CELEX: 62006CJ0064
Elektroninės komunikacijos
Tinklai ir paslaugos
Bendroji reguliavimo sistema
Dominuojanti įmonė
Sujungimo su kitais operatoriais pareiga
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Direktyva 97/33

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB dėl
elektroninių ryšių tinklų ir susijusių priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) (OL L 108, p. 7, toliau
– Prieigos direktyva) bei 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų
ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) (OL L 108, p. 33, toliau – Pagrindų direktyva) aiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant bylą tarp
Telefónica O2 Czech Republic a.s.
, buvusios
Český Telecom a.s.
(toliau – TO2), ir
Czech On Line a.s.
(toliau – COL) dėl TO2 atsisakymo tenkinti COL prašymą išplėsti esamą bendradarbiavimą į plačiajuosčio ir didelės spartos
ryšio (asimetrinės skaitmeninės abonentinės linijos, anglų k.: „Asymmetric Digital Subscriber Line“, toliau – ADSL) prieigos
prie interneto paslaugų sritį.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisė
Pagrindų direktyvos 27 straipsnyje pereinamojo laikotarpio priemonės apibrėžiamos taip:
„Valstybės narės visus įpareigojimus pagal nacionalinę teisę, nurodytus (Prieigos direktyvos) 7 straipsnyje ir Direktyvos
2002/22/EB (Universaliųjų paslaugų direktyvos) 16 straipsnyje, palieka galioti tol, kol nacionalinė reguliavimo institucija
pagal šios direktyvos 16 straipsnį nuspręs dėl tų įpareigojimų.
Viešųjų fiksuoto telefono ryšio tinklų operatoriai, kuriuos nacionalinė reguliavimo institucija nurodė kaip turinčius didelę
įtaką rinkoje teikiant viešuosius fiksuoto telefono ryšio tinklus ir paslaugas pagal (1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento
ir Tarybos) direktyvos 97/33/EB (dėl telekomunikacijų sujungimo siekiant užtikrinti universaliąsias paslaugas ir sąveiką taikant
atvirojo tinklo teikimo (ATT) principus (OL L 199, p. 32) su pakeitimais, padarytais 1998 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento
ir Tarybos direktyva 98/61/EB (OL L 268, p. 37, toliau – Direktyva 97/33)), I priedo 1 dalį arba pagal (1998 m. vasario 26 d.
Europos Parlamento ir Tarybos) direktyvą 98/10/EB (dėl atvirojo tinklo teikimo (ATT) nuostatos taikymo balso telefonijai ir
universaliųjų telekomunikacijų paslaugų konkurencinėje aplinkoje (OL L 101, p. 24)), Reglamente (EB) Nr. 2887/2000 ir toliau
laikomi nustatytais operatoriais iki to laiko, kai bus užbaigta 16 straipsnyje nurodyta rinkos analizės procedūra. Po to tame
reglamente jie nebebus laikomi nustatytais operatoriais.“
Prieigos direktyvos 7 straipsnyje, pavadintame „Ankstesnių įpareigojimų dėl prieigos ir sujungimo persvarstymas“, nurodyta:
„1.      Valstybės narės išlaiko visus įmonėms, teikiančioms viešuosius ryšių tinklus ir (arba) paslaugas, taikomus įpareigojimus,
susijusius su prieiga ir sujungimu, kurie galiojo prieš šios direktyvos įsigaliojimą pagal Direktyvos 97/33/EB 4, 6, 7, 8,
11, 12 ir 14 straipsnius, Direktyvos 98/10/EB 16 straipsnį ir Direktyvos 92/44/EEB 7 ir 8 straipsnius tol, kol tie įpareigojimai
bus persvarstyti ir pagal šio straipsnio 3 dalį bus priimtas sprendimas.
2.      Komisija pradinėje rekomendacijoje dėl atitinkamų produktų ir paslaugų rinkų ir sprendime, įvardijančiame transnacionalines
rinkas, kuris bus priimtas pagal (Pagrindų direktyvos) 15 straipsnį, nurodo atitinkamas rinkas, kuriose taikomi 1 dalyje minėti
įpareigojimai.
