CELEX: 62006CJ0285
Kmetijstvo
Uredbi (ES) št. 1493/1999 in št. 753/2002
Skupna ureditev trga za vino
Opis, poimenovanje, predstavitev in zaščita nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja
Zaščita tradicionalnih izrazov
Prevod v drug jezik
Uporaba za vina, ki izvirajo iz druge države članice proizvajalke

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino (
UL L 179, str. 1
) in Uredbe Komisije (ES) št. 753/2002 z dne 29. aprila 2002 o določitvi nekaterih pravil za izvajanje Uredbe št. 1493/1999 glede opisa, poimenovanja, predstavitve in zaščite nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja (
UL L 118, str. 1
), kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1512/2005 z dne 15. septembra 2005 (
UL L 241, str. 15
, v nadaljevanju: Uredba št. 753/2002).
Ta predlog je bil vložen v sporu med H. S. Schneiderjem in Land Rheinland-Pfalz (zvezna dežela Porenje-Pfalz) zaradi uporabe izrazov „Réserve“, „Grande Réserve“, „Reserve“ in „Privat-Reserve“ za trženje vin.
Pravni okvir
Uredba št. 1493/1999
V uvodni izjavi 50 Uredbe št. 1493/1999 je določeno:
„Opis, označevanje in predstavitev proizvodov, ki so zajeti v tej uredbi, pomembno vplivajo na njihovo trženje; ta uredba naj zato s tem v zvezi določi pravila, ki upoštevajo legitimne interese potrošnikov in proizvajalcev in pospešujejo nemoteno delovanje notranjega trga in proizvodnjo kakovostnih proizvodov; temeljna načela teh pravil naj zagotovijo obvezno uporabo nekaterih podatkov, s katerimi se lahko opredeli proizvod in se potrošnikom lahko priskrbijo nekatere pomembne informacije, in optimalno uporabo drugih informacij na podlagi predpisov Skupnosti ali ob upoštevanju predpisov o preprečevanju goljufij.“
Člen 47(1) in (2) te uredbe določa:
„1.   Pravila o poimenovanju, označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te uredbe ter zaščita nekaterih podatkov in pojmov so določeni v tem poglavju in v prilogah VII in VIII. Pri teh pravilih se upoštevajo zlasti naslednji cilji:
a)
zaščita legitimnih interesov potrošnikov;
b)
zaščita legitimnih interesov proizvajalcev;
c)
nemoteno delovanje notranjega trga;
d)
pospeševanje proizvodnje kakovostnih proizvodov.
2.   Pravila, navedena v odstavku 1, zajemajo zlasti določbe o:
a)
obvezni uporabi nekaterih podatkov;
b)
dovoljeni uporabi nekaterih podatkov pod določenimi pogoji;
c)
dovoljeni uporabi drugih podatkov, vključno z informacijami, ki so lahko koristne za potrošnike;
d)
zaščiti in nadzoru nekaterih podatkov;
e)
uporabi geografskih označb in tradicionalnih poimenovanj;
[…]“
Člen 48 omenjene uredbe določa:
„Opis in predstavitev proizvodov, navedenih v tej uredbi, in vse oblike oglaševanja teh proizvodov ne smejo biti neustrezni ali povzročati zmede ali zavajanja oseb, katerim so namenjeni, zlasti glede na:
—
informacije, predvidene v členu 47. To velja tudi, če se informacije uporabljajo v prevodu ali v zvezi z dejanskim izvorom ali z dodatki, kakor so ‚vrsta‘, ‚tip‘, ‚slog‘, ‚imitacija‘, ‚znamka‘ ali podobno,
[…]“
V točki B priloge VII k isti uredbi, z naslovom „Neobvezne navedbe“, je določeno:
„1.
