CELEX: 62002CJ0312
Žaloba o neplatnosť
EPUZF
Výdavky vylúčené z financovania Spoločenstvom
Podpora pestovateľom niektorých plodín pestovaných na ornej pôde
Spoločná organizácia trhu s hovädzím a teľacím mäsom

Švédske kráľovstvo svojou žalobou navrhuje čiastočné zrušenie rozhodnutia Komisie 2002/524/ES z 26. júna 2002 o vylúčení niektorých
výdavkov uskutočnených členskými štátmi z financovania Spoločenstvom prostredníctvom záručnej sekcie Európskeho usmerňovacieho
a záručného fondu (EPUZF) (Ú. v. ES L 170, s. 77, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) v časti, v ktorej boli z financovania
Spoločenstvom vylúčené výdavky Švédskeho kráľovstva vo výške 18 555 850 SEK.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
Článok 5 ods. 2 písm. c) nariadenia Rady (EHS) č. 729/70 z 21. apríla 1970 o financovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky
[
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 94, s. 13), zmeneného a doplneného nariadením Rady (ES) č. 1287/95 z 22. mája 1995 (Ú. v. ES L 125, s. 1, ďalej
len „nariadenie č. 729/70“), stanovuje:
„(Komisia) rozhoduje o výdavkoch, ktoré sa vylúčia z financovania Spoločenstvom uvedených v článku 2 a 3, ak zistí, že výdavky
neboli vynaložené v súlade s predpismi Spoločenstva.
Pred prijatím rozhodnutia o odmietnutí financovania sa účastníci pokúsia na základe písomne oznámených výsledkov kontrol vykonaných
Komisiou a písomných vyjadrení členského štátu dohodnúť na ďalšom postupe.
V prípade, ak nedôjde k dohode, môže členský štát s cieľom zmieriť v lehote štyroch mesiacov vzájomné postoje požiadať o začatie
konania, výsledky ktorého sú predmetom správy odoslanej Komisii, ktorá ju preskúmala pred vydaním rozhodnutia o odmietnutí
financovania.
...“ [
neoficiálny preklad
]
Podľa článku 8 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 1663/95 zo 7. júla 1995 stanovujúceho podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia
Rady (EHS) č. 729/70 týkajúceho sa postupu pri zúčtovaní výkazov [výdavkov –
neoficiálny preklad
] záručnej sekcie EPUZF (Ú. v. ES L 158, s. 6), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2245/1999 z 22. októbra 1999
(Ú. v. ES L 273, s. 5, ďalej len „nariadenie č. 1663/95“):
„Ak, na základe vyšetrovania, Komisia dospeje k záveru, že výdavok nebol realizovaný v súlade s pravidlami spoločenstva, tak
oznámi dotknutému členskému štátu výsledky svojich kontrol a určí nápravné opatrenia, ktoré sa musia prijať s cieľom zabezpečiť
v budúcnosti súlad...“
Článok 15 ods. 3 nariadenia Rady (EHS) č. 1765/92 z 30. júna 1992 stanovujúceho systém podpory pre pestovateľov niektorých
plodín pestovaných na ornej pôde [
neoficiálny preklad
] (Ú.v. ES L 181, s.12) stanovuje:
„Platby uvedené v tomto nariadení sa musia vyplácať príjemcom v plnej výške.“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 30a nariadenia Rady (EHS) č. 805/68 z 27. júna 1968 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 148, s. 24), ktorý bol do tohto nariadenia doplnený článkom 1 bodom 5 nariadenia Rady (EHS) č. 2066/92 z 30. júna
1992 (Ú. v. ES L 215, s. 49, ďalej len „nariadenie č. 805/68“) znie takto:
„Platby podľa tohto nariadenia sa vyplácajú príjemcom v plnej výške.“ [
neoficiálny preklad
]

Vnútroštátna úprava
Förordningen (1997:183) om kartavgift i ärenden om jordbruksstöd (nariadenie zo 17. apríla 1997, ktorým sa stanovuje poplatok
za mapy dodávané v rámci pomoci pre poľnohospodárstvo) ukladalo povinnosť všetkým žiadateľom o pomoc Spoločenstva na niektoré
pozemky zaplatiť poplatok na získanie mapy popisujúcej uvedenú rozlohu. Táto mapa sa musí nevyhnutne pripojiť k žiadosti o pomoc.
Toto nariadenie sa uplatňovalo len v rokoch 1998 a 1999, pretože 1. júla 2000 bolo zrušené.

