CELEX: 62004CJ0294
Smernica 76/207/EHS
Rovnosť zaobchádzania s mužmi a ženami
Materská dovolenka
Prístup k služobnému postupu úradníka
Dočasná zamestnankyňa na materskej dovolenke, ktorá získala stále zamestnanie po úspešnom absolvovaní výberového konania
Výpočet praxe

1       Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania
s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky (Ú. v. ES
L 39, s. 40; Mim. vyd. 05/001, s. 187), smernice Rady 92/85/EHS z 19. októbra 1992 o zavedení opatrení na podporu zlepšenia
bezpečnosti a ochrany zdravia pri práci tehotných pracovníčok a pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok
(desiata samostatná smernica v zmysle článku 16 ods. 1 smernice 89/391/EHS) (Ú. v. ES L 348, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 110)
a smernice Rady 96/34/ES z 3. júna 1996 o rámcovej dohode o rodičovskej dovolenke uzavretej medzi UNICE, CEEP a ETUC (Ú. v. ES
L 145, s. 4; Mim. vyd. 05/002, s. 285).
2       Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pani Sarkatzis Herrero a Instituto Madrileño de la Salud (Madridský inštitút zdravia,
Imsalud) v súvislosti s dátumom, ktorý sa mal zohľadniť na výpočet odpracovaných rokov dotknutej osoby v postavení úradníčky,
keďže pani Sarkatzis Herrero tvrdí, že treba použiť dátum jej vymenovania, hoci v tom čase bola na materskej dovolenke, a nie
dátum jej skutočného nástupu do funkcie po ukončení tejto dovolenky.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
3       Smernica 76/207 vo svojom článku 2 stanovuje:
„1.      Na účely ďalej uvádzaných ustanovení sa zásadou rovnakého zaobchádzania rozumie, že neexistuje žiadna priama ani nepriama
diskriminácia z dôvodu pohlavia, najmä s odvolaním sa na manželský alebo rodinný stav.
…
3.      Táto smernica sa nedotýka ustanovení na ochranu žien, najmä pokiaľ ide o tehotenstvo a materstvo.
…“
4       Podľa článku 3 ods. 1 tejto smernice:
„Uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania znamená, že nesmie existovať žiadna diskriminácia z dôvodu pohlavia, pokiaľ ide
o podmienky prístupu – vrátane kritérií výberu – k akýmkoľvek pracovným miestam alebo pozíciám, bez ohľadu na sektor alebo
odvetvie činnosti, a k akýmkoľvek úrovniam zamestnaneckej hierarchie.“
5       Článok 8 ods. 1 smernice 92/85 stanovuje:
„Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, ktorými zabezpečia, aby [tehotné pracovníčky, pracovníčky krátko po pôrode alebo
dojčiace pracovníčky] mali nárok na neprerušenú materskú dovolenku v trvaní najmenej 14 týždňov, poskytnutú pred a/alebo po
pôrode v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi a/alebo vnútroštátnou praxou.“
6       Bod 2 článku 11 tej istej smernice nazvaného „Zamestnanecké práva“ je formulovaný takto:
„V prípade uvedenom v článku 8 sa musia byť zabezpečiť:
a)      práva spojené s pracovnou zmluvou [tehotných pracovníčok, pracovníčok krátko po pôrode alebo dojčiacich pracovníčok] popri
právach uvedených nižšie pod písmenom b);
b)      zachovanie výplaty a/alebo nároku na primeranú dávku pre [tehotné pracovníčky, pracovníčky krátko po pôrode alebo dojčiace
pracovníčky]“.
7       Smernica 96/34 vykonáva rámcovú dohodu o rodičovskej dovolenke uzavretú 14. decembra 1995 medzi všeobecnými medziodvetvovými
organizáciami, ktorá vo svojej doložke 5 bode 2 stanovuje, že „po skončení rodičovskej dovolenky majú pracovníci právo vykonávať
tú istú prácu alebo ak to nie je možné, rovnocennú alebo podobnú prácu, ktorá je v súlade s ich pracovnou zmluvou alebo pracovnoprávnym
vzťahom“.