Označevanje proizvodov, ki so bili proizvedeni v Skupnosti, se lahko dopolni z naslednjimi podatki, pod pogoji, ki se posebej določijo:
[…]
b)
za namizna vina z geografsko označbo in kakovostna vina pdpo [pridelana na določenem pridelovalnem področju]:
[…]
—
drugi tradicionalni izrazi, v skladu z določbami, postavljenimi v državi članici, v kateri je bilo vino proizvedeno,
[…]
3.
Za proizvode, ki jih navaja odstavek 1 točke A, se označevanje lahko dopolni z drugimi podatki.
[…]“
Uredba št. 753/2002
V uvodnih izjavah 4 in 18 Uredbe št. 753/2002 je določeno:
„Ta uredba bi morala biti usklajena s cilji, povezanimi z zaščito legitimnih interesov potrošnikov in proizvajalcev, zagotavljanjem nemotenega delovanja notranjega trga in pospeševanjem proizvodnje kakovostnih proizvodov, določenih v členu 47(1) Uredbe […] št. 1493/1999. […]
[…]
Pri uporabi določenih izrazov (razen označb porekla) za opis kakovostnih proizvodov vinskega sektorja in zadevnih predpisov gre za priznano običajno prakso v Skupnosti. Take tradicionalne izraze lahko potrošniki povezujejo z določenim postopkom proizvodnje [ali staranja] ali kakovostjo, barvo ali tipom vina ali posebnim dogodkom v zvezi z zgodovino vina. Da bi zagotovili pošteno konkurenco in se izognili zavajanju potrošnikov, bi bilo treba določiti skupni okvir za registracijo in zaščito teh tradicionalnih izrazov.“
Člen 6 te uredbe, z naslovom „Skupni predpisi za vse navedbe na nalepki“, določa:
„1.   Za namene Priloge VII(B)(3) k Uredbi […] št. 1493/1999 se lahko označevanje proizvodov, urejenih v navedeni prilogi, dopolni tudi z drugimi navedbami, če ni tveganja, da bi lahko te navedbe zavajale osebe zlasti z možnostjo zamenjave z obveznimi navedbami iz odstavka A(l) ali z neobveznimi navedbami iz odstavka B(l) navedene priloge.
2.   Pri proizvodih iz Priloge VII(B)(3) k Uredbi […] št. 1493/1999 lahko zahteva organ iz člena 72(1) navedene uredbe, ob upoštevanju splošnih postopkovnih pravil države članice, od polnilcev, pošiljateljev ali uvoznikov dokazilo o točnosti navedb, uporabljenih za opise, ki se nanašajo na vrsto, istovetnost, kakovost, sestavo, poreklo ali vir zadevnega proizvoda ali proizvodov, uporabljenih pri njegovi proizvodnji.
[…]“
Člen 23 omenjene uredbe, z naslovom „Opredelitev pojma dodatni tradicionalni izrazi“, določa:
„Za namene pete alinee Priloge VII(B)(l)(b) k Uredbi št. 1493/1999 pojem ‚dodatni tradicionalni izrazi‘ pomeni dodatne izraze, ki se običajno uporabljajo v državah članicah proizvajalkah pri vinih iz tega naslova in se nanašajo na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma kakovost, barvo ali vrsto vina ali na kraj ali posebni dogodek, povezan z zgodovino vina, in so opredeljeni v zakonodajah držav članic o poimenovanju kakovostnih vin pdpo s poreklom na njihovem ozemlju.“
Člen 24 iste uredbe, z naslovom „Zaščita tradicionalnih izrazov“, določa:
„1.   Za namene tega člena ‚tradicionalni izrazi‘ pomenijo dodatne tradicionalne izraze iz člena 23, izraze iz člena 28 in posebne tradicionalne izraze iz točke (c) prvega pododstavka člena 14(1), člena 29 in člena 38(3).
