CELEX: 61984CJ0141
Tjenestemænd
disciplinære forantstaltninger

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 4 . juni 1984 , har Henri de Compte , der er tjenestemand ved Europa-Parlamentet , anlagt sag mod dette med paastand om annullation af den disciplinaersanktion i form af degradation , der er blevet paalagt ham , om , at han genindsaettes fuldt ud i sine rettigheder med tilbagevirkende gyldighed , og om , at han kendes berettiget til senere at anlaegge erstatningssag .
2 Den 14 . januar 1983 meddelte formanden for Europa-Parlamentet de Compte , der da var tjenestemand i loenklasse A 3 og Europa-Parlamentets regnskabsfoerer , at der forelaa oplysninger , der kunne foere til , at der indledtes disciplinaersag mod ham . Den 28 . januar 1983 foretoges den i artikel 87 i vedtaegten for tjenestemaend i De europaeiske Faellesskaber foreskrevne forudgaaende hoering af den paagaeldende ved Europa-Parlamentets generaldirektoer for administration , personale og oekonomi .
3 Den 13 . april 1983 rejstes disciplinaersag i overensstemmelse med vedtaegtens artikel 87 , stk . 2 , idet formanden for Europa-Parlamentet til disciplinaerraadets formand fremsendte en indberetning om de klagepunkter , der gjordes gaeldende mod sagsoegeren . Disciplinaerraadet afholdt flere moeder i tidsrummet fra den 2 . juni 1983 til den 10 . februar 1984 . Sidstnaevnte dag vedtog disciplinaerraadet med tre stemmer mod to en udtalelse med anbefaling om , at der tildeltes de Compte en irettesaettelse , idet de to medlemmer af raadet , der stemte imod , foreslog tjenestemanden frifundet .
4 Den 16 . marts 1984 traf formanden for Europa-Parlamentet i sin egenskab af ansaettelsesmyndighed beslutning om at paalaegge sagsoegeren en disciplinaersanktion i form af fjernelse fra tjenesten uden reduktion eller frakendelse af retten til pension , idet der i beslutningen blev lagt seks klagepunkter til grund mod sagsoegeren , der vedroerte forskellige uregelmaessigheder , som denne anfoertes at have gjort sig skyldig i i forbindelse med sit hverv som regnskabsfoerer .
5 Den 21 . marts 1984 indbragte sagsoegeren for Parlamentets formand en klage i medfoer af vedtaegtens artikel 90 , stk . 2 , over den naevnte beslutning af 16 . marts 1984 om fjernelse fra tjenesten . Klagen blev naermere uddybet i en tillaegsklage af 11 . april 1984 , hvori der i det vaesentlige henvistes til , at Europa-Parlamentet den 10 . april 1984 havde givet de Compte decharge for regnskabsaaret 1981 , dvs . det regnskabsaar , hvorunder sagsoegeren skulle have gjort sig skyldig i de paatalte uregelmaessigheder .
6 Den 24 . maj 1984 traf formanden for Europa-Parlamentet i besvarelse af den for ham indbragte klage og tillaegsklage beslutning om aendring af sanktionen fjernelse fra tjenesten , til sanktionen degradation til loenklasse A 7 , loentrin 6 . Denne beslutning er begrundet med henvisning til de grunde , der blev anfoert for den oprindelige sanktion fjernelse fra tjenesten .
7 Den 4 . juni 1984 indbragte de Compte samtidig :
_ en klage til formanden for Europa-Parlamentet over denne nye beslutning af 24 . maj 1984 ,
_ dette soegsmaal , hvorved der i det vaesentlige er nedlagt paastand om annullation af den foernaevnte beslutning af 24 . maj 1984 om degradation , og
_ en begaering om foreloebige forholdsregler i form af udsaettelse af gennemfoerelsen af den naevnte beslutning indtil afsigelsen af endelig dom .
8 Ved kendelse af 3 . juli 1984 traf formanden for tredje afdeling efter praesidentens bemyndigelse bestemmelse om udsaettelse af gennemfoerelsen af beslutningen af 24 . maj 1984 indtil afsigelse af endelig dom .