Vnútroštátna právna úprava
8       Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že ustanovenia španielskeho práva týkajúce sa obsadenia miest úradníkov stanovujú,
že nástup do služby je podmienkou požadovanou pre nadobudnutie práv spojených s týmto postavením. Služobný poriadok nesanitárnych
zamestnancov v službe sanitárnych inštitúcií sociálneho zabezpečenia (Estatuto de personal no sanitario al servicio de las
Instituciones Sanitarias de la Seguridad Social), schválený uznesením z 5. júla 1971 (BOE č. 174 z 22. júla 1971, s. 12015),
v tejto súvislosti neupravuje výnimku.
9       Rozhodnutím z 3. decembra 1997 Instituto Nacional de la Salud (Národný inštitút zdravia, Insalud) vypísal všeobecné výberové
konanie a vydal spoločné podklady pre výberové skúšky na obsadenie viacerých voľných miest rôznych kategórií v rámci sanitárnych
inštitúcií podriadených tomuto inštitútu. V časti týkajúcej sa vymenovania a nástupu do služby bod 9 ods. 2 tohto rozhodnutia
stanovuje, že vymenovaní kandidáti majú od prvého dňa nasledujúceho po uverejnení rozhodnutia o ich vymenovaní mesiac na to,
aby zaujali svoje miesto. Na základe odseku 3 toho istého bodu je kandidát, ktorý nezaujme svoje miesto v stanovenej lehote,
zbavený všetkých práv vyplývajúcich z jeho účasti na výberovom konaní s výhradou odôvodňujúcej príčiny, ktorú musí posúdiť
subjekt, ktorý vypísal výberové konanie.
10     Vnútroštátny súd približuje túto úpravu k ustanoveniam kráľovského dekrétu 118/1991 z 25. januára 1991 o výbere služobných
zamestnancov a obsadzovaní voľných miest v zdravotníckych zariadeniach sociálneho zabezpečenia (Real Decreto sobre selección
de personal estatutario y provisión de plazas en las Instituciones Sanitarias de la Seguridad Social, BOE č. 33 zo 7. februára
1991, s. 4325), ktorého článok 12 ods. 5 stanovuje, že úspešní uchádzači, ktorí nepredložia doklady požadované v oznámení
o výberovom konaní v stanovenej lehote, nemôžu byť s výnimkou prípadu
vis maior
vymenovaní.

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
11     Pani Sarkatzis Herrero bola zamestnaná ako dočasný zamestnanec na Insalud a následne, v dôsledku presunu právomocí a dotknutých
sanitárnych služieb spojeného z prechodom zamestnancov, na Imsalud.
12     Insalud vypísal ešte v čase, keď na ňom bola zamestnaná pani Sarkatzis Herrero, výberové konanie na miesta stálych zamestnancov.
Žalobkyňa vo veci samej v tomto výberovom konaní uspela a rozhodnutím uverejneným 20. decembra 2002 bola vymenovaná na miesto
pomocného administratívneho úradníka. Týmto rozhodnutím jej bolo pridelené pôsobisko, na ktorom mala začať pracovať v lehote
jedného mesiaca.
13     Pani Sarkatzis Herrero, ktorá bola v tom čase na materskej dovolenke, ihneď požiadala o predĺženie lehoty na nástup do služby
až do konca tejto dovolenky, pričom požiadala aj o to, aby sa uvedená dovolenka zohľadnila pri výpočte jej odpracovaných rokov.
Imsalud oznámením z 8. januára 2003 vyhovel žiadosti o predĺženie lehoty, ale nespomenul otázku výpočtu odpracovaných rokov
dotknutej osoby.
14     Dňa 12. septembra 2003 pani Sarkatzis Herrero podala na vnútroštátny súd, ktorý položil prejudiciálne otázky, žalobu proti
Imsalud, ktorou sa domáha, aby sa jej odpracované roky v postavení úradníčky vypočítali od dátumu jej vymenovania a nie od
dátumu jej skutočného nástupu do funkcie po ukončení materskej dovolenky.
15     Uznesením z 20. novembra 2003 tento súd prerušil konanie a vyzval účastníkov konania vo veci samej, aby predložili svoje pripomienky
k relevantnosti podania návrhu na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor. Tento súd následne vydal rozhodnutie, ktorým
Súdnemu dvoru položil tri prejudiciálne otázky.
16     V prvom rade vnútroštátny súd uvádza, že na nadobudnutie a užívanie služobných práv sa vyžaduje nástup do služby, že vnútroštátne
právne predpisy nepredpokladajú žiadnu výnimku zohľadňujúcu také situácie, akou je situácia žalobkyne vo veci samej, a že
v danom prípade dotknuté orgány materstvo pracovníčky pripodobnili
vis maior
alebo odôvodňujúcej príčine, ktoré umožňujú odložiť nástup do služby.
