CELEX: 61992CJ0087
Forarbejdning af smør
fortabelse af sikkerhed

1 Ved kendelse af 5. februar 1992 indgaaet til Domstolen den 17. marts 1992 har Bundesgerichtshof i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 5, stk. 2, og artikel 22, stk. 5, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 262/79 af 12. februar 1979 om salg til nedsat pris af smoer beregnet til fremstilling af konditorvarer, konsumis og andre levnedsmiddelprodukter (EFT L 41, s. 1).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem firmaet Hoche GmbH (herefter benaevnt "Hoche"), der er etableret i Tyskland, og Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung (herefter benaevnt "BALM") i anledning af fortabelse af en sikkerhedsstillelse.
3 Det fremgaar af sagens akter, at Hoche i 1980 ved en licitation afholdt i overensstemmelse med forordning nr. 262/79 indkoebte et parti smoer til nedsat pris og i forbindelse hermed stillede sikkerhed. Efter at Hoche havde forarbejdet dette til koncentreret smoer, videresolgte firmaet det til en italiensk koeber.
4 Den 2. juni 1980 udtog de tyske toldmyndigheder under transporten af smoerret til Italien en proeve paa 250 g for at kontrollere, om smoerret var blevet forarbejdet i overensstemmelse med betingelserne i artikel 5 i forordning nr. 262/79. Analyserne viste, at produktet kun indeholdt 375 g beta-sitosterin pr. ton og ikke de kraevede 480 g, og 49 g vanillin og ikke de kraevede 250 g. Yderligere var disse stoffer (herefter benaevnt "sporstofferne") uensartet fordelt i proeven. Som foelge heraf meddelte BALM i 1986 Hoche, at den sikkerhed, firmaet havde stillet ved en bankgaranti, var fortabt.
5 Bundesgerichtshof fandt, at afgoerelsen af sagen rejste problemer vedroerende fortolkningen af faellesskabsretten. Den har derfor forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
1) Skal artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 262/79 fortolkes saaledes, at de sporstoffer, som skal iblandes, skal vaere ensartet fordelt i det afkoelede koncentrerede smoer?
2) Skal artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 fortolkes saaledes, at sikkerheden fortabes, dersom forarbejdningsvirksomheden ikke beviser, at de i artikel 5, stk. 2, fastsatte betingelser er fuldt ud opfyldt? Paahviler det imidlertid Bundesanstalt fuer landwirtschaftliche Marktordnung at bevise, at betingelserne ikke er opfyldt, naar toldvaesenet, som forud havde givet tilladelse til at borttage det forarbejdede produkt fra virksomheden, under varens transport udtog en proeve, som ikke var repraesentativ for det samlede vareparti, og foerst gav meddelelse om proevens resultat, efter at varen var udfoert?
3) Fortabes den sikkerhed, som forarbejdsningsvirksomheden har stillet i henhold til artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79, under hensyn til proportionalitetsprincippet kun delvis, saafremt sporstofferne i det afkoelede koncentrerede smoer fra et forarbejdet parti enten ikke var ensartet fordelt eller ikke var iblandet i tilstraekkelig maengde, naar det samlede parti imidlertid blev udfoert til Italien og dér anvendt i overensstemmelse med forordningen?
6 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt de indlaeg, som er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Det foerste spoergsmaal
7 Ved dette spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige afgjort, om artikel 5, stk. 2, i ovennaevnte forordning nr. 262/79 vedroerende ensartet fordeling af de i denne bestemmelse omhandlede sporstoffer gaelder ikke blot det opvarmede koncentrerede smoer, men tillige det afkoelede koncentrerede smoer.
8 Med henblik paa besvarelsen af dette spoergsmaal bemaerkes foerst, at artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 262/79, hvorefter tilsaetningen af sporstofferne skal finde sted under forarbejdningen af smoerret til koncentreret smoer paa en saadan maade, at bestanddelene fordeles ensartet, ikke indeholder nogen sondring mellem opvarmet koncentreret smoer og afkoelet koncentreret smoer.