Skutkový rámec
Švédske kráľovstvo 24. októbra 2000 dostalo od Komisie písomné oznámenie podľa článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95, ktorým
bolo informované, že poplatky za mapy nie sú povoleným odpočtom v rámci pomoci na pestovanie plodín na ornej pôde a časť uplatnených
výdavkov sa musí vylúčiť z akéhokoľvek financovania Spoločenstvom.
Po zmierovacom konaní 26. júna 2002 uskutočnenom podľa článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70 vydala Komisia napadnuté
rozhodnutie. Komisia vylúčila z financovania Spoločenstvom výdavky vykázané Švédskym kráľovstvom vo výške 18 555 850 SEK,
pretože Švédske kráľovstvo nerešpektovalo článok 15 ods. 3 nariadenia č. 1765/92 a článok 30a nariadenia č. 805/68.

Žaloba
V tejto žalobe Švédske kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zrušil napadnuté rozhodnutie v časti, v ktorej sa vylúčili z financovania Spoločenstvom výdavky uskutočnené Švédskom vo výške
18 555 850 SEK,
–        subsidiárne znížil sumu, ktorá je vylúčená z financovania Spoločenstvom, na 11 817 748 SEK,
–        subsidiárne znížil sumu, ktorá je vylúčená z financovania Spoločenstvom, na 12 436 091 SEK,
–        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
Komisia navrhuje zamietnuť žalobu a zaviazať žalobcu na náhradu trov konania.

O hlavnom žalobnom návrhu
Švédska vláda uvádza dva žalobné dôvody na podporu svojho hlavného žalobného návrhu, prvý vychádza z porušenia článku 5 ods. 2
písm. c) nariadenia č. 729/70 a článku 8 ods. 1 nariadenia č.1663/95, a druhý z nesprávneho uplatnenia článku 15 ods. 3 nariadenia
č. 1765/92 a článku 30a nariadenia č. 805/68.

O prvom žalobnom dôvode
Vychádzajúc z prvého žalobného dôvodu švédska vláda tvrdí, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 5 ods. 2 písm. c) nariadenia
č.729/70 a článok 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95, pretože písomné oznámenie uvedené v článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95,
ktoré dostala švédska vláda 24. októbra 2000, neobsahovalo žiadne vyhodnotenie výdavkov, ktoré sa majú vylúčiť z financovania
Spoločenstvom.
Stačí však uviesť, že samotná švédska vláda v odpovedi na námietku prednesenú Komisiou pripustila, že článok 8 ods. 1 nariadenia
č. 1663/95 v znení zmenenom a doplnenom nariadením č. 2245/1999, ktoré je účinné od 30. októbra 1999 a ktoré sa uplatňovalo
v čase skutku, už nevyžaduje, aby Komisia v oznámeniach určených pre členské štáty vypracovala vyhodnotenie výdavkov, ktoré
sa majú vylúčiť.
Prvý žalobný dôvod sa z tohto dôvodu ako nedôvodný zamieta.