2.   Tradicionalni izrazi, navedeni v Prilogi III, so pridržani za vina, s katerimi so povezani, in se zaščitijo pred:
a)
vsako protipravno prilastitvijo, ponarejanjem ali namigovanjem na povezanost z njimi, tudi če se zaščiteni izraz uporablja z izrazi, kakor so ‚vrsta‘, ‚tip‘, ‚slog‘, ‚ponaredek‘, ‚znamka‘ ali podobno;
b)
kakršno koli drugo nepooblaščeno, napačno ali zavajajočo navedbo glede lastnosti ali bistvenih kakovosti vina na notranji ali zunanji strani embalaže, oglaševalskem materialu ali kakršnem koli drugem dokumentu, ki se nanaša na vino;
c)
kakršnim koli drugim ravnanjem, ki bi lahko zavedlo javnost, zlasti glede ustvarjanja vtisa, da vino izpolnjuje pogoje za poimenovanje z zaščitenim tradicionalnim izrazom.
3.   Blagovne znamke, ki vsebujejo tradicionalne izraze iz Priloge III, se smejo uporabiti za opis vina na njegovi nalepki samo, če vino izpolnjuje pogoje za označevanje s takim tradicionalnim izrazom.
[…]
4.   […]
Zaščita tradicionalnega izraza velja samo za jezik(-e), v katerem(-ih) je navedena v Prilogi III.
Vsak tradicionalni izraz, naveden v Prilogi III, je povezan z eno ali več kategorijami vina. Te kategorije so:
a)
kakovostna likerska vina pdpo in likerska vina z geografsko označbo; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje likerskih vin;
b)
kakovostna peneča vina pdpo (vključno s kakovostnimi penečimi vini pdpo aromatičnega tipa); v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje penečih vin in gaziranih penečih vin;
c)
kakovostna vina biser pdpo in vina biser z geografsko označbo; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje vin biser in gaziranih vin biser;
d)
kakovostna vina pdpo, razen tistih iz točk (a), (b) ali (c), in namizna vina z geografsko označbo; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje nelikerskih vin, penečih vin, gaziranih penečih vin, vin biser in gaziranih vin biser;
e)
delno prevreti grozdni mošt z geografsko označbo, namenjen neposredni prehrani ljudi; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje delno prevretega grozdnega mošta;
f)
vino iz prezrelega grozdja z geografsko označbo; v tem primeru velja zaščita tradicionalnega izraza samo za poimenovanje vina iz prezrelega grozdja.
5.   Za vnos v Prilogo III(A) mora biti tradicionalni izraz:
a)
sam po sebi specifičen in natančno opredeljen v zakonodaji države članice;
b)
dovolj svojstven in/ali uveljavljen na trgu Skupnosti;
c)
v tradicionalni uporabi vsaj deset let v zadevni državi članici;
d)
v uporabi za eno ali več vin ali kategorij vin v Skupnosti.
[…]
7.   Države članice Komisiji sporočijo:
a)
obrazložitev za priznanje tradicionalnega izraza;
b)
tradicionalne izraze, dovoljene z njihovo zakonodajo, ki izpolnjujejo zgoraj navedene pogoje, in vina, za katera so pridržani;
c)
kakršne koli tradicionalne izraze, ki v državi porekla niso več zaščiteni.
[…]“
Priloga III k Uredbi št. 753/2002 vsebuje seznam tradicionalnih izrazov iz člena 24 te uredbe. V tej prilogi so navedeni zlasti:
—
za Grčijo v grškem jeziku dodatni tradicionalni izrazi: „Ειδικά Επιλεγμένος (Grande réserve)“, „Επιλογή ή Επιλεγμένος (Réserve)“ in „Παλαιωθείς επιλεγμένος (Vieille réserve)“;
—
za Španijo v španskem jeziku dodatna tradicionalna izraza „Reserva“ in „Gran Reserva“;
—
za Italijo v italijanskem jeziku dodatni tradicionalni izraz „Riserva“;
—
za Avstrijo v nemškem jeziku dodatni tradicionalni izraz „Reserve“, in
—
za Portugalsko v portugalskem jeziku dodatni tradicionalni izrazi „Reserva“, „Reserva velha“ (ali „grande reserva“) in „Super Reserva“.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
H. S. Schneider je lastnik vinogradniškega posestva v zvezni deželi Porenje-Pfalz, ki je v gospodarski register vpisano pod firmo „Consulat des Weins“.