9 Det foelger dernaest af den sjette og den syvende betragtning til forordning nr. 262/79, at iblandingen af sporstofferne i smoerret under dets forarbejdning til koncentreret smoer har til formaal at goere det muligt at skelne interventionssmoer, der er solgt til nedsat pris, fra andet smoer og saaledes undgaa, at det kan benyttes til andet end det tiltaenkte formaal.
10 Som Kommissionen med rette har anfoert, bevirker kravet om en ensartet fordeling af disse sporstoffer, at det senere bliver teknisk meget vanskeligt og omkostningskraevende at udskille dem igen.
11 Da risikoen for, at interventionssmoer anvendes til andet formaal end det tiltaenkte, ikke blot foreligger paa det tidspunkt, hvor smoerret forarbejdes til koncentreret smoer, men tillige paa senere stadier, er kravet om en ensartet fordeling af sporstofferne i det afkoelede koncentrerede smoer noedvendigt for i overensstemmelse med forordning nr. 262/79 at goere det muligt at skelne interventionssmoer solgt til nedsat pris fra andet smoer, indtil det endelige forbrug finder sted. Det foelger heraf, at dette krav ligeledes gaelder afkoelet koncentreret smoer.
12 Det foerste af de af Bundesgerichtshof stillede spoergsmaal skal herefter besvares med, at artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 262/79 skal fortolkes saaledes, at de i bestemmelsen omhandlede sporstoffer skal vaere ensartet fordelt ikke blot i det opvarmede, men tillige i det afkoelede koncentrerede smoer.
Det andet spoergsmaal
13 Med den foerste del af sit andet spoergsmaal oensker den nationale ret i det vaesentlige oplyst, hvem der har bevisbyrden for, at fordelingen af sporstofferne er ensartet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 262/79.
14 Herved bemaerkes alene, at sikkerheden i medfoer af artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 fortabes helt eller delvis, dersom det konstateres, at betingelserne i forordningens artikel 5 ikke er opfyldt.
15 Heraf foelger, at det paahviler den kompetente nationale myndighed at paavise overtraedelsen og bevise, at de i artikel 5 omhandlede betingelser ikke er opfyldt.
16 Med den anden del af sit andet spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om udtagelsen af en proeve under de i forelaeggelseskendelsen beskrevne omstaendigheder kan betragtes som bevis for, at de i artikel 5 omhandlede betingelser ikke er opfyldt.
17 Hertil bemaerkes, at det ifoelge artikel 21 i forordning nr. 262/79 paahviler den medlemsstat, paa hvis omraade den i artikel 5, stk. 1 og 2, omhandlede forarbejdning og iblanding foregaar, at foranstalte hyppige og uanmeldte kontrolbesoeg paa stedet bl.a. med henblik paa at kontrollere sammensaetningen af de fremstillede produkter.
18 Denne bestemmelse omhandler ganske vist ikke udtrykkeligt en saadan kontrolforanstaltning, der er tale om i denne sag, hvor der er udtaget en proeve under transporten af det koncentrerede smoer, hvis resultater foerst er blevet meddelt efter udfoerslen.
19 Det foelger dog ikke heraf, at en kontrol, der er gennemfoert paa denne maade, skal anses for ulovlig, eller at det er forbudt at tage hensyn til dens resultater.
20 Det skal nemlig understreges, at faellesskabslovgiveren ikke har fastsat bestemmelser, der i enkeltheder fastlaegger fremgangsmaaden ved kontrollen, men har givet medlemsstaterne frihed til at fastsaette de naermere regler for kontrollen i henhold til deres egen retsorden og paa deres eget ansvar, saaledes at de kan vaelge den bedst egnede loesning (jf. dom af 6.5.1982, forenede sager 146/81, 192/81 og 193/81, BayWa m.fl. mod Balm, Sml. s. 1503, praemis 20).
21 Det paahviler derfor de nationale retsinstanser efter gaeldende nationale retsregler at afgoere, om en proeve udtaget under transporten af det koncentrerede smoer og resultaterne af analysen heraf goer det muligt at fastslaa, at betingelserne i artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 262/79 ikke er overholdt.