3.      Valstybės narės užtikrina, kad kuo greičiau po šios direktyvos įsigaliojimo, o po to – periodiškai, nacionalinės reguliavimo
institucijos atliktų rinkos analizę pagal (Pagrindų direktyvos) 16 straipsnį ir spręstų, ar šiuos įpareigojimus palikti, keisti,
ar panaikinti. Su šiuo įpareigojimų keitimu arba panaikinimu susijusios šalys apie tai informuojamos per tinkamą terminą.“
(Pataisytas vertimas)

Nacionalinė teisė
Telekomunikacijų įstatymo Nr. 151/2000 (
Zákon č. 151/2000 Sb., o telekomunikacích
), kuris iš dalies pakeičia kitus įstatymus, 37 straipsnyje nurodyta:
„1.      Viešųjų telefonijos tinklų operatoriai ir telekomunikacijų tinklus nuomojantys telekomunikacijų paslaugų teikėjai, užimantys
didelę atitinkamos rinkos dalį, privalo tenkinti visus telekomunikacijų paslaugų teikėjų, kuriems leista teikti šias paslaugas,
prašymus dėl prieigos prie jų eksploatuojamų tinklų (toliau – tinklo prieiga).
2.      Viešųjų telekomunikacijų tinklų operatoriai ir viešųjų telekomunikacijų paslaugų teikėjai, kontroliuojantys prieigą prie mažiausiai
vieno tinklo galinio taško, identifikuojamo vienu ar keliais numeracijos plano numeriais, bei telekomunikacijų tinklus, sujungtus
su naudotojo patalpomis, nuomojantys viešųjų telekomunikacijų paslaugų teikėjai privalo, jei to prašo atitinkamą telekomunikacijų
veiklą vykdantis kitas operatorius ar teikėjas, leisti šiam pareiškėjui tiesiogiai ar netiesiogiai prisijungti prie jo eksploatuojamo
telekomunikacijų tinklo (toliau – tinklų sujungimas). Prieiga prie tinklo suteikiama pareiškėjo sąskaita ir yra mokama.
3.      Prieiga prie tinklo užtikrinama rašytine sutartimi, sudaryta tarp viešojo telekomunikacijų tinklo operatoriaus ir viešųjų
telekomunikacijų paslaugų teikėjo; tinklų sujungimas užtikrinamas rašytine sutartimi, sudaryta tarp viešųjų telekomunikacijų
tinklų operatorių.
<...>“ (Neoficialus vertimas)

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
TO2 ir COL yra telekomunikacijų operatoriai, kurie 2001 m. sausio 29 d. sudarė jų fiksuotų viešųjų telekomunikacijų tinklų
sujungimo sutartį. 2003 m. vasario 3 d. antroji iš šių bendrovių pasiūlė pirmajai sudaryti papildomą susitarimą prie šios
sutarties dėl jų tinklų sujungimo ir ADSL paslaugai teikti. Tačiau
Telekomunikacijų oficialiajame leidinyje
TO2 paskelbė tik pasiūlymą dėl prieigos prie jai priklausančio tinklo infrastruktūros panaudojant šią technologiją, nors
tuo metu galiojęs Įstatymas Nr. 151/2000 reikalavo skelbti pasiūlymą dėl tinklų sujungimo.
Kadangi susitarimas nebuvo sudarytas, COL kreipėsi į Čekijos ryšių reguliavimo tarnybą (
Český telekomunikační úřad
, toliau – Reguliavimo tarnyba), kuri, remdamasi Įstatymu Nr. 151/2000, 2004 m. balandžio 30 d. Sprendimu jos prašymą patenkino.
Šis sprendimas, apskundus jį šios tarnybos vadovui, buvo panaikintas remiantis bendro pobūdžio ir faktiniais motyvais, o byla
grąžinta iš naujo nagrinėti Reguliavimo tarnybai. 2004 m. rugsėjo 14 d. ši tarnyba priėmė naują sprendimą, palankų COL, ir
įpareigojo pagrindinės bylos šalis sudaryti papildomą susitarimą prie tinklų sujungimo sutarties dėl ADSL paslaugų.
2005 m. sausio 20 d. Reguliavimo tarnybos vadovas atmetė naują skundą, kurį jam buvo pateikusi TO2. Šis sprendimas yra galutinis
ir vykdytinas.
Tokiu atveju Čekijos civilinio proceso kodeksas numato galimybę pareikšti ieškinį dėl panaikinimo teisme, šiuo atveju – Prahos
3 apylinkės teisme (
Obvodní soud pro Prahu 3
).
