CELEX: 61988CJ0251
Traktatbrud
egne indtægter hidrørende fra merværdiafgift
beregningsmetode ved indregning af afgiftsfritagne transaktioner

Ved stævning, indleveret til Domstolens Justitskontor den 15. september 1988, har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af EØF-Traktatens artikel 169 anlagt sag med påstand om, at det statueres, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i henhold til Traktaten, idet den ikke har foretaget en korrekt beregning af grundlaget for opkrævningen af visse egne indtægter, hidrørende fra merværdiafgift (herefter benævnt »moms«), og ikke har stillet disse egne indtægter til rådighed for Kommissionen inden for de fastsatte frister, samt nægtet at betale de deraf følgende morarenter.
Fællesskabernes egne indtægter, hidrørende fra merværdiafgift (herefter benævnt »momsindtægter«), fremkommer ved, at den fællesskabssats, der fastsættes i forbindelse med budgetbehandlingen, anvendes på et beregningsgrundlag, som fastlægges i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 2892/77 af 19. december 1977 om anvendelse af afgørelsen af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes egne indtægter på egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften (
EFT L 336, s. 8
).
I medfør af denne forordnings artikel 2, stk. 1, fastlægges grundlaget for momsindtægterne ud fra de afgiftspligtige transaktioner, der er nævnt i artikel 2 i Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (77/388/EØF) (herefter benævnt »sjette direktiv«;
EFT L 145, s. 1
). I-følge samme artikels stk. 2, tredje led, skal der ved fastlæggelsen af momsindtægterne ved anvendelse af stk. 1 tages hensyn til transaktioner, for hvilke medlemsstaterne i medfør af sjette direktivs artikel 28, stk. 3, litra b), fortsat indrømmer afgiftsfritagelse.
I henhold til sidstnævnte bestemmelse sammenholdt med sjette direktivs bilag F indrømmer Forbundsrepublikken Tyskland fortsat momsfritagelse for tjenesteydelser og dertil knyttede leveringer af goder, præsteret af Deutsche Bundespost (herefter benævnt »Bundespost«) inden for området telekommunikation.
Forordning nr. 2892/77's artikel 9, stk. 2, andet led, er sålydende:
»2.
Ved anvendelsen af artikel 2, stk. 2, ..., tredje... led:
—
...;
—
beregner medlemsstaterne, for så vidt angår de i bilag F til direktiv 77/388/EØF anførte transaktioner, som medlemsstaterne i medfør af artikel 28, stk. 3, litra b), i nævnte direktiv fortsat fritager for afgift, grundlaget for moms-indtægterne, som om disse transaktioner var belagt med afgift;
—
...«
Efter at Kommissionen havde konstateret, at Forbundsrepublikken Tyskland fra 1980 til 1985 fra Bundesposts omsætning havde trukket et beløb, der svarede til den moms, der teoretisk var indeholdt i den endelige pris til forbrugerne, kom den til det resultat, at en sådan beregningsmetode, hvorved beregningsgrundlaget for de egne momsindtægter reduceredes ved fradrag af den indgående moms, som Bundespost i givet fald havde erlagt inden for området telekommunikation, udgjorde en overtrædelse af artikel 2, stk. 2, tredje led, i forordning nr. 2892/77, og indledte følgelig den i Traktatens artikel 169 foreskrevne procedure.
Vedrørende sagens faktiske omstændigheder, retsforhandlingernes forløb samt parternes anbringender og argumenter henvises i øvrigt til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.
Til støtte for sin påstand har Kommisionen gjort gældende, at såfremt alle produktionsled beskattes, fastlægges opkrævningsgrundlaget ud fra de nettoindtægter af moms, medlemsstaten har opkrævet i løbet af et regnskabsår. For så vidt angår afgiftsfritagne transaktioner, som f. eks. for Bundesposts vedkommende inden for området telekommunikation, består den af alle de øvrige medlemsstater anvendte korrekte beregningsmetode ifølge Kommissionen i at fastlægge opkrævningsgrundlaget for moms-indtægterne ud fra omsætningen hidrørende fra disse transaktioner, uden — som Forbundsrepublikken Tyskland gør det — at fradrage et beløb svarende til den indgående moms, som er indeholdt i den endelige, fakturerede pris på dette område. Kommissionen har navnlig fremført to argumenter til støtte for, at den metode, Forbundsrepublikken Tyskland har anvendt ved fastlæggelsen af opkrævningsgrundlaget for de egne moms-indtægter, er i strid med forordning nr. 2892/77.
For det første har Kommissionen påberåbt sig ordlyden af artikel 9, stk. 2, andet led, i forordning nr. 2892/77.
