CELEX: 61995CJ0243
Likabehandling av kvinnor och män
Tjänstemän
Arbetsdelningssystem
Uppflyttning på löneskalan på grundval av kriteriet faktiskt fullgjord arbetstid
Indirekt diskriminering

Domskäl
1 Labour Court har genom beslut av den 5 april 1995, som inkom till domstolens kansli den 12 juli samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget ställt tre frågor om tolkningen av rådet direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män (EGT L 45, s. 19, nedan kallat direktivet).
2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan å ena sidan Kathleen Hill och Ann Stapleton, som tidigare tjänstgjorde enligt ett arbetsdelningssystem ("job-sharing"), och å andra sidan Revenue Commissioners och Department of Finance. Tvisten rör sistnämnda myndigheters beslut att, då Kathleen Hill och Ann Stapleton återgick till heltidstjänster, placera dem i en löneklass, på löneskalan för heltidsanställd personal, som var lägre än den klass som de förut tillhörde på löneskalan för anställda på delad tjänst.
3 I artikel 119 i EG-fördraget fastslås principen om att kvinnliga och manliga arbetstagare skall erhålla lika lön för lika arbete. I andra stycket i denna bestämmelse preciseras att "[i] denna artikel skall med 'lön' förstås den gängse grund- eller minimilönen samt alla övriga förmåner i form av kontanter eller naturaförmåner som arbetstagaren, direkt eller indirekt, får av arbetsgivaren på grund av anställningen".
4 I artikel 1 i direktivet hänvisas till likalönsprincipen som "innebär att för lika arbete eller för arbete som tillerkänns lika värde [skall] all diskriminering på grund av kön ... avskaffas vid alla former och villkor för ersättningen".
5 Arbetsdelning infördes på Irland genom regeringsbeslut år 1984, i det huvudsakliga syftet att skapa arbetstillfällen.
6 Arbetsdelningssystemet, som inrättades genom cirkulär 3/84, innefattade ett avtal enligt vilket en heltidstjänst skall delas mellan två tjänstemän, så att varje berörd person kommer i lika åtnjutande av systemets förmåner medan förvaltningens kostnad för tjänsten förblir densamma. Personal som hade rekryterats till en heltidstjänst kunde välja att omfattas av detta system och behöll därvid rätten att återgå till heltid vid utgången av den period under vilken de valt att dela tjänst, förutsatt att det fanns lediga tjänster. Personal som hade rekryterats till en delad tjänst mellan åren 1986 och 1987 hade rätt att under två år efter rekryteringen erhålla heltidsanställning, likaledes förutsatt att det fanns lediga tjänster. Den personal som valt arbetsdelning måste skriftligen förbinda sig att inte utöva annan yrkesverksamhet. Detta system ändrades år 1988, och personer som rekryteras till en delad tjänst ges sedan dess tillfällig anställning utan att ha rätt till heltidsanställning.
7 I cirkulär 3/84 föreskrivs följande: "För varje lönegrad som omfattas av ett gällande avtal om delad tjänst skall, för anställda som delar tjänst, tillämpas en löneskala på vilken varje löneklass motsvarar 50 procent av motsvarande nivå på den skala som är tillämplig på heltidsanställd personal. Varje år beviljas uppflyttning i löneklass, om tjänstemannen har fullgjort sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt".
8 Cirkulär 3/84 innehöll inga närmare regler om progressiv uppflyttning vid övergång från delad tjänst till heltidstjänst, utan detta preciserades i en skrivelse som Department of Finance den 31 mars 1987 riktade till olika ministerier. Enligt denna skrivelse skall "varje års tjänstgöring på en delad tjänst [vara] likvärdig med sex månaders tjänstgöring på heltid, och en tjänsteman som under två år har haft en delad tjänst skall således flyttas upp till löneklass 2 på löneskalan för heltidsanställda (motsvarande ett års tjänstetid som heltidsanställd). När en tjänsteman har fullgjort mer än två års anställning på en delad tjänst, skall dagen för ändring av löneklass anpassas i förhållande härtill".
