CELEX: 61997CJ0069
Voldgiftsbestemmelse
Manglende opfyldelse af en kontrakt

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 18. februar 1997 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i henhold til en voldgiftsbestemmelse, hvori der henvises til EF-traktatens artikel 181, anlagt sag mod SNUA Srl (herefter »SNUA«) med paastand dels om tilbagebetaling af et forskud paa 195 397 ECU, som Kommissionen havde udbetalt med henblik paa gennemfoerelsen af en integreret ordning med indsamling og genvinding af husholdningsaffald i et privat anlaeg, med rente 43,09 ECU pr. dag fra den 1. april 1988, dels om, at SNUA Srl tilpligtes at betale Kommissionen 60 000 ECU i erstatning for den skade, som Kommissionen har lidt.
2 Den 8. januar 1988 indgik Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ved Kommissionen i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 3640/85 af 20. december 1985 om ydelse af finansiel stoette til fremme af demonstrationsprojekter og industrielle pilotprojekter paa energiomraadet (EFT L 350, s. 29) kontrakt nr. BM 441/86 (herefter »kontrakten«) med SNUA. Til gengaeld for, at Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab ydede en oekonomisk stoette, forpligtede SNUA sig i henhold til kontrakten til i perioden fra juni 1987 til august 1988 at gennemfoere et samlet projekt, som var naermere beskrevet i et bilag til kontrakten.
3 Saafremt SNUA ikke kunne paabegynde projektet paa den fastsatte dato, skulle selskabet i henhold til kontraktens artikel 4.3.1 underrette Kommissionen herom mindst fjorten dage foer og foreslaa en ny dato, som Kommissionen kunne acceptere eller afslaa inden for en frist paa tredive dage. Saafremt Kommissionen afslog den foreslaaede dato, ville kontrakten blive ophaevet uden videre, og de modtagne forskud skulle tilbagebetales.
4 Ifoelge kontraktens artikel 4.3.2 skulle SNUA endvidere senest tre maaneder efter kontraktens underskrivelse og derefter hvert halve aar udarbejde rapporter om, hvorledes arbejdet skred frem og fremlaegge en opgoerelse over de afholdte udgifter.
5 I kontraktens artikel 8 bestemtes det, at »Kommissionen kan ophaeve kontrakten, saafremt medkontrahenten ikke overholder en af de forpligtelser, der paahviler ham i henhold til kontrakten, navnlig bestemmelserne i artikel 4.3. Ophaevelsen faar virkning ved meddelelse herom, fremsendt ved rekommanderet skrivelse med modtagelsesbevis, medmindre forpligtelsen overholdes senest en maaned efter«. Det fremgaar af samme artikel, at i saa fald »skal medkontrahenten oejeblikkeligt tilbagebetale de beloeb, der er udbetalt i form af oekonomisk stoette, til Kommissionen, med rente fra det tidspunkt, hvor medkontrahenten fik udbetalt den paagaeldende stoette. Den rentesats, der finder anvendelse er den, Den Europaeiske Investeringsbank anvendte paa den dato, hvor Kommissionen traf beslutningen om at yde den finansielle stoette til projektet«.
6 I henhold til kontraktens artikel 13 havde parterne aftalt, at »eventuelle tvister vedroerende kontraktens gyldighed, fortolkning og opfyldelse skal indbringes for De Europaeiske Faellesskabers Domstol«. I henhold til kontraktens artikel 14 finder italiensk ret anvendelse paa den.
7 Den 26. januar 1988 udbetalte Kommissionen 195 397 ECU til SNUA. Beloebet udgjorde et forskud, svarende til 30% af det samlede beloeb, Faellesskabet kunne stoette projektet med.
8 Det er ubestridt, at SNUA ikke havde udfoert nogen arbejder til gengaeld for den naevnte udbetaling foer den 7. december 1994, dvs. naesten syv aar efter kontraktens underskrivelse.