17     Vnútroštátny súd z toho vyvodzuje, že na jednej strane si predĺženie lehoty stanovenej na prevzatie funkcie takejto pracovníčky
vyžaduje podanie žiadosti, a teda existuje riziko, že bude zamietnuté, a že na druhej strane táto pracovníčka plne nadobudne
úžitok zo svojich práv až po ukončení materskej dovolenky. Právo na odmenu a na dávky sociálneho zabezpečenia tak vzniká až
nástupom do služby a postup odpracovaných rokov dotknutej osoby je v porovnaní s ostatnými úspešnými uchádzačmi z toho istého
výberového konania, ktorí si skutočne prevzali svoje funkcie v predpokladanom čase, oneskorený.
18     V druhom rade vnútroštátny súd konštatuje, že žalobkyňa vo veci samej, ktorá už pracovala pre Imsalud v rámci dočasného zamestnania,
bola v nadväznosti na vymenovanie na stále miesto povýšená, hoci formálne išlo o nové prijatie do zamestnania.
19     Zo všetkých týchto prvkov vyvodzuje, že rozhodnutie Imsalud sporné vo veci samej nie je v súlade s článkom 11 bodom 2 písm. a)
smernice 92/85.
20     V treťom rade vnútroštátny súd usudzuje, že žiadna úvaha vychádzajúca z tradičnej úpravy týkajúcej sa prístupu k verejnej
službe nemôže mať prednosť pred právami úradníčky, ktorá využíva svoje právo na materskú dovolenku, ani odôvodniť zásah do
jej pracovnej situácie, alebo prekážať zosúladeniu rodinného života dotknutej osoby s normálnym priebehom jej služobného postupu.
21     Napokon uvedený súd usudzuje, že rozdielne zaobchádzanie, ktoré pani Sarkatzis Herrero utrpela v porovnaní s ostatnými úspešnými
uchádzačmi z toho istého výberového konania, ktorí mohli normálne zaujať svoje miesta, je nezlučiteľné s právom pracovníčky
na materskej dovolenke priznaným smernicami 76/207 a 96/34, ktoré jej umožňuje vykonávať po skončení tejto dovolenky tú istú
alebo rovnocennú prácu za podmienok, ktoré nie sú pre ňu nepriaznivejšie, a požívať akékoľvek zlepšenie pracovných podmienok,
ku ktorému došlo počas jej neprítomnosti a z ktorých mala mať osoh.
22     Za týchto okolností Juzgado de lo Social n° 30 de Madrid rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne
otázky:
„1.      Majú sa ustanovenia práva Spoločenstva v oblasti materskej dovolenky a rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide
o prístup k zamestnaniu, vykladať tak, že žena, ktorá je na materskej dovolenke a ktorá získa počas tohto obdobia miesto úradníčky
vo verejnej službe, musí mať rovnaké práva ako ostatní uchádzači, ktorí uspeli vo výberovom konaní na miesto vo verejnej službe?
2.      Bez ohľadu na riešenie, ktoré by sa ponúkalo v prípade pracovníčky, ktorá nastupuje do zamestnania prvýkrát, zakladá prístup
k zamestnaniu stálej zamestnankyne alebo zamestnankyne zamestnanej na dobu neurčitú v prípade, že pracovnoprávny vzťah existuje,
no pracovníčka z dôvodu materskej dovolenky nevykonáva pracovné úlohy, jedno z práv na povýšenie v zamestnaní, na ktorého
výkon nemôže mať vplyv skutočnosť, že pracovníčka je na materskej dovolenke?
3.      Má dočasná zamestnankyňa, ktorá je v čase získania stáleho miesta na materskej dovolenke, ak sa v konkrétnom prípade uplatnia
uvedené ustanovenia, najmä ustanovenia o rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami týkajúce sa prístupu k zamestnaniu, alebo
ak zamestnanecký vzťah už existuje, nárok nastúpiť na svoje miesto a získať postavenie úradníčky so všetkými s tým spojenými
právami, ako napríklad právom na začatie služobného postupu a počítanie odpracovaných rokov od tohto okamihu, a za rovnakých
podmienok ako ostatní uchádzači, ktorí získali takéto miesto, bez ohľadu na to, či na základe uplatniteľných ustanovení vnútroštátneho
práva môže byť v jej prípade výkon práv spojených so skutočným vykonávaním služby prerušený až do skutočného nástupu do služby?“

O prejudiciálnych otázkach
23     Na úvod je vhodné poukázať na to, že keďže položené otázky všeobecne odkazujú na ustanovenia práva Spoločenstva v oblasti
materskej dovolenky a rovnosti zaobchádzania s mužmi a ženami, je na účely odpovede na tieto otázky potrebné určiť relevantné
právne normy Spoločenstva.