O druhom žalobnom dôvode
Vychádzajúc z druhého žalobného dôvodu švédska vláda uvádza, že vyberanie poplatkov za vydávanie máp neporušuje článok 15
ods. 3 nariadenia č.1765/92 alebo článok 30a nariadenia č. 805/68, keďže tieto poplatky sa nemôžu z hľadiska vybavovania žiadostí
o pomoc považovať za správne poplatky.
Podľa článku 15 ods. 3 nariadenia č. 1765/92 a článku 30a nariadenia č. 805/68 sa uvedené platby musia príjemcom vyplácať
„v plnej výške“ [
neoficiálny preklad
].
Z toho vyplýva, že podľa uvedených nariadení nie je povolené vykonávať zrážky zo súm určených poľnohospodárom.
V tomto ohľade už Súdny dvor rozhodol, že článok 15 ods. 3 nariadenia č. 1765/92 a článok 30a nariadenia č. 805/68 zakazujú
vnútroštátnym orgánom vykonávať odpočet z vyplácaných súm alebo vyžadovať úhradu správnych nákladov vzťahujúcich sa na žiadosti,
ktorých následkom sa znižuje výška pomoci (rozsudok z 22. októbra 1998, Kellinghusen a Ketelsen, C-36/97 a C‑37/97, Zb. s. I-6337,
bod 21).
Švédska vláda tvrdí, že cieľom vybraných poplatkov za vydávanie máp nebolo krytie správnych nákladov vynaložených dotknutými
orgánmi. Oproti tomu, čo bolo zdôraznené v už citovanej veci Kellinghusen a Ketelsen, vybavovanie žiadostí a priznanie pomoci
nebolo podmienené úhradou uvedených poplatkov, pretože tieto sa vyžadovali osobitne.
S týmto tvrdením nemožno súhlasiť.
V skutočnosti tak, ako to generálny advokát správne zdôraznil v bode 17 svojich návrhov, ak zákaz odpočtu nie je len formálnym
ustanovením, nemôže sa vykladať čisto formálne v tom smere, že sa uplatňuje len na skutočne vykonané odpočty pri platbách.
Zákaz akéhokoľvek odpočtu sa musí nevyhnutne rozšíriť na všetky náklady, ktoré majú priamu a vnútornú súvislosť s vyplácanými
sumami.
Švédska vláda vo svojom liste z 2. februára 1998 adresovanom Komisii pripustila, že zvažovala rôzne možnosti financovania
vydávania máp a že nakoniec zvolila výber správnych poplatkov za tieto mapy.
Okrem toho treba pripomenúť, že podľa vnútroštátnej úpravy sa nemohla predložiť žiadna žiadosť o pomoc bez mapy, ktorú poskytovali
vnútroštátne orgány, pripojenej ku spisu.
Za týchto podmienok treba skonštatovať, že žiadosti o pomoc, ktoré podali poľnohospodári, a výber správnych poplatkov za mapy
priamo súvisia a že tento výber mal za následok zníženie výšky pomoci, ktorú príjemcovia skutočne dostali.
Švédska vláda okrem toho poznamenáva, že Komisia nevykonala finančnú opravu pokiaľ ide o hospodársky rok 1998, pretože pripustila,
že poľnohospodári mohli využiť mapy aj na iné účely ako na žiadosť o pomoc. Švédska vláda uvádza, že táto okolnosť mala byť
dôvodom, aby Komisia v hodnotení finančných opráv týkajúcich sa hospodárskeho roka 1999 zohľadnila nárast nových žiadateľov
a rovnako skutočnosť, že mapy sa museli aktualizovať každý rok.
Komisia uvádza, že tak ako vybrané poplatky za mapy za rok 1998, aj vybrané poplatky za rok 1999 predstavujú správne náklady,
ktoré nie sú zlučiteľné s právnou úpravou Spoločenstva. Komisia však uznala, že vybrané poplatky za rok 1998 sa mohli súbežne,
hoci veľmi okrajovo, považovať za protihodnotu za poskytnutú službu poľnohospodárom spočívajúcu v poskytnutí máp. Rovnaké
odôvodnenie sa nemôže použiť na vybrané poplatky za rok 1999.
Podľa ustálenej judikatúry, ak Komisia nevykonala opravu vzťahujúcu sa na predchádzajúci rozpočtový rok, ale tolerovala nezrovnalosti
z dôvodu spravodlivosti, dotknutý členský štát nenadobúda na základe zásady právnej istoty alebo zásady rešpektovania legitímnej
dôvery žiadne právo vyžadovať rovnaký prístup k nezrovnalostiam vzniknutým za nasledujúci rozpočtový rok (pozri rozsudky zo 6. októbra 1993,
Taliansko/Komisia, C-55/91, Zb. s. I-4813, bod 67, a zo 6. decembra 2001, Grécko/Komisia, C-373/99, Zb. s. I‑9619, bod 56).
Vzhľadom na vyššie uvedené dôvody sa druhý žalobný dôvod zamieta.

O subsidiárnych žalobných návrhoch
Švédska vláda uvádza dva žalobné dôvody na podporu svojho prvého subsidiárneho žalobného návrhu, ktoré vychádzajú z porušenia
článku 5 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 729/70, článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95 a nesprávneho uplatnenia článkov 15 ods. 3
nariadenia č. 1765/92 a 30a nariadenia č. 805/68.

O prvom žalobnom dôvode
Vychádzajúc z prvého žalobného dôvodu švédska vláda tvrdí, že napadnuté rozhodnutie bolo vydané v rozpore s článkom 5 ods. 2
písm. c) nariadenia č. 729/70 a s článkom 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95, pretože písomné oznámenie uvedené v článku 8 ods. 1
nariadenia č. 1663/95 sa nevzťahuje na financovanie pomoci na pestovania plodín na ornej pôde.
Podľa názoru švédskej vlády totiž v tomto oznámení nebol uvedený žiadny odkaz na mapy vzťahujúce sa na kŕmne plochy. Pri uplatnení
článku 8 ods. 1 nariadenia č. 1663/95 mala Komisia v tomto dokumente, ktorý švédska vláda dostala 24. októbra 2000, zreteľne
označiť zamýšľané opatrenia.
Rovnako ako to generálny advokát zdôraznil v bode 21 svojich návrhov, švédska vláda až nótou z 18. mája 2001 oznámila na žiadosť
Komisie podrobné informácie o poskytnutej pomoci na kŕmne plochy. Následne 1. augusta 2001 Komisia v súlade s článkom 8 ods. 1
nariadenia č. 1663/95 adresovala švédskej vláde druhé formálne oznámenie. Švédska vláda nemôže vychádzať z tvrdenia, že v oznámení
Komisie z 24. októbra 2000 bol len odkaz na mapy týkajúci sa plodín pestovaných na ornej pôde, aby sa potvrdilo, že nebolo
možné určiť nápravné opatrenia, pretože Švédsko zrušilo od 1. júla 2000 poplatky za mapy vzťahujúce sa na plochy, na ktorých
sa pestujú plodiny na ornej pôde, ako aj na kŕmne plochy.
Z toho vyplýva, že prvý žalobný dôvod sa zamieta.

