CELEX: 62004TJ0168
Kopienas preču zīme
Iebildumu process
Agrākas grafiskas preču zīmes, kas attēlo egli, kura dažās no tām ietver vārdiskus elementus
Grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu "Aire Limpio", reģistrācijas pieteikums
Sajaukšanas iespēja
Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 73. pants

Prāvas priekšvēsture
1996. gada 30. aprīlī
L & D
,
SA
Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas preču zīmes reģistrācijas
pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994,
L 11, 1. lpp.).
Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir grafisks apzīmējums, kas ietver vārdisku elementu un kas ir attēlots šādi:
Preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 3., 5. un 35. klasē atbilstoši
pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču
zīmju reģistrācijas vajadzībām un attiecībā uz katru no klasēm atbilst šādam aprakstam:
–        3. klase: “parfimērija, ēteriskās eļļas, kosmētika”;
–        5. klase: “smaržīgie gaisa atsvaidzinātāji”;
–        35. klase: “reklāma; darījumu vadīšana; uzņēmumu pārvaldīšana; biroja darbi”.
1998. gada 29. jūnijā preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts
Bulletin des marques communautaires
[Kopienas Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 47/98.
1998. gada 29. septembrī
Julius Sämann Ltd
saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 42. pantu iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju.
Iebildumi balstījās uz vairākām agrākām preču zīmēm.
Pirmkārt, tika norādīta zemāk attēlotā Kopienas grafiska preču zīme Nr. 91991, kuras reģistrācijas pieteikums tika iesniegts
1996. gada 1. aprīlī un kas ir reģistrēta attiecībā uz Nicas nolīguma 5. klasē ietilpstošām precēm:
Otrkārt, tika norādītas zemāk attēlotās valsts un starptautiskas grafiskas preču zīmes, dažas no kurām ietver vārdiskus elementus
un kuras ir starptautiski reģistrētas ar Nr. 328917, 612525, 178969, 216415, 328915, 328916, 475333 un 539068; Austrijā ar
Nr. 109639; Zviedrijā ar Nr. 217829, 225214 un 89348; Spānijā ar Nr. 1575391; Dānijā ar Nr. 03157/1964; Somijā ar Nr. 109644
un 45548; Vācijā ar Nr. 984362, attiecībā uz Nicas nolīguma 3. un/vai 5. klasē ietilpstošām precēm:




Iebildumi balstījās uz visām precēm, ko aizsargā agrākās preču zīmes, un attiecās uz visām Kopienas preču zīmes reģistrācijas
pieteikumā norādītajām precēm un pakalpojumiem.
Lai pamatotu savus iebildumus, persona, kas iestājusies lietā, izvirzīja relatīvus atteikuma pamatojumus, kas norādīti Regulas
Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 8. panta 5. punktā.
Ar 2003. gada 25. februāra lēmumu ITSB Iebildumu nodaļa iebildumus kopumā noraidīja.
2003. gada 23. aprīlī saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 57.–62. pantu persona, kas iestājusies lietā, par Iebildumu nodaļas lēmumu
iesniedza apelāciju ITSB.
Ar 2004. gada 15. marta lēmumu (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”) ITSB Apelāciju otrā padome personas, kas iestājusies
lietā, apelāciju daļēji apmierināja.
Apelācija, kas balstījās uz Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, tika apmierināta tiktāl, ciktāl tā attiecās
uz konkrētajām precēm. Turpretim attiecībā uz konkrētajiem pakalpojumiem apelācija tika noraidīta un Apelāciju padome apstiprināja
Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko tika noraidīti iebildumi pret reģistrāciju. Apelāciju, kas balstījās uz Regulas Nr. 40/94
8. panta 5. punktu, Apelāciju padome noraidīja tādēļ, ka netika sniegti zaudējumu saistībā ar agrāko preču zīmi vai labuma,
ko varētu netaisnīgi gūt no agrākās preču zīmes atšķirtspējas, rašanās pierādījumi.
Saistībā ar konfliktējošo preču zīmju līdzības pārbaudi Apelāciju padome veica salīdzinājumu starp, no vienas puses, preču
zīmi, kuras reģistrācija tika pieteikta, un, no otras puses, agrāko Kopienas preču zīmi Nr. 91991 kā preču zīmi, kas reprezentē
citas agrākās preču zīmes. Tā uzskatīja, ka šī agrākā preču zīme ieguva atšķirtspēju citas agrākas preču zīmes, kuras forma
ir būtībā identiska Kopienas preču zīmes Nr. 91991 formai, izmantošanas un reputācijas rezultātā.
Apelāciju padome norādīja, ka abas konfliktējošās preču zīmes veido egle, kas ir attēlota ar zariem, ko veido izaugumi un
iedobes sānu daļās, un ļoti īsu stumbru, kas cokola vietā ir novietots uz lielāka elementa.
Tā atgādināja, ka konceptuālā līdzība var izraisīt sajaukšanas iespēju, it īpaši tad, ja agrākai preču zīmei ir īpaša atšķirtspēja
vai nu
per se
, vai sakarā ar tās reputāciju sabiedrībā.
Apelāciju padome uzskatīja, ka, aplūkojot sniegtos pierādījumus, rodas iespaids, ka agrākajai preču zīmei ir reputācija vismaz
vienā Kopienas daļā, proti, Itālijā, kur tās tirgus daļa tika novērtēta vairāk par 50 % un kur tā tika ilgstoši izmantota
vienā un tajā pašā teritorijā.
No šīs informācijas tā secināja, ka abu konfliktējošo preču zīmju konceptuālā līdzība vismaz Itālijā var radīt sajaukšanas
iespēju konkrētajā sabiedrības daļā. Konfliktējošo preču zīmju atšķirības, kas būtībā balstītas uz to, ka preču zīmē, kuras
reģistrācija ir pieteikta, egle ir ietvars, kurā atrodas dinamiska personāža attēls un vārdisks elements “aire limpio”, neļaujot
izvairīties no šīs sajaukšanas iespējas, jo konkrētā sabiedrības daļa preču zīmi, kuras reģistrācija ir pieteikta, varētu
uztvert kā agrākās preču zīmes uzjautrinošu un dinamisku versiju.

Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–        atcelt Apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 1. un 3. punktu tiktāl, ciktāl ar to, no vienas puses, ir daļēji atcelts Iebildumu
nodaļas lēmums un noraidīta pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz 3. un 5. klasē ietilpstošām precēm un, no otras
puses, katram lietas dalībniekam ir piespriests segt izdevumus, kas tam ir radušies iebildumu un apelācijas procesā;
–        piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
ITSB un personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–        prasību noraidīt;
–        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums
Prasītāja izvirza divus pamatus par attiecīgi Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un tās pašas regulas
73. panta pārkāpumu.

Par pirmo pamatu – Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītāja norāda, ka Apelāciju padomes veiktais konfliktējošo preču zīmju līdzības vērtējums ir kļūdains. Starp šīm preču
zīmēm nepastāvot nekāda līdzība, un tādējādi konstatējumi par agrākās preču zīmes atšķirtspēju neesot izmantojami.
Divas preču zīmes esot līdzīgas tad, ja no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa tās ir vismaz daļēji identiskas, ievērojot
vizuālo, fonētisko un konceptuālo aspektu. Kombinētu preču zīmju gadījumā esot jāpārliecinās, ka līdzība attiecas uz elementu,
kas var noteikt šo preču zīmju radīto kopējo iespaidu, tas ir, elementu, kas kā vienīgais var dominēt šīs preču zīmes attēlā,
kuru mērķa sabiedrība saglabā savā atmiņā. Kombinētas preču zīmes vienas vai vairāku noteicošu sastāvdaļu dominējošā rakstura
vērtējums esot jāveic, īpaši ņemot vērā īpašības, kas ir raksturīgas katrai no šīm sastāvdaļām. Ja atbilstība ir saistīta
ar attiecīgo preču aprakstošu elementu, tā nevarot būt dominējoša šīs preču zīmes radītajā kopējā iespaidā un tādējādi neesot
iespējams izdarīt secinājumu par preču zīmju līdzību.