9 I mellemtiden havde Kommissionen fire gange anmodet SNUA om at underrette den om, at projektet var paabegyndt, idet Kommissionen i modsat fald uden videre ville ophaeve kontrakten, nemlig ved skrivelse af 15. marts 1989, hvori Kommissionen fastsatte fristen til den 10. april 1989, ved skrivelse af 12. juli 1990, hvor fristen udloeb den 30. september 1990, ved skrivelse af 10. juli 1991, hvori fristen var fastsat til den 15. august 1991, og endelig ved skrivelse af 18. september 1991, hvori Kommissionen forlangte, at projektet skulle vaere ivaerksat senest den 31. december 1991, idet den i modsat fald ville ophaeve kontrakten pr. denne dato. Foerst den 5. november 1992 og efter at SNUA ikke havde besvaret Kommissionens sidste skrivelse, meddelte Kommissionen SNUA, at den ophaevede kontrakten, og at SNUA var forpligtet til at tilbagebetale forskuddet.
10 SNUA havde tre gange anmodet om, at fristen for projektets ivaerksaettelse blev udsat, nemlig ved skrivelser af 6. marts 1989, af 24. september 1990 og af 22. august 1991. Selskabet anfoerte hver gang, at forsinkelsen skyldtes forhold, der laa uden for dets kontrol, nemlig en »voldsom lokal modstand« mod det sted, der oprindelig var valgt til projektet. Denne modstand kunne kun overvindes ved en afgoerelse truffet af regionen Friuli-Venezia-Giulia, hvorved der meddeltes tilladelse til at ivaerksaette projektet. Afgoerelsen om, at projektet kunne gennemfoeres paa et andet sted end det oprindelig valgte, blev foerst truffet den 15. juli 1993.
11 Efter Kommissionens meddelelse om, at kontrakten uden videre var ophaevet, har SNUA ikke efterkommet Kommissionens anmodninger om tilbagebetaling af forskuddet. Disse anmodninger blev fremsat den 25. januar 1994, den 2. juni 1994 og den 15. februar 1995.
Ophaevelsen af kontrakten
12 Kommissionen har anfoert, at ophaevelsen i henhold til kontraktens artikel 8 fik virkning den 31. december 1991, idet SNUA, uanset at fristen var blevet forlaenget flere gange, ikke havde opfyldt de forpligtelser, der var opregnet i artikel 4.3, selv om Kommissionen paa behoerig vis havde anmodet SNUA herom. Den omstaendighed, at datoen for projektets begyndelse af hensyn til SNUA var blevet udsat flere gange for at tage hensyn til den fastlaaste situation, som laa uden for SNUA's kontrol, kan ikke indebaere, at Kommissionen ikke kan paaberaabe sig bestemmelsen om, at kontrakten ville blive ophaevet uden videre, hvilket da ogsaa er fremhaevet i hver eneste skrivelse til SNUA.
13 SNUA har for det foerste anfoert, at bestemmelsen i kontraktens artikel 8 efter italiensk ret er en rent formel bestemmelse for saa vidt angaar dens resolutive virkninger, idet forholdet i henhold til artikel 1456 i den italienske codice civile, saaledes som bestemmelsen fortolkes af Corte Suprema di cassazione, er det, at ophaevelse kun kan ske, saafremt det udtrykkeligt er aftalt mellem parterne i tilfaelde af manglende overholdelse af en bestemt forpligtelse. Artikel 8, der, som angivet i naervaerende doms praemis 5, generelt omhandler manglende overholdelse af »én af de forpligtelser«, »navnlig bestemmelserne i artikel 4.3«, opfylder ikke denne betingelse.
14 SNUA har for det andet anfoert, at selskabet ikke kan holdes ansvarlig for forhold, som det ikke havde nogen indflydelse paa. Selskabet har herved henvist til, at regionen Friuli-Venezia-Giulia har bekraeftet, at der ikke kunne rejses kritik af selskabets adfaerd, idet forsinkelsen skyldtes en lokal politisk modstand mod projektet, hvilket i sidste instans havde tvunget myndighederne til at vaelge en ny placering. Ifoelge SNUA har Kommissionen selv indroemmet, at der i det foreliggende tilfaelde var tale om force majeure, og at det derfor ikke kunne foreholdes selskabet, at det havde udvist forsoemmelighed, og at Kommissionen derfor ikke over for selskabet kan bringe en udtrykkelig bestemmelse om ophaevelse i anvendelse, idet dette maa vaere betinget af, at en af kontrahenterne er ansvarlig for misligholdelsen.