Pri nadzoru, opravljenem novembra 2002, je bilo ugotovljeno, da H. S. Schneider proizvaja osem vrst vin z nalepkami z imenom posestva in označbami „Grande Réserve“ za dve vini višjega cenovnega razreda, „Réserve“ za štiri vina srednjega cenovnega razreda in „Terroir“ ali „Terroir Palatinat“ za dve vini nižjega cenovnega razreda.
Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier je z odločbo z dne 19. decembra 2002 H. S. Schneiderju prepovedala trženje navedenih vin pod označbama v francoskem jeziku „Réserve“ in „Grande Réserve“.
Z odločbo z dne 19. maja 2003 je Aufsichts- und Dienstleistungsdirektion Trier zavrnila ugovor, v katerem je H. S. Schneider navedel, da je pripravljen omenjeni označbi zamenjati z označbama „Reserve“ ali „Privat-Reserve“ v nemškem jeziku, v dopisu z dne 21. maja 2003 pa je navedla, da tudi označba „Privat-Reserve“ ni sprejemljiva.
Verwaltungsgericht Neustadt an der Weinerstraße je s sodbo z dne 29. januarja 2004 zavrnilo tožbo, ki jo je H. S. Schneider vložil zoper omenjeni odločbi.
Oberwaltungsgericht Rheinland-Pfalz je s sodbo z dne 21. septembra 2004 zavrnilo pritožbo, ki jo je H. S. Schneider vložil zoper to sodbo.
H. S. Schneider je zato pri predložitvenem sodišču vložil predlog za revizijo.
V teh okoliščinah je Bundesverwaltungsgericht prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 47(2)(b) in (c) v povezavi s točko B(1)(b), peta alinea, in točko B(3) priloge VII k Uredbi […] št. 1493/1999 ter člen 23 Uredbe […] št. 753/2002 razlagati tako, da je navedba, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, dopustna samo kot regulirana neobvezna navedba v skladu s točko B(1)(b), peta alinea, priloge VII k Uredbi […] št. 1493/1999 pod pogoji, določenimi v njej in v členu 23 Uredbe […] št. 753/2002, ter ni dopustna kot druga navedba v skladu s točko B(3) priloge VII k Uredbi […] št. 1493/1999?
2.
Ali je treba člen 24(2)(a) Uredbe […] št. 753/2002 razlagati tako, da gre za protipravno ponarejanje ali namigovanje samo, kadar pride do njega v istem jeziku, v katerem je zaščiteni tradicionalni izraz?
3.
Ali je treba člen 24(2) Uredbe […] št. 753/2002 razlagati tako, da so tradicionalni izrazi, navedeni v prilogi III, zaščiteni samo pri vinih, ki izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče želi s prvim vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je navedba, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, dopustna le na podlagi člena 47(2)(b) Uredbe št. 1493/1999 v povezavi s točko (B)(1)(b), peta alinea, priloge VII k tej uredbi in s členom 23 Uredbe št. 753/2002 ali pa je takšna navedba dopustna tudi na podlagi omenjenega člena 47(2)(c), v povezavi s točko B(3) omenjene priloge VII.
Člen 47(2), od (a) do (c), Uredbe št. 1493/1999 določa, da pravila o poimenovanju, označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te uredbe ter o zaščiti nekaterih podatkov in pojmov zajemajo zlasti določbe o obvezni uporabi nekaterih podatkov (obvezne navedbe) ter določbe o dovoljeni uporabi nekaterih podatkov pod določenimi pogoji in dovoljeni uporabi drugih podatkov, vključno z informacijami, ki so lahko koristne za potrošnike (neobvezne navedbe).
