CELEX: 62008TJ0012(01)
Fellebbezés
Közszolgálat
A Közszolgálati Törvényszék ítéletének felülvizsgálata
Ügy, melynek érdemben való eldöntését a per állása megengedi

A jelen eljárás a Bíróság C-197/09 RX-II. sz., Felülvizsgálat M kontra EMEA ügyben 2009. december 17-én hozott ítéletének (EBHT 2009., I-12033. o.) következménye, amelyben a Bíróság annak megállapítását követően, hogy az Elsőfokú Bíróság T-12/08. P. sz., M kontra EMEA ügyben 2009. május 6-án hozott ítélete (az EBHT-ban még nem tették közzé, a továbbiakban: felülvizsgált ítélet) – amely az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének (első tanács) F-23/07. sz., M kontra EMEA ügyben 2007. október 19-én hozott végzésével (az EBHT-ban még nem tették közé, a továbbiakban: megtámadott végzés) szemben benyújtott fellebbezésre vonatkozott – sértette a közösségi jog egységességét és koherenciáját, hatályon kívül helyezte a felülvizsgált ítélet rendelkező részének 3. és 5. pontját, és az ügyet visszautalta az Törvényszék elé.
Tényállás és az elsőfokú eljárás
Az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítéletből kitűnik, hogy M-et, aki 1996 októberében lépett az Európai Gyógyszerügynökség (EMA, 2009. december 8-ig EMEA) szolgálatába ideiglenes alkalmazottként, 2005 márciusában munkahelyi baleset érte, ami miatt betegállományba helyezték. Meghosszabbítás hiányában szerződése az EMA-nál 2006. október 15-én lejárt.
2006. február 17-én M rokkantsági bizottság összehívását kérte, amit az EMA 2006. március 31-i levelében megtagadott. 2006. július 3-án M kérelmének elutasítása miatt panaszt tett, amelyet a 2006. október 25-i határozat elutasított.
Időközben M 2006. augusztus 8-án rokkantsági bizottság összehívása iránti újabb kérelmet terjesztett elő, amelyhez csatolta dr. W orvosi jelentését.
2006. november 21-i levelében M arra kérte az EMA-t, hogy jelölje meg pontosan, hogy a rokkantsági bizottság összehívásának megtagadását megerősítő 2006. október 25-i határozat a 2006. augusztus 8-i kérelem elutasításának minősül-e.
2006. november 29-i levelében az EMA tájékoztatta M-et, hogy 2006. október 26-i határozatában az EMA jogosan állapította meg, hogy a 2006. augusztus 8-i kérelem nem tekinthető az Európai Közösségek tisztviselőinek személyzeti szabályzata 59. cikkének (4) bekezdése értelmében vett újabb kérelemnek, és hogy így az említett határozatban kifejtett indokok alapján el kellett azt utasítani.
2007. január 25-i levelében M panaszt nyújtott be, kérve a 2006. október 25-i határozat visszavonását annyiban, amennyiben az elutasította a 2006. augusztus 8-i kérelmét. Emellett másnap az őt ért vagyoni és nem vagyoni károk megtérítése iránti kérelemmel fordult az EMA-hoz.
2007. január 31-i levelében az EMA elutasította e panaszt és e kérelmet.
2007. február 7-én M keresetet indított a Közszolgálati Törvényszék előtt, amelyet F-13/07. számon vettek nyilvántartásba, és amelyben M az EMA 2006. március 31-i, a rokkantsági bizottság összehívása iránti kérelmét elutasító határozatának megsemmisítését, valamint szükség esetén a 2006. október 25-i határozat megsemmisítését kérte.
Ezt követően, 2007. március 19-én M újabb keresetet indított a Közszolgálati Törvényszék előtt, kérve egyfelől a 2006. október 25-i határozat megsemmisítését, másfelől az EMA kötelezését 100000 euró kártérítés megfizetésére közszolgálati kötelességszegés miatt.
Az első keresetet a Közszolgálati Törvényszék az F-13/07. sz., L kontra EMEA ügyben 2007. április 20-án hozott végzésével (az EBHT-ban még nem tették közzé), az előzetes panasz elkésettségére hivatkozva mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant elutasította.
A második eljárásban az EMA külön beadványban elfogadhatatlansági kifogást terjesztett elő, tekintettel az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzata – amely az Európai Unió Közszolgálati Törvényszékének felállításáról szóló, 2004. november 2-i 2004/752/EK, Euratom tanácsi határozat (
HL L 333., 7. o.