15 Ifoelge SNUA kunne ophaevelsen af kontrakten derfor kun ske i henhold til den fremgangsmaade, der er fastsat i artikel 1453 og 1454 i den italienske codice civile. De paabud, Kommissionen rettede til SNUA, kunne derfor paa det grundlag kun havde resolutiv virkning, saafremt der ved domstolene var nedlagt en konkret paastand om ophaevelse, saaledes at disse kunne tage stilling til, om den frist, der var indroemmet medkontrahenten, var rimelig, samt vurdere omfanget og grovheden af misligholdelsen. Det ville i den forbindelse ogsaa paahvile Kommissionen at bevise, at medkontrahenten var ansvarlig for misligholdelsen.
16 Da der ikke forskriftsmaessigt er anlagt sag med paastand om ophaevelse af kontrakten, kan Kommissionen ifoelge SNUA ikke paaberaabe sig retsvirkningerne af ophaevelsen, dvs. at det udbetalte beloeb skal tilbagebetales.
17 Det maa i denne forbindelse fastslaas, at da Kommissionens mulighed for ensidigt at ophaeve kontrakten har hjemmel i kontraktens artikel 4.3, sammenholdt med artikel 8, afhaenger tvistens afgoerelse af, hvilke retsvirkninger der maa tillaegges de naevnte artikler.
18 Da sagen er indbragt for Domstolen i henhold til en voldgiftsbestemmelse, skal Domstolen afgoere sagen paa grundlag af den materielle nationale ret, der finder anvendelse paa kontrakten (jf. bl.a. dom af 18.12.1986, sag 426/85, Kommissionen mod Zoubek, Sml. s. 4057, praemis 4). Som anfoert i naervaerende doms praemis 6 er det italiensk ret, der finder anvendelse paa den.
19 Endvidere bemaerkes, at et dokument som f.eks. den omtvistede kontrakt skal fortolkes i lyset af den sammenhaeng, det indgaar i. Herved bemaerkes naermere, at den finansielle stoette, der er ydet SNUA, er vedtaget i henhold til forordning nr. 3640/85, hvoraf det bl.a. af artikel 7, stk. 2, fremgaar, at stoetten ydes mod, at stoettemodtagerne paatager sig forpligtelser, herunder til regelmaessigt at holde Kommissionen underrettet om opfyldelsen af de paagaeldende forpligtelser.
20 Kontraktens artikel 8 findes klart at vaere affattet paa en saadan maade, at Kommissionen har mulighed for ensidigt og paa grundlag af et objektivt kriterium at afbryde forbindelsen til medkontrahenten, navnlig saafremt denne ikke overholder de forpligtelser, der er angivet i kontraktens artikel 4.3.
21 Paa grundlag af italiensk aftaleret kan et saadant vilkaar ikke anses for ugyldigt. Saaledes kan parterne i henhold til artikel 1456 i den italienske codice civile udtrykkeligt aftale, at kontrakten ophaeves, saafremt en naermere angiven forpligtelse ikke overholdes. Den forpligtelse til naermere specificering, der ifoelge Corte Suprema di cassazione skal vaere opfyldt for, at den naevnte bestemmelse kan finde anvendelse, maa betragtes som opfyldt i kraft af henvisningen i kontraktens artikel 8 til de forpligtelser, der er opregnet i artikel 4.3, og som omhandler de rapporter, som medkontrahenten i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 3640/85 skal fremsende til Kommissionen. For saa vidt angaar den manglende overholdelse af de i kontraktens artikel 4.3 omhandlede forpligtelser medfoerer den omstaendighed, at italiensk ret finder anvendelse paa kontrakten, ikke, at ophaevelse ikke kan ske i henhold til artikel 8.