Točka B(1)(b), peta alinea, priloge VII k omenjeni uredbi v zvezi s tem določa, da se označevanje proizvodov, ki so bili proizvedeni v Skupnosti, za namizna vina z geografsko označbo in kakovostna vina, pridelana na določenem pridelovalnem področju, lahko dopolni z drugimi tradicionalnimi izrazi, in sicer pod pogoji, ki se posebej določijo, in v skladu z določbami, postavljenimi v državi članici, v kateri je bilo vino proizvedeno.
Za uporabo te določbe je v členu 23 Uredbe št. 753/2002 opredeljen pojem dodatni tradicionalni izrazi.
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe izhaja, da po mnenju predložitvenega sodišča zadevne označbe v postopku v glavni stvari niso dodatni tradicionalni izrazi v smislu omenjenega člena 23 in točke B(1)(b), peta alinea, priloge VII k Uredbi št. 1493/1999, saj v nemški zakonodaji niso urejene.
Zato je treba preučiti, ali je uporaba zadevnih označb v postopku v glavni stvari dopustna na podlagi točke B(3) omenjene priloge VII.
V skladu s to določbo se označevanje nekaterih vin lahko dopolni z drugimi podatki.
Kot izhaja iz člena 6(2) Uredbe št. 753/2002, se lahko takšne navedbe nanašajo na vrsto, istovetnost, kakovost, sestavo, poreklo ali vir zadevnega proizvoda oziroma proizvodov, uporabljenih pri njegovi proizvodnji.
Vendar pa omenjeni člen 6(1) določa, da se lahko označevanje zadevnih proizvodov dopolni z drugimi navedbami le, če ni tveganja, da bi lahko te navedbe zavajale osebe, ki so jim namenjene, zlasti z možnostjo zamenjave z obveznimi navedbami iz točke A(1) priloge VII k Uredbi št. 1493/1999 in z neobveznimi navedbami iz točke B(1) iste priloge VII.
Iz tega izhaja, da je navedbo, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, morda sicer dopustno uporabiti na podlagi točke B(3) Uredbe št. 1493/1999, vendar le če ne obstaja tveganje, da bi lahko ta zavajala osebe, ki jim je namenjena, z možnostjo zamenjave z dodatnimi tradicionalnimi izrazi iz točke B(1)(b), peta alinea, priloge VII in člena 23 Uredbe št. 753/2002.
Z drugačno razlago bi bil onemogočen polni učinek varstva, ki ga uživajo tradicionalni izrazi na podlagi člena 24 Uredbe št. 753/2002.
Nacionalno sodišče mora presoditi, ali lahko označbe v postopku v glavni stvari povzročijo takšno tveganje.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 47(2)(c) Uredbe št. 1493/1999 v povezavi s točko B(3) priloge VII k tej uredbi in členom 6(1) Uredbe št. 753/2002 razlagati tako, da navedbe, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, ni dopustno uporabiti na podlagi teh določb, če bi lahko zavajala osebe, ki jim je namenjena, z možnostjo zamenjave z dodatnimi tradicionalnimi izrazi iz točke B(1)(b), peta alinea, priloge VII k Uredbi št. 753/2002 in člena 23 k tej uredbi. Predložitveno sodišče mora presoditi, ali lahko zadevne označbe v postopku v glavni stvari povzročijo tako tveganje.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali gre za protipravno ponarejanje ali namigovanje v smislu člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002 le takrat, ko pride do njega v istem jeziku, v katerem je naveden izraz v prilogi III k tej uredbi, ali pa to velja, tudi če je zadevni izraz preveden v drug jezik, kot je tisti, v katerem je naveden v omenjeni prilogi.
Na podlagi člena 47(2)(d) Uredbe št. 1493/1999 zajemajo pravila o poimenovanju, označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te uredbe ter o zaščiti nekaterih podatkov in pojmov med drugim tudi določbe o zaščiti ter nadzoru nekaterih podatkov.