Tā kā Apelāciju padome esot atsaukusies tikai uz “kopsaucēja” esamību starp konfliktējošajām preču zīmēm, nepārbaudot vizuālās,
fonētiskās un konceptuālās atbilstības un nenosakot iespējami atbilstoša elementa nozīmīgumu kombinētās preču zīmes, kuras
reģistrācija ir pieteikta, radītajā kopējā iespaidā, tad Apelāciju padome šos principus neesot ievērojusi.
Vispirms, aplūkojot no fonētiskā viedokļa, agrākajai preču zīmei neesot neviena vārdiska elementa. Tādēļ jebkāda fonētiskā
līdzība esot izslēgta.
Turpmāk, aplūkojot no vizuālā viedokļa, agrāko preču zīmi veidojot naturālistisks egles silueta attēls, kas ir novietots uz
četrstūra cokola, turpretim reģistrācijai pieteikto preču zīmi veidojot humoristiska personāža ar īpatnēju fizionomiju attēls,
kurš ir ietērpts apģērbā, kura siluets atgādinot pavisam abstraktas formas egli un kas piesaistot patērētāja uzmanību ar vārdisku
elementu “aire limpio”. Tādējādi reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē vienādā mērā dominējot šis humoristiskais personāžs
un vārdiskais elements “aire limpio”, kas tātad izslēdz jebkādu vizuālo līdzību.
Visbeidzot, aplūkojot no konceptuālā viedokļa, vienkārša abu apzīmējumu siluetu atbilstība neļaujot izdarīt secinājumu par
līdzības esamību. Apstāklis, ka humoristiskā personāža siluets varētu atgādināt egles formu, neesot efektīvs, jo silueta līdzības
nav konceptuālas līdzības. Turklāt silueta attēls esot novirzīts otrajā plānā, jo humoristiskā personāža attēls esot izmainījis
egles formu tiktāl, ka tā drīzāk ir kļuvusi par vienkāršu šī personāža aizsegu vai apvalku, nevis par egles formas attēlu.
No minētā prasītāja secina, ka starp preču zīmēm nekāda līdzība nepastāv.
Pakārtoti prasītāja piebilst, ka, ja konceptuālās līdzības esamība tiktu atzīta, tad atbilstība neattiektos uz preču zīmes
dominējošu elementu, jo reģistrācijai pieteiktās preču zīmes radītajā kopējā iespaidā, kurā, tieši pretēji, dominē savāds
un neparasts humoristiska personāža attēls un uzraksts “aire limpio”, egles siluets nevarot būt dominējošs. Turklāt saistībā
ar precēm, ko apzīmē reģistrācijai pieteiktā preču zīme, siluets esot aprakstošs un tādējādi atbilstoši judikatūrai tas nevarot
dominēt šīs preču zīmes radītajā kopējā iespaidā.
Turpmāk papildus pakārtoti prasītāja norāda, ka, ja Pirmās instances tiesa neizslēgtu jebkādu līdzību starp konfliktējošajām
preču zīmēm, tad tomēr nekāda sajaukšanas iespēja nepastāv, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir pietiekami attālināta
no agrākās preču zīmes.
Turklāt prasītāja uzskata, ka, tā kā agrākajai preču zīmei ir tikai vāja atšķirtspēja, plaša aizsardzība tai nav piemērojama.
No vienas puses, agrākajai preču zīmei esot nepietiekama atšķirtspēja triju iemeslu dēļ. Pirmkārt, attiecībā uz tādām precēm
kā dezodoranti un smaržīgie gaisa atsvaidzinātāji egles attēls esot aprakstošs. Šo vērtējumu apstiprinot Apvienotās Karalistes
Patentu biroja “Praktiskās vadlīnijas preču zīmju, kas apzīmē preces un pakalpojumus, pārbaudei”. Otrkārt, agrāko preču zīmi
būtībā veidojot tikai preces, ko ar šo preču zīmi pārdod, forma. Atbilstoši judikatūrai, ja attiecīgs apzīmējums sakrīt ar
kādu preces aspektu, tad preču zīme nevarot pildīt tās būtisko funkciju. Šajā lietā tas esot tā, jo attiecīgās preces veido
vienīgi sausa no poraina materiāla izgatavota plakana plāksne, uz kuras ir uzklāta aromatizēta viela un kuras kontūra atbilst
preču zīmes siluetam; tādēļ preču zīme pilnībā sedz šo preču virspusi. Treškārt, forma, ko veido egles siluets, esot nepieciešama,
lai iegūtu vajadzīgo preces tehnisko rezultātu. Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 7. pantam formas, kuras vajadzīgas tehniska rezultāta
iegūšanai, no preču zīmes reģistrācijas esot izslēgtas. Turklāt personas, kas iestājusies lietā, ASV patenta pieteikumā norādītais
preces funkciju apraksts parādot, ka šīs personas izmantotā konusveidīga koka forma pilda tehnisku funkciju, tas ir, dezodoranta
pakāpenisku un daļēju ekstrakciju, kas esot viegli sasniedzama, izmantojot tādu formu kā egles forma, kas arī ir norādīta
patenta zīmējumos. No tā prasītāja secina, ka kopš tā laika persona, kas iestājusies lietā, izmanto preču zīmju tiesības,
lai mēģinātu aizliegt trešām personām izmanot formu, kas iepriekš tika aizsargāta ar patentu.
No otras puses, agrākās preču zīmes vājā atšķirtspēja neesot varējusi tikt pastiprināta
a posteriori
, pamatojoties uz reputāciju, kas ir iegūta preču zīmes izmantošanas rezultātā Itālijā. Šajā sakarā prasītāja norāda, ka saskaņā
ar judikatūru preču zīmes reputāciju nevarot noteikt, pamatojoties vienīgi uz vispārējiem un abstraktiem datiem, tādiem kā
noteikti procentuālie lielumi, un ka argumenti par apgrozījumu un reklāmas izdevumiem nav tādi, lai noteiktu preču zīmes atšķirtspēju.
Apelāciju padomes izmantotajos konstatējumos attiecībā uz agrākās preču zīmes reputācijas atzīšanu esot pieļautas vairākas
kļūdas.
Pirmkārt, ciktāl runa ir par plaša patēriņa preci ar nelielu cenu, agrākās preču zīmes atšķirtspējas, kas ir iegūta Itālijā,
noteikšanu nevarot balstīt vienīgi uz vispārējām norādēm, kas attiecas uz reklāmas izdevumiem un apgrozījumu. Pārdoto preču
apjomam tādējādi neesot tādas pašas pierādīšanas vērtības kā ilgstošas lietošanas, prestižu vai augstas kvalitātes preču gadījumā.