Šis teismas nurodo, kad TO2 tvirtina, jog Reguliavimo tarnybos sprendimas prieštarauja Europos sutarčiai, steigiančiai Europos
Bendrijų bei jų valstybių narių ir Čekijos Respublikos asociaciją, kuri Bendrijų vardu buvo sudaryta ir patvirtinta 1994 m.
gruodžio 19 d. Tarybos ir Komisijos sprendimu 94/910/EAPB, EB, Euratomas (OL L 360, p. 1), Prieigos bei Pagrindų direktyvoms
ir Direktyvai 97/33.

Obvodní soud pro Prahu 3
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar reguliavimo institucija turėjo teisę administraciniu sprendimu, priimtu po 2004 m. gegužės 1 d. (t. y. po Čekijos Respublikos
įstojimo į Europos Bendrijas dienos), įpareigoti telekomunikacijų bendrovę, turinčią didelę (dominuojančią) įtaką telekomunikacijų
rinkoje, sudaryti jos tinklo sujungimo su kito operatoriaus tinklu sutartį?
2.      Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
Ar reguliavimo institucija turėjo teisę nustatyti tokį įpareigojimą tik (Prieigos direktyvos) 8 straipsnio 2 dalyje numatytomis
sąlygomis, t. y. vadovaudamasi prieš tai (Pagrindų direktyvos) 16 straipsnio tvarka atlikta rinkos analize ir remdamasi prieš
tai vykusia (Pagrindų direktyvos) 6 ir 7 straipsniuose numatyta procedūra, ar (remiantis, pavyzdžiui, (Prieigos direktyvos)
15 konstatuojamąja dalimi, 3 straipsniu, 4 straipsnio 1 dalimi, 5 straipsnio 1 dalies a punktu ir 4 dalimi, 10 straipsnio
1 ir 2 dalimis) ji galėjo nustatyti tokį įpareigojimą prieš tai neatlikusi rinkos analizės?
3.      Ar atsakymui į antrąjį klausimą turi įtakos tai, kad atitinkamo operatoriaus prašymas priimti sprendimą, įpareigojantį sujungti
jo tinklą su didelę (dominuojančią) įtaką telekomunikacijų rinkoje turinčio operatoriaus tinklu, reguliavimo institucijai
buvo pateiktas prieš 2004 m. gegužės 1 d. ir didžioji šio prašymo nagrinėjimo šioje institucijoje procedūros dalis įvyko prieš
2004 m. gegužės 1 d., t. y. iki Čekijos Respublikos įstojimo į Europos Bendrijas dienos?
4.      Ar atsižvelgiant į tai, kad įvykių metu, t. y. laikotarpiu nuo 2004 m. gegužės 1 d. iki 2005 m. balandžio 30 d., Čekijos Respublika
buvo nepakankamai perkėlusi minėtas direktyvas, (Pagrindų) ir (Prieigos) direktyvos gali būti taikomos tiesiogiai ir ar
a)      šios direktyvos (arba viena iš jų) yra besąlygiškos ir pakankamai aiškios, kad teismas jas galėtų taikyti vietoje nacionalinės
teisės aktų?
b)      didelę (dominuojančią) įtaką telekomunikacijų rinkoje turintis operatorius dėl netinkamo direktyvų perkėlimo turi teisę (jam
suteikiama teisė) remtis (Prieigos) ir (Pagrindų) direktyvų tiesioginiu veikimu ir ar šios direktyvos (arba viena iš jų) užtikrina
šio operatoriaus, kuris atsisakė sudaryti tinklų sujungimo sutartį (ADSL paslaugų srityje) su kitais nacionaliniais telekomunikacijų
operatoriais, interesų apsaugą (jei, reguliavimo institucijos nuomone, kurią turi galėti patikrinti teismas, šis operatorius
nesilaiko naujos reguliavimo sistemos tikslus)?
c)      šis operatorius gali remtis tiesioginiu nevisiškai perkeltų direktyvų (arba vienos iš jų) veikimu, jeigu (net jei tenkinamos
direktyvose numatytos sąlygos) priimdama sprendimus reguliavimo institucija visuomet nurodo konkrečias operatorių tinklų sujungimo
sąlygas, taip nustatydama konkrečius įpareigojimus privatiems asmenims?“

Dėl žodinės proceso dalies atnaujinimo
Prašymu, kurį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2007 m. kovo 9 d., TO2 paprašė atnaujinti žodinę proceso dalį, kuri buvo
baigta 2007 m. vasario 27 d. paskelbus generalinio advokato išvadą.