) 3. cikkének (4) bekezdése értelmében
mutatis mutandis
alkalmazandó a Közszolgálati Törvényszékre addig, amíg ez utóbbi eljárási szabályzata hatályba nem lép, amelyre 2007. november 1-jén került sor – 114. cikkének (1) bekezdésére.
Az említett 114. cikk alapján hozott, megtámadott végzésben a Közszolgálati Törvényszék az egész keresetet – mint elfogadhatatlant – elutasította, anélkül hogy a szóbeli szakaszt megnyitotta volna, és az elfogadhatatlansági kifogásról az eljárást befejező határozatban döntött volna.
Ami a 2006. október 25-i határozatnak az M 2006. augusztus 8-i kérelmét elutasító része elleni megsemmisítés iránti kérelmet illeti, a Közszolgálati Törvényszék megállapította, hogy e kérelem elfogadhatatlan, mivel az említett határozatot úgy kell tekinteni, mint amely pusztán megerősítette az EMA 2006. március 31-i levelében megfogalmazott határozatot, és mivel az e határozat ellen benyújtott kérelmeket a 11. pontban említett L kontra EMEA ügyben hozott végzés elfogadhatatlannak ítélte.
A Közszolgálati Törvényszék a kártérítés iránti kérelmet is – mint elfogadhatatlant – elutasította, különösen e kérelem és a korábban vizsgált megsemmisítés iránti kérelem között fennálló szoros kapcsolat miatt.
Az Elsőfokú Bíróság előtti fellebbezés
Az Elsőfokú Bíróság hivatalához 2008. január 4-én benyújtott beadványával M a Bíróság alapokmánya I. mellékletének 9. cikke alapján fellebbezett a megtámadott végzés ellen.
Fellebbezésében M nemcsak azt kérte az Elsőfokú Bíróságtól, hogy helyezze hatályon kívül e végzést, hanem azt is, hogy az ügy érdemében döntsön. Az EMA, érvelését az M keresetének elfogadhatatlanságára korlátozva, azt kérte, hogy e fellebbezést – mint nyilvánvalóan megalapozatlant – utasítsák el.
Miután az Elsőfokú Bíróság helyt adott M azon kérelmének, hogy az eljárás szóbeli szakaszában hallgassák meg, az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítéletben hatályon kívül helyezte a megtámadott végzést, mivel megállapította, hogy az téves jogalkalmazáson alapult annyiban, amennyiben elfogadhatatlannak ítélte M megsemmisítés és kártérítés iránti kérelmeit.
Miután az Elsőfokú Bíróság úgy ítélte meg, hogy az ügy érdemben való eldöntését a per állása a Bíróság alapokmánya I. melléklete 13. cikkének (1) bekezdése értelmében véve megengedi, maga határozott a jogvitáról. A hatályon kívül helyezés iránti kérelmet elfogadhatónak és megalapozottnak nyilvánította, valamint megsemmisítette a 2006. október 25-i határozatot. M kártérítés iránti kérelmét is elfogadhatónak ítélte, és kötelezte az EMA-t arra, hogy fizessen 3000 euró kártérítést M-nek az őt ért nem vagyoni kár megtérítéseként.
E tekintetben az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítélet 100. pontjában az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy M a Közszolgálati Törvényszék előtt az eljárást kezdeményező kérelmében azzal érvelt, hogy az EMA – mivel fenntartotta a rokkantsági eljárás megindítására vonatkozó elutasítását – őt aggodalomra okot adó és bizonytalan helyzetbe hozta. Az említett ítélet 104. pontjában az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy a jelen esetben M olyan nem vagyoni kárt szenvedett, amelyet nem lehet teljes mértékben megtéríteni a 2006. október 25-i határozat megsemmisítésével.
