . Denne bestemmelse skal nemlig goere det muligt for Faellesskabet at overvinde en krisesituation , som skyldes en nedgang i efterspoergslen . Den indeholder hjemmel til at indfoere et produktionssystem , hvorved foelgerne af en tilpasning af produktionen til de formindskede afsaetningsvilkaar fordeles rimeligt paa Faellesskabets jern- og staalindustri som helhed .
18 Den sanering af markedet , som er formaalet med disse indskraenkninger , skal goere det muligt paa lang sigt at opretholde eller genoprette virksomhedernes rentabilitet og derigennem i videst muligt omfang at bevare den heraf afhaengige beskaeftigelse . Modsat sagsoegerens opfattelse forpligter artikel 58 paa ingen maade Kommissionen til at sikre den enkelte virksomhed en vis mindsteproduktion , beregnet paa grundlag af virksomhedens egne kriterier for rentabilitet og udvikling . Formaalet med artikel 58 er derimod at udligne de virkninger , som skyldes indskraenkningerne paa grund af konjunkturerne , og fordele dem rimeligst muligt paa alle virksomhederne , men ikke at sikre dem et vist minimalt beskaeftigelsesniveau , afpasset efter deres produktionskapacitet .
19 Hvad saerligt angaar de af sagsoegeren paaberaabte bestemmelser i EKSF-traktatens artikler 2-4 , som omtales i artikel 58 , stk . 2 , bemaerkes , at de generelle formaal , som kommer til udtryk i naevnte bestemmelser , til stadighed maa soeges afstemt indbyrdes , afhaengigt af de foreliggende oekonomiske omstaendigheder , og at ingen af disse formaal maa prioriteres til skade for de andre . Henvisningen i artikel 58 , stk . 2 , til formaalet »at sikre opretholdelse af § OMMISSIONEN                                             § LO :  § 3967                                                                      § LU :   beskaeftigelsen« , er knyttet til en reguleringsmekanisme , som Kommissionen ikke i det foreliggende tilfaelde har bragt i anvendelse . Hertil kommer , at Kommissionen ikke , da den i henhold til artikel 4 , stk . 3 , i beslutning nr . 2794/80 tog hensyn til kapacitetens udnyttelsesgrad , oversaa noedvendigheden i at opretholde beskaeftigelsen i videst muligt omfang .
20 Anbringendet maa derfor forkastes .
Fjerde anbringende
21 Dette anbringende er , at den anfaegtede beslutning er i strid med artikel 14 i beslutning nr . 2794/80 og med EKSF-traktatens artikel 33 .
22 Domstolen skal om anbringendet bemaerke , at det ikke er tilstraekkelig praecist til , at den kan foretage en proevelse . Herefter maa anbringendet forkastes .
23 Dette anbringende er , at Kommissionen ikke aendrede sagsoegerens kvota for fjerde kvartal 1980 paa trods af , at sagsoegeren havde foroeget sin produktionskapacitet ved at installere et nyt valsevaerk . Som foelge heraf er det sagsoegerens opfattelse , at den anfaegtede beslutning er i strid med artikel 14 i beslutning nr . 2794/80 , artiklerne 13 og 14 i beslutning nr . 1831/81 af 24 . juni 1981 ( EFT L 180 , s . 1 ), og med artiklerne 14 og 15 i Kommissionens beslutning nr . 1696/82/EKSF af 30 . juni 1980 ( EFT L 191 , s . 1 ).
24 Herom bemaerkes for det foerste , at artikel 4 , stk . 4 , i beslutning nr . 2794/80 er den eneste bestemmelse , som sagsoegeren med retsvirkning ville kunne paaberaabe sig , idet den paatalte kvotaoverskridelse fandt sted i fjerde kvartal 1980 . Artikel 4 , stk . 4 , lyder saaledes :
»I tilfaelde af , at virksomheden som foelge af et behoerigt anmeldt investeringsprogram , hvorom Kommissionen ikke har afgivet negativ udtalelse , efter den 1 . juli 1980 saetter et nyt anlaeg i drift , tilpasser Kommissionen referenceproduktionen for denne virksomhed paa betingelse af , at den konstaterer , at den § 1983_SAG235/82                                             § LO :  § 3968                                                                      § LU :   nye produktionskapacitet oeger den samlede produktionskapacitet for de fire produktgrupper til et niveau , som overstiger den samlede bestaaende produktionskapacitet for 1979 mindst 15 %« .