22 For saa vidt angaar SNUA's argument om, at selskabet ikke kan holdes ansvarligt for den manglende overholdelse af de kontraktlige forpligtelser, fremgaar det af kontraktens artikel 8, at muligheden for uden videre at ophaeve kontrakten ikke er betinget af, at medkontrahenten har udvist forsoemmelighed, men kun af, at visse kontraktlige forpligtelser ikke er blevet overholdt, uanset hvad der maatte vaere aarsagen hertil eller baggrunden herfor.
23 Selv om det fremgaar af Corte Suprema di cassazione's praksis, at ivaerksaettelsen af udtrykkelige bestemmelser om ophaevelse, der er omfattet af artikel 1456 i den italienske codice civile, er betinget af, at medkontrahenten er ansvarlig for den manglende opfyldelse, maa det ogsaa fastslaas, at parterne i henhold til naevnte lovs artikel 1322 som led i kontraktfriheden frit kan fastsaette kontraktens indhold inden for de i lovgivningen fastsatte graenser. Bestemmelsen er saaledes ikke til hinder for, at parterne i en kontrakt som en undtagelse fra de almindelige regler i italiensk aftaleret vaelger at indsaette et ophaevelsesvilkaar, som ikke er betinget af, at medkontrahenten er ansvarlig for misligholdelsen.
24 For saa vidt angaar den foreliggende sag fremgaar det klart, at parterne har villet fastsaette saerlige ophaevelsesvilkaar, bl.a. henset til det specielle forhold mellem Faellesskabet og den virksomhed, Faellesskabet yder stoette til i henhold til forordning nr. 3640/85, og de praktiske muligheder, Kommissionen har for at opfoelge gennemfoerelsen af arbejdsprogrammet, og som er snaevert forbundet med de rapporter, medkontrahenten skal tilstille Kommissionen, jf. kontraktens artikel 4.3.
25 Kommissionen har saaledes med rette kunnet paaberaabe sig kontraktens artikel 8 til stoette for uden videre at ophaeve den.
26 Herved bemaerkes naermere, at Kommissionens skrivelse af 18. september 1991 til SNUA opfylder de betingelser, der i henhold til kontraktens artikel 8 skal vaere opfyldt for, at skrivelsen udgoer det paakrav, hvorefter ophaevelsen kan faa virkning, uanset at der i skrivelsen ikke udtrykkeligt henvises til artikel 8, og SNUA fik en frist paa over en maaned til at efterkomme den.
Kravet om tilbagebetaling af forskuddet
27 Det foelger af kontraktens artikel 8.3, at SNUA er forpligtet til at tilbagebetale det udbetalte forskud, der ubestridt andrager 195 397 ECU.
Rentekravet
28 I henhold til kontraktens artikel 8.3 skal der svares renter fra det tidspunkt, hvor forskuddet modtages. De beregnes efter den sats, Den Europaeiske Investeringsbank anvendte paa den dato, hvor Kommissionen traf beslutningen om at yde finansiel stoette til projektet.
29 Ifoelge Kommissionen skal der derfor svares renter fra den 1. april 1988. Kommissionen har anfoert, at beslutningen om at yde stoette blev truffet den 11. november 1986. Da den paa det tidspunkt gaeldende rentesats var 8,05%, udgoer rentebeloebet 43,09 ECU pr. dag, til betaling sker.
30 Da SNUA ikke er fremkommet med indsigelser paa dette punkt, og sagen i oevrigt ikke indeholder oplysninger, der giver holdepunkter for at antage, at kravet ikke er begrundet, maa der gives Kommissionen medhold i dens paastand, for saa vidt angaar rentekravet.
31 I henhold til artikel 2, stk. 1, i Raadets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedroerende indfoerelsen af euroen (EFT L 162, s. 1) skal henvisningen til ecuen, for saa vidt angaar hovedstolen og renterne, erstattes af en henvisning til euroen i forholdet 1 EURO: 1 ECU.