9 Cirkulär 9/87, som är det enda heltäckande cirkuläret angående löneökning, ersätter tidigare cirkulär på området. I section 2 i detta cirkulär anges att "ett tjänstetidstillägg är en löneökning som sker enligt löneskala. I regel beviljas en årlig löneökning, förutsatt att tjänstemannen fullgör sina arbetsuppgifter på ett tillfredsställande sätt".
10 Kathleen Hill och Ann Stapleton rekryterades efter ett allmänt uttagningsprov till den irländska offentliga förvaltningen i graden "Clerical Assistant" och placerades vid Revenue Commissioners. Kathleen Hill rekryterades i juli 1981 och tillträdde en delad tjänst i maj 1988. Ann Stapleton rekryterades inom ramen för samma system i april 1986. Båda två hade delad tjänst under två år. De fullgjorde exakt halva den tjänstetid som gäller för en heltidsanställd tjänsteman, enligt ett schema där arbetstagarna arbetar varannan vecka. Under hela den period då de var anställda inom ramen för systemet med delad tjänst uppflyttades båda årligen till en högre löneklass och avlönades med 50 procent av lönen för en "Clerical Assistant" i förhållande till uppnådd lönegrad.
11 Kathleen Hill återgick till heltidstjänst i juni 1990. Hon hade vid denna tidpunkt uppnått löneklass 9 på den skala som tillämpades på delad tjänst. Då hon återgick till heltid placerades hon först i löneklass 9 på den motsvarande löneskalan, men omplacerades sedan i löneklass 8 med den motiveringen att två års anställning på delad tjänst var att likställa med ett års heltidsanställning.
12 Ann Stapleton erhöll en heltidstjänst i april 1988. Hon var då placerad i löneklass 3 på den löneskala som tillämpades på delad tjänst. Hon fortsatte att klättra på löneskalan under åren 1989 och 1990 och uppnådde löneklasserna 4 och 5, men blev i april 1991 informerad om att det hade skett en felaktig löneklassplacering och att hon därför inte hade uppnått löneklass 6. Hon upplystes därvid om att hennes tvååriga anställning på delad tjänst skulle räknas som ett års heltidsanställning.
13 Kathleen Hill och Ann Stapleton väckte talan mot beslutet om löneklassplacering inför "Equality Officer", varvid de till stöd för sin talan åberopade section 7(1) i 1974 års Anti-Discrimination (Pay) Act (lag om förbud mot lönediskriminering).
Med stöd av EG-domstolens dom av den 7 februari 1991 i mål C-184/89, Nimz (REG 1991, s. I-297), rekommenderade Equality Officer att sökandenas begäran skulle bifallas av det skälet att arbetsgivaren inte kunde tillämpa en regel enligt vilken det endast skulle tas hänsyn till avlönat arbete vid uppflyttning i löneklass på grundval av tjänstetid.
14 Revenue Commissioners och Department of Finance överklagade denna rekommendation till Labour Court. Kathleen Hill och Ann Stapleton framställde motyrkande om att rekommendationen skulle verkställas.
15 Labour Court, som utövade sina befogenheter enligt artikel 8 i 1974 års Anti-Discrimination (Pay) Act, anser att tvistens avgörande är avhängigt en tolkning av gemenskapsrätten och har därför ställt följande tre frågor till domstolen:
"När betydligt fler kvinnor än män omfattas av ett arbetsdelningssystem under en del av sitt yrkesverksamma liv:
1) Är det då uppenbart att det föreligger indirekt diskriminering, när arbetstagare som övergår från en delad tjänst till en heltidstjänst är föremål för en progressiv uppflyttning på löneskalan för heltidsanställd personal mot bakgrund av den faktiska arbetstidens längd, så att dessa arbetstagare, samtidigt som de tilldelas löneökningar som står i strikt proportion till dem som tilldelas personal som utan avbrott har varit anställda på heltid, placeras i en lägre löneklass på löneskalan för heltidsanställda än sagda kolleger, vilka liknar dem på alla punkter förutom att de oavbrutet har varit heltidsanställda? Skall, med andra ord, likalönsprincipen, såsom den definieras i direktiv 75/117/EEG, anses ha åsidosatts när anställda som övergår från delad tjänst till heltidstjänst flyttas ned på löneskalan, vilket innebär en löneminskning, på grund av att arbetsgivaren tillämpar tjänstetidskriteriet med hänsyn till längden av den arbetstid som gäller för en tjänst?