Den tyske regering har heroverfor gjort gældende, at det af ordlyden af denne artikel følger, at der ved fastsættelsen af opkrævningsgrundlaget for moms-indtægterne dels skal gås frem, som om der var opkrævet moms af den af Bundespost tilførte merværdi, dels som om den moms, der er indeholdt i den pris, Bundespost har betalt for varer og tjenesteydelser, skal fradrages, idet disse varer eller tjenesteydelser må anses for at være anvendt af Bundespost i forbindelse med afgiftsbelagte transaktioner, jf. sjette direktivs artikel 17, stk. 2.
Hertil bemærkes, at udtrykket »som om disse transaktioner var belagt med afgift« i artikel 9 i forordning nr. 2897/77, ikke giver svar på spørgsmålet om, hvorvidt de omhandlede transaktioner i alle henseender skal sidestilles med transaktioner, der beskattes i alle produktionsled, eller alene med transaktioner, der er afgiftsfritaget, og som skal indgå i opkrævningsgrundlaget for momsindtægterne.
Kommissionen har for det andet anført, at artilderne 2 og 9 i forordning nr. 2892/77 har til formål at neutralisere virkningerne på Fællesskabernes indtægter af de undtagelsesbestemmelser, som medlemsstaterne har ret til at anvende. Ved den af Forbundsrepublikken Tyskland anvendte metode påvirker moms-satsen direkte opkrævningsgrundlaget for moms-indtægterne, hvilket er i strid med udformningen af det særlige system vedrørende moms-indtægter, idet de medlemsstater, der har valgt at gøre brug af en undtagelse, herefter skal ligestilles med dem, der ikke anvender nogen undtagelsesordning. Den beregningsmetode, Kommissionen går ind for, og som anvendes af de øvrige medlemsstater, medfører derimod, at opkrævningsgrundlaget altid er det samme, uanset moms-sats.
Forbundsrepubliklæn Tysklands regering har anført, at den anvendte beregningsmetode ikke indebærer, at opkrævningsgrundlaget for moms-indtægterne varierer alt efter den anvendte moms-sats. Da det beløb, der fradrages i Bundesposts omsætning, nøjagtig svarer til den moms, der er indeholdt i købsprisen, beregnes opkrævningsgrundlaget fortsat på grundlag af netto-købsprisen og den merværdi, Bundespost tilfører. De medlemsstater, der fritager visse transaktioner for moms, er således forpligtede til at betale det samme beløb i forhold til prisen for disse transaktioner som bidrag til moms-indtægterne, som de skulle have betalt, såfremt der ikke forelå momsfritagelse. Ved anvendelse af Kommisionens beregningsmetode varierer opkrævningsgrundlaget derimod ved samme netto-købspris og merværdi, afhængigt af hvilket momsbeløb der er indeholdt i købsprisen.
Hertil bemærkes, at artikel 9, stk. 2, andet led, i forordning nr. 2892/77 for at skabe et ensartet grundlag for opkrævning af moms-indtægterne har til formål at ophæve virkningerne af den afgiftsfritagelse, der er fastsat som overgangsordning for de transaktioner, der er opregnet i sjette direktivs bilag F, idet den del af indtægterne, der svarer til de afgiftsfritagne transaktioner, indgår i opkrævningsgrundlaget. De medlemsstater, der har valgt at afgiftsfritage visse transaktioner, sidestilles herved for så vidt angår moms-indtægterne med de medlemsstater, der opkræver moms af disse transaktioner.
Endvidere bemærkes, at hvis alle produktionsled momsbeskattes, påvirker momssatsen ikke opkrævningsgrundlaget for moms-indtægterne. Da de beløb, Forbundsrepublikken Tyskland har fradraget i Bundesposts omsætning på telekommunikationsområdet, nøjagtig svarer til det moms-beløb, der er betalt til Bundesposts leverandører, har den anvendte moms-sats ingen indvirkning på det anførte opkrævningsgrundlag, der beregnes på grundlag af netto-købsværdien og den merværdi, der tilføres af Bundespost.
Heraf følger, at heller ikke det andet argument, som Kommissionen har fremført til støtte for sin påstand, er begrundet.
Det må herefter konstateres, at Kommissionen, når henses til uklarheden i forordning nr. 2892/77's artikel 9, stk. 2, andet led, der giver mulighed for at anvende flere beregningsmetoder, ikke har godtgjort, at den metode, Forbundsrepublikken Tyskland anvender ved beregningen af den del af moms-indtægterne, der svarer til de af Bundespost udførte, afgiftsfritagne transaktioner, og som skal indgå i opkrævningsgrundlaget for de egne indtægter, er i strid med de nævnte bestemmelser i forordning nr. 2892/77.
Sagsøgte vil således være at frifinde.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og bør derfor betale sagens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN

1)
Sagsøgte frifindes.

2)
Kommissionen betaler sagens omkostninger.

Due
Schockweiler
Mancini
O'Higgins
Moitinho de Almeida
Grévisse
Diez de Velasco
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 23. maj 1990.
J.-G. Giraud
Justitssekretær
O. Due
Præsident
(
*1
) – Processprog: tysk.