CELEX: 62004CJ0064
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Kalapüügilitsentsid
Määrus (EÜ) nr 3690/93
Laevad Cleopatra ja Ocean Quest
Nende laevade lõplik üleminek Argentinasse

Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik jättis tühistamata laevadele Cleopatra ja Ocean Quest antud kalapüügilitsentsid pärast nende laevade lõplikku üleminekut Argentinasse, siis on ta rikkunud nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 3690/93, millega kehtestatakse ühenduse süsteem, mis sätestab eeskirjad kalapüügilitsentsides sisalduva miinimumteabe kohta (
EÜT L 341, lk 93
; ELT eriväljaanne 04/02, lk 137), artiklist 5 tulenevaid kohustusi.
Õiguslik raamistik
Euroopa Majandusühenduse ja Argentina Vabariigi vaheline merekalapüügisuhteid käsitlev kokkulepe kiideti ühenduse nimel heaks nõukogu 28. septembri 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 3447/93 (
EÜT L 318, lk 1
; ELT eriväljaanne 04/02, lk 93; edaspidi „kalanduskokkulepe”). Kalanduskokkuleppe üheksandas põhjenduses on sätestatud, et kokkuleppe pooled, „[o]lles veendunud, et uus koostöösuund kalapüügi valdkonnas võimaldab regulaarset juurdepääsu uutele kalapüügivõimalustele, edendab Argentina laevastiku uuendamist ja ümberkorraldamist ja ühenduse laevastiku restruktureerimist ning soodustab pikaajalises perspektiivis ressursside ratsionaalset kasutamist”.
Kalanduskokkuleppe artikli 5 lõiked 1 ja 3 sätestavad:
„1.   Pooled loovad sobivad tingimused, et Argentinasse saaks asutada ettevõtjad, kes kasutavad ühest või mitmest ühenduse liikmesriigist pärit kapitali, ja luua ühisettevõtted ning Argentina ja ühenduse laevaomanike vahelised kalandusega seotud ajutised ühisettevõtted, mille eesmärk on ühiselt kasutada ja vajaduse korral ühiselt töödelda Argentina kalaressursse I protokollis ning I ja II lisas sätestatud tingimustel.
[…]
3.   Ühendus hõlbustab oma laevastiku restruktureerimispoliitika raames oma laevade kaasamist Argentinas asutatud või asutatavatesse ettevõtjatesse. Selleks hõlbustab Argentina oma kalatööstuse tehnilise renoveerimise poliitika raames kehtivate püügilitsentside üleandmist ja asjakohaste uute litsentside väljaandmist vastavalt käesolevale kokkuleppele.”
Nõukogu 20. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3760/92, millega luuakse ühenduse kalanduse ja akvakultuurisüsteem (
EÜT L 389, lk 1
), artikkel 5 sätestab:
„1.   Nõukogu, tegutsedes asutamiselepingu artiklis 43 sätestatud korras, kehtestab enne 31. detsembrit 1993 ühenduse süsteemi, mida rakendatakse hiljemalt alates 1. jaanuarist 1995 ja millega kehtestatakse eeskirjad miinimumandmete kohta, mis peavad olema märgitud liikmesriikide väljastatavatele ja hallatavatele püügilitsentsidele.
Liikmesriikidelt nõutakse siseriiklike püügilitsentside süsteemi kohaldamist ühenduse süsteemi jõustumiskuupäevast alates. Kui ei ole sätestatud teisiti, peab kõikidel ühenduse kalalaevadel olema laeva kohta kehtiv püügilitsents.
Eespool nimetatud sätete kohaldamine ei piira ühenduse tasandil kehtivate erisüsteemide või praeguste ja tulevaste rahvusvaheliste lepingute kohaldamist.
2.   Litsentsisüsteemi kohaldatakse kõikide ühenduse kalalaevade suhtes, mis tegutsevad ühenduse kalastusvetes, kolmandate riikide vetes või avamerel. Ühenduses kehtivat miinimumteabe esitamise nõuet kohaldatakse ka kolmandate riikide laevade suhtes, mis püüavad kala ühenduse kalastusvetes rahvusvaheliste lepingute alusel.”