2) Skall, i förekommande fall, arbetsgivaren särskilt motivera att han tillämpar kriteriet tjänstetid, definierad som den arbetstid som faktiskt fullgjorts, när progressiv uppflyttning sker?
3) Kan, i förekommande fall, en metod för löneökning grundad på den arbetstid som faktiskt fullgjorts vara objektivt motiverad av andra skäl än den omständigheten att den berörde med tiden har uppnått en särskild nivå av skicklighet och erfarenhet?"
16 Genom dessa tre frågor, som skall behandlas gemensamt, önskar den nationella domstolen i huvudsak få veta om det föreligger diskriminering när arbetstagare som övergår från en delad tjänst till heltidstjänst flyttas ned på löneskalan, vilket innebär en löneminskning, på grund av att arbetsgivaren tillämpar tjänstetidskriteriet mot bakgrund av hur lång arbetstid som gäller för en tjänst. Om tillämpningen av ett sådant kriterium leder till indirekt diskriminering, undrar den nationella domstolen om en sådan diskriminering kan vara motiverad.
17 Det framgår av handlingarna i målet att det nationella system som är föremål för tvisten vid den nationella domstolen missgynnar arbetstagare som övergår från en delad tjänst till heltidstjänst jämfört med dem som har arbetat heltid under samma antal år, eftersom den arbetstagare som har varit anställd på en delad tjänst och som övergår till heltidstjänst placeras på löneskalan för heltidsanställda på en lägre nivå än den löneklass som han förut tillhörde på löneskalan för anställda på delad tjänst. Han placeras följaktligen på en lägre nivå än en heltidsanställd på en lägre nivå arbetstagare som har tjänstgjort under samma tidsperiod.
18 Inledningsvis skall det erinras om att artikel 119 i fördraget uppställer en princip om lika lön för kvinnor och män för lika arbete. Denna princip utgör en av gemenskapens grundvalar, enligt vad domstolen har fastställt i dom av den 8 april 1976 i mål 43/75, Defrenne II (REG 1976, s. 455, svensk specialutgåva, häfte 3), punkt 12.
19 I dom av den 31 mars 1981 i mål 96/80, Jenkins (REG 1981, s. 911; svensk specialutgåva, häfte 6), har domstolen också fastslagit att artikel 1 i direktivet, vilken huvudsakligen är avsedd att underlätta den faktiska tillämpningen av den likalönsprincip som uppställs i artikel 119 i fördraget, på intet sätt påverkar räckvidd och innebörd av denna princip, såsom den definieras i sistnämnda bestämmelse.
20 Om den hänskjutande domstolen skall kunna få ett användbart svar, måste det först undersökas om systemet med löneklassplacering av arbetstagare som övergår från delad tjänst till heltidstjänst omfattas av artikel 119 i fördraget, och därmed av direktivet.
21 Det kan i detta hänseende konstateras att sagda system avgör dessa arbetstagares egentliga löneutveckling. Av detta följer att det omfattas av lönebegreppet i artikel 119 i fördraget.
22 I dom av den 14 februari 1995 i mål C-279/93, Schumacker (REG, s. I-225), punkt 30, har domstolen konstaterat att en diskriminering endast kan uppkomma genom en tillämpning av olika regler i jämförbara situationer eller av samma regel i olika situationer.
23 Det skall i det avseendet påminnas om vad Labour Court redan har konstaterat, nämligen att det inte är fastställt att den ogynnsamma behandlingen av Kathleen Hill och Ann Stapleton utgör en direkt diskriminering på grund av kön. Det bör således undersökas om en sådan ogynnsam behandling kan utgöra en indirekt diskriminering.