Otrkārt, ITSB esot kļūdaini balstījies uz to, ka personas, kas iestājusies lietā, gaisa atsvaidzinātāju pārdošanas apjoms
Itālijā ir lielāks par citu gaisa atsvaidzinātāju transporta līdzekļiem pārdošanas apjomu un veidojot tirgus daļu, kas ir
lielāka par 50 %. Sabiedrības
Nielsen
ceturkšņa atskaites pārdošanas apjoms, kas ir norādīts deklarācijā, ko ar zvērestu ir apliecinājis personas, kas iestājusies
lietā, deleģētais administrators, attiecoties nevis uz preci, ko sedz Kopienas preču zīme Nr. 91991, bet gan galvenokārt uz
precēm ar nosaukumu “arbre magique” [maģiskais koks], ko pārdod ar preču zīmi, kas atšķiras no preču zīmes Nr. 91991. Turklāt
šie dati attiecoties uz 1997. un 1998. gadu, tas ir, periodu, kas ir daudz vēlāks par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma
iesniegšanas datumu. Dati, kas attiecas uz reklāmas izdevumiem 1996. un 1997. gadam, neesot piemērojami to pašu iemeslu dēļ,
jo šī reklāma attiecināma uz atsvaidzinātājiem ar nosaukumu “arbre magique” un esot vēlāka par 1996. gada 30. aprīli – Kopienas
preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumu.
Treškārt, lai noteiktu agrākās preču zīmes ilgstošu izmantošanu Itālijā, Iebildumu nodaļa un Apelāciju padome esot kļūdaini
balstījušās uz to, ka preču zīme tika ilgstoši izmantota Itālijā, kur, balstoties uz starptautisko reģistrāciju Nr. 178969,
tā ir aizsargāta formā, kas būtībā ir identiska kopš 1954. gada. Ar šādu pieeju tās esot kļūdaini pielīdzinājušas preču zīmes
reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumu šīs preču zīmes faktiskās izmantošanas datumam, taču par starptautiskās preču
zīmes Nr. 178969 izmantošanu kopš tās reģistrācijas neesot ticis sniegts neviens pierādījums. Turklāt reģistrācija Nr. 178969
attiecoties uz preču zīmi, kas ietver baltu cokolu un vārdisku elementu “car freshner”, turpretim reģistrācija Nr. 91991 attiecoties
vienīgi uz grafisku preču zīmi. Turklāt 5. klasē veiktā reģistrācija attiecoties nevis uz atsvaidzinātājiem, par ko ir runa
šajā lietā, bet gan uz “dezinfekcijas līdzekļiem, līdzekļiem vannai, insekticīdiem, ķīmiskām precēm”.
Attiecīgi, ievērojot agrākās preču zīmes vājo atšķirtspēju, tās aizsardzība esot ierobežota, un nelielās atšķirības no reģistrācijai
pieteiktās preču zīmes esot pietiekamas, lai izslēgtu jebkādu šo apzīmējumu sajaukšanas iespēju. Tātad, pat pieņemot, ka konceptuālā
līdzība ir pieļaujama, tā neesot pietiekama sajaukšanas iespējas radīšanai. Egles attēlam neesot nekāda iztēles radīta motīva
un preču zīmes Nr. 91991 reputācijas pierādījumi neesot sniegti.
Tiesas sēdē prasītāja arī iesniedza un norādīja uz
Tribunal Supremo
(Augstākā tiesa, Spānija) 2005. gada 5. aprīļa spriedumu, ar ko tai tika galīgi piešķirtas tiesības attiecībā uz Spānijas
preču zīmi “Aire Limpio” Nr. 2033859.
Prasītāja secināja, ka Apelāciju padome kļūdaini atzina, ka konfliktējošās preču zīmes ir līdzīgas un ka personas, kas iestājusies
lietā, preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā. Faktiski patērētājiem nepastāvot nekāda sajaukšanas iespēja.
ITSB norāda, ka sajaukšanas iespējas visaptverošam vērtējumam attiecībā uz konfliktējošo preču zīmju vizuālo, fonētisko vai
konceptuālo līdzību ir jābūt balstītam uz to radīto kopējo iespaidu, jo īpaši ņemot vērā to atšķirīgos un dominējošos elementus.
ITSB uzskata, ka procesam Pirmās instances tiesā būtu jākoncentrējas uz konfliktējošo preču zīmju uztveri Itālijas sabiedrībā.
ITSB norāda, ka, aplūkojot no vizuālā viedokļa, agrākā preču zīme ir egles silueta attēls ar ļoti īsu stumbru, ar neregulāriem
izaugumiem un iedobēm sānu daļās, kas cokola vietā novietots uz lielāka pamata. Reģistrācijai pieteikto preču zīmi kā tādu
veidojot komiska dinamiska figūra, kuras augšējo daļu veido trīsstūra forma ar neregulārām malām, kuras augšējā daļa atgādina
egli, kura pamata līmenī ir novietota uz divu lielu kurpju attēla. Augšējās trīsstūra daļas centrā atrodoties dinamiskas sejas
attēls un divas rokas, kas, šķiet, norāda uz ar stilizētiem burtiem izpildīto vārdisko izteicienu “aire limpio”. Konfliktējošajām
preču zīmēm kopīgas esot ārējās kontūras, tas ir, trīsstūra izskata zīmējums ar neregulāram malām, kura pamatu pēc sašaurinājuma
veido četrstūra objekts. Neskatoties uz kontrastu, kas izriet no komiskām un dinamiskām iezīmēm un vārdiskā elementa “aire limpio”,
šim grafiskajam elementam piemītot acīmredzami dominējošs raksturs apzīmējuma radītajā kopējā iespaidā un tas ievērojami prevalējot
pār vārdisko elementu, kuru nevarot uztvert ļoti skaidri.
Aplūkojot no fonētiskā viedokļa, agrākā preču zīme kā pilnībā grafisks apzīmējums varētu tikt nodota mutiski, pamatojoties
uz apzīmējuma aprakstu, turpretim reģistrācijai pieteikto preču zīmi izrunājot, izmantojot tās vārdisko elementu, tas ir,
“aire limpio”.
Aplūkojot no konceptuālā viedokļa, ITSB norāda, ka konfliktējošās preču zīmes mērķa sabiedrība saista ar egles ar ļoti īsu
stumbru siluetu, kuras zarus veido izaugumi un iedobes un kas cokola vietā ir novietots uz četrstūra elementa. ITSB uzskata,
ka izteicienam “aire limpio” Itālijas sabiedrībā netiks piešķirta nekāda īpaša nozīme un, identificējot abus apzīmējumus,
tā izmantos tikai abu grafisko attēlu semantisko saturu.
Attiecībā uz agrākās preču zīmes atšķirtspējas novērtējumu ITSB norāda, ka šāds novērtējums nav ierobežots vien ar egles attēlu.
Runa esot par sarežģītākas koncepcijas grafisku attēlu, tas ir, par egles formu ar vairākām īpašām iezīmēm, tādām kā izaugumi
un iedobes, ļoti īss stumbrs, kas cokola vietā ir novietots uz četrstūra pamata.
Attiecībā uz argumentu, ka gaisa atsvaidzinātāju pārdošanai bieži izmantojot egles formu, – procesā ITSB prasītāja neesot
iesniegusi nekādus pierādījumus, kas parādītu, ka Itālijas tirgū mērķa sabiedrība šim preču veidam būtu radusi izmantot figūras
tādā formā, kas ir līdzīga egles siluetam.
Lai gan preces formai faktiski vajadzētu būt šaurākai augšējā daļā nekā apakšējā daļā, vajadzīgā tehniskā rezultāta sasniegšanai
neesot nepieciešams izmantot formu, kas atbilst agrākajai preču zīmei, un to varētu sasniegt, izmantojot vienkāršu trīsstūri
ar taisnām un regulārām malām vai figūru, kas augšējā daļā ir šaurāka nekā apakšējā daļā. Tādējādi agrākās preču zīmes forma
neesot vienīgais šī rezultāta sasniegšanas veids.
Attiecībā uz sajaukšanas iespējas vērtējumu ITSB uzsver, ka, tā kā šajā lietā attiecīgās preces ir plaša patēriņa preces,
tad, tās pērkot, vidusmēra patērētājs tām nevelta īpašu uzmanību.