24     Vnútroštátny súd v odôvodnení svojho rozhodnutia uvádza smernicu 96/34 o rodičovskej dovolenke.
25     Je však potrebné konštatovať, že žalobkyňa vo veci samej bola v čase svojho vymenovania za úradníčku na materskej dovolenke
a nie na rodičovskej dovolenke. Z toho vyplýva, že smernica 96/34 nie je v rámci skúmania položených otázok relevantná.
26     Ďalej, ak znevýhodňujúce zaobchádzanie, ktoré opisuje pani Sarkatzis Herrero, porušuje práva chránené smernicou 92/85, situáciu
žalobkyne vo veci samej by bolo potrebné skúmať vzhľadom na túto smernicu.
27     Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru však nevyplýva, že by žalobkyňa vo veci samej uvádzala porušenie takýchto práv v rámci
existujúceho pracovnoprávneho vzťahu.
28     Situácia pani Sarkatzis Herrero, charakteristická vznikom nového pracovnoprávneho vzťahu počas materskej dovolenky, sa totiž
jasne odlišuje od pokračovania v pôvodnom zamestnaní alebo rovnocennom zamestnaní po skončení takejto dovolenky.
29     Všetky oprávnené subjekty, ktoré Súdnemu dvoru predložili pripomienky, navyše pripúšťajú, že existuje podstatný rozdiel medzi
situáciou dočasného zamestnanca a situáciou úradníka.
30     Nástup úradníka do služby podľa režimu uplatniteľného v predmetnej veci totiž závisí od úspešného absolvovania výberového
konania a od rozhodnutia o vymenovaní. Okolnosť, že pani Sarkatzis Herrero bola pred materskou dovolenkou a po nej zamestnaná
v rovnakej inštitúcii, nemá z tohto hľadiska význam.
31     Z toho vyplýva, že medzi dvoma po sebe nasledujúcimi situáciami pani Sarkatzis Herrero nie je právna nadväznosť a na žalobkyňu
vo veci samej teda treba hľadieť tak, že tým, že sa stala úradníčkou, získala nové zamestnanie, a nie tak, že by opätovne
začala vykonávať predchádzajúce zamestnanie.
32     Preto na účely odpovede na položené otázky nie je relevantná ani smernica 92/85. Vzhľadom na to nie je potrebné odpovedať
na druhú prejudiciálnu otázku.
33     Svojou prvou a treťou otázkou, ktoré je vhodné skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či právo Spoločenstva
bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že na výpočet odpracovaných rokov úradníka sa zohľadňuje len dátum nástupu
dotknutej osoby do funkcie bez toho, že by bola upravená výnimka pre tehotné ženy, ktoré sú v čase, keď sú vyzvané zaujať
miesto, na ktoré boli vymenované, na materskej dovolenke.
34     Tieto otázky treba skúmať vo vzťahu k ustanoveniam článku 2 ods. 1 a 3 a článku 3 smernice 76/207 v znení uplatniteľnom na
skutkový stav veci samej na účely určenia, či je v prípade úradníčky, ktorá je v čase svojho vymenovania na materskej dovolenke,
odklad začiatku jej služobného postupu na dátum jej skutočného nástupu do služby diskrimináciou z dôvodu pohlavia.
35     Najprv je vhodné pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že smernica 76/207 sa uplatňuje na zamestnanecké vzťahy vo verejnej službe.
Táto smernica má všeobecný dosah, vlastný samotnej podstate zásady, ktorú definuje (pozri rozsudok z 21. mája 1985, Komisia/Nemecko,
248/83, Zb. s. 1459, bod 16).
36     Ako poukázala generálna advokátka v bode 34 svojich návrhov, článok 2 ods. 1 smernice 76/207 zakazuje akúkoľvek diskrimináciu
z dôvodu pohlavia a články 3 a nasl. tejto smernice vymedzujú oblasti, v ktorých nesmie dochádzať k žiadnej diskriminácii.