24 Det följer av fast rättspraxis att artikel 4.1 i direktivet utgör hinder för tillämpning av en nationell bestämmelse som, även om den är neutralt utformad, faktiskt missgynnar en betydligt större procentandel kvinnor än män, om den inte är motiverad av objektiva skäl som saknar samband med all diskriminering på grund av kön (se, i detta hänseende, dom av den 24 februari 1994 i mål C-343/92, Roks m.fl., REG 1994, s. I-571, punkt 33, och av den 14 december 1995 i mål C-444/93, Megner och Scheffel, REG 1995, s. I-4741, punkt 24).
25 Det framgår av handlingarna i målet vid den nationella domstolen att 99,2 procent av de "Clerical Assistants" som tjänstgör på en delad tjänst är kvinnor, vilket för övrigt även 98 procent av alla arbetstagare inom den irländska offentliga förvaltningen är som är anställda enligt avtal om delad tjänst. Mot denna bakgrund skall en bestämmelse som, utan att vara motiverad av objektiva skäl, på ett ogynnsamt sätt reglerar den rättsliga ställningen för dem som ingår i kategorin anställda på delad tjänst anses ha en könsdiskriminerande verkan.
26 Labour Court anser att arbetsdelning faller i en egen kategori, eftersom delad tjänst inte innebär något avbrott i anställningen. Det särdrag som skiljer heltidsarbete från arbete på delad tjänst består i att arbetet, och det ansvar som är förenat med arbetet, i det senare fallet fördelas mellan två anställda. Av handlingarna i målet vid den nationella domstolen framgår att en arbetstagare på delad tjänst kan vara tvungen att ägna sig åt sina arbetsuppgifter på heltid och att samordna sin verksamhet med sin arbetspartner, för att den delade tjänsten skall fungera tillfredsställande.
27 Det bör erinras om att Labour Court har konstaterat att Kathleen Hill och Ann Stapleton fullgjorde ett arbete som motsvarade det som utfördes av heltidsanställda kolleger i jämförbar ställning. I punkt 6 ovan har redan påpekats att personal som har valt arbetsdelning måste förbinda sig skriftligen att inte utöva annan yrkesverksamhet. Labour Court hyser dock inga tvivel om att en arbetstagare som är anställd på delad tjänst kan förvärva samma erfarenhet som en heltidsanställd arbetstagare. Den enda skillnaden mellan en arbetstagare som är anställd på en delad tjänst och en heltidsanställd arbetstagare är den arbetstid som faktiskt fullgörs under den period då tjänsten delas.
28 Det bör också påminnas om att under hela den period som Kathleen Hill och Ann Stapleton hade en delad tjänst blev de båda årligen uppflyttade en löneklass och avlönades med 50 procent av lönen för en "Clerical Assistant" i den uppnådda löneklassen.
29 Enligt de regler som tillämpas på arbetsdelning, och enligt de regler som tillämpas på heltidsanställda arbetstagare, skall uppflyttning på löneskalan vara resultatet av en bedömning som omfattar såväl arbetets kvalitet som dess kvantitet. Om man utgår från en kvalitativ bedömning av de båda arbetstagarkategorierna i fråga, skall den anställde som har en delad tjänst, när han tjänstgör enligt ovannämnda system, flyttas upp på löneskalan parallellt med den heltidsanställde arbetstagaren. Varje uppflyttning i löneklass motsvaras av ett belopp som är likvärdigt med halva lönen för en heltidsanställd arbetstagare. Timlönen för de båda arbetstagarkategorierna är följaktligen densamma i varje löneklass på skalan.
30 Av dessa omständigheter följer att om en arbetstagare övergår till heltidstjänst, efter att inom arbetsdelningssystemet ha arbetat 50 procent av hela arbetstiden och ha erhållit 50 procent av den lön som gäller för den aktuella klassen på löneskalan, borde såväl hans arbetstimmar som hans lön öka med 50 procent, på samma sätt som de borde minska med 50 procent för den arbetstagare som övergår från heltidstjänst till delad tjänst.
31 En sådan uppflyttning sker dock inte i det fall som behandlas vid den nationella domstolen. Vid övergång till en heltidstjänst får en arbetstagare som har haft en delad tjänst automatiskt en omvärderad ställning, på så sätt att han på löneskalan för heltidsanställda placeras på en lägre nivå än den som han intog på löneskalan för delad tjänst.