Ņemot vērā egles silueta nozīmīgumu grafiskās preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “arbre magique”, izmantošanā Itālijā,
kā arī grafiskā elementa pārsvaru, ITSB uzskata, ka gan izteikums “arbre magique”, gan arī grafiskais elements, kas ir plaši
izplatīti un uzkrītoši (atbilstoši agrākās preču zīmes attēlam, uz ko balstīts Apstrīdētais lēmums), ir uzskatāmi par vispārzināmiem
un bieži izmantotiem mērķa sabiedrībā. Tā rezultātā ITSB uzskata, ka Apelāciju padome pamatoti atzina, ka agrākajai Kopienas
preču zīmei, uz ko balstīts šis lēmums, Itālijā ir īpaša atšķirtspēja.
ITSB piebilst, ka atbilstoši personas, kas iestājusies lietā, viedoklim reklāma tika izplatīta pirms reģistrācijas pieteikuma
iesniegšanas dienas un ka tik lielu tirgus daļu nevar iegūt ļoti ātri. Tādējādi nešķiet patiesi, ka 1996. gadā veiktā pārdošana
būtu maznozīmīga.
Visbeidzot, ITSB uzskata, ka, piemērojot Tiesas 1997. gada 11. novembra spriedumā lietā C‑251/95
SABEL
(
Recueil
, I‑6191. lpp., 24. punkts) noteikto principu, Itālijā, kur agrākajai preču zīmei ir īpaša atšķirtspēja, starp konfliktējošajām
preču zīmēm pastāvošā konceptuālā līdzība var radīt sajaukšanas iespēju, ko nevar novērst stila un dinamikas atšķirības. Reģistrācijai
pieteikto preču zīmi varētu uztvert kā mērķa sabiedrībā plaši pazīstamās agrākās preču zīmes uzjautrinošu un dinamisku variantu.
Persona, kas iestājusies lietā, vispirms norāda, ka attiecīgās preču zīmes atšķirošie elementi negroza vispārējo līdzības
priekšstatu.
Preces, ko apzīmē konfliktējošās preču zīmes, tiekot pārdodas degvielas uzpildes staciju vai lielveikalu pašapkalpošanās zonās,
un tās iegādājoties ļoti ātri un bez iepriekšējas apdomāšanās. Tādēļ patērētājs pievēršot uzmanību pirmajam elementam, ko
viņš uztver, apskatot preču zīmes, tas ir – egles siluetam.
Turpmāk aplūkojot no fonētiskā viedokļa, atšķirībām, ko rada uzraksts “aire limpio”, saistībā ar patērētāja izvēli neesot
nozīmes, jo viņš pievēršot uzmanību tikai preces izskatam vai tās ārējai prezentācijai.
Visbeidzot, konfliktējošie apzīmējumi esot līdzīgi arī konceptuālajā līmenī, jo tajos esot izmantoti kopīgie attēli, kas identificē
preces un atklāj patērētājiem to ražošanas izcelsmi un kuros sakrīt attēlotā ideja, tas ir – mazas egles siluets.
Persona, kas iestājusies lietā, nepiekrīt arī prasītājas veiktajam aprakstam, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir humoristiska
personāža attēls.
Turklāt, nesniedzot pierādījumus, ka egles siluets kļuvis parasts katrā no attiecīgajiem tirgiem un/vai ka attiecīgo valstu
tiesu iestādes ir atzinušas, ka to nevar reģistrēt kā preču zīmi, šo siluetu attiecībā uz gaisa atsvaidzinātājiem vai dezodorantiem
nevarot uzskatīt par pilnībā aprakstošu.
Turpmāk persona, kas iestājusies lietā, atbalsta Apelāciju padomes vērtējumu, ka sajaukšanas iespējas esamību pastiprina augsta
agrākās preču zīmes atšķirtspēja, kura izriet no šīs preču zīmes reputācijas.
Persona, kas iestājusies lietā, apstrīd argumentu, ka, no vienas puses, agrākā preču zīme sakrītot ar preces formu un, no
otras puses, ka šī forma esot vajadzīga, lai iegūtu tehnisko rezultātu. Vispirms, šis arguments būtu noraidāms, jo Pirmās
instances tiesā tas esot izvirzīts pirmo reizi. Turpmāk, jebkurā gadījumā, tā kā agrākās preču zīmes esot nevis trīsdimensiju
preču zīmes, bet gan grafiskas preču zīmes, šis arguments neattiecoties uz lietu. Visbeidzot, personas, kas iestājusies lietā,
preču zīmju grafiskie elementi neesot uzskatāmi par preces pārdošanai nepieciešamo formu.
Līdzīgi Apelāciju padome esot pamatoti uzskatījusi, ka agrākās preču zīmes atšķirtspēja ir iegūta tās izmantošanas rezultātā
un prasītājas norādītos pretējos argumentus nevarot atbalstīt.
Persona, kas iestājusies lietā, šajā sakarā papildus norāda vairākus argumentus.
Pirmkārt, apgrozījuma skaitļi nezaudējot pierādīšanas vērtību vienkārši tādēļ, ka šajā lietā runa ir par plaša patēriņa precēm.
Otrkārt, preču pārdošanas Itālijas tirgū procentuālo lielumu papildinot citi pierādījumi, kas attiecas uz preču zīmju reputāciju
šajā tirgū.
Treškārt, lai gan ir taisnība, ka sabiedrības
Nielsen
ziņojums attiecas uz 1997. un 1998. gadu, tomēr, ievērojot citus iesniegtos pierādījumus, tā saturs ļaujot pieņemt, ka ar
personas, kas iestājusies ietā, preču zīmēm apzīmēto preču pārdošanas procentuālie lielumi iepriekšējos gados bija acīmredzami
līdzīgi datiem par 1997.–1998. gadu. Turklāt, lai noteiktu agrākas valsts preču zīmes, ko izmanto pret vēlāku preču zīmes
reģistrācijas pieteikumu, atšķirtspēju, nevarot aizmirst par iebildumu atbalstīšanai norādītās valsts preču zīmes izmantošanas
pierādījumu periodā, kas tieši seko Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumam un kas ir pirms iebildumu
iesniegšanas datuma.
Persona, kas iestājusies lietā, secina, ka Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka attiecībā uz 3. un 5. klasē ietilpstošām
precēm pastāvēja sajaukšanas iespēja Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē.
Pirmās instances tiesas vērtējums
–       Ievada apsvērumi
Saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieteikto preču
zīmi nereģistrē, ja tās identiskuma vai līdzības dēļ ar agrāku preču zīmi un preču vai pakalpojumu, ko aptver preču zīmes,
identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai pastāv sajaukšanas iespēja tajā teritorijā, kur ir aizsargāta agrākā preču zīme.
Turklāt saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 2. punkta a) apakšpunktu agrākas preču zīmes ir Kopienas preču zīmes, dalībvalstī
reģistrētas preču zīmes vai preču zīmes, kas reģistrētas atbilstoši starptautiskiem nolīgumiem, ar reģistrācijas pieteikuma
iesniegšanas datumu, kas ir pirms Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datuma.
Turklāt, lai gan Regulas Nr. 40/94 8. pants neietver 7. panta 2. punktam līdzīgus noteikumus, saskaņā ar kuriem, lai atteiktu
preču zīmes reģistrāciju, pietiek ar to, ka absolūta atteikuma pamatojums pastāv tikai kādā Kopienas daļā, ir jāuzskata, ka
šis pats risinājums ir jāpiemēro arī šajā lietā. Tādējādi reģistrācija ir jāatsaka, pat ja relatīva atteikuma pamatojums pastāv
tikai kādā Kopienas daļā [Pirmās instances tiesas 2004. gada 3. marta spriedums lietā T‑355/02
Mülhens
/ITSB –
Zirh International
(“Sir”/“ZIRH”),
Recueil
, II‑791. lpp., 36. punkts, un 2005. gada 14. jūlija spriedums lietā T‑312/03
Wassen International
/ITSB –
Stroschein Gesundkost
(“Selenium Spezial A‑C‑E”/“SELENIUM‑ACE”), Krājums, II‑2897. lpp., 29. punkts].