Takto je zakázaná priama a nepriama diskriminácia, pokiaľ ide o podmienky prístupu k zamestnaniu vrátane kritérií výberu a podmienok
prijímania do zamestnania, o prístup k všetkým typom a všetkým úrovniam profesijnej orientácie, odbornú prípravu, vyššiu odbornú
prípravu a preškoľovanie, ako aj o pracovnú prax, podmienky zamestnania a práce a účasti v organizácii zastupujúcej pracovníkov
alebo iné osoby.
37     Pri výkone práv zverených v súlade s článkom 2 ods. 3 smernice 76/207 nemožno so ženami zaobchádzať znevýhodňujúco, pokiaľ
ide o prístup k zamestnaniu a ich pracovné podmienky, keďže uvedená smernica sa v tejto súvislosti zameriava na zabezpečenie
podstatnej a nie formálnej rovnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. apríla 1998, Thibault, C‑136/95, Zb. s. I‑2011, bod
26).
38     Uplatnenie ustanovení týkajúcich sa ochrany tehotnej ženy teda nemôže mať za následok znevýhodňujúce zaobchádzanie, pokiaľ
ide o prístup takejto ženy k zamestnaniu, a teda neumožňuje zamestnávateľovi odmietnuť zamestnať tehotnú uchádzačku z dôvodu,
že zákaz práce z dôvodu tejto tehotnosti by mu neumožnil prideliť ju hneď od začiatku a na obdobie jej tehotnosti na miesto,
ktoré sa má obsadiť na neurčitú dobu (rozsudok z 3. februára 2000, Mahlburg, C‑207/98, Zb. s. I‑549, bod 27).
39     Napokon, pokiaľ ide o zohľadnenie obdobia materskej dovolenky vo vzťahu k prístupu k vyššej úrovni pracovnej hierarchie, Súdny
dvor rozhodol, že pracovníčka je vo svojom pracovnoprávnom vzťahu chránená proti každému znevýhodňujúcemu zaobchádzaniu z dôvodu,
že čerpá alebo čerpala materskú dovolenku, a že žena, s ktorou sa znevýhodňujúco zaobchádza z dôvodu neprítomnosti, počas
ktorej čerpá materskú dovolenku, je diskriminovaná z dôvodu jej tehotenstva a tejto dovolenky (pozri rozsudok z 18. novembra
2004, Sass, C‑284/02, Zb. s. I‑11143, body 35 a 36).
40     Ako však správne zdôraznila vláda Spojeného kráľovstva vo svojich pripomienkach na pojednávaní, skutkový stav, ktorý viedol
k už citovanému rozsudku Sass, sa zjavne odlišuje od skutkového stavu vo veci samej v tom, že v prípade pani Sass sa jej materská
dovolenka prekrývala s postupom v zamestnaní, keďže spor sa týkal zmeny kategórie odmeňovania. Naproti tomu vo veci samej
pani Sarkatzis Herrero počas materskej dovolenky získala nové zamestnanie, pričom dátum jej nástupu do funkcie bol odložený
až do skončenia tejto dovolenky.
41     Ako však poukázala generálna advokátka v bode 39 svojich návrhov, keďže smernica 76/207 sa zameriava na podstatnú a nie formálnu
rovnosť, ustanovenia článku 2 ods. 1 a 3 a článku 3 tejto smernice sa musia vykladať tak, že zakazujú akékoľvek znevýhodňujúce
zaobchádzanie s pracovníčkou z dôvodu materskej dovolenky alebo v súvislosti s touto dovolenkou, ktorej cieľom je ochrana
tehotnej ženy, a to bez toho, že by bolo na mieste zohľadniť okolnosť, že uvedené zaobchádzanie sa týka existujúceho pracovnoprávneho
vzťahu alebo nového pracovnoprávneho vzťahu.
42     Tento výklad podporuje aj postoj, ktorý Súdny dvor vyjadril v bode 48 už citovaného rozsudku Sass, podľa ktorého právna úprava
Spoločenstva požaduje, aby čerpanie tejto zákonnej ochrannej dovolenky na jednej strane neprerušilo ani pracovnoprávny vzťah
dotknutej ženy, ani uplatnenie práv z neho vyplývajúcich, a na druhej strane, aby nespôsobilo znevýhodnené zaobchádzanie s touto
ženou.