A Bíróság által végzett felülvizsgálat
Az első főtanácsnoknak az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítélet felülvizsgálatára vonatkozó indítványát követően a Bíróság eljárási szabályzata 123b. cikke alapján létrejött különtanács a C-197/09. RX. sz. ügyben 2009. június 24-i határozatával (EBHT 2009., I-12033. o.) úgy döntött, hogy felül kell vizsgálni ezen ítéletet. Ahogyan az a Bíróság 2009. június 24-i határozata rendelkező részének 2. pontjából kitűnik, a felülvizsgálatnak arra a kérdésre kellett irányulnia, hogy a felülvizsgált ítélet sérti-e a közösségi jog egységességét vagy koherenciáját amiatt, hogy a fellebbviteli bíróságként eljáró Elsőfokú Bíróság a Bíróság alapokmányának 61. cikkében és az említett alapokmány melléklete 13. cikkének (1) bekezdésében szereplő „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést úgy értelmezte, mint amely lehetővé teszi számára, hogy megvizsgáljon és érdemben eldöntsön valamely ügyet annak ellenére, hogy a hozzá érkezett fellebbezést megelőzően az elsőfokú eljárásban csupán az elfogadhatatlansági kifogást vizsgálták, és a szóban forgó ügyben semmiféle kontradiktórius vitára nem került sor sem az Elsőfokú Bíróság, sem az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke mint elsőfokú bíróság előtt.
Az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ügyben hozott ítéletében a Bíróság előzetesen megállapította, hogy a 2009. június 24-i határozatból kitűnt, hogy a felülvizsgálat kizárólag azon kötelezésre irányult, hogy az EMEA 3000 euró kártérítést fizessen meg a fellebbezőnek a felhozott nem vagyoni kár megtérítéseként, azonban a 2006. október 25-i határozat megsemmisítése és a keresetnek a további részeiben való elutasítása nem képezte a felülvizsgálati eljárás tárgyát (az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 26. pontja).
Ezt követően, „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést illetően a Bíróság emlékeztetett arra, hogy a per állása főszabály szerint nem engedi meg elsőfokú bíróság előtt indított kereset érdemben való eldöntését, amennyiben ez utóbbi a keresetet – mint elfogadhatatlant – elutasította, és helyt adott az elfogadhatatlansági kifogásnak, ahelyett hogy az elfogadhatatlansági kifogásról az eljárást befejező határozatban döntött volna (az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 29. pontja).
Ezek alapján a Bírósága az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 34–37. pontjában megállapította, hogy az Elsőfokú Bíróság tévesen értelmezte a Bíróság alapokmánya 61. cikkének első bekezdésében és az említett alapokmány melléklete 13. cikkének (1) bekezdésében szereplő „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést, és megsértette e rendelkezéseket, amikor megállapította, hogy az adott ügyben a per állása megengedte az ügy érdemben való eldöntését az M által felhozott nem vagyoni kár megtérítése iránti kérelmet illetően.
Emellett a Bíróság megállapította, hogy az Elsőfokú Bíróság megsértette a kontradiktórius eljárás elvét, amikor anélkül határozott M kártérítési kérelmeiről, hogy az EMA-nak lehetőséget adott volna észrevételei előadására (az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 38–59. pontja).
Miután megállapította, hogy az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítéletben azonosított hibák sértették a közösségi jog egységességét és koherenciáját, a Bíróság hatályon kívül helyezte az említett ítéletet annyiban, amennyiben annak rendelkező része 3. és 5. pontjában az Elsőfokú Bíróság arra kötelezte az EMEA-t, hogy fizessen meg3000 euró kártérítést M részére, valamint viselje a Közszolgálati Törvényszék és az Elsőfokú Bíróság előtti eljárások költségeit.
Mivel a közösségi jog egységességének és koherenciájának sérelme az adott esetben „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezés téves értelmezéséből és a kontradiktórius eljárás elvének megsértéséből eredt, a Bíróság kimondta, hogy határozata a Bíróság alapokmánya 62b. cikke első bekezdésének utolsó mondata értelmében nem jogerős.
Következésképpen a Bíróság határozott a felülvizsgálati eljárás költségeiről, és az M-et állítólagosan ért nem vagyoni kár megtérítése iránti kérelmet illetően az ügyet vissza kell utalni az Európai Unió Törvényszéke elé annak érdekében, hogy az EMA előadhassa érveit e kérelem megalapozottságáról (az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 71. pontja).
A felülvizsgálatot követően visszautalt ügyről
Eljárás
2009. december 22-i levelében a Törvényszék Hivatala az eljárási szabályzat 121c. cikke 1. §-ának megfelelően felhívta a feleket, hogy az 1. pontban hivatkozott M kontra EMEA ítélet kézbesítésétől számított egy hónapon nyújtsák be írásbeli észrevételeiket az ítéletből a jogvita megoldására nézve levonandó következtetésekről.
Az EMA 2010. január 21-én nyújtotta be észrevételeit a Törvényszék Hivatalához.
A Törvényszék Hivatalához 2010. január 8-án benyújtott kérelmében M az eljárási szabályzat 95. cikke alapján arra kérte a Törvényszéket, hogy engedélyezzen számára költségmentességet a jelen eljárásban.