Šajā lietā reģistrācijas iebildumi tika balstīti uz vairākām personas, kas iestājusies lietā, preču zīmēm, kas ietver egles
attēlu. Pārbaudot šos iebildumus, Apelāciju padome galvenokārt balstījās uz Kopienas preču zīmi Nr. 91991 kā citas iebildumu
atbalstam norādītās preču zīmes reprezentējošo preču zīmi.
Apstrīdētajā lēmumā Apelāciju padome uzskatīja, ka konfliktējošās preču zīmes bija līdzīgas, it īpaši no konceptuālā viedokļa,
un ka pastāvēja sajaukšanas iespēja. Šis secinājums izrietēja no konstatējuma, ka agrākajai Kopienas preču zīmei Nr. 91991,
kas ir aizsargāta kopš 1996. gada 1. aprīļa un ko veido egles attēls, ir īpaša atšķirtspēja Itālijā. Šī atziņa pati bija balstīta
uz starptautiskās preču zīmes “ARBRE MAGIQUE”, ko veido tāda pati egles forma un kas turklāt ietver vārdisku elementu, ilgstošas
izmantošanas un reputācijas Itālijā atzīšanu.
Tādējādi vispirms ir jāpārbauda, vai Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka Kopienas agrākā preču zīme Nr. 91991 varēja iegūt
īpašu atšķirtspēju citas reģistrētas preču zīmes, tas ir – preču zīmes “ARBRE MAGIQUE”, ilgstošas izmantošanas dēļ, jo, pamatojoties
uz ilgstošu izmantošanu Itālijā, šo preču zīmi var uzskatīt par tādu, kas šajā valstī ir ieguvusi reputāciju.
–       Par agrākās Kopienas preču zīmes īpašu atšķirtspēju
Vispirms ir jāatzīmē, ka judikatūra pieļauj, ka preču zīmei ir īpaša atšķirtspēja vai nu
per se
, vai sakarā ar tās reputāciju sabiedrībā (iepriekš 52. punktā minētais spriedums lietā
SABEL
, 24. punkts).
Tomēr ir jāatgādina, ka preču zīmes atšķirtspējas iegūšana tāpat var izrietēt no tā, ka tiek izmantots kāds elements, kas
ir reģistrētas preču zīmes sastāvdaļa. Pietiek ar to, ka šīs izmantošanas rezultātā ieinteresētās personas ar agrākām preču
zīmēm apzīmēto preci vai pakalpojumu faktiski uztver kā tādu, ko ražo vai sniedz attiecīgais uzņēmums (šajā sakarā skat. Tiesas
2005. gada 7. jūlija spriedumu lietā C‑353/03
Nestlé
, Krājums, I‑6135. lpp., 30. un 32. punkts).
Tātad ir pieļaujams arī tas, ka preču zīme var iegūt īpašu atšķirtspēju sakarā ar tās ilgstošu izmantošanu un iegūto reputāciju,
esot citas reģistrētas preču zīmes sastāvdaļai, ja vien mērķa sabiedrība preču zīmi uztver kā noteikta uzņēmuma preču izcelsmes
norādi.
Šajā lietā uz jautājumu, vai Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka agrākā Kopienas preču zīme Nr. 91991 varēja iegūt īpašu
atšķirtspēju tās kā citas reģistrētas preču zīmes sastāvdaļas izmantošanas dēļ, var atbildēt apstiprinoši tad, ja agrāko Kopienas
preču zīmi Nr. 91991 var uzskatīt par preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” sastāvdaļu.
Šajā sakarā Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka egles silueta attēls, kam ir būtiska vai pat dominējošā loma preču zīmē
“ARBRE MAGIQUE”, atbilst agrākās Kopienas preču zīmes Nr. 91991 apzīmējumam. Attiecīgi Apelāciju padome taisnīgi nosprieda,
ka agrākā Kopienas preču zīme Nr. 91991 ir agrākās preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” sastāvdaļa. Tātad pirmā preču zīme varēja iegūt
īpašu atšķirtspēju tās kā otrās preču zīmes sastāvdaļas izmantošanas rezultātā.
No tā izriet, ka, lai noteiktu preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” sastāvdaļas, tas ir, agrākās Kopienas preču zīmes Nr. 91991, ilgstošu
izmantošanu, reputāciju un tātad īpašo atšķirtspēju, Apelāciju padome pamatoti pārbaudīja pierādījumu kopumu attiecībā uz
preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” izmantošanu un reputāciju.
Ciktāl šajā lietā runa ir par Apelāciju padomes veikto pierādījumu pārbaudi kā tādu, Apstrīdētajā lēmumā pamatoti norādīts,
ka no lietā esošajiem pierādījumiem, tas ir, galvenokārt no personas, kas iestājusies lietā, iebildumu ietvaros 1999. gada
8. novembrī iesniegtās dokumentācijas, izriet, ka agrākā preču zīme Nr. 91991 kā reģistrētās preču zīmes, tas ir, “ARBRE MAGIQUE”,
sastāvdaļa tika ilgstoši izmantota Itālijā, kur tai ir reputācija un īpaša atšķirtspēja.
Tādējādi Apstrīdētajā lēmumā ir ņemta vērā preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” ilgstoša izmantošana, fakts, ka preču, ko pārdod ar
šo preču zīmi, gada pārdošana pārsniedz 45 miljonu vienības un ka pārdošana Itālijā atbilst tirgus daļai, kas 1997. un 1998. gadā
pārsniedz 50 %. Turklāt Apstrīdētajā lēmumā ir ņemts vērā, ka reklāmas izdevumi šo preču pārdošanas veicināšanai, kas ir veikti
Itālijā 1996. un 1997. gadā, pārsniedza 7 miljardus Itālijas liru (tas ir, EUR 3 615 198,29).
Apstāklis, ka apgrozījuma skaitļi attiecas uz 1997. un 1998. gadu un reklāmas izdevumi attiecas uz 1996. un 1997. gadu, tas
ir, periodu, kas ir vēlāks par prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumu, kas ir 1996. gada 30. aprīlis,
nevar apšaubīt šīs informācijas pierādīšanas spēku saistībā ar agrākās preču zīmes Nr. 91991 reputācijas konstatēšanu.
Saskaņā ar Tiesas judikatūru datus, kuri ir vēlāki par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumu,
var ņemt vērā, ja tie ļauj izdarīt secinājumus par situāciju, kāda tā bijusi šajā datumā [Pirmās instances tiesas 2005. gada
15. decembra spriedums lietā T‑262/04
BIC
/ITSB (krama šķiltavu forma), Krājums, II‑5959. lpp., 82. punkts; šajā sakarā skat. Tiesas 2004. gada 5. oktobra rīkojumu
lietā C‑192/03 P
Alcon
/ITSB,Krājums, I‑8993. lpp., 41. punkts un tajā minētā judikatūra]. Šādi apstākļi var ļaut apstiprināt vai labāk novērtēt konkrētas
preču zīmes izmantošanas apjomu attiecīgajā periodā (pēc analoģijas skat. Tiesas 2004. gada 27. janvāra rīkojumu lietā C‑259/02
La Mer Technology
,
Recueil
, I‑1159. lpp., 31. punkts).