. . .
25 For det andet bemaerkes , at det fremgaar af bevisfoerelsen og navnlig af Kommissionens ubestridte besvarelse af Domstolens spoergsmaal , at sagsoegeren ganske vist indsendte flere ansoegninger til Kommissionen med henblik paa en konstatering af , at sagsoegeren havde forbedret sine anlaeg , men at Kommissionen foerst den 26 . oktober 1982 ved en ny inspektion hos sagsoegeren havde faaet lejlighed til at konstatere , at denne i et vist omfang havde aendret sine anlaeg mellem august 1981 og februar 1982 , og at sagsoegeren , efter at disse anlaeg var blevet installeret , havde mere end fordoblet sin produktionskapacitet . Kommissionen havde da herefter ved en beslutning , som blev meddelt sagsoegeren den 22 . november 1982 , i medfoer af artikel 13 i beslutning nr . 1831/81 foretaget en tilpasning af de produktionskvotaer , der var tildelt sagsoegeren fra og med fjerde kvartal 1981 .
26 Af det anfoerte foelger , at sagsoegeren under ingen omstaendigheder har fornoedent grundlag for at kraeve tilpasning af sin produktionskvota for fjerde kvartal 1980 , som er den eneste produktionskvota , der er omstridt i den foreliggende sag . Herefter maa ogsaa dette anbringende forkastes .
Sjette anbringende
27 Sagsoegerens sidste anbringende er , at den anfaegtede beslutning er ulovlig , fordi den ikke tager hensyn til sagsoegerens virksomhed efter den 31 . oktober 1980 og navnlig ikke til den omstaendighed , at sagsoegeren lukkede fabrikken i november og december 1980 for ikke at overskride sine produktionskvotaer .
28 Domstolen finder at maatte forkaste dette anbringende , dels fordi det af sagsoegeren paaberaabte forhold , uanset om det var godtgjort , under alle omstaendigheder ikke har nogen betydning for lovligheden af den anfaegtede beslutning , dels fordi det fremgaar af bevisfoerelsen , at det af sagsoegeren naevnte § OMMISSIONEN                                             § LO :  § 3969                                                                      § LU :   forhold er faktisk urigtigt . I det paagaeldende kvartal producerede sagsoegeren nemlig 3 166 tons i oktober maaned , 2 194 tons i november og 2 439 tons i december . Det sagsoegende selskab kan derfor ikke med rimelighed haevde at have indstillet virksomheden i november og december 1980 .
29 Paa grundlag af det ovenfor anfoerte maa det derfor fastslaas , at der ikke kan gives sagsoegeren medhold i den principale paastand om annullation af den anfaegtede beslutning .
Den subsidiaere paastand om nedsaettelse af den paalagte boede
30 Herom bemaerkes for det foerste , at det femte og det sjette anbringende , som er behandlet ovenfor , og som kan betragtes som fremfoert saavel til stoette for sagsoegerens paastand om annullation af den anfaegtede beslutning som til stoette for paastanden om nedsaettelse af den paalagte boede , er forkastet , idet de er paaberaabt med henvisning til faktisk urigtige forhold .
31 For det andet bemaerkes , at det sagsoegende selskab ganske vist har gjort gaeldende , at den boede , som Kommissionen paalagde det , har tvunget det til at lukke virksomheden og afskedige 30 ansatte . Denne omstaendighed findes imidlertid ikke i sig selv at begrunde en nedsaettelse af boeden .