O druhom žalobnom dôvode
Vychádzajúc z druhého žalobného dôvodu švédska vláda tvrdí, že články 15 ods. 3 nariadenia č. 1765/92 a 30a nariadenia č. 805/68
neumožňujú odôvodniť rozhodnutie, ktorým Komisia vylúčila z financovania sumu zodpovedajúcu uhradeným poplatkom za vydanie
máp vzťahujúcich sa na plochy, na ktoré sa rovnako žiadala agroenvironmentálna alebo regionálna pomoc.
Podľa švédskej vlády Komisia uznala poplatky za mapy, ktoré uhradili poľnohospodári žiadajúci tieto dva druhy pomoci, ale
vo výpočte sumy, ktorá sa má vylúčiť z financovania Spoločenstvom nezobrala do úvahy plochy, na ktoré sa žiadala pomoc na
pestovanie plodín na ornej pôde alebo kŕmne plochy, ako aj agroenvironmentálna alebo regionálna pomoc.
Treba pripomenúť, že Súdny dvor v bode 19 tohto rozsudku uviedol, že články 15 ods. 3 nariadenia č. 1765/92 a 30a nariadenia
č. 805/68 zakazujú vnútroštátnym orgánom vykonávať odpočty z uhradených platieb alebo vyžadovať zaplatenie správnych nákladov
vzťahujúcich sa na žiadosti, ktorých následkom je zníženie výšky pomoci.
Skutočnosť, že na rovnaké plochy niektorí poľnohospodári žiadali zároveň pomoc podľa nariadenia č. 1765/92 alebo nariadenia
č. 805/68 a agroenvironmentálnu alebo regionálnu pomoc, nemá žiadny vplyv na zákaz platiaci pre členské štáty vykonávať zrážky
zo súm, ktoré dostali príjemcovia v rámci pomoci určenej na pestovanie plodín na ornej pôde alebo pomoci vzťahujúcej sa na
kŕmne plochy.
V skutočnosti z druhého úvodného ustanovenia nariadenia č. 1765/92 vyplýva, že cieľom kompenzačných platieb je vyrovnať stratu
príjmu spočívajúcu v znížení úradnej ceny v súvislosti s novou úpravou pre pestovateľov niektorých plodín pestovaných na ornej
pôde. Okrem iného podľa tretieho odôvodnenia nariadenia č. 2066/92, ktorým sa zaviedol článok 30a v nariadení č. 805/68, je
cieľom úpravy prémií priznať dotknutým pestovateľom podstatnú náhradu vyplývajúcu z dôsledku na ich úrovni zníženia intervenčnej
ceny v sektore hovädzieho a teľacieho mäsa.
Je zrejmé, že tento cieľ možno dosiahnuť len vtedy, ak je kompenzačná pomoc vyplácaná poľnohospodárom, ktorí sú dotknutí znížením
cien, v plnej výške (pozri rozsudok Kellinghusen a Ketelsen, už citovaný, bod 19).
Výkladom švédskej vlády spočívajúcim v možnosti členských štátov zbaviť sa povinnosti vyplývajúcej z článkov 15 ods. 3 nariadenia
č. 1765/92 a 30a nariadenia č. 805/68 strácajú tieto články
effet utile
a môžu narušiť realizáciu vyššie uvedených cieľov.
Žalobný dôvod vychádzajúci z nesprávneho uplatnenia článkov 15 ods. 3 nariadenia č. 1765/92 a 30a nariadenia č. 805/68 sa
musí zamietnuť.
Za predpokladu, že Súdny dvor rozhodne, že kŕmne plochy sa musia zahrnúť do výpočtu sumy, ktorá sa má vylúčiť z financovania
Spoločenstvom, tak švédska vláda svojím druhým subsidiárnym žalobným návrhom žiada, aby sa z tohto výpočtu vylúčili poplatky
za mapy vzťahujúce sa na plochy, na ktoré sa rovnako žiadala agroenvironmentálna a regionálna pomoc.
Na podporu tejto žiadosti sa švédska vláda opiera o tie isté tvrdenia, aké uviedla v rámci druhého žalobného dôvodu prvého
subsidiárneho žalobného návrhu. Z dôvodov uvedených v bodoch 39 až 41 tohto rozsudku sa na tieto tvrdenia nemôže prihliadnuť.
Žalobu ako celok treba zamietnuť, pretože Švédske kráľovstvo ani v jednom dôvode, ktoré uviedlo, nemalo úspech.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Švédske kráľovstvo na náhradu trov konania a toto nemalo
úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
1)
Žaloba sa zamieta.
2)
Švédske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: švédčina.