Tādējādi Apelāciju padome varēja pamatoti uzskatīt, ka šādi vēlākie apstākļi ļautu izdarīt secinājumus par situāciju, kāda
tā bija prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienā, un apstiprināt preču zīmes Nr. 91991 reputāciju
šajā pašā datumā.
It īpaši ir jāatzīmē, ka tirgus daļu 50 % apmērā 1997. un 1998. gadā varēja iegūt vienīgi pakāpeniski. Tādējādi Apelāciju
padome, būtībā uzskatot, ka situācija 1996. gadā nebija jūtami atšķirīga, nav pieļāvusi kļūdu.
Apstāklis, ka runa ir par datiem, kas ir vēlāki par prasītājas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanu, tas ir, 1996. gada
30. aprīli, tādējādi nav pietiekams, lai apšaubītu to pierādīšanas spēku saistībā ar agrākās preču zīmes Nr. 91991 reputācijas
konstatēšanu.
Prasītājas argumentu, ka Apelāciju padome, pamatojoties vienīgi uz vispārējām norādēm par reklāmas apjomu un apgrozījumu,
kļūdaini atzina agrākās preču zīmes īpašo atšķirtspēju Itālijā, nevar atbalstīt. Bez šaubām, atbilstoši prasītājas norādītajai
judikatūrai preču zīmes atšķirtspēju nevar noteikt, pamatojoties vienīgi uz vispārējiem un abstraktiem datiem, tādiem kā noteikti
procentuālie lielumi (Tiesas 2002. gada 18. jūnija spriedums lietā C‑299/99
Philips
,
Recueil
, I‑5475. lpp., 62. punkts). Tomēr ir jāatgādina, pirmkārt, ka šī judikatūra attiecas uz preču zīmes, par kuru ir iesniegts
reģistrācijas pieteikums, atšķirtspējas iegūšanu, nevis uz preču zīmes, kas jau ir ieguvusi atšķirtspēju, reputācijas vērtējumu,
kā tas ir šajā lietā. Otrkārt, lai novērtētu preču zīmes reputāciju šajā lietā, Apelāciju padome ir ņēmusi vērā ne tikai vispārējas
norādes, tādas kā noteikti procentuālie lielumi, bet arī ilgstošu preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” izmantošanu, ko prasītāja turklāt
nav apstrīdējusi.
Tāpat ir jānoraida prasītājas arguments, ka Apelāciju padome ir kļūdaini pamatojusies uz to, ka, ievērojot reģistrāciju Nr. 178969,
agrākā preču zīme būtībā identiskā formā bija aizsargāta kopš 1954. gada. Prasītāja nevar pamatoti norādīt, ka Apelāciju padome
preču zīmes reģistrācijas pieteikuma datumu pielīdzināja preču zīmes “CAR FRESHNER” Nr. 178969 faktiskās izmantošanas datumam,
nesniedzot nekādus pierādījumus, ka pēc reģistrācijas tā tikusi izmantota. Kā jau ir atzīmēts un kā ITSB ir apstiprinājis
tiesas sēdē, Apelāciju padome balstījās nevis uz preču zīmes “CAR FRESHNER” izmantošanu, bet gan uz pierādītu preču zīmes
“ARBRE MAGIQUE” izmantošanu Itālijā. Apstrīdētajā lēmumā bez šaubām ir konstatēts, ka preču zīme “CAR FRESHNER” ir reģistrēta
kopš 1954. gada, bet saistībā ar ilgstošu izmantošanu tajā ir norādīta preču zīme “ARBRE MAGIQUE”.
No iepriekš minētā izriet, ka Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka preču zīmes “ARBRE MAGIQUE” un attiecīgi preču zīmes
Nr. 91991, ko uztver kā viena noteikta uzņēmuma preču izcelsmes norādi, ilgstoša izmantošana un reputācija Itālijā tika pierādīta
tiesiski pietiekamā veidā.
Ņemot vērā agrākās Kopienas preču zīmes Nr. 91991 reputāciju Itālijā, kas it īpaši izriet no tās kā preču zīmes “ARBRE MAGIQUE”
sastāvdaļas ilgstošas izmantošanas un pēdējās preču zīmes reputācijas šajā teritorijā, ir uzskatāms, ka, secinot par īpašu
atšķirtspēju Itālijā, Apelāciju padome nav pieļāvusi kļūdu.
–       Par preču līdzību
Šajā lietā Apstrīdētajā lēmumā ietverto agrākās preču zīmes un reģistrācijai attiecībā uz 3. un 5. klasi pieteiktās preču
zīmes apzīmējamo preču līdzības konstatējumu lietas dalībnieki neapstrīd.
Turklāt prasītājas arguments, ka preču zīmes “CAR FRESHNER” starptautiskā reģistrācija attiecībā uz 5. klasē ietilpstošām
precēm attiecas nevis uz atsvaidzinātājiem, par ko ir runa šajā lietā, bet gan uz “dezinfekcijas līdzekļiem, līdzekļiem vannai,
insekticīdiem, ķīmiskām precēm”, nav pamatots. Nav apstrīdēts, ka šī preču zīme tika reģistrēta arī attiecībā uz “līdzekļiem
gaisa attīrīšanai, [..] parfīmiem, esencēm [..]”, kas ietilpst 3. klasē.
–       Par preču zīmju līdzību
Saskaņā ar judikatūru konkrētā sabiedrības daļa uztver divas preču zīmes kā līdzīgas tad, ja tās vismaz daļēji ir vienādas
vienā vai vairākos konkrētos aspektos [Pirmās instances tiesas 2002. gada 23. oktobra spriedums lietā T‑6/01
Matratzen Concord
/ITSB –
Hukla Germany
(“MATRATZEN”/“Matratzen Markt Concord”),
Recueil
, II‑4335. lpp., 30. punkts].
Šajā lietā, aplūkojot no vizuālā viedokļa, reģistrācijai pieteiktās preču zīmes grafiskajam elementam apzīmējuma radītajā
kopējā iespaidā ir acīmredzami dominējošs raksturs un tas būtiski prevalē pār vārdisko elementu. Ņemot vērā apzīmējumā “aire limpio”
izmantoto burtu mazo izmēru un tā ievietošanu egles attēla vidū, tam, salīdzinot ar grafisko elementu, ir visai notušēts raksturs.
Pretēji prasītājas apgalvojumiem grafiskais elements rada nevis komiska personāža, bet gan egli veidojoša attēla kopējo iespaidu.
Komiskā personāža sejas un roku zīmējums ir iekļauts egles centrālajā daļā, un divu kurpju, kas viena pret otru ir pagrieztas
par 180 grādiem, attēls pamata līmenī atveido cokola formu. Tā kā komiskās un dinamiskās līnijas, kas ir iekļautas šī personāža
zīmējumā, piešķir egles attēlam savādu iespaidu, sabiedrība reģistrācijai pieteikto preču zīmi varētu uzskatīt par agrākās
preču zīmes uzjautrinošu un dinamisku variantu. Reģistrācijai pieteikto preču zīmi tādējādi veido apzīmējums, kura dominējošais
elements ir egles radītais siluets, kurš veido agrāko preču zīmi. Ņemot vērā it īpaši to, ka šajā lietā runa ir par plaša
patēriņa precēm, ko pārdod pašapkalpošanās zonās, patērētājs galvenokārt uztvers tieši šo elementu un tas noteiks viņa izvēli.
Tādējādi, aplūkojot no vizuālā viedokļa, eglei atbilstošais grafiskais attēls uzskatāms par reģistrācijas pieteiktās preču
zīmes radītā kopējā iespaida dominējošo elementu.