9 Ved beslutning af 4 . juli 1984 afviste formanden for Europa-Parlamentet sagsoegerens klage af 4 . juni .
Paastandene om annullation af beslutningen af 24 . maj 1984 om at paalaegge sagsoegeren sanktionen degradation
10 Til stoette for , at denne beslutning boer annulleres , har sagsoegeren i foerste raekke fremsat seks anbringender , hvorved det goeres gaeldende , at beslutningen lider af formelle mangler paa grund af den maade , disciplinaersagen er blevet behandlet paa :
_ den mod sagsoegeren indledte disciplinaersag kunne ikke lovligt indledes , da den er udtryk for en tilsidesaettelse af princippet »ne bis in idem« , jfr . vedtaegtens artikel 86 , hvorefter der ikke kan indledes to disciplinaersager paa grundlag af de samme forhold ;
_ den i vedtaegtens artikel 87 foreskrevne forudgaaende hoering blev foretaget af en tjenestemand , der ikke var kompetent hertil ;
_ de dokumenter , som sagsoegeren overgav til denne tjenestemand under den forudgaaende hoering , er aldrig blevet tilsendt disciplinaerraadet , hvilket strider mod kontradiktionsprincippet ;
_ afhoeringen af de tre vidner , som afgav forklaring for disciplinaerraadet , fandt sted uden sagsoegerens tilstedevaerelse , og uden at han fik meddelelse om , at de ville finde sted , hvilket ogsaa strider mod kontradiktionsprincippet ;
_ endvidere er der sket en tilsidesaettelse af dette princip ved , at disciplinaerraadet afviste at afhoere de vidner , som sagsoegeren eller hans advokat oenskede indkaldt ;
_ endelig kunne disciplinaerraadet ikke lovligt afvise at udsaette sin behandling af sagen , indtil resultaterne af den administrative undersoegelse , som Europa-Parlamentets budgetkontroludvalg samtidig gennemfoerte , forelaa .
11 For det andet har sagsoegeren til stoette for sine paastande fremsat fire anbringender vedroerende lovligheden af den anfaegtede beslutnings indhold :
_ beslutningen af 24 . maj 1984 er utilstraekkeligt begrundet ;
_ den decharge , som Europa-Parlamentet gav sagsoegeren , maatte fjerne ethvert retligt grundlag for disciplinaersanktionen ;
_ de seks klagepunkter , der blev lagt til grund mod sagsoegeren , beror paa faktiske omstaendigheder , som enten er urigtige , eller som er blevet givet en forkert udlaegning ;
_ endelig bestaar der et aabenbart misforhold mellem den strenge sanktion og grovheden af de paatalte forsoemmelser , selv forudsat disses bevislige rigtighed .
12 Domstolen har meddelt parterne , at den paa grund af sagens komplicerede karakter har fundet det hensigtsmaessigt foreloebig kun at traeffe afgoerelse om det , der er gjort gaeldende vedroerende lovligheden af disciplinaerraadets behandling af sagen . Hvad angaar de herom fremsatte anbringender , boer der i foerste raekke ske en undersoegelse af anbringendet om , at kontradiktionsprincippet er blevet tilsidesat ved , at afhoeringen af de tre vidner , der afgav forklaring for disciplinaerraadet , fandt sted uden sagsoegerens eller hans advokats tilstedevaerelse .
13 Sagsoegeren har herved gjort gaeldende , at kontradiktionsprincippet og princippet om retten til forsvar er blevet tilsidesat ved , at afhoeringen af de tre vidner , som afgav forklaring for disciplinaerraadet , fandt sted uden sagsoegerens tilstedevaerelse , og uden at det mundtligt eller skriftligt blev meddelt ham , hvornaar afhoeringerne ville finde sted . Afhoeringen af disse tre vidner drejede sig netop om det vaesentlige i de over for sagsoegeren paatalte forhold , og hvis sagsoegeren havde vaeret til stede , havde han kunnet imoedegaa et betydeligt antal forkerte eller ufuldstaendige udtalelser .
14 Europa-Parlamentet har ikke bestridt dette , men anfoerer , at de tre vidneafhoeringer blev optaget paa baand af disciplinaerraadet , og at der blev udarbejdet referater af dem , som blev godkendt af vidnerne . Disse referater er efter eventuel oversaettelse blevet overgivet sagsoegeren eller hans advokat . I overensstemmelse med kontradiktionsprincippet i forbindelse med en disciplinaerforfoelgning har sagsoegeren saaledes foer afslutningen af disciplinaerraadets behandling af sagen haft mulighed for at goere sig bekendt med forloebet af alle de paa baand optagne vidneafhoeringer og for at fremsaette sine bemaerkninger til de udtalelser , der maatte have vaeret belastende for ham .
15 Det bemaerkes , at Domstolen i sin dom af 11 . juli 1968 ( Van Eick mod Kommissionen , sag 35/67 , Sml . 1965-1968 , s . 523 ) har fastslaaet , at selv om disciplinaerraadet kun er et raadgivende organ for ansaettelsesmyndigheden , er det dog ved udoevelsen af sine befoejelser i medfoer af vedtaegtens bilag IX bundet af grundlaeggende retsplejeprincipper .