32 Som Domstolen tidligere har statueret ( dom af 11 . 5 . 1983 i sagerne 303 og 312/81 , Kloeckner mod Kommissionen , Sml . 1983 , s . 1507 ), ville produktionskvotasystemet nemlig blive bragt i alvorlig fare , saafremt alle virksomhederne kunne paaberaabe sig , at de paa grund af alvorlige oekonomiske vanskeligheder befandt sig i en noedretssituation og dermed kunne unddrage sig de af Kommissionen paalagte produktionsindskraenkninger og efter forgodtbefindende overskride den tildelte produktionskvota . Udloesningen af en saadan kaedereaktion ville foere til systemets sammenbrud , hvorved EKSF-traktatens artikel 58 ville blive helt virkningsloes .
33 Desuden fremgaar det af bevisfoerelsen og navnlig af rapporten vedroerende den kontrol , som selskabet San Carlo ' s regnskabsrevision foretog den 21 . september 1982 , at sagsoegerens oekonomiske situation vel nok kan siges at § 1983_SAG235/82                                             § LO :  § 3970                                                                      § LU :   vaere foruroligende , men at det er revisorernes opfattelse , at selskabet vil kunne baere den yderligere oekonomiske byrde , som den af Kommissionen paalagte boede udgoer , forudsat at byrden fordeles tidsmaessigt . Det fremgaar imidlertid af bevisfoerelsen , isaer det under de mundtlige forhandlinger fremkomne , at Kommissionen er indstillet paa et yde sagsoegeren udsaettelse med betalingen , forudsat at udsaettelsen ikke bliver for lang .
34 For det tredje har Ferriere San Carlo gjort gaeldende , at den paalagte boede , som er beregnet paa grundlag af en ensartet basis paa 82,5 ECU pr . ton overskridelse , er i strid med EKSF-traktatens artikel 58 , stk . 4 , hvorefter Kommissionen »kan paalaegge virksomheder , som overtraeder de i medfoer af denne artikel trufne beslutninger , boeder op til et beloeb svarende til vaerdien af den uretmaessige produktion« . Sagsoegeren er naermere af den opfattelse , at boeden hoejst boer andrage virksomhedens fortjeneste paa den uretmaessige produktion og har i den forbindelse henvist til selskabet Roè Volciano ' s argumenter i staevningen vedroerende sag 234/82 .
35 Hertil skal Domstolen bemaerke , for det foerste , at de ovennaevnte bestemmelser i EOEF-traktatens artikel 58 begrebsmaessigt er baseret paa vaerdien af den uretmaessige produktion og for det andet , at henvisningen til Roè Volciano ' s opfattelse under alle omstaendigheder er ubegrundet , da argumentationen i det vaesentlige stoettes paa , at Roè Volciano udelukkende forarbejder varer for tredjemand , hvilket sagsoegeren ikke goer . Under disse omstaendigheder var der ikke saerlige grunde til at fravige en strikte anvendelse af bestemmelserne i artikel 58 , hvorfor Kommissionen har anvendt artiklen korrekt .
36 Endelig har sagsoegeren henvist til sin gode tro , men Domstolen finder , at der ej heller paa dette grundlag vil kunne foretages en nedsaettelse af boeden .
37 Under hensyn til det ovenfor anfoerte maa sagsoegerens paastand om nedsaettelse af den paalagte boede forkastes .
§ OMMISSIONEN                                             § LO :  § 3971                                                                      § LU :   Paastanden om , at Domstolen fastsaetter »betingelser og frister« for betalingen under hensyn til virksomhedens oekonomi og konjunkturerne i jern- og staalindustrien
38 Denne paastand , som i virkeligheden gaar ud paa , at Domstolen udsteder et paalaeg til Kommissionen , maa klart afvises fra realitetsbehandling , idet alene Kommissionen har kompetence til at indroemme boedefaeldte virksomheder betalingslettelser .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
39 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger , saafremt der er nedlagt paastand herom . Da selskabet Ferriere San Carlo har tabt sagen , tilpligtes det at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( femte afdeling )
1 . Sagsoegte frifindes .
2.Sagsoegeren betaler sagens omkostninger .