43     Je potrebné upresniť, že ani zo spisového materiálu, ani z informácií, ktoré na pojednávaní poskytla španielska vláda, nie
je možné s istotou určiť, či zamestnanci, ktorí boli ako žalobkyňa vo veci samej pred vymenovaním za úradníkov zamestnaní
ako dočasní zamestnanci, majú v čase nadobudnutia postavenia úradníka právo na započítanie odpracovaných rokov v predchádzajúcom
zamestnaní, zahŕňajúcej prípadnú materskú dovolenku, a ak áno, či sa tieto odpracované roky zohľadňujú pri napredovaní v stupňoch
služobného postupu týchto zamestnancov.
44     Keďže na jednej strane pretrvávajú pochybnosti o vplyve zákona č. 70/1978 z 26. decembra 1978 o uznávaní predchádzajúcej služby
vo verejnej správe (Ley de Reconocimiento de Servicios Previos en la Administración Pública, BOE č. 9 z 10. januára 1979,
s. 464) a vykonávacieho nariadenia č. 1181/89 z 29. septembra 1989 (BOE č. 237 z 3. októbra 1989, s. 30952), ako aj kráľovského
zákonného dekrétu č. 3/1987 z 11. septembra 1987 o odmene úradníkov (Real Decreto-Ley de la Jefatura del Estado, sobre retribuciones
del personal estatutario del Instituto Nacional de la Salud, BOE č. 219 z 12. septembra 1987, s. 27649), ktoré cituje Imsalud,
na situáciu pani Sarkatzis Herrero a keďže na druhej strane zákon č. 55/2003 zo 16. decembra 2003 upravujúci rámcový poriadok
služobných zamestnancov služieb zdravia (Ley del Estatuto Marco del personal estatutario de los Sercivios de Salud, BOE č. 301
zo 17. decembra 2003, s. 44742) nebol v čase nástupu žalobkyne vo veci samej do služby účinný, prináleží vnútroštátnemu súdu,
aby skúmal, či sa s pani Sarkatzis Herrero skutočne zaobchádzalo znevýhodňujúco.
45     Ak sa prihliada na predpoklady uvedené v rozhodnutí vnútroštátneho súdu, je potrebné usúdiť, že odklad nástupu pani Sarkatzis
Herrero do služby v postavení úradníčky, ktorý je dôsledkom materskej dovolenky, ktorú čerpala, je znevýhodňujúcim zaobchádzaním
v zmysle smernice 76/207.
46     Okolnosť, že aj s inými osobami – aj mužského pohlavia – sa môže z iných dôvodov zaobchádzať rovnakým spôsobom ako s pani
Sarkatzis Herrero, nemá vplyv na posúdenie jej situácie, keďže odklad dátumu nástupu dotknutej osoby do funkcie bol výlučne
dôsledkom materskej dovolenky, ktorú čerpala.
47     Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je vhodné na prvú a tretiu otázku odpovedať tak, že smernica 76/207 bráni vnútroštátnym právnym
predpisom, ktoré nepriznávajú pracovníčke čerpajúcej materskú dovolenku rovnaké práva ako práva priznané ostatným úspešným
uchádzačom z toho istého výberového konania, pokiaľ ide o podmienky prístupu k služobnému postupu úradníka, tým, že odkladajú
jej nástup do funkcie v závislosti od skončenia tejto dovolenky bez toho, že by zohľadnili dĺžku trvania tejto dovolenky na
výpočet odpracovaných rokov tejto pracovníčky.

O trovách
48     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Smernica Rady 76/207/EHS z 9. februára 1976 o vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami, pokiaľ ide o prístup
k zamestnaniu, odbornej príprave a postupu v zamestnaní a o pracovné podmienky, bráni vnútroštátnym právnym predpisom, ktoré
nepriznávajú pracovníčke čerpajúcej materskú dovolenku rovnaké práva ako práva priznané ostatným úspešným uchádzačom z toho
istého výberového konania, pokiaľ ide o podmienky prístupu k služobnému postupu úradníka, tým, že odkladajú jej nástup do
funkcie v závislosti od skončenia tejto dovolenky bez toho, že by zohľadnili dĺžku trvania tejto dovolenky na výpočet odpracovaných
rokov tejto pracovníčky.
Podpisy
*
Jazyk konania: španielčina.