2010. március 11-i végzésével a Törvényszék (fellebbezési tanács) költségmentességet biztosított M-nek.
2010. március 25-én M benyújtotta az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ügyben hozott ítéletre vonatkozó észrevételeit.
A jogkérdésről
Ahogyan az az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ügyben hozott ítélet rendelkező részének 2. pontjából és az ítélet indokolásának 26. pontjából kitűnik, az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítélet rendelkező részének kizárólag az EMEA által a felhozott nem vagyoni károk megtérítéseként fizetendő 3000 euró kártérítés megállapításáról és az EMEA-nak a költségek viselésére való kötelezéséről szóló 3. és 5. pontját – melyek arról rendelkeztek, hogy az EMEA köteles a felhozott nem vagyoni károk megtérítéseként 3000 euró kártérítés megfizetésére, valamint a költségek viselésére – helyezték hatályon kívül, míg a felülvizsgált ítélet rendelkező részének többi pontja – melyek hatályon kívül helyezték a megtámadott végzést, megsemmisítették az EMEA 2006. október 25-i határozatát az M 2006. augusztus 8-i kérelmét elutasító részében és a keresetet ezt meghaladó részében elutasították – jogerőre emelkedett.
A felek által az eljárási szabályzat 121c. cikkének 1. §-a alapján a jelen eljárásban 2010. január 21-i és 2010. március 25-i észrevételekben M és az EMA különösen arról a kérdésről nyilatkoztak, hogy a jelen ügy körülményei lehetővé teszik-e annak megállapítását, hogy az M által felhozott nem vagyoni kár különválasztható a 2006. október 25-i határozat megsemmisítését megalapozó jogellenességtől, és emiatt azt meg kell téríteni.
A Törvényszék rámutat, hogy még ha feltételezzük is, hogy az észrevételek M és az EMA általi benyújtása elegendő a kontradiktórius eljárás elvének az 1. pontban hivatkozott M kontra EMEA ügyben hozott felülvizsgálati ítéletben megvalósult, a Bíróság által megállapított megsértése orvoslására, ettől még tény, hogy az említett ítéletben a Bíróság azt is megállapította, hogy az 1. pontban hivatkozott, felülvizsgált ítélet hibás, mivel a Törvényszék tévesen értelmezte „az ügy érdemben való eldöntését a per állása megengedi” kifejezést.
Márpedig azt a kérdést illetően, hogy a jelen ügy érdemi eldöntését a per állása megengedte-e, a az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 30. pontjából kitűnik, hogy a fellebbezést elbíráló bíróság bizonyos feltételekkel dönthet valamely kereset érdeméről akkor is, ha az elsőfokú eljárás olyan elfogadhatatlansági kifogásra korlátozódott, amelynek első fokon helyt adtak. Ez lehet a helyzet, ha egyrészt a megtámadott ítélet vagy végzés hatályon kívül helyezése szükségszerűen maga után vonja a szóban forgó kereset érdemben való eldöntését, vagy másrészt a megsemmisítés iránti kereset érdemének vizsgálata a fellebbezés keretében az első fokon eljáró bíróság érvelését követően a felek között lezajlott véleménycserén alapszik.
A jelen esetben azonban, ahogyan az az 1. pontban hivatkozott Felülvizsgálat M kontra EMEA ítélet 32–34., 36 és 37. pontjából kitűnik, nem állnak fenn ilyen rendkívüli körülmények, olyannyira, hogy az ügy érdemben való eldöntését az említett alapokmány melléklete 13. cikkének (1) bekezdése értelmében a per állása nem engedi meg. Ennélfogva a Törvényszék nem tehet mást, mint visszautalja az ügyet a Közszolgálati Törvényszék elé, hogy az határozzon az M-et állítólag ért nem vagyoni károk megtérítése iránti kérelemről, miután az EMA kifejtette az e kérelem megalapozottságára vonatkozó érveit.

A fenti indokok alapján

A TÖRVÉNYSZÉK (fellebbezési tanács)

a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék az ügyet visszautalja az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke elé, hogy az határozzon az M-et állítólag ért nem vagyoni károk megtérítése iránti kérelemről.

2)
A Törvényszék a költségekről jelenleg nem határoz.

Jaeger
Azizi
Forwood
Czúcz
Pelikánová
Kihirdetve Luxembourgban, a 2010. július 8-i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.