Konceptuālajā līmenī abi attiecīgie apzīmējumi ir saistīti ar egles siluetu. Ņemot vērā no tā izrietošo iespaidu un to, ka
izteicienam “aire limpio” Itālijas sabiedrībā nav īpašas nozīmes, ir jāapstiprina apzīmējumu konceptuālā līdzība.
No tā izriet, ka Apelāciju padome pamatoti uzskatīja, ka, tā kā konfliktējošajos apzīmējumos ir izmantoti attēli, kas sakrīt
attēlojamās idejas, tas ir, egles silueta ziņā, tad, aplūkojot no konceptuālā viedokļa, tie ir līdzīgi. Skatoties no fonētiskā
viedokļa, pastāv atšķirība, kas izriet no tā, ka agrākā preču zīme kā pilnībā grafisks apzīmējums varētu tikt nodota mutiski,
pamatojoties uz apzīmējuma aprakstu, turpretim reģistrācijai pieteikto preču zīmi mutiski var izteikt, izrunājot tās vārdisko
elementu, tas ir – “aire limpio”.
–       Par sajaukšanas iespēju
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespēju veido iespējamība, ka sabiedrība varētu uzskatīt, ka attiecīgās preces
vai pakalpojumi nāk no viena uzņēmuma vai, attiecīgā gadījumā, no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem. Atbilstoši šai pašai judikatūrai
sajaukšanas iespēja ir jāvērtē visaptveroši, atbilstoši tam, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver apzīmējumus un preces vai
pakalpojumus, un ņemot vērā visus uz konkrēto lietu attiecināmos faktorus, jo īpaši savstarpējo saistību starp apzīmējumu
līdzību un apzīmēto preču vai pakalpojumu līdzību [Pirmās instances tiesas 2003. gada 9. jūlija spriedums lietā T‑162/01
Laboratorios RTB
/ITSB –
Giorgio Beverly Hills
(“Giorgi”/“GIORGIO BEVERLY HILLS”),
Recueil
, II‑2821. lpp., 30.–32. punkts].
Sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu vizuālo, fonētisko vai konceptuālo līdzību
tomēr ir balstāms uz to radīto kopējo iespaidu, it īpaši ņemot vērā to atšķirtspējīgos un dominējošos elementus [Pirmās instances
tiesas 2003. gada 14. oktobra spriedums lietā T‑292/01
Phillips‑Van Heusen
/ITSB –
Pash Textilvertrieb und Einzelhandel
(“PASH”/“BASS”),
Recueil
, II‑4335. lpp., 47. punkts].
Turklāt ir jāatzīmē, ka sajaukšanas iespēja ir jo lielāka, jo nozīmīgāka izrādās agrākas preču zīmes atšķirtspēja. Līdz ar
to nevar izslēgt, ka konceptuālā līdzība, kas rodas tādēļ, ka abām preču zīmēm izmantoti attēli, kuri saskan semantiskā satura
ziņā, varētu radīt sajaukšanas iespēju gadījumā, ja agrākai preču zīmei ir īpaša atšķirtspēja vai nu
per se
, vai tās reputācijas sabiedrībā dēļ (iepriekš 52. punktā minētais spriedums lietā
SABEL
, 24. punkts).
Šajā lietā, tā kā aplūkojamās preces ir plaša patēriņa preces, konkrētā sabiedrības daļa ir samērā informēti, uzmanīgi un
apdomīgi vidusmēra patērētāji. Attiecīgo preču vidusmēra patērētājs, tās pērkot, neizrādīs īpašu uzmanību.
Tādējādi patērētājs parasti pats izvēlēsies attiecīgās preces, un tam būs tendence galvenokārt uzticēties šīs preces apzīmējošai
preču zīmei, tas ir – egles siluetam.
No tā izriet, ka, ņemot vērā, pirmkārt, attiecīgo preču līdzību un attiecīgo preču zīmju vizuālo un konceptuālo līdzību un,
otrkārt, to, ka agrākajai preču zīmei ir īpaša atšķirtspēja Itālijā, ir jākonstatē, ka Apelāciju padome, secinot, ka pastāv
sajaukšanas iespēja, nav pieļāvusi kļūdu.
Ar prasītājas izvirzītajiem argumentiem šo secinājumu nevar atspēkot.
Pirmkārt, prasītājas arguments, ka agrākajai preču zīmei ir vāja atšķirtspēja tādēļ, ka egles siluets saistībā ar attiecīgajām
precēm ir aprakstošs, nav pamatots. Kā pamatoti norāda ITSB, agrākā preču zīme nav vienkāršs un realitātei atbilstošs egles
attēls. Attēlotā egle ir stilizēta, un tai ir citas īpašas iezīmes: tai ir ļoti īss stumbrs un tā ir novietota uz četrstūra
pamata cokola vietā. Turklāt, kā jau tas tika konstatēts, ievērojot agrākās preču zīmes reputāciju, tā ir ieguvusi īpašu atšķirtspēju.
Turklāt prasītājas arguments, kas attiecas uz Apvienotās Karalistes Patentu biroja vadlīnijām, kuras apstiprinot egles attēla
aprakstošu raksturu saistībā ar attiecīgajām precēm, neattiecas uz lietu, jo Kopienas preču zīmju režīms ir autonoma sistēma,
ko veido noteikumu kopums un kurai ir īpaši mērķi, jo tās piemērošana ir neatkarīga no visām valstu sistēmām, un Apelāciju
padomju lēmumu likumība ir jāvērtē vienīgi uz Regulas Nr. 40/94 pamata, ņemot vērā tās interpretāciju Kopienu tiesu iestādēs
[Pirmās instances tiesas 2005. gada 11. maija spriedums lietā T‑31/03
Grupo Sada
/ITSB –
Sadia
(“Sadia”/“Grupo Sada”), Krājums, II‑1667. lpp., 84. punkts].
Otrkārt, prasītājas argumenti, ar kuriem būtu jāpierāda, ka, ņemot vērā, pirmkārt, ka agrāko preču zīmi būtībā veido tikai
preces, ko pārdod ar šo preču zīmi, forma un, otrkārt, ka agrākās preču zīmes forma, tas ir – egles siluets, ir nepieciešama,
lai sasniegtu vajadzīgo preces tehnisko rezultātu, agrākās preču zīmes reģistrācija būtu jāatsaka, ir noraidāms. Jebkurā gadījumā
iebildumu procesā prasītāja nedrīkst atsaukties uz absolūto atteikuma pamatojumu apzīmējuma likumīgai reģistrācijai valsts
reģistrā vai ITSB. Regulas Nr. 40/94 7. pantā minēto absolūto atteikuma pamatojumu pārbaude neietilpst iebildumu procesā un
šis pants nav no tiem noteikumiem, atbilstoši kuriem ir jāizvērtē Apstrīdētā lēmuma likumība [Pirmās instances tiesas 2004. gada
30. jūnija spriedums lietā T‑186/02
BMI Bertollo
/ITSB –
Diesel
(“DIESEL”/“dieselit”), Krājums, II‑1887. lpp., 71. punkts].
Treškārt un visbeidzot, prasītājas iesniegtajam un tiesas sēdē norādītajam
Tribunal Supremo
2005. gada 5. aprīļa spriedumam, ar ko tai galīgi piešķir tiesības attiecībā uz Spānijas preču zīmi “Aire Limpio” Nr. 2033859,
šajā lietā nav nozīmes. Kā jau tas tika precizēts, Apelāciju padomju lēmumu likumība ir jāvērtē vienīgi uz Regulas Nr. 40/94
pamata, ņemot vērā tās interpretāciju Kopienu tiesu iestādēs (iepriekš 104. punktā minētais spriedums lietā “Sadia”/“Grupo
Sada”, 84. punkts).
No iepriekš minētā izriet, ka pirmais pamats par Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu ir jānoraida
kā nepamatots.

