CELEX: 62006FJ0111
Viešoji tarnyba
Pareigūnai
Įdarbinimas
Vienodas požiūris
Priimtinumas

1.
Pareigūnai – Ieškinys – Išankstinis administracinis skundas – Terminai – Teisės praradimas praleidus terminą – Atnaujinimas
– Sąlyga
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
2.
Pareigūnai – Įdarbinimas – Paskyrimas nustatant lygį – Paskyrimas  nustatant  aukštesnį tarnybos lygį
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 31 straipsnio 2 dalis)
3.
Pareigūnai – Įdarbinimas – Paskyrimas nustatant lygį – Paskyrimas nustatant  aukštesnį tarnybos lygį
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 5 straipsnis ir 31 straipsnio 2 dalis)
4.
Pareigūnai – Įdarbinimas – Sprendimas dėl paskyrimo nustatant lygį – Pareiga motyvuoti – Apimtis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa ir 31 straipsnis)
5.
Pareigūnai – Įdarbinimas – Paskyrimas nustatant lygį – Paskyrimas  nustatant  aukštesnį tarnybos lygį
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalis ir 31 straipsnio 2 dalis)
1.
Nors pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalį kiekvienas pareigūnas gali prašyti Paskyrimų tarnybos priimti
sprendimą jo atžvilgiu, ši galimybė neleidžia minėtam pareigūnui nesilaikyti Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose
numatytų skundo ir ieškinio pateikimų terminų savo prašyme netiesiogiai ginčijant ankstesnį sprendimą, kurio jis neginčijo
per nustatytą terminą. Tik naujų esminių faktų egzistavimas gali pateisinti prašymo peržiūrėti tokį sprendimą pateikimą.
Taip yra pareigūno prašymo, kuriuo siekiama, kad būtų peržiūrėtas jo priskyrimas lygiui paskiriant jį į nuolatinę tarnybą,
atveju, kai administracija dar iki prašymo pateikimo iš naujo išnagrinėjo jo bylą kartu su kitų pareigūnų, taip pat galutinai
priskirtų lygiui, bylomis, siekdama juos paskirti į kitą lygį, tačiau apie tai nepranešė suinteresuotajam asmeniui. Remiantis
teisingumo principu, ši aplinkybė patvirtina, kad Tarnautojų teismas gali tikrinti atsisakymo priskirti ieškovą kitam lygiui
pagrįstumą.
(žr. 28 ir 31 punktus)
2.
Ypatinga kvalifikacija, suteikianti galimybę taikyti Pareigūnų tarnybos nuostatų 31 straipsnio 2 dalį, turi būti vertinama
atsižvelgiant ne į visus gyventojus, o į vidutinį panašų konkursą laimėjusių asmenų kvalifikacijos lygį, nes jie yra griežtai
atrinkti asmenys laikantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 27 straipsnio reikalavimų.
Kalbant apie naujai įdarbinto pareigūno profesinės patirties trukmę, tai, kad asmuo gali remtis turima kelerių metų profesine
patirtimi, nereiškia, kad tai jam savaime suteikia teisę būti paskirtam nustatant aukštesnį tarnybos lygį. Vien aplinkybės,
kad ši patirtis viršija minimalią trukmę, kurios reikalaujama, kad būtų galima dalyvauti konkurse, kurį laimėjo pareigūnas,
nepakanka patvirtinti, kad šios patirties trukmė, kuri turi būti vertinama atsižvelgiant į kitus konkursus, organizuotus pagal
panašias atrankos procedūras, laimėjusių asmenų profesinės patirties trukmę, ypatinga. Bet kuriuo atveju, net darant prielaidą,
kad pareigūno profesinė patirtis turėjo būti laikyta ypatinga, toks vertinimas jam vis tiek nesuteikia teisės būti paskirtam
nustatant aukštesnį jo tarnybos lygį. Iš tikrųjų, net jeigu naujai įdarbintas pareigūnas atitinka Pareigūnų tarnybos nuostatų
31 straipsnio 2 dalies sąlygas, kad galėtų būti priskirtas aukštesniam jo tarnybos lygiui, jis vis tiek neturi subjektyvios
teisės į tokį priskyrimą. Toks vertinimas
a fortiori
galioja pareigūnui, neatitinkančiam visų kriterijų, kuriuos Paskyrimų tarnyba nagrinėjo atlikdama jo vertinimą dėl galimos
ypatingos kvalifikacijos.
Kalbant apie profesinę patirtį, ji turi būti vertinama ne abstrakčiai, bet tik atsižvelgiant į pareigoms, kurios jam buvo
patikėtos pradėjus eiti tarnybą, keliamus reikalavimus.
(žr. 57, 60 ir 62–64 punktus)
Nuoroda:
1994 m. birželio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Klinke prieš Teisingumo Teismą
, C‑298/93 P, Rink. p. I‑3009, 30 punktas.