Erstatningskravet
32 Med henvisning til artikel 1453 i den italienske codice civile har Kommissionen endvidere nedlagt paastand om, at SNUA tilpligtes at betale 60 000 ECU i erstatning for den skade, Kommissionen har lidt som foelge af den manglende opfyldelse af kontrakten, og som naermere bestaar i, at faellesskabsmidler, som kunne vaere anvendt til andre projekter, uberettiget har vaeret bundet, at der har vaeret tale om spild af personalemaessige ressourcer, og at institutionens omdoemme er blevet kraenket.
33 Heroverfor har SNUA anfoert, at da selskabet ikke har udvist nogen forsoemmelse, kan det ikke vaere erstatningsansvarligt.
34 Kommissionen har bestridt, at SNUA ikke har udvist forsoemmelighed, og haevdet, at SNUA i det mindste ud fra almindelig redelighed i kontraktforhold burde have underrettet Kommissionen om, at der var en risiko for, at kontrakten ikke ville blive overholdt.
35 Hertil bemaerkes, at Domstolen, hvis kompetence hviler paa en voldgiftsbestemmelse, kun kan paakende de paastande, der hviler paa en kontrakt, der er indgaaet af Faellesskabet, eller som staar i direkte forbindelse med de forpligtelser, der foelger af denne kontrakt (jf. dommen i sagen Kommissionen mod Zoubek, praemis 11).
36 Artikel 1453 i den italienske codice civile, hvorefter medkontrahenten under alle omstaendigheder kan kraeve, at den part, der ikke opfylder kontrakten, erstatter hans tab, finder i henhold til sin ordlyd anvendelse, uanset hvilken fremgangsmaade ophaevelsen er sket efter. Kommissionen kan derfor med rette paaberaabe sig den naevnte bestemmelse, som finder anvendelse paa kontrakten i henhold til dens artikel 14.
37 Der maa sondres mellem den periode, der ligger forud for ophaevelsen af kontrakten, og den efterfoelgende periode.
38 For saa vidt angaar foerstnaevnte periode hjemlede kontraktens artikel 4.3, sammenholdt med artikel 8, Kommissionen mulighed for, at den rettidigt kunne drage de fornoedne konsekvenser af medkontrahentens misligholdelse af sine forpligtelser, og for, at den foregribende og ensidigt kunne bringe kontraktforholdet til ophoer. Kommissionen har i oevrigt selv paapeget, at den ikke var forpligtet til at forlaenge fristerne. Kommissionen kan derfor ikke forvente, at sagsoegte paatager sig ansvaret for en skade, som er en foelge af Kommissionens egne beslutninger eller dens egen passivitet.
39 Hvad angaar perioden efter ophaevelsen af kontrakten, er forholdet et andet som foelge af, at medkontrahentens afvisning af at efterkomme tilbagebetalingskravene maa kvalificeres som culpoes. For saa vidt angaar den uberettigede binding af faellesskabsmidler bemaerkes imidlertid, at de morarenter, der paalaegges sagsoegte, maa medfoere en udligning af det oekonomiske tab, Faellesskabet maatte have lidt som foelge af den forsinkede betaling. For saa vidt angaar det forhold, at andre potentielle medkontrahenter maatte have mistet finansieringsmuligheder, kan Kommissionen ikke paaberaabe sig eventuelle tab, som tredjemand maatte have lidt.
40 Med hensyn til den paastaaede uberettigede udnyttelse af Kommissionens personalemaessige ressourcer under sagens behandling bemaerkes, at de udgifter, parterne afholder med henblik paa sagens behandling, under alle omstaendigheder ikke i sig selv kan antages at udgoere et saerligt tab i forhold til sagsomkostningerne.
41 Endelig bemaerkes med hensyn til de oevrige former for skade, som Kommissionen haevder at have lidt, at Kommissionen ikke har foert tilstraekkeligt bevis for, at den faktisk har lidt en saadan skade.
42 Sagsoegte boer herefter frifindes for Kommissionens erstatningspaastand.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
43 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom. SNUA har i det vaesentlige tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
1) SNUA Srl betaler til Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber 195 397 EUR med rente 43,09 EUR pr. dag fra den 1. april 1988 til betaling sker.
2) I oevrigt frifindes SNUA Srl.
3) SNUA Srl betaler sagens omkostninger.