32 Den nedflyttning som en arbetstagare genomgår då han tillträder eller återtillträder en heltidstjänst har en direkt inverkan på lönen. Arbetstagaren erhåller nämligen en reallön som är lägre än det dubbla av vad han skulle ha erhållit vid arbetsdelning. Detta innebär att timlönen minskar. När det, såsom i det system som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, hänvisas till kriteriet antal fullgjorda arbetstimmar under den tid då den anställde har haft en delad tjänst, tas det varken hänsyn till det faktum som påpekats i punkt 26 i denna dom, att arbetsdelning faller i en egen kategori, eftersom delad tjänst inte innebär något avbrott i anställningen, eller hänsyn till det faktum som påpekats i punkt 27 i denna dom, att den som har en delad tjänst kan förvärva samma erfarenhet som en heltidsanställd arbetstagare. Vidare införs det i efterhand en skillnad i samlad lön för löntagare som utför samma uppgifter och presterar lika från såväl kvalitativ som kvantitativ synpunkt. Denna skillnad får till följd att arbetstagare som arbetar heltid men som förut har haft en delad tjänst och arbetstagare som alltid har arbetat heltid behandlas olika.
33 Inom gruppen heltidsanställda är lönen således ojämlik för arbetstagare som förut har haft en delad tjänst och som flyttas ned i förhållande till den ställning som de tidigare intog på löneskalan.
34 Det kan i detta fall konstateras att sådana bestämmelser som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen leder till att kvinnliga arbetstagare diskrimineras i förhållande till manliga arbetstagare, och bestämmelserna skall i princip anses strida mot artikel 119 i fördraget, och därmed mot direktivet. Utgången kan bli en annan endast om den fastställda skillnaden i behandling av de båda arbetstagarkategorierna är motiverad av objektiva skäl som saknar samband med all diskriminering på grund av kön (se, i detta hänseende, dom av den 13 maj 1986 i mål 170/84, Bilka, REG 1986, s. 1607, punkt 29, svensk specialutgåva, häfte 8, av den 13 juli 1989 i mål 171/88, Rinner-Kühn, REG 1989, s. 2743, punkt 12, och av den 6 februari 1996 i mål C-457/93, Lewark, REG 1996, s. I-243, punkt 31).
35 Det ankommer på den nationella domstolen, som ensam är behörig att bedöma omständigheterna i målet och att tolka nationell lagstiftning, att avgöra om och i vilken utsträckning en lagbestämmelse som tillämpas oberoende av arbetstagarens kön men som missgynnar kvinnor snarare än män är motiverad av objektiva skäl som saknar samband med all diskriminering på grund av kön (se domarna i ovannämnda målen Jenkins, punkt 14, Bilka, punkt 36, och Rinner-Kühn, punkt 15).
36 Även om det ankommer på en nationell domstol att vid prövningen av en begäran om förhandsavgörande fastställa om det förekommer sådana objektiva skäl i det konkreta fall som den handlägger, bör det ändå erinras om att EG-domstolen, som skall tillhandahålla den nationella domstolen ändamålsenliga svar, är behörig att lämna upplysningar hämtade från handlingarna i målet eller från inkomna skriftliga och muntliga yttranden som är av sådant slag att de gör det möjligt för den nationella domstolen att döma i målet (se dom av den 30 mars 1993 i mål C-328/91, Thomas m.fl., REG 1993, s. I-1247, punkt 13, och domen i det ovannämnda målet Lewark, punkt 32).
37 Revenue Commissioners och Department of Finance anser att en metod för löneklassuppflyttning på grundval av faktiskt fullgjord arbetstid är objektivt motiverad av kriterier som uppfyller de villkor som har fastslagits i domstolens rättspraxis.
38 Det kan i detta hänseende konstateras att både den av Revenue Commissioners och Department of Finance framlagda motiveringen att det är allmän praxis inom den offentliga sektorn att inte "tillgodoräkna" annat än faktiskt fullgjord tjänstetid, och den motiveringen att sagda praxis utgör ett system för belöning som upprätthåller motivationen hos de anställda saknar relevans. Den första motiveringen är endast en generalitet, som inte är grundad på objektiva skäl. Vad beträffar den andra motiveringen, skall ett system för belöning av heltidsanställda arbetstagare inte kunna influeras av arbetsdelningssystemet.