Člen 48, prva alinea, te uredbe določa, da opis in predstavitev proizvodov, navedenih v omenjeni uredbi, ter vse oblike oglaševanja teh proizvodov ne smejo biti neustrezni ali povzročati zmede oziroma zavajanja oseb, ki so jim namenjeni, zlasti glede na informacije, predvidene v členu 47 omenjene uredbe; poleg tega določa, da ta določba velja, tudi če se informacije uporabljajo v prevodu ali v zvezi z dejanskim izvorom ali dodatki, kakor so „vrsta“, „tip“, „slog“, „imitacija“, „znamka“ ali podobno.
Tradicionalni izrazi iz člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002 sodijo torej med omenjene izraze in uživajo varstvo na podlagi te določbe.
V skladu s členom 24(2)(a) so tradicionalni izrazi, navedeni v prilogi III, pridržani za vina, s katerimi so povezani, in zaščiteni pred vsako protipravno prilastitvijo, ponarejanjem ali namigovanjem.
Odstavek 4, drugi pododstavek, omenjenega člena 24 sicer določa, da velja zaščita tradicionalnega izraza samo za jezik(-e), v katerem(-ih) je naveden v prilogi III.
Vendar ni mogoče izključiti, da lahko prevod tradicionalnega izraza v drug jezik, kot je tisti, v katerem je izraz naveden v omenjeni prilogi III, pomeni zavajanje ali namigovanje na tradicionalni izraz v smislu člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002, kar lahko povzroči zmedo ali zavajanje oseb, ki jim je ta izraz namenjen.
Drugačna razlaga člena 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002 bi lahko nasprotovala cilju zaščite legitimnih interesov potrošnikov iz člena 47(1) Uredbe št. 1493/1999, zaradi česar ne bi bila združljiva z zahtevo iz uvodne izjave 4 Uredbe št. 753/2002.
Poleg tega takšna razlaga ne bi bila skladna z besedilom člena 48, prva alinea, Uredbe št. 1493/1999, ki izrecno določa, da določba velja tudi, če se tradicionalni izrazi uporabljajo v prevodu.
V takem primeru je treba zagotoviti zlasti, da prevod ne more povzročiti zmede ali zavajanja oseb, ki jim je namenjen.
Predložitveno sodišče mora preučiti, ali gre v postopku, v katerem odloča, za tak primer.
Zato je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002 razlagati tako, da lahko prevod izraza v drug jezik, kot je tisti, v katerem je naveden v prilogi III k tej uredbi, pomeni zavajanje ali namigovanje na tradicionalni izraz v smislu te določbe, če lahko tak prevod povzroči zmedo ali zavajanje oseb, ki jim je namenjen. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali gre v postopku, v katerem odloča, za tak primer.
Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se zaščita tradicionalnega izraza, navedenega v prilogi III k Uredbi št. 753/2002, nanaša le na vina, ki izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, ali tudi na vina, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.
Na podlagi uvodne izjave 50 in člena 47(1)(a) in (c) Uredbe št. 1493/1999 imajo pravila o poimenovanju, označevanju in predstavitvi nekaterih proizvodov iz te uredbe ter o zaščiti nekaterih podatkov in pojmov, sprejetih v okviru skupne ureditve trga za vino, med drugim cilj zaščititi legitimne interese potrošnikov in zagotoviti nemoteno delovanje notranjega trga.
V skladu z uvodno izjavo 4 mora biti Uredba št. 753/2002 usklajena s temi cilji.
Kot izhaja iz uvodne izjave 18, omenjena uredba s tega vidika določa skupni okvir za registracijo in zaščito teh tradicionalnih izrazov, da bi tako zagotovili pošteno konkurenco in se izognili zavajanju potrošnikov.
V skladu s členom 24(2) Uredbe št. 753/2002, ki je del tega skupnega okvira, so tradicionalni izrazi, navedeni v prilogi III, pridržani za vina, s katerimi so povezani.
Odstavek 3 omenjenega člena 24 določa, da se smejo blagovne znamke, ki vsebujejo tradicionalne izraze iz priloge III, uporabiti za opis vina na njegovi nalepki samo, če vino izpolnjuje pogoje za označevanje s takim tradicionalnim izrazom.