Määruse nr 3760/92 artikkel 11 sätestab:
„Võttes arvesse I jaotist, sätestab nõukogu asutamislepingu artiklis 43 sätestatud korras ühenduse kalandussektori ümberkorraldamise mitmeaastased eesmärgid ja üksikasjalikud eeskirjad esimest korda hiljemalt 1. jaanuaril 1994, selleks et saavutada püsiv tasakaal kalavarude ja nende kasutamise vahel. Ümberkorraldamisel võetakse üksikjuhtumite kaupa arvesse võimalikke majanduslike tagajärgi ja kalastuspiirkondade eripära.”
Määruse nr 3690/93 kolmanda põhjenduse kohaselt „ühenduse süsteemiga tuleks ette näha eeskirjad, milline peaks olema püügilitsentsides sisalduv miinimumteave iga kalalaeva kohta, mis sõidab mõne liikmesriigi lipu all”.
Nimetatud määruse artikkel 1 sätestab:
„1.   Kehtestatakse ühenduse püügilitsentside süsteemi eeskirjad, kus nähakse ette, millised miinimumandmed peavad sisalduma määruse (EMÜ) nr 3760/92 artiklis 5 nimetatud kalapüügilitsentsides.
2.   Kõikidel ühenduse kalalaevadel peab olema selle laeva jaoks välja antud püügilitsents.
3.   Litsentsi hoitakse laeva pardal.
4.   Kalalaevadel on keelatud kala püüda, pardal hoida, ümber laadida või lossida, kui neile pole antud püügilitsentsi või kui püügilitsents on tühistatud või peatatud.”
Määruse nr 3690/93 artikkel 3 näeb ette:
„Lipuliikmesriik annab välja tema lipu all sõitvate kalalaevade püügilitsentse ja korraldab nende kasutamist vastavalt määruse (EMÜ) nr 3760/92 artiklile 11.”
Määruse nr 3690/93 artikkel 5 on sõnastatud järgmiselt:
„Lipuliikmesriik peatab ajutiselt või lõplikult püügilitsentsid nendel laevadel, mis on ajutiselt kasutusest kõrvaldatud, ja tühistab nende laevade püügilitsentsid, mis on püügitegevusest lõplikult kõrvaldatud.”
Nõukogu 21. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 3699/93, millega kehtestatakse ühenduse poolt kalandus- ja akvakultuurisektorile ning samuti nende saaduste töötlemiseks ja turustamiseks antava struktuuriabi kriteeriumid ja kord (
EÜT L 346, lk 1
) artikli 8 lõigete 1 ja 2 kohaselt:
„1.   Liikmesriigid võtavad meetmeid püügikoormuse korrigeerimiseks, et saavutada vähemalt artiklis 5 nimetatud mitmeaastaste arendusprogrammide eesmärgid.
Vajaduse korral võtavad liikmesriigid meetmeid selleks, et laevad lõplikult püügitegevusest kõrvaldada või nende tegevust piirata.
2.   Laevade püügitegevusest lõpliku kõrvaldamise meetmete hulka võivad kuuluda:
—
lammutamine,
—
laeva lõplik üleminek kolmandale riigile tingimusel, et see ei riku rahvusvahelist õigust ega mõjuta kalavarude kaitsmist ja majandamist,
—
kõnealuse laeva suunamine lõplikult mingile muule tegevusalale kui kalapüük ühenduse vetes.
[…]
Liikmesriigid tagavad, et laevad, mis on seotud asjaomaste meetmetega, kustutatakse kalalaevade registrist ja ühenduse kalalaevade registrist. Samuti tagavad nad, et registrist kustutatud laevad kõrvaldatakse lõplikult kalapüügilt ühenduse vetes.” [Siin ja edaspidi on nimetatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes]
Määruse nr 3699/93 artikli 9 lõige 1 sätestas:
„Liikmesriigid võivad võtta meetmeid, et edendada püügitegevuse ümberkorraldust, soodustades ajutiste ühisettevõtjate ja/või ühisettevõtjate loomist.”