39 Angående motiveringen att ett undantag till förmån för arbetsdelning skulle leda till att skapa godtyckliga eller orättvisa förhållanden eller innebära en otillåten diskriminering till förmån för kvinnor, kan det erinras om att det av punkt 29 i denna dom följer att den omständigheten att en arbetstagare som tillträder en heltidstjänst placeras i samma löneklass som den som han tillhörde enligt sitt avtal om delad tjänst inte utgör en diskriminering till förmån för kvinnliga arbetstagare.
40 Vad beträffar den motivering som grundats på ekonomiska skäl skall erinras om att en arbetsgivare inte kan motivera en diskriminering som följer av ett arbetsdelningssystem med det enda skälet att undanröjandet av en sådan diskriminering skulle leda till kostnadsökningar.
41 Samtliga parter i målet vid den nationella domstolen och sagda domstol är eniga om att nästan alla anställda på delad tjänst inom den irländska offentliga sektorn är kvinnor. Det framgår av handlingarna i målet vid den nationella domstolen att cirka 83 procent av de som valt en delad tjänst har gjort det för att kunna förena arbete och familj, vilket alltid omfattar vård av barn.
42 Gemenskapens politik på detta område är avsedd att, om möjligt, förena villkoren för arbete med familjeansvar. Skyddet för kvinnor i såväl deras familjeliv som deras yrkesverksamhet är, på samma sätt som när det gäller män, en princip som i medlemsstaternas rättsordningar i stor utsträckning anses ha ett naturligt samband med jämlikheten mellan kvinnor och män och är erkänd i gemenskapsrätten.
43 Det ankommer således på Revenue Commissioners och Department of Finance att i målet vid den nationella domstolen styrka att tillämpningen av kriteriet tjänstetid, definierad som den arbetstid som faktiskt fullgjorts, vid den progressiva uppflyttningen av arbetstagare som övergår från en delad tjänst till en heltidstjänst är motiverad av objektiva skäl som saknar samband med all diskriminering på grund av kön. Om myndigheterna lyckas styrka detta, skall den enda omständigheten att den nationella lagstiftningen tillämpas på ett betydligt större antal kvinnor än män inte anses utgöra ett åsidosättande av artikel 119 i fördraget, och därmed inte heller av direktivet.
44 Svaret på den nationella domstolens fråga är således att artikel 119 i fördraget och direktivet skall tolkas på så sätt att de hindrar en lagstiftning som, i fall då en betydligt större procentandel kvinnliga än manliga arbetstagare har en delad tjänst, innebär att arbetstagare som övergår från en delad tjänst till en heltidstjänst placeras på löneskalan för heltidsanställd personal i en lägre löneklass än den som de förut tillhörde på löneskalan för personal som har en delad tjänst, på grund av att arbetsgivaren tillämpar kriteriet tjänstetid, vilken beräknas mot bakgrund av den arbetstid som faktiskt fullgjorts i en tjänst, om inte denna lagstiftning är motiverad av objektiva skäl som saknar samband med all diskriminering på grund av kön.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
45 De kostnader som har förorsakats den brittiska regeringen och kommissionen, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(sjätte avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 5 april 1995 har ställts av Labour Court - följande dom:
Artikel 119 i EG-fördraget och rådets direktiv 75/117/EEG av den 10 februari 1975 om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män skall tolkas på så sätt att de hindrar en lagstiftning som, i fall då en betydligt större procentandel kvinnliga än manliga arbetstagare har en delad tjänst, innebär att arbetstagare som övergår från en delad tjänst till en heltidstjänst placeras på löneskalan för heltidsanställd personal i en lägre löneklass än den som de förut tillhörde på löneskalan för personal som har en delad tjänst, på grund av att arbetsgivaren tillämpar kriteriet tjänstetid, vilken beräknas mot bakgrund av den arbetstid som faktiskt fullgjorts i en tjänst, om inte denna lagstiftning är motiverad av objektiva skäl som saknar samband med all diskriminering på grund av kön.