22 Det andet af de af Bundesgerichtshof forelagte spoergsmaal skal derfor besvares med, at artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 skal fortolkes saaledes, at det dels paahviler den kompetente nationale myndighed at bevise, at de i forordningens artikel 5 omhandlede betingelser ikke er opfyldt, og dels tilkommer de nationale retsinstanser paa grundlag af nationale retsregler at afgoere, om udtagelse af en proeve under transporten af det koncentrerede smoer og resultaterne af analysen heraf kan anses for bevis for, at disse betingelser ikke er opfyldt.
Det tredje spoergsmaal
23 Med sit tredje spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 strider imod proportionalitetsprincippet.
24 Med henblik paa besvarelsen af dette spoergsmaal maa det erindres, at iblandingen og den ensartede fordeling af tilsaetningsstofferne i det koncentrerede smoer, som allerede naevnt i praemis 9, har til formaal at goere det muligt at skelne interventionssmoerret fra andet smoer, for at det kan konstateres, at det ikke anvendes til andet formaal end det tiltaenkte. I oevrigt naevnes det udtrykkeligt i den ottende betragtning til forordning nr. 262/79, at det paa grund af den bevilgede prisnedsaettelses stoerrelse er noedvendigt, at der stilles forarbejdningssikkerhed som garanti for, at smoerret anvendes i overensstemmelse med de fastsatte krav. Endelig fremgaar det af artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79, at forarbejdningsgarantien skal tjene til at sikre, at de i forordningens artikel 5 omhandlede betingelser opfyldes.
25 Det fremgaar af samtlige disse bestemmelser, at den paagaeldende sikkerhedsstillelse netop er indfoert for at sikre, at koeberen overholder en af sine hovedforpligtelser, nemlig forpligtelsen til at iblande smoerret produkter, der er bestemt med henblik paa det tiltaenkte formaal, og som goer det muligt at skelne mellem dette og andet smoer.
26 Det er fast retspraksis, at hvis en forpligtelse maa betragtes som en hovedforpligtelse, hvis overholdelse er af fundamental betydning for faellesskabsordningens rette funktion, og hvis tilsidesaettelse kan sanktioneres ved fortabelse af hele sikkerheden, udgoer dette ikke en tilsidesaettelse af proportionalitetsprincippet (jf. dom af 27.11.1986, sag 21/85, Maas, Sml. s. 3537).
27 Yderligere bemaerkes, at proportionalitetsprincippet har fundet udtryk i artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79, hvis foerste afsnit bestemmer, at sikkerheden kun fortabes for saa vidt angaar det parti, for hvilket koeberen ikke har opfyldt sin pligt til forarbejdning, mens andet afsnit bestemmer, at der sker delvis fortabelse af sikkerhedsstillelsen, dersom doseringen af indikatorer ligger mindre end 20% under den maengde, der er foreskrevet i forordningens artikel 5, stk. 2.
28 Under disse omstaendigheder findes det ikke at vaere i strid med proportionalitetsprincippet, at det paagaeldende interventionsorgan i henhold til artikel 22, stk. 5, foerste afsnit, i forordning nr. 262/79 har anset sikkerheden for den del af partiet, for hvilken koeberen, uden at der foreligger force majeure, ikke har opfyldt sin forarbejdningspligt, for fortabt.
29 Bundesgerichtshof' s tredje spoergsmaal boer herefter besvares med, at artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 ikke strider mod proportionalitetsprincippet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesgerichtshof ved kendelse af 5. februar 1992, for ret:
1) Artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 262/79 af 12. februar 1979 om salg til nedsat pris af smoer beregnet til fremstilling af konditorvarer, konsumis og andre levnedsmiddelprodukter skal fortolkes saaledes, at de i denne bestemmelse omhandlede sporstoffer skal vaere ensartet fordelt ikke blot i det opvarmede, men tillige i det afkoelede koncentrerede smoer.
2) Artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 skal fortolkes saaledes, at det dels paahviler den kompetente nationale myndighed at bevise, at de i forordningens artikel 5 omhandlede betingelser ikke er opfyldt, og dels tilkommer de nationale retsinstanser paa grundlag af nationale retsregler at afgoere, om udtagelse af en proeve under transporten af det koncentrerede smoer og resultaterne af analysen heraf kan anses for bevis for, at disse betingelser ikke er opfyldt.
3) Artikel 22, stk. 5, i forordning nr. 262/79 strider ikke mod proportionalitetsprincippet.