Par otro pamatu – Regulas Nr. 40/94 73. panta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītāja norāda, ka Apstrīdētais lēmums ir pieņemts, pārkāpjot Regulas Nr. 40/94 73. pantu.
Atbilstoši šim pantam un judikatūrai lēmuma, kas ietver iebildumu, pamatojumam ieinteresētai personai ir jāsniedz norādes,
kas ir vajadzīgas, lai tai būtu zināms, vai šis lēmums ir pamatots, un lai Kopienu tiesu iestādes varētu veikt likumības pārbaudi
[Pirmās instances tiesas 2002. gada 23. oktobra spriedums lietā T‑388/00
Institut für Lernsysteme
/ITSB –
Educational Services
(“Ils”/“ELS”),
Recueil
, II‑4301. lpp., 59. punkts].
Iebildumu nodaļa 2003. gada 25. februāra lēmumā un Apelāciju padome jau esot ierobežojušas savu pārbaudi, no vienas puses,
ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un, no otras puses, ar vienīgo Kopienas reģistrāciju Nr. 91991. Tomēr, lai norādītu
uz relatīva reģistrācijas atteikuma pamatojuma esamību Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē, Apelāciju
padome esot balstījusies arī uz dokumentiem, kas attiecas uz citām preču zīmēm. No tā izriet, ka Apstrīdētā lēmuma pamatojums
attiecoties uz tādām agrākām preču zīmēm, ko Apelāciju padome pati bija izslēgusi no salīdzinošās analīzes, lai noteiktu sajaukšanas
iespēju pastāvēšanu. Tādējādi Apstrīdētā lēmuma pamatojums esot nepilnīgs un Apelāciju padome esot pārkāpusi Regulas Nr. 40/94
73. pantu.
ITSB, ko atbalsta persona, kas iestājusies lietā, atbild, ka prasītājai bija iespēja atspēkot dokumentu saturu un pierādījumus,
uz ko Apstrīdētais lēmums ir balstīts, lai noteiktu preču zīmes Nr. 91991 reputāciju un ilgstošu izmantošanu Itālijā, jo šie
dokumenti procesa gaitā tika iesniegti Iebildumu nodaļā. Tomēr šo datu precizitāti tā neesot apstrīdējusi.
Attiecībā uz to, ka iepriekš minētie dokumenti attiecoties uz preču zīmi, kas tika izslēgta no salīdzinājuma procesuālās ekonomijas
iemeslu dēļ, – šī izslēgšana nekādā gadījumā nenozīmējot, ka šiem dokumentiem neesot nozīmes vērtējumā, kas saistībā ar agrāko
preču zīmi, uz ko balstīts Apstrīdētais lēmums, pastāv Itālijas sabiedrībā. Precīzāk, ITSB nekad neesot norādījis, ka šīs
izslēgšanas rezultātā apstrīdētie dokumenti neesot ņemti vērā preču zīmes, uz ko balstīts Apstrīdētais lēmums, vērtējuma Itālijas
sabiedrībā izsvēršanā, jo abas iesaistītās preču zīmes saskan to grafisko elementu ziņā. Tādējādi, ņemot vērā, ka prasītājai
bija iespēja izteikt savu viedokli par pierādījumiem un dokumentiem, kas tika izmantoti, lai noteiktu agrākās preču zīmes
reputāciju un ilgstošu izmantošanu, Apstrīdētais lēmums nepārkāpjot tās procesuālās tiesības.
Pirmās instances tiesas vērtējums
Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 73. pantam Biroja lēmumos norāda to pamatojumu. Turklāt Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas
(EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 (OV L 303, 1. lpp.), 50. noteikuma 2. punkta h) apakšpunkts nosaka,
ka Apelāciju padomes lēmums ietver tā pamatojumu. Šajā sakarā ir jānorāda, ka šādi noteiktā pienākuma norādīt pamatojumu piemērošanas
joma ir tāda pati kā EKL 253. pantā paredzētā pienākuma piemērošanas joma [Tiesas 2004. gada 21. oktobra spriedums lietā C‑447/02 P
KWS Saat
/ITSB,Krājums, I‑10107. lpp., 64. punkts; Pirmās instances tiesas 2004. gada 28. aprīļa spriedums apvienotajās lietās T‑124/02 un
T‑156/02
Sunrider Corporation
/ITSB –
Vitakraft‑Werke Wührmann
un
Friesland Brands
(“VITRAKRAFT” un “VITA”/“VITATASTE” un “BALANCE” un “BALANS”/“META BALANCE

44”),
Recueil
, II‑1149. lpp., 72. punkts].
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pamatojumam, ko nosaka EKL 253. pants, skaidri un nepārprotami jāparāda akta autora argumentācija.
Šādam pienākumam ir divi mērķi – pirmkārt, ļaut ieinteresētajām personām noskaidrot pieņemta lēmuma pamatojumu, lai aizstāvētu
savas tiesības, un, otrkārt, lai Kopienu tiesu iestādes varētu veikt lēmuma likumības pārbaudi (Tiesas 1990. gada 14. februāra
spriedums lietā 350/88
Delacre
u.c./Komisija,
Recueil
, 395. lpp., 15. punkts, un iepriekš 113. punktā minētais spriedums apvienotajās lietās
KWS Saat
/ITSB, 65. punkts; iepriekš 113. punktā minētais spriedums apvienotajās lietās “VITRAKRAFT” un “VITA”/“VITATASTE” un “BALANCE”
un “BALANS”/“META BALANCE 44”, 73. punkts).
Turklāt Regulas Nr. 40/94 73. pants paredz, ka ITSB lēmumus var pamatot tikai ar tādiem iemesliem vai pierādījumiem, par kuriem
attiecīgajiem lietas dalībniekiem ir bijusi iespēja iesniegt savus apsvērumus. Šis noteikums attiecas gan uz faktiskajiem
un tiesiskajiem argumentiem, gan arī uz pierādījumiem.
Tomēr tiesības tikt uzklausītam attiecas uz visiem faktiskajiem vai tiesiskajiem apstākļiem, pamatojoties uz kuriem tiek pieņemts
lēmums, bet ne uz galīgo nostāju, ko iestāde grasās paust [Pirmās instances tiesas 2005. gada 7. jūnija spriedums lietā T‑303/03
Lidl Stiftung
/ITSB –
REWE‑Zentral
(“Solevita”/“SALVITA”),Krājums, II‑1917. lpp., 62. punkts].
Šajā lietā Apstrīdētais lēmums skaidri un nepārprotami atklāj Apelāciju padomes argumentāciju. Kā izriet no Apstrīdētā lēmuma
teksta, kurā ir iekļauti prasītājas Apelāciju padomē norādītie argumenti, prasītāja varēja izteikt viedokli gan par apstākļu
kopumu, uz ko balstīts Apstrīdētais lēmums, gan arī par pierādījumiem par agrāko preču zīmju izmantošanu, ko Apelāciju padome
izmantoja savā vērtējumā.
No tā izriet, ka Regulas Nr. 40/94 73. panta pārkāpums nav pierādīts un otrais pamats, kā arī prasība kopumā ir jānoraida.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Pirmās instances tiesas reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
Tā kā prasītājai spriedums nav labvēlīgs, tai jāpiespriež atlīdzināt ITSB un personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus
saskaņā ar to prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
PIRMĀS INSTANCES TIESA
(ceturtā palāta)
nospriež:
1)
prasību noraidīt;
2)
prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Legal
Lindh
Wiszniewska‑Białecka
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2006. gada 7. septembrī.
Sekretārs

Priekšsēdētājs
E. Coulon

H. Legal
*
Tiesvedības valoda – spāņu.