Pagrįsdama savo prašymą TO2 tvirtina, kad savo išvadoje generalinis advokatas išnagrinėjo argumentus, kurie nebuvo pateikti
pagrindinės bylos šalims, visų pirma argumentą dėl pozityvaus įpareigojimo atlikti rinkos analizę tiesioginio veikimo, nors
byla susijusi su negatyvia pareiga nepriimti sprendimo dėl įpareigojimo sujungti tinklus neatlikus tokios analizės.
Reikia priminti, kad pagal savo Procedūros reglamento 61 straipsnį Teisingumo Teismas, manydamas, kad negavo pakankamai informacijos
arba kad bylai išspręsti svarbus kuris nors šalių neaptartas argumentas, gali nutarti atnaujinti žodinį bylos nagrinėjimą
savo iniciatyva, generalinio advokato siūlymu arba šalių prašymu (2002 m. birželio 18 d. Sprendimo
Philips
, C‑299/99, Rink. p. I‑5475, 20 punktas).
Teisingumo Teismas mano, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamų nuostatų tiesioginio veikimo klausimas buvo pateiktas ketvirtuoju
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimu ir kad jis turi visą informaciją, reikalingą į jį atsakyti.
Todėl reikia atmesti TO2 prašymą dėl žodinės proceso dalies atnaujinimo.

Dėl Teisingumo Teismo jurisdikcijos
Pirmiausia Čekijos vyriausybė teigia, kad Teisingumo Teismas neturi jurisdikcijos atsakyti į visus pateiktus klausimus, motyvuodama
tuo, kad pagrindinės bylos faktinės aplinkybės įvyko anksčiau nei Čekijos Respublika įstojo į Europos Sąjungą.
Posėdyje TO2, COL ir Europos Bendrijų Komisija tvirtino, kad Teisingumo Teismas turi jurisdikciją
rationae temporis
atžvilgiu, nes, viena vertus, nors pagrindinė byla iš tikrųjų prasidėjo 2003 m. vasario mėn., ji tęsėsi, kol Reguliavimo
tarnybos vadovas priėmė 2005 m. sausio 20 d. Sprendimą, ir, kita vertus, 2004 m. balandžio 30 d. Reguliavimo tarnybos sprendimas,
vadovaujantis Čekijos teisės aktais, buvo pripažintas negaliojančiu, o naujas sprendimas priimtas 2005 m. sausio 20 dieną.
Be to, TO2 patikslina, kad pastarojo sprendimo, kuris yra sukuriamojo, o ne deklaratyvaus pobūdžio, tikslas yra ne autoritetingai
konstatuoti iš prieš tai įvykusių faktinių aplinkybių kylančias pareigas, o padėti pagrindus būsimiems teisiniams įpareigojimams.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad COL prašymas, pateiktas Reguliavimo tarnybai siekiant įpareigoti TO2
užtikrinti prijungimą prie ADSL tinklo, buvo išnagrinėtas ir dėl jo 2004 m. balandžio 30 d., t. y. prieš Čekijos Respublikos
įstojimą į Sąjungą, ši institucija priėmė sprendimą.
Tačiau šis sprendimas buvo panaikintas 2004 m. rugsėjo 9 d., ir naujas sprendimas buvo priimtas to paties mėnesio 14 dieną.
Apskundus pastarąjį sprendimą, jį Reguliavimo tarnybos vadovas patvirtino 2005 m. sausio 20 dieną. Šalių nuomone, nuo šios
datos jis šalims yra galutinis ir vykdytinas.
Nesant reikalinga nagrinėti sprendimo panaikinimo pasekmių pagal Čekijos teisę, reikia pabrėžti, viena vertus, kad pagrindinėje
byloje ginčijamas sprendimas priimtas po Čekijos Respublikos įstojimo į Sąjungą datos ir kad šis sprendimas sureguliuoja būsimą,
o ne buvusią situaciją; kita vertus, nacionalinis teismas klausia Teisingumo Teismo dėl pagrindinėje byloje taikomų Bendrijos
teisės aktų.