Odstavek 4, tretji pododstavek, omenjenega člena 24 določa, da je vsak tradicionalni izraz, naveden v prilogi III, povezan z eno kategorijo vina ali več temi.
V skladu z odstavkom 5(d) istega člena 24 mora biti za vnos v zadevno prilogo tradicionalni izraz v uporabi za eno vino ali več vin oziroma kategorij vin v Skupnosti.
Iz vseh teh določb izhaja, da morajo biti tradicionalni izrazi iz člena 24 Uredbe št. 753/2002 povezani z eno kategorijo vina ali več temi in da so pridržani za kategorijo ali kategorije vin, s katerimi so povezani.
Te kategorije, ki so navedene v odstavku 4, tretji pododstavek, omenjenega člena 24, so, kot izhaja iz besedila odstavka 5(d) istega člena, kategorije vin Skupnosti.
Na tej podlagi torej ni mogoče šteti, da se omenjene kategorije nanašajo le na vina, ki izvirajo iz ene same države članice proizvajalke, temveč je treba šteti, da so povezane z vini, ki izvirajo iz vseh držav članic proizvajalk.
V teh okoliščinah se zaščita tradicionalnega izraza v smislu člena 24 Uredbe št. 753/2002 nanaša na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, in tudi na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.
Drugačna razlaga bi onemogočila polni učinek varstva, ki ga tradicionalni izrazi uživajo na podlagi omenjenega člena 24(2), prav tako pa ne bi bila v skladu s ciljema zaščite legitimnih interesov potrošnikov in nemotenega delovanja notranjega trga, ki jima sledita uredbi št. 1493/1999 in 753/2002.
Zato je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 24(2) Uredbe št. 753/2002 razlagati tako, da se zaščita tradicionalnega izraza, navedenega v prilogi III k tej uredbi, nanaša tako na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, kot tudi na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Člen 47(2)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino v povezavi točko B(3) priloge VII k tej uredbi in členom 6(1) Uredbe Komisije (ES) št. 753/2002 z dne 29. aprila 2002 o določitvi nekaterih pravil za izvajanje Uredbe št. 1493/1999 glede opisa, poimenovanja, predstavitve in zaščite nekaterih proizvodov iz vinskega sektorja, kot je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1512/2005 z dne 15. septembra 2005, je treba razlagati tako, da navedbe, ki se nanaša na postopek proizvodnje, priprave ali staranja oziroma na kakovost vina, ni dopustno uporabiti na podlagi teh določb, če bi lahko zavajala osebe, ki jim je namenjena, z možnostjo zamenjave z dodatnimi tradicionalnimi izrazi iz točke B(1)(b), peta alinea, omenjene priloge VII k Uredbi št. 753/2002 in člena 23 k tej uredbi. Predložitveno sodišče mora presoditi, ali lahko zadevne označbe v postopku v glavni stvari povzročijo tako tveganje.

2.
Člen 24(2)(a) Uredbe št. 753/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1512/2005, je treba razlagati tako, da lahko prevod izraza v drug jezik, kot je tisti, v katerem je naveden v prilogi III k tej uredbi, pomeni zavajanje ali namigovanje na tradicionalni izraz v smislu te določbe, če lahko tak prevod povzroči zmedo ali zavajanje oseb, ki jim je namenjen. Predložitveno sodišče mora preučiti, ali gre v postopku, v katerem odloča, za tak primer.

3.
Člen 24(2) Uredbe št. 753/2002, kot je bila spremenjena z Uredbo št. 1512/2005, je treba razlagati tako, da se zaščita tradicionalnega izraza, navedenega v prilogi III k tej uredbi, nanaša tako na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz iste države članice proizvajalke kot zaščiteni tradicionalni izraz, kot tudi na vina iste kategorije oziroma kategorij, ki izvirajo iz drugih držav članic proizvajalk.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.