Määrus nr 3699/93 tunnistati kehtetuks nõukogu 3. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2468/98, mis käsitleb ühenduse poolt kalapüügi- ja akvakultuurisektori saaduste töötlemiseks ja turustamiseks antava struktuuriabi kriteeriume ja korda (
EÜT L 312, lk 19
), artikli 20 esimese lõiguga; selle määruse artikli 8 lõiked 1 ja 2, samuti artikli 9 lõige 1 on esitatud samas sõnastuses kui määruse nr 3699/93 vastavad sätted.
Asjaolud ja kohtueelne menetlus
Kalanduskokkuleppe raames läksid Ühendkuningriigi lipu all sõitvad ja selles liikmesriigis registreeritud laevad Cleopatra ja Ocean Quest üle Argentinasse. See üleminek toimus seoses ühenduse ja Argentina laevaomanike ühisettevõtja loomisega. Laevad kustutati Ühendkuningriigi kalalaevade registrist vastavalt 1996. aasta novembris ja 1997. aasta juulis ning kanti Argentina registrisse.
Komisjon tuvastas, et laevadele Cleopatra ja Ocean Quest antud kalapüügilitsentse kasutati teistel laevadel.
19. aprilli 2001. aasta kirjas teatas komisjon Ühendkuningriigile, et kalapüügilitsentside jätkuv kasutamine on vastuolus määruse nr 3690/93 artiklist 5 tuleneva ametiasutuste kohustusega tühistada püügitegevusest lõplikult kõrvaldatud laevade kalapüügilitsentsid. Lisaks andis ta selles kirjas vastavalt EÜ artikli 226 esimesele lõigule liikmesriigile võimaluse esitada oma seisukoht seoses liikmesriigi kohustuse väidetava rikkumisega.
Kuna vastust ei saabunud, saatis komisjon Ühendkuningriigile põhjendatud arvamuse, milles ta esiteks kordas üle oma märgukirjas esitatud põhjendused ja teiseks tegi sellele liikmesriigile ettepaneku täita oma kohustused kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.
Ühendkuningriik esitas oma 20. märtsi 2003. aasta vastuses sellele põhjendatud arvamusele mitmeid argumente. Kõigepealt väitis ta, et Ühendkuningriigi ametiasutused leidsid, et nende ainus kohustus oli kustutada laevad Cleopatra ja Ocean Quest siseriiklikust kalalaevade registrist, mitte aga tühistada nendega seotud kalapüügilitsentse. Seejärel väitis ta, et komisjon kinnitas kalapüügilitsentside tühistamise vajalikkust alles pärast seda, kui nende laevade omanikud olid sõlminud siduvad lepingud laevade võõrandamiseks kolmandatele isikutele. Lõpuks leidis ta, et nende ametiasutuste suhtumine on mõistetav ning et kalapüügilitsentside samalaadsete võõrandamiste vältimiseks on kehtestatud vastavad menetlused.
Kuna need selgitused komisjoni ei rahuldanud, otsustas ta esitada käesoleva hagi.
Hagi
Poolte argumendid
Komisjoni sõnul on liikmesriigil määruse nr 3690/93 artiklist 5 tulenevalt kohustus tühistada nende laevade kalapüügilitsentsid, mis on püügitegevusest lõplikult kõrvaldatud.
Komisjon väidab, et püügilitsentside tühistamise kohustust tuleb tõlgendada nii, et sellise tühistamise tõttu vabanenud kalapüügimahtu ei või edaspidi kasutada uute litsentside väljastamiseks teistele laevadele, kuna selline korduskasutus läheks vastuollu määruse nr 2468/98 artikli 8 lõike 1 esimese lõiguga, mille kohaselt liikmesriigid võtavad meetmeid püügikoormuse korrigeerimiseks, et saavutada vähemalt artiklis 5 nimetatud mitmeaastaste arendusprogrammide eesmärgid. Kui ühendus lubaks kolmandasse riiki lõplikult üle läinud laevadele antud litsentside taolist korduskasutust, jääks kalalaevastiku vähendamise eesmärk saavutamata. See järeldus jääb samaks, kui lõplik üleviimine toimub ühisettevõtja moodustamise käigus.