Kadangi prejudiciniai klausimai susiję su Bendrijos teisės išaiškinimu, Teisingumo Teismas priima sprendimą iš principo neprivalėdamas
nagrinėti aplinkybių, kurios paskatino nacionalinius teismus pateikti jam klausimus ir į kurias atsižvelgiant ketinama taikyti
paprašytas išaiškinti Bendrijos teisės nuostatas (1996 m. gruodžio 5 d. Sprendimo
Reisdorf
, C‑85/95, Rink. p. I‑6257, 15 punktas).
Kitaip galėtų būti tik tais atvejais, kai arba Teisingumo Teismo prašoma išaiškinti Bendrijos teisės nuostata būtų netaikytina
pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms, įvykusioms prieš naujos valstybės narės įstojimą į Sąjungą (šiuo atžvilgiu žr. 2006 m.
sausio 10 d. Sprendimo
Ynos
, C‑302/04, Rink. p. I‑371, 35 ir 36 punktus), arba būtų akivaizdu, kad ši nuostata negali būti taikoma (žr. minėto sprendimo
Reisdorf
16 punktą).
Tačiau taip nėra šiuo atveju. Todėl Teisingumo Teismas turi jurisdikciją aiškinti anksčiau minėtas direktyvas, ir reikia atsakyti
į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus.

Dėl prejudicinių klausimų
Pirmąjį, antrąjį ir trečiąjį klausimus, kuriais prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar
pagal po 2004 m. gegužės 1 d. taikytinas Bendrijos teisės nuostatas Reguliavimo tarnyba turėjo teisę įpareigoti didelę įtaką
telekomunikacijų rinkoje turinčią telekomunikacijų įmonę sudaryti jos tinklo sujungimo su kito operatoriaus tinklu sutartį,
reikia nagrinėti kartu.
Šiuo atžvilgiu reikia patikslinti, kad pagal su pereinamojo laikotarpio nuostatomis susijusius Pagrindų direktyvos 27 straipsnį
ir Prieigos direktyvos 7 straipsnio 1 dalį, kurie gali būti taikomi neatsižvelgiant į tai, ar šios direktyvos perkeltos, Direktyva 97/33,
dėl kurios perkėlimo į Čekijos teisę Įstatymu Nr. 151/2000 nėra ginčo, prireikus tebeveikia.
Todėl, kaip teisingai teigia Komisija, Reguliavimo tarnyba galėjo priimti sprendimą pagal Direktyvą 97/33.
Iš to, kas išdėstyta pirmiau, į pirmąjį, antrąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti taip, kad vadovaujantis Prieigos ir
Pagrindų direktyvų pereinamojo laikotarpio nuostatomis Reguliavimo tarnyba turėjo teisę po 2004 m. gegužės 1 d. spręsti dėl
didelę įtaką rinkoje turinčios telekomunikacijų įmonės, kaip ji apibrėžta Direktyvoje 97/33, įpareigojimo sudaryti jos tinklo
sujungimo su kito operatoriaus tinklu sutartį pagal Direktyvos 97/33 nuostatas.
Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį, antrąjį ir trečiąjį klausimus, nėra reikalinga atsakyti į ketvirtąjį klausimą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui,
išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
Vadovaujantis 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/19/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir susijusių
priemonių sujungimo ir prieigos prie jų (Prieigos direktyva) ir 2002 m. kovo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos
2002/21/EB dėl elektroninių ryšių tinklų ir paslaugų bendrosios reguliavimo sistemos (Pagrindų direktyva) pereinamojo laikotarpio
nuostatomis,
Český telekomunikační úřad
turėjo teisę po 2004 m. gegužės 1 d. spręsti dėl didelę įtaką rinkoje turinčios telekomunikacijų įmonės, kaip ji apibrėžta
1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 97/33/EB dėl telekomunikacijų tinklų sujungimo siekiant užtikrinti
universaliąsias paslaugas ir sąveiką taikant atvirojo tinklo teikimo (ATT) principus su pakeitimais, padarytais 1998 m. rugsėjo
24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/61/EB, įpareigojimo sudaryti jos tinklo sujungimo su kito operatoriaus tinklu
sutartį pagal Direktyvos 97/33 su padarytais pakeitimais nuostatas.
Parašai.
*
Proceso kalba: čekų.