16 Et af disse grundlaeggende principper er kontradiktionsprincippet i sagsbehandlingen , der garanterer , at retten til forsvar respekteres , og som i oevrigt er udtrykkeligt naevnt i artikel 6 i vedtaegtens bilag IX , hvori det hedder :
»Hvis de forhold , der laegges tjenestemanden til last , eller de omstaendigheder , under hvilke disse er begaaet , efter disciplinaerraadets opfattelse ikke er tilstraekkeligt oplyst , kan det ivaerksaette en kontradiktorisk undersoegelse...«
17 I de fleste medlemsstaters retsorden gaelder den regel , at kontradiktionsprincippet i forbindelse med en undersoegelse som den i artikel 6 i bilag IX omhandlede kraever , at den indklagede tjenestemand eller hans advokat faar mulighed for at vaere til stede ved de vidneafhoeringer , som gennemfoeres , og for at stille vidnerne de spoergsmaal , som formodes at kunne gavne tjenestemandens stilling .
18 Saafremt noget andet blev lagt til grund , saaledes at tjenestemanden ikke selv eller gennem sin advokat fik mulighed for at stille spoergsmaal til vidnerne , ville tjenestemanden blive ugunstigt stillet i forhold til de repraesentanter for administrationen , der er medlemmer af disciplinaerraadet , og som har denne mulighed . Endvidere boer der for disciplinaerraadet kunne finde en dialog sted mellem et vidne og den paagaeldende tjenestemand , hvilket ikke er det samme , som naar tjenestemanden kun faar lejlighed til skriftligt at fremsaette sine bemaerkninger til et referat af en vidneafhoering . Saafremt der straks kan ske en kontraafhoering af et vidne , kan der eventuelt komme nye omstaendigheder frem , ligesom det kan foranledige vidnet til selv at praecisere eller berigtige en utilstraekkelig eller forkert forklaring . Denne mulighed for tjenestemanden kan derfor bevirke , at medlemmerne af disciplinaerraadet faar et indtryk , der er meget forskelligt fra , hvad der er tilfaeldet , saafremt de blot faar lejlighed til at laese nogle skriftlige bemaerkninger fra den paagaeldende .
19 Begrebet »kontradiktorisk undersoegelse« i artikel 6 i bilag IX skal derfor fortolkes saaledes , at den paagaeldende tjenestemand eller hans advokat skal have lejlighed til at vaere til stede ved vidneafhoeringer og til at stille spoergsmaal til vidnerne , saafremt disciplinaerraadet beslutter at foretage vidneafhoeringer .
20 Den omstaendighed , at sagsoegeren foer afslutningen af raadets behandling af sagen fik mulighed for at goere sig bekendt med afskriften af de i sagen foretagne vidneafhoeringer og for at fremsaette sine bemaerkninger til de udtalelser , der maatte have vaeret belastende for ham , er derfor ikke i sig selv tilstraekkeligt til , at kontradiktionsprincippet kan anses for overholdt .
21 Herefter og idet det findes ufornoedent at tage stilling til de oevrige anbringender , som sagsoegeren har fremsat til stoette for de ovenfor naevnte paastande , maa det laegges til grund , at disciplinaerraadets behandling af sagen er behaeftet med en vaesentlig mangel , hvorfor Europa-Parlamentets beslutning af 24 . maj 1984 om at paalaegge sagsoegeren sanktionen degradation , som blev truffet paa baggrund af den paa dette grundlag afgivne udtalelse , vil vaere at annullere .
Paastanden om , at sagsoegeren fuldt ud genindsaettes i sine rettigheder med tilbagevirkende gyldighed
22 I henhold til traktatens artikel 176 har den institution , fra hvilken en annulleret retsakt hidroerer , pligt til at gennemfoere de foranstaltninger , der er noedvendige til at gennemfoere Domstolens annullationsdom . Domstolen kan ikke uden at overskride sine befoejelser give Faellesskabets institutioner paalaeg om , hvorledes disse skal opfylde domme , som den har afsagt . Den naevnte paastand vil derfor ikke kunne realitetsbehandles .
Paastanden om , at sagsoegeren kendes berettiget til senere at anlaegge erstatningssag mod Europa-Parlamentet
23 Hverken traktaten eller procesreglementet indeholder bestemmelser , hvorefter Domstolen kan statuere , at en part forbeholdes ret til i overensstemmelse med en klar hensigtserklaering herom eventuelt at anlaegge sag mod en faellesskabsinstitution . Paastanden maa saaledes afvises fra paakendelse .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har i det vaesentlige tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger , herunder omkostningerne i forbindelse med behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( tredje afdeling )
1 ) Beslutningen af 24 . maj 1984 , hvorved formanden for Europa-Parlamentet har paalagt Henri de Compte en disciplinaersanktion i form af degradation fra loenklasse A 3 til loenklasse A 7 , loentrin 6 , annulleres .
2 ) Sagsoegte frifindes i oevrigt .
3 ) Sagsoegte betaler sagens omkostninger , herunder omkostningerne i forbindelse med behandlingen af begaeringen om foreloebige forholdsregler .