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1997 m. lapkričio 5 d. Sprendimo
Barnett prieš Komisiją
, T‑12/97, Rink. VT p. I‑A‑313 ir II‑863, 50 punktas; 1999 m. liepos 6 d. Sprendimo
Forvass prieš Komisiją
, T‑203/97, Rink. VT p. I‑A‑129 ir II‑705, 49 punktas; 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo
Wasmeier prieš Komisiją
, T‑381/00, Rink. VT p. I‑A‑125 ir II‑677, 56, 57, 65 ir 125 punktai; 2002 m. spalio 3 d. Sprendimo
Platte prieš Komisiją
, T‑6/02, Rink. VT p. I‑A‑189 ir II‑973, 38 punktas; 2003 m. gruodžio 17 d. Sprendimo
Chawdhry prieš Komisiją
, T‑133/02, Rink. VT p. I‑A‑329 ir II‑1617, 102 punktas; 2005 m. lapkričio 15 d. Sprendimo
Righini prieš Komisiją
, T‑145/04, Rink. VT p. I‑A‑349 ir II‑1547, 92 punktas; 2006 m. kovo 15 d. Sprendimo
Herbillon prieš Komisiją
, T‑411/03, Rink. VT p. I‑A‑2‑45 ir II‑A‑2‑193, 62 punktas; 2006 m. kovo 15 d. Sprendimo
Valero Jordana prieš Komisiją
, T‑429/03, Rink. VT p. I‑A‑2‑51 ir II‑A‑2‑217, 89 ir 91 punktai; 2006 m. gegužės 10 d. Sprendimo
R prieš Komisiją
, T‑331/04, dar nepaskelbto Rinkinyje, 72 ir 74 punktai.
2006 m. balandžio 26 d. Tarnautojų teismo sprendimo
Falcione prieš Komisiją
, F‑16/05, Rink. VT p. I‑A‑1-3 ir II‑A‑1‑7, 55 ir 56 punktai.
3.
Galimybės priskirti labai kvalifikuotą Europos viešosios tarnybos kandidatą aukštesniam tarnybos lygiui, atsižvelgiant į konkrečius
tarnybos poreikius, tikslas – leisti atitinkamai institucijai, kaip darbdavei, pasinaudoti asmens, kuris darbo rinkoje gali
gauti pasiūlymų iš kitų potencialių darbdavių, o dėl to institucija galėtų jo netekti, paslaugomis. Bet kuriuo atveju Pareigūnų
tarnybos nuostatų 31 straipsnio 2 dalyje reikalaujama palyginti suinteresuotojo asmens kvalifikaciją su pareigoms, į kurias
kaip pareigūnas jis buvo paskirtas įdarbinant, keliamais reikalavimais.
Tokiomis aplinkybėmis naujai įdarbintas pareigūnas tvirtinti, kad institucija, kuriai jis priklauso, neatsižvelgė į konkrečius
tarnybos poreikius, gali tik tuomet, jeigu, atsižvelgiant į pranešimą apie jo laimėtą konkursą, pranešimą apie laisvą darbo
vietą arba funkcijų, kurias jis realiai vykdė eidamas šias pareigas, pobūdį, yra pagrindų, palankių jo priskyrimui aukštesniam
jo tarnybos lygiui.
Šiuo atžvilgiu vien aplinkybės, kad institucijoje, kuriai priklauso naujai įdarbintas pareigūnas, konkrečiu momentu labai
reikėjo šio pareigūno srityje besispecializuojančių pareigūnų, nepakanka daryti išvadą, kad ši institucija susidūrė su konkrečiais
sunkumais, kad įdarbintų personalą, tinkamą vykdyti aptariamas užduotis.
(žr. 67–69 ir 71 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2004 m. spalio 26 d. Sprendimo
Brendel prieš Komisiją
, T‑55/03, Rink. VT p. I‑A‑311 ir II‑1437, 112 punktas; minėto Sprendimo
R prieš Komisiją
36 ir 39 punktai.
4.
Nors, atsižvelgiant į gero administravimo pareigą, yra apgailėtina, kad administracija nemanė esant būtina pranešti pareigūnui
apie tai, kad kompetentingos tarybos peržiūri jo priskyrimą lygiui, siekdamos priskirti jį galbūt aukštesniam tarnybos lygiui,
tai nėra pareigos motyvuoti Paskyrimų tarnybos sprendimą, kuriuo atsisakoma atlikti suinteresuotojo asmens prašomą nagrinėjimą
iš naujo, pažeidimas, jeigu šiame sprendime aiškiai nurodyti kriterijai ir rodikliai, kuriais minėta tarnyba rėmėsi vertindama,
ar ieškovo išsilavinimas ir profesinė patirtis yra ypatingi. Atsižvelgiant į didelę Paskyrimų tarnybos diskreciją, toks motyvavimas
leidžia ieškovui sužinoti svarbų individualų motyvą, kuriuo minėta tarnyba rėmėsi atsisakydama priskirti jį aukštesniam lygiui.
Kad būtų įvykdyta pareiga motyvuoti, nereikalaujama, kad Paskyrimų tarnyba nurodytų, be kita ko, išsilavinimo rūšį ir profesinės
patirties trukmę, kurios yra būtinos suteikiant ieškovo reikalaujamą aukštesnį lygį, nes kiekvienas atvejis nagrinėjamas atskirai.
(žr. 84 punktą)
5.
Pareigūnų ypatingos kvalifikacijos vertinimas, siekiant juos priskirti lygiui, turi būti atliekamas ne abstrakčiai, bet tik
atsižvelgiant į pareigoms, į kurias jie paskirti, keliamus reikalavimus. Taigi Bendrijos teismas, vertindamas pagrindą dėl
vienodo požiūrio principo pažiedimo, neturėtų detaliai vertinti panašių kandidatų kvalifikacijų, nes taip jis vykdytų Paskyrimų
tarnybos funkcijas ir pažeistų jai patikėtą didelę diskreciją. Be to, remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 31 straipsnio
2 dalimi, kazuistinis vertinimo pobūdis iš esmės draudžia pareigūnui naudingai remtis šio principo pažeidimu.
(žr. 94 ir 95 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: minėto Sprendimo
Chawdhry prieš Komisiją
102 punktas; minėto Sprendimo
Brendel prieš Komisiją
129 punktas; minėto Sprendimo
R prieš Komisiją
104 punktas.