Ühendkuningriik märgib, et määruse nr 2468/98 artikkel 8 ei käsitle kalapüügilitsentse. Lisaks võeti see määrus vastu alles pärast käesoleva vaidluse aluseks olevate asjaolude toimumist ning ei saa seega mingil moel mõjutada kohustusi, mis lasusid Ühendkuningriigil nende asjaolude toimumise kuupäeval.
Ühendkuningriik väidab lisaks, et määruse nr 3690/93 artiklist 5 tulenev kalapüügilitsentside tühistamise kohustus ei saa jõustuda enne, kui komisjon on andnud oma nõusoleku asjaomaste laevade võõrandamiseks ühisettevõtjale ja see otsus on talle teatavaks tehtud. Antud asjas müüsid laevade Cleopatra ja Ocean Quest omanikud nendega seotud litsentsid maha enne, kui sellele liikmesriigile tehti teatavaks komisjoni otsus, millega kiideti heaks kava võõrandada need laevad ühisettevõtjale. Kuna need omanikud ei olnud enam nende litsentside omanikud, siis ei ole Ühendkuningriik järelikult rikkunud ühtki kõnesolevast artiklist 5 tulenevat kohustust.
Käesoleva juhtumi puhul seisneb tõeline „viga” selles, et laevade Cleopatra ja Ocean Quest omanikud said tulu nii nende laevadega seotud litsentside müümisest kui ka ühenduselt, kuigi niisuguse müügi korral oleks nad tulnud ilma jätta ühisettevõtja loomiseks ette nähtud abist. Komisjon otsustas aga vaatamata sellele, et teda teavitati litsentside ringlusse jäämisest, maksta nendele omanikele ühenduse toetust, andes neile seega võimaluse tugineda „hea usu” eeldusele, mida ta aga ei andud Ühendkuningriigile.
Peale selle sarnaneb laeva üleminek kalanduskokkuleppe raames lõpliku kõrvaldamise meetmega määruse nr 3690/93 artikli 5 tähenduses. Ühendkuningriik kehtestas seega menetluse, millega laeva litsents „külmutati”, kui pädevad teenistused saavad taotluse ühisettevõtja asutamiseks. Litsentsi täielik kehtivus taastub vaid siis, kui ühisettevõtja asutamise taotlus võetakse tagasi või kui komisjon ei anna oma nõusolekut laeva üleminekuks niisugusele ühisettevõtjale. Ühendkuningriik väidab, et järelikult on ta kindlustanud selle, et tulevikus litsentside korduskasutuse juhtumeid ei esine.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt tuleb märkida, et antud juhul on teada, et laevad Cleopatra ja Ocean Quest on kantud Argentina kalalaevade registrisse ning on seega lõplikult Argentinasse üle läinud.
Komisjon palub oma väitega, mille ta käesoleva kohtuotsuse punktis 1 märgitud hagiavalduse nõudes esitas, Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Ühendkuningriik jättis tühistamata nimetatud laevadele antud kalapüügilitsentsid pärast nende lõplikku üleminekut Argentinasse, siis on ta rikkunud määruse nr 3690/93 artiklist 5 tulenevaid kohustusi.
Selle kohta tuleb meenutada, et määruse nr 3690/93 artikli 5 sätete alusel tühistatakse laevale antud litsents, kui kalalaev on lõplikult püügitegevusest kõrvaldatud.
Järelikult tuleb enne, kui uurida komisjoni väite sisu, eelnevalt teha kindlaks esiteks, milles seisneb täpsemalt kalalaeva lõplik kõrvaldamine, ja teiseks, kas sellist laeva lõplikku üleminekut Argentinasse ühisettevõtja loomise raames saab samastada lõpliku kõrvaldamise meetmega määruse nr 3690/93 artikli 5 tähenduses.
Lõpliku kõrvaldamise meetmed
Seoses mõistega „lõpliku kõrvaldamise meede” on teada, et ei määruse nr 3690/93 artikkel 5 ega see määrus tervikuna ei anna nimetatud mõiste määratlust. Viimane on määratletud hoopis määrusega nr 3699/93, täpsemalt öeldes selle artikli 8 lõikes 2, mille kohaselt võivad kalalaevade lõpliku kõrvaldamise meetmete hulka kuuluda eelkõige lammutamine, laeva lõplik üleminek kolmandale riigile tingimusel, et see ei riku rahvusvahelist õigust ega mõjuta kalavarude kaitsmist ja majandamist, ning kõnealuse laeva suunamine lõplikult mingile muule tegevusalale kui kalapüük ühenduse vetes.
Määrused nr 3690/93 ja nr 3699/93 erinevad põhjalikult nii oma eseme kui eesmärgi osas. Määrus nr 3690/93, nagu tuleneb eriti selle kolmandast põhjendusest, sätestab kalapüügilitsentsides sisalduva miinimumteabe, samas kui määrus nr 3699/93 kehtestab kalandus- ja akvakultuurisektorile antava struktuuriabi kriteeriumid ja korra.
Isegi kui nende kahe määruse eesmärk on erinev, ei anna miski alust järeldada, et mõiste „lõpliku kõrvaldamise meede” määratlus on mõeldud üksnes määruse nr 3699/93 jaoks ning et seda ei või kasutada kalanduspoliitika valdkonnaga seotud muude teisesest õigusest tulenevate õiguslike vahendite puhul.
Määrus nr 3699/93, mis määratleb lõpliku kõrvaldamise meetme, võeti pealegi vastu pärast määrust nr 3690/93. Nagu tuleneb määruse nr 3699/93 erinevatest keeleversioonidest ja eelkõige saksa-, hispaania-, prantsuse- ja itaaliakeelsest versioonist, valis ühenduse seadusandja seega teadlikult sama väljendi kui määruses nr 3690/93.
Järelikult ei ole millegagi vastuolus see, kui nimetatud mõiste määratlust, kuigi see on pärit määrusest nr 3699/93, võidaks kasutada määruse nr 3690/93 artikli 5 rakendamisel, mis reguleerib püügilitsentside ajutist või lõplikku tühistamist.
Määruse nr 3699/93 artikli 8 lõikes 2 loetletud laevade püügitegevusest „lõpliku kõrvaldamise meetmete” hulgas leidub konkreetselt „lõplik üleminek kolmandale riigile”. Antud juhul ei ole vaidlust selle üle, et on aset leidnud laevade Cleopatra ja Ocean Quest üleminek kolmandasse riiki, nimelt Argentina Vabariiki.
Järelikult tõusetub küsimus, kas nende laevade lõplik üleminek Argentinasse ühisettevõtja loomise käigus on hõlmatud lõpliku kõrvaldamise meetmega määruse nr 3690/93 artikli 5 tähenduses.
Nimetatud artikli 8 lõikega 2 ei ole kuidagi vastuolus see, et mõistet „lõpliku kõrvaldamise meede” võiks kohaldada laevade lõplikule üleminekule ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud rahvusvahelise kokkuleppe alusel. Vastupidi, nimetatud säte viitab teises taandes sõnaselgelt kooskõlale rahvusvahelise õigusega ning järelikult rahvusvaheliste kokkulepetega.
Kalanduskokkuleppega omakorda ei ole kuidagi vastuolus see, kui kalalaevade üleminek, mis leidis aset selle sätete alusel, liigitatakse ühenduse õiguse mõttes püügitegevusest „lõpliku kõrvaldamise meetmeks”.
Sellest järeldub, et kalalaevade lõplik üleminek kolmandasse riiki, mis leidis aset rahvusvahelise kokkuleppe alusel, kujutab endast määruse nr 3699/93 artikli 8 lõikes 2 ette nähtud ühte püügitegevusest lõpliku kõrvaldamise meedet. Järelikult tuleb antud juhul käsitleda laevade Cleopatra ja Ocean Quest lõplikku üleminekut Argentinasse kui püügitegevusest „lõpliku kõrvaldamise meedet” ühenduse õigusega sellele meetmele antud määratluse tähenduses.
Kalapüügilitsentside tühistamine ja uute kalapüügilitsentside andmine
Järelikult tõusetub küsimus, kas Ühendkuningriigi pädevad ametiasutused tühistasid antud juhul lõplikult Argentinasse üle läinud laevade Cleopatra ja Ocean Quest kalapüügilitsentsid.
Ühendkuningriik väidab, et laevade Cleopatra ja Ocean Quest endistele omanikele kalapüügilitsentsidega antud õigused müüdi kolmandatele isikutele, kes sidusid need muude laevadega. Sellest järelduvat, et nendele laevadele antud litsentsid tühistati.
Komisjon ei ole vaidlustanud seda, et laevadele Cleopatra ja Ocean Quest antud litsentsid on tühistatud. Ta leiab seevastu, et nende laevade üleminekuga vabanenud püügimahtu kasutati teiste laevade puhul.
Komisjon väidab selle kohta, et määruse nr 3690/93 artiklist 5 tuleneb, et laevade lõpliku ülemineku korral kolmandasse riiki ei ole liikmesriik kohustatud piirduma üleläinud laevadele antud litsentside tühistamisega, vaid ta peab hoiduma niiviisi riiklikus registris vabanenud püügimahu kasutamisest uute litsentside väljastamiseks. Niisugune kasutus läheb vastuollu määruse nr 2468/98 artikliga 8, mis moodustab osa ühenduse laevastiku restruktureerimispoliitikast.
Tuleb sedastada, et määruse nr 3690/93 artikli 5 sõnastus ei keela iseenesest selle püügimahu kasutamist, mis on vabanenud seoses laevade üleminekuga kolmandasse riiki, uute litsentside väljastamiseks, kuna see artikkel nägi lipuliikmesriigile ette üksnes kohustuse tühistada lõpliku kõrvaldamise meetme raames laevadele antud kalapüügilitsentsid. Niisiis tuleneb eelnevast, et Ühendkuningriik on täitnud kohustuse kalapüügilitsentsid tühistada.
Määruse nr 3690/93 artiklis 5 ega ka selle määrusega nr 2468/98 muudetud versioonis, mis on ainus komisjoni nõuetes esitatud säte, ei ole määruse nr 3699/93 artiklile 8 ühtki viidet. Igal juhul näeb mainitud artikkel 8 ette selle, milles kalalaevade lõpliku kõrvaldamise meetmed seisnevad, ja sätestab, et registrist kustutatud laevad peavad püügitegevusest ühenduse vetes kõrvale jääma. Samas ei tulene selle sätte sõnastusest, et kalalaevade riiklikus registris kolmandale riigile laevade lõpliku üleminekuga vabanenud püügimahtu ei võiks kasutada uute kalapüügilitsentside väljastamiseks.
Isegi kui komisjonil oleks teiste ühenduse õiguse sätete alusel EÜ artiklis 226 ette nähtud menetluse kohaselt võimalik esitada Ühendkuningriigi peale hagi seoses uute kalapüügilitsentside väljastamise süsteemiga, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 45, on selge, et nende sätete rikkumine ei kujuta endast etteheidetud liikmesriigi kohustuse rikkumist (vt 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-6/04: komisjon
vs
. Ühendkuningriik, EKL 2005, lk I-9017
, punktid 58–60; 15. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-255/04: komisjon
vs
. Prantsusmaa, EKL 2006, lk I-5251
, punkt 24, ja 15. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-34/04: komisjon
vs
. Madalmaad, EKL 2007, lk I-1387
, punkt 53).
Eeltoodust järeldub, et komisjoni väide, mille ta esitas oma hagi põhjenduseks ja mis põhines määruse nr 3690/93 artikli 5 rikkumisel, ei ole põhjendatud ja järelikult tuleb see tagasi lükata, ilma et oleks vaja hinnata Ühendkuningriigi kostja vastuses esitatud argumenti, mille kohaselt kohustus tühistada kalapüügilitsentsid määruse nr 3690/93 artikli 5 alusel ei olnud kehtiv, kuna laevade Cleopatra ja Ocean Quest üleminek Argentinasse leidis aset enne seda üleminekut heakskiitva komisjoni otsuse vastuvõtmist.
Neil asjaoludel tuleb komisjoni hagi jätta rahuldamata.
Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik on komisjonilt kohtukulude hüvitamist nõudnud ja viimati mainitu